prop · G203112 · 1978-12-31 00:00:00 — svarar för länsplanering, som skall bedrivasdels som fullsiändig länsplanering ungefär , dels som en årliguppföljning och Ulvärdering av länsplaneringen. Arbetsgången vid fullständig länsplanering beslår i attlänsstyrelsen i samverkan med statliga sektorsorgan, kommuner,landstingskommun, fackliga organisationer, näringsliv m.fl. utarbetar detunderlag som behövs för planeringen. Detta underlag består bl. a. avnulägesbeskrivningar, prognoser och problembeskrivningar när det gällerbefolknings- och sysselsättningsutveckling samt sammanställningar avsektorsplaner m. m. Av della underlag skall framgå också hur riktlinjernaförden fysiska riksplaneringen påverkar förutsättningarna för befolknings- ochsysselsättningsutvecklingen. Kommuner, landstingskommun, fackliga organisaiioner,näringslivsorganisationer m. fl. ges tillfälle att framföra synpunkter på ochkomplettera underlaget. 1 detta stadium av länsplaneringen ges informaiiontili allmänheten om den regionalpolitiska planeringen för all åsiadkomma envidgad politisk deball kring dessa frågor. utformar därefier förslag lill program förutvecklingen i länet-länsprogram. Förslaget sänds på remiss lill kommuner,landstingskommun, statliga seklorsorgan och regionala organisationer somrepresenterar näringslivet och arbetsmarknadens parter. Sedan länsstyrelsengjort de tillägg och ändringar som remissbehandlingen föranleder skall länsstyrelsenredovisa länsprogrammet och planeringsunderlaget till regeringen. Arbetsgången vid fortlöpande uppföljning och utvärderingav länsplaneringen kan sammanfattas på följande sätt. Det underlag i form av nulägesbeskrivningar,problemanalyser och prognoser över befolknings- och sysselsättningsutvecklingenm. m. som har lagits fram vid en fullständig länsplaneringsomgång hållsaktuellt genom successiv översyn. Översynens omfattning blir beroende av deproblem som förekommer och av lillgången på aktuell informaiion. Revisionenav prognoser skall främst avse tidsperspektivet upp lill . Med utgångspunkt i det aktualiserade planeringsunderlagetlar fortlöpande ställning till vilka ålgärder som behövs för alllösa regionalpolitiska problem. I detla arbete ingår en avstämning mellan ålgärderinom skilda statliga sektorer och åtgärder som del ankommer på kommuner ochlandsiingskommun atl vidta. Resultatet av fortlöpande uppföljning ochutvärdering sammanställs i en ärlig rapport. Rapporten utarbetas i samverkanmed 1978/79:112 40 statligalänsorgan, kommuner, landstingskommun, fackliga organisationer och regionalanäringslivsorganisationer. Sysselsättningsutredningenanser att det är av särskild betydelse att göra länsplaneringen mer praklisklålgärdsinriklad och då också finna vägar för den offentliga sektorns medverkani regionalpoliliskl motiverade åtgärder. Kommittén framhåller atl de statligamyndigheterna genom sin samlade kunskap och erfarenhel bör kunna medverka tillkonstruktiva lösningar inom resp. verksamhelsområde även då del gällerregionalpoliliska frågor. Kommittén anser därför all de statliga myndigheternasverksamhetsplanering bör inrymma ett systematiskt hänsynstagande tillregionalpolitiska fakiorer. förutsätter en samverkan med länsplaneringen,när det gäller både atl skapa underlag för planeringen och då planerna skallgenomföras. Kommittén föreslåralt samordningen mellan den centrala sekiorsplaneringenoch länsplaneringen utvecklas vidare och all en konstruktiv samverkan kommerlill stånd mellan seklorsmyndighelerna och länsstyrelserna. Remissinstansernaansluter sig allmänt till sysselsättningsutredningens förslag att samordnasektorsplaneringen och länsplaneringen bättre. Flertalet remissinsianserframhåller all en aktiv regionalpolitik fömtsätter alt statliga, kommunala ochlandstingskommunala organ verkar i samma riktning. Samiidigi framhålls ocksåalt en samverkan släller krav på den regionalpolitiska planeringens innehålloch utformning. Vidare anför ell flertal remissinsianser all en siörre tonviktbör läggas vid alt genomföra de förslag till åtgärder som lämnas ilänsplaneringen. 1likhel med sysselsättningsulredningen och flertalet remissinstanseran-ser jagatt samordningen mellan länsplaneringen och verksamheten inom skildasamhällssektorer bör utvecklas vidare. Ett samspel bör ske med myndigheternasplanering så att deras verksamhet med sina skilda förutsättningar vägs in iden regionalpolitiska planeringen och att regionalpoliliska hänsyn sedan las isektorernas planering. Dedecentraliserade formerna för länsplaneringen har ökal länens möjligheter atlsjälva bestämma planeringens uppläggning och innehåll. En frihet för länen idetla avseende gör del möjligt alt la till vara erfarenheterna och kunskapernai länen. Många frågor är speciella för resp. län och prioriteringar ochriktlinjer för verksamheier inom länen torde i allmänhet bäst utformas på denregionala nivån. Men det yttersta ansvarei för regionalpolitiken vilar påriksdag och regering. Fördelning av resurser mellan större regioner och länmåsle beslutas centralt. Det är därför nödvändigt att riksdag och regering harett bra planeringsunderlag som grund för sina regionalpolitiska beslut. Länsplaneringenssyfte är att klargöra hur de regionalpolitiska målen för arbete, service ochmiljö skall uppnås. Länsplaneringen skall därför omfatta alla sektorer som harbelydelse för dessa mål. Enligt riksdagsbeslut skall länsplaneringenockså uigöra den långsiktiga sysselsättnings-planeringen på länsnivå. Prop.1978/79:112 41 De principer för länsplaneringens utformning som riksdagendå godkände bör enligt min mening gälla även i fortsättningen. För att länsplaneringen skall bli ett effektivareregional- och sysselsätt-ningspoliliskt samordningsinslrument bör emellertidvissa förändringar göras av länsplaneringens uppläggning. Jag lägger stor viktvid atl planeringen fungerar effektivt och ulan onödig byråkrati. Det finnsenligt min mening möjligheter alt förenkla den nuvarande uppläggningen avlänsplaneringen genom att slå samman behandlingen av planeringsunderlaget ochlänsprogrammet. Jag avserdärför föreslå regeringen att remissbehandlingen i länen av planeringsunderlagoch länsprogram slås samman redan i den nu pågående länsplanering 1980. Länsplaneringenär ett permanent inslag i samhällsplaneringen ochplaneringsarbetet genomförs i bred samverkan mellan länssiyrelsen och statligalänsorgan, kommuner, landstingskommun, samt arbetsmarknadens parter. Denomfattande behandlingen av planeringsunderlaget som har skett i tidigarelänsplaneringsomgångar behövs därför enligt min uppfattning inte framöver. Jagbedömer atl länsplaneringen vinner i slagkraft och styrka om behandlingen ilänen kan koncentreras kring de riktlinjer för planeringen och förslag tillåtgärder som skall redovisas i länsprogrammel. Planeringsunderlaget börbetraktas som ett bakgrundsmaterial och ett underlag för programmet.Självfallet skall planeringsunderlaget liksom nu vara tillgängligt för dem somönskar ta del av innehållet. När det gäller den årliga länsrapporten måste enligt minuppfattning dess inriktning på åtgärder förslärkas. Rapportens åtgärdsförslagbör därvid redovisas så atl de liksom kan behandlas i budgetprocessenpå , landstingskommunal och statlig nivå. Förslagen bör gälla konkrelaålgärder som överenssiämmer med länsprogrammets riktlinjer. Jag kommer senare (avsnilt 7) atl ingående behandla deförslag lill en aktivare medverkan från den offentliga seklorn iregionalpoliliken som lämnats av sysselsättningsutredningen. 5.2 Samordning med annan planering De flesta verksamheier - såväl varuproduktion som service- har betydelse för atl uppfylla regionalpolitikens mål om sysselsättning,service och miljö. Olika verksamheters roller i regionalpolitiken mäste bedömasutifrån deras särskilda förutsättningar. Enligt sysselsättningsutredningen ärden nationella servicen och lillverkningsinduslrin minsl bundna lill någonbestämd del av landet. Verksamhei av sådant slag kan således enligt kommitténbäsl utnyttjas för uljämning av sysselsättningsmöjligheterna mellan länen. En förskjutning i andelen sysselsatta från induslrin motden offentliga sektorn har ägt rum under en följd av år och kan väntasfortsätta framöver. Prop.1978/79:112 42 Den kommimala och landslingskommunala verksamheien vänlassvara för större delen av den framtida expansionen inom offentlig sektor. Sioradelar av den offentliga seklorn är inriklad på service lill en lokalbefolkning och däriör bunden vad gäller lokaliseringen medan andra delar harandra krav på befolkningsunderiag och tillgänglighet. Jag bedömer all del ändåbör finnas möjligheler all lokalisera verksamheier inom den offenlliga seklornså all del bidrar lill alt lösa inomregionala problem. Industrins sjunkande sysselsältningsandel får emellertidenligt min mening ime medföra all induslrins regionalpoliliska belydelse lönasned. blir alli siörre av all åsiadkomma en regionalpolilisklönskvärd lokalisering av de induslriprojekt som framöver kommer atl varalokaliseringsbara. Huvudansvaret för au genomföra industripolitiken måsleligga på central nivå. Men för att de sysselsältningspoliliska målen skallkunna uppnås i alla delar av landet är det nödvändigi all det samspel mellanindustripolitik och regionalpolitik som har vuxit fram inomlänsplaneringen utvecklas vidare. En samlad behandling av den regionala näringspolitiken börenligt min mening ingå i länsplaneringen. En viktig uppgifi för länsstyrelsernaär därvid all Ulvärdera de regionala konsekvenserna av branschulredningar o.d. som las fram centralt. Del malerial som utarbetas på regional nivä bör liggatill grund för länsvisa riktlinjer för den regionala utvecklingsfondens arbete,för prioriteringar av det regionalpoliliska siödet och för förslag tillcentrala insaiser för all bl. a. komplettera industristrukturen i länet. Måletbör vara alt i varje län åstadkomma en på sikl gynnsam industristruktur. Vissa sektorer t.ex. bosläder och kommunikationer har avgörandeinverkan på den regionala strukturen. Kopplingen till länsplaneringen är idessa fall naturlig efiersom är direkt engagerad i beslutsprocessen.Länsstyrelsen fastställer således de kommunala bostadsförsörjningsprogrammenoch fördelar de av statsmaklerna beslutade ramarna för bostadsbyggandet mellanlänets kommuner med vissa undanlag i storstadslänen. Del system förvägplanering som tillämpas fr. o. m. är 1978 innebär bl. a. all länsstyrelsenfastställer planerna för länsvägnäiel. Samordningen av vägplaneringen ochlänsplaneringen har därmed väsentligt förbättrats. Vad gällerpersontrafikplaneringen kommer uppgifter, sedan en gemensamhuvudman etablerats för den lokala och regionala trafiken i länel, främsi atlomfatta utformning av övergripande riktlinjer för trafikplaneringsarbelet ilänet mot bakgrund av fastställda regionalpolitiska mål. Vidare kommerlänsstyrelsen all tillhandahålla visst planeringsunderlag. Planeringen inomdessa sektorer kräver som underlag bl. a. uppgifier om befolkning ochnäringsliv. Ulbildningsseklorn kan vidare las som exempel på ellområde där inte bara sioriek och lokalisering utan också inriktningen harregional belydelse. Förutom alt denna sektor ger ett slort antalarbetstillfällen och tillhan- Prop.1978/79:112 43 dahåller utbildning som service, har även fördelningen påolika ulbildningsvägar och yrkesvägledningens inrikining sior regionalpoliliskbelydelse genom atl påverka anpassningen på regionernas arbetsmarknader. Det regionala och lokala inflytandet på utbildningensinriktning har successivt förstärkts. Inom har kommunernas frihetatt disponera sina resurser ökat genom del nya bidragssystem som infördes den1 . För gymnasieskolan skall gymnasieutredningen (U 1976:10) siuderabl.a. hur man kan decentralisera planeringen och öka samordningen mellangymnasial yrkesutbildning, arbetsmarknadsutbildning och kommunalvuxenutbildning. För arbetsmarknadsutbildningen har arbetsmarknadsstyrelsenoch utarbetat ett förslag lill omorganisation, som lederbl.a. till en decentraliserad planering. Förslaget bereds f.n. inom verken. Dennya högskoleorganisationen innebär också ett väsentligt ökat regionaltinflytande pä planeringen. 1 della sammanhang vill jag stryka under behovet av atlsysselsättnings-planeringen utvecklas lill en planering i yrkestermer.Därigenom erhålls en naturlig koppling till bl. a. ulbildningssektornsplanering. a. i de regionala planeringsråden bör man kunna diskuterabehovei av anpassning mellan utbildningens inrikining och arbetsmarknadensbehov. I budgetpropositionen 1979 anvisas medel underutbildningsdepartementets huvudlitel för all inrätta sådana råd i flera län. Vad gällersambandet med arbetsmarknadspolitiken finns redan nu en utveckladplaneringssamverkan mellan länsslyrelse och länsarbetsnämnd. Nämnden finnsföreträdd i den beredningsgrupp för länsplaneringen som utser.Vidare sker direkl samverkan när det gäller t.ex. del regionalpoliliska slödeloch beredskapsarbelen av invesleringskaraklär. Den kartläggning av lokalaarbetsmarknader som på regeringens uppdrag skall göra skervidare i samverkan med länsarbetsnämnden. Samverkan mellan länsstyrelse ochlänsarbetsnämnd bör kunna utvecklas ytterligare. 1 den månarbelsmarknadspoliliska ålgärder har regionalpolitiska effekter bör de sålångt möjligt ges en regionalpoliliskl önskvärd inrikining. Självfallet fårinte arbetsmarknadspolitikens inrikining på individen åsidosättas. Samtidigtbör den kunskap om arbelsmarknaden som de arbetsmarknadspolitiska organenbesitter mera systematiskt ulnylljas som underlag i länsplaneringen. När del gäller samverkan mellan länsplaneringen och annanplanering vill jag slulligen framhålla all en väsenilig del av arbetet med deregionalpoliliska frågorna är att i den fysiska planeringen åsiadkomma enbebyggelsestruktur som ger goda lokala arbelsmarknader. skall idialog med kommunerna verka för att dessa bedriver en fysisk planering somleder lill atl lokaliseringen av bostäder, service och arbetsområden slår iöverensstämmelse med de övergripande regionalpoliliska målen. börytterligare förstärka samverkan mellan länsplaneringen och den kommunalaplaneringen. 1978/79:112 44 Jag har velal peka på dessa exempel för att stryka underbredden i regionalpolitikens uppgifter och de olika former av samordning somkan behövas mellan den regionalpolitiska planeringen och olika sektorer. Deskilda sektorerna behöver många olika typer av riktlinjer och underlag för sinmedverkan i regionalpolitiken. Delta ställer i sin tur krav på flexibilitet ilänsplaneringen med möjligheler lill ömsesidig anpassning för atl samverkanmed annan planering skall bli meningsfull och verklighetsförankrad. a. börlänsplaneringen sä långt möjligt utnyttja underlag från såväl statligamyndigheler som kommuner och landslingskommuner. För att nå de regionalpoliliska målen behövs en aktivmedverkan från främsi statliga organ, kommuner och landslingskommuner.Genomförandet av länsplaneringen består i att resp. organ inom sittverksamhetsområde följer länsplaneringens riktlinjer. 1 många fall torde deriktlinjer som anges i länsprogrammel vara tillräckligt konkreta för alt tjänasom utgångspunkt för arbelel inom skilda verksamheier. 1 andra fall kanytterligare preciseringar av vissa förslag behövas. I många län har därför projektarbete bedrivits i syfte allkonkretisera de allmänna krav som har aktualiserats i länsplaneringen. Deförslag till åtgärder som redovisades i arbelel med länsprogrammet behövdeutvecklas och föras fram till mera konkrela åtgärder. De akliviieier sombedrivs i pro-jeklgrupper i främst skogslänen har många likheter. En gemensambakgrund är all stora delar av berörda län har belydande långsiktigasysselsättningsproblem. Ett syfte med projektarbetet har varil alt breddaunderlaget för länsprogramarbetei genom att åsiadkomma en bred samverkan ochengagera regionala myndigheler, kommuner och landstingskommun samt övriga organsom har att svara för verkställighet och uppföljning av förslagen ilänsprogrammet. Ett genomgående drag är att svarar för ensamordnande roll som beslut fallas av resp. organ i enlighet medgällande ansvarsfördelning. Projektorganen har undvikit att ägna sig ål allmänutredningsverksamhet av del slag som normalt bedrivs av de regionala organen.Arbetet har så långt möjligt förlagts inom det regionala organ där det normalthör hemma. Därmed har personalen i de särskilda projektsekretariaten kunnatanvändas till antingen sådana "udda" projekt som inte har passat in iden ordinarie organisationen eller lill att förslärka arbetet med vissa projekiinom befinlliga regionala organ. 1 alla berörda län har därför regionalamyndigheter varil representerade i lednings- och arbelsgmpper m.m. För att samordna de regionalpolitiska ochsysselsättningspolitiska åtgärderna på orter som drabbas avsysselsättningsproblem till följd av strukturomvandlingen inom stål-, teko-och varvsindustrierna har berörda länsstyrelser fält i uppdrag att tillsättasärskilda arbetsgrupper med representan- Prop.1978/79:112 45 ler för olika länsorgan. På olika säll har förelrädare förberörda kommuner, förelag och de anställda knutits till dessa grupper. Vidarefullgör Norrbotten- och Göteborgsdelegationerna samt den av iVärmlands län lillkallade Värmlandsdelegaiionen motsvarande uppgifier. Arbeteli dessa grupper går bl. a. ul på atl kartlägga expansionsmöjligheter i länethos förelag som inle lillhör de angivna branscherna och all ularbela konkrelaförslag lill sysselsällningsskapande ålgärder. Sysselsäliningsuiredningen har föreslagit alt medelanvisas under särskilt anslag för alt genomföra länsplaneringen. Enligtförslaget bör länsstyrelserna få ekonomiska resurser för att genomföra ettutrednings- och ini-lialivarbele som inle i detaljerna är bundet till i förvägbeslämda ändamål. Medlen skall kunna variera i storlek efter de regionalaproblemens svårigheler i olika delar av landet. De remissinsianser som har behandlal förslaget anslutersig till del. Riksrevisionsverkei menar dock att eventuellt ökade resurser börges till klart angivna uppgifter med anknyining till länsprogrammen. Övriga remissinstanser,i första hand länsstyrelserna och vissa landslingskommuner, ser genomförslaget ökade möjligheter att genomföra länsplaneringens intentioner.Länsstyrelsen i hänvisar till Norrbottendelegationens arbeleoch framhåller därvid att det tidigare länsprogramarbetei för länsdel nu kan upplevas som meningsfullt i och med att man på den regionala nivånfått möjligheler alt föra idéer och program vidare i konkret projektarbete.Enligt visar delegationens arbele också att länsprogramtanken ärriklig om behovsinventering och program kan kompletteras med resurser förgenomförande. En annan mycket viktig erfarenhel av delegationens arbete ärenligt atl de särskilda resurser som har tillförts länet har aktiveratden regionala nivån i betydande omfattning. 1 likhet med flertalet remissinstanser anser jag attlänsstyrelserna bör kunna ges vissa egna resurser för all genomföra initiativoch projekt i länen. Jag ser della som ett sätt att följa upp förslag i länsplaneringen. Del arbete som har bedrivits i form av projekthar enligt min bedömning givit vissa positiva resultat. Till en del kansysselsättningseffekter påvisas, även om del ofta kan vara svårt alt hänföraeffekierna just lill projektorganens verksamhet. Det bredare samarbete i länenför atl lösa problemen är emellertid enligt min bedömning ett väsentligtresultat. Del finns ell starkt intresse inom olika regionala organ all medverkai denna typ av verksamhei. Det gäller även kommuner och landstingskommuner somi betydande utsträckning har engagerat sig i del hittillsvarande arbetel. När sysselsättningsproblem uppstår i regioner med svårastrukturproblem inom näringslivet måste tyngdpunkten i arbetet med au lösa dembygga på initiativ från företag, kommuner och länsorgan. Delta har medfört attutredningsresurserna i vissa län tillfälligt har förstärkts. 1978/79:112 46 skett i län som berörs av nedskärningar inom slål-, teko-och varvsindustrin. Delegationer eller arbetsgrupper med uppgifi atl inomlänet samordna regional- och sysselsältningspoliliska åtgärder har hittillsinrättats i 14 län. Dessa grupper har lilldelals delvis myckel belydanderesurser för all ktmna bearbeta projeki av skilda slag. Erfarenhelerna av denna typ av verksamhet är goda och harinneburit påtagligt ökade förutsäliningar att ulveckla och genomföra projekt avväsentlig belydelse för sysselsältningen i berörda regioner. Erfarenhelerna avde arbetsgrupper (s.k. problemorisgrupper) eller delegationer som arbetar idessa län är även i övrigi goda. En molsvarande samordning bör därloreftersträvas i övriga län. Jag förordar därför atl länsstyrelserna skall kunnatilldelas särskilda resurser för bl.a. den lyp av verksamhei som bedrivs inomdelegationer, problemorisgrupper eller molsvarande. Länsstyrelserna bör få disponera dessa resurser för altgenomföra eller vidareulveckla förslag som redovisas i länsplaneringen.Länsstyrelserna bör enligt min mening härmed få utrymme för egna inilialiv. Jagvill dock stryka under alt della inle får ändra den nuvarandeansvarsfördelningen mellan myndigheterna på länsplanel. Resurserna skallanvändas för atl i länen skapa ulrymme för en samordnad och effeklivareverksamhet. Det innebär även en decentralisering av ansvar och befogenhelertill länsnivån. Av regeringen särskilt lillsalta delegationer och grupper meduppgift all behandla sysselsättningsproblem lill följd av strukturförändringarbör därmed kunna avsluta sitt arbete under /80. Jag vill i del här sammanhängd siryka under attgenomförande av länsplaneringen måsle ges en vid innebörd, beroende påvarierande förutsättningar att i länsprogrammet och länsrapporlen konkretiseraförslag till åtgärder inom alla de seklorer som har betydelse för denregionala utvecklingen. Åtgärder i anslutning till länsplanering kan därvidavse såväl sektorssamordning som konkreta investeringsprojekt, utredningar m.m. En uppföljning av länsprogrammets riktlinjer kan ske i deårliga länsrapporterna. Där bör förslag lill ålgärder redovisas som kanbehandlas i den statliga, landstingskommunala och kommunala budgetprocessen.Detta förutsätter emellertid atl förslagen är väl genomarbetade. F. n. finns medel under flera olika anslag som efterframställning kan disponeras av länsstyrelserna för vissa typer av ålgärder.Dessa medel bör samordnas och förstärkas. bör bl.a. möjliggöra en bälireöverblick och underlätta en prioritering mellan olika angelägna projekt.Tillgängliga medel kan därmed utnyttjas effektivare . Jag ålerkommeri del följande vid min behandling av anslagsfrågorna för näsla budgelår lill medelsfrågan.Inom de resurser som anvisas bör bl. a. den typ av verksamhei som bedrivsinom problemorisgrupper eller molsvarande priorileras. Medlen bör liksomhittills disponeras för projektarbete och bör fördelas eftersysselsättningsproblemens svårighetsgrad. 1978/79:112 47 5.4 Länsplaneringens demokratiska förankring En grundläggande demokratisk värdering är all länensinvånare skall kunna ulöva ett belydande inflylande över den regionalautvecklingen. Utbyggnaden av den regionala samhällsförvaltningen under senareårtionden har gett ökad lyngd ål kravet på en vidgad länsdemokrali. Med denutveckling av länsplaneringen som föreslås i denna proposition accentuerasockså behovei av alt ge länsplaneringen en demokratisk förankring. Frågan om formerna för ell ökal folkligt inflytande ilänen övervägs f n. av länsdemokratikommittén. 1 ell första delbetänkande (SOU1978: 35) Regional utvecklingsplanering - länsplanering m.m. har kommitténlämnat förslag till utformning av den framtida länsplaneringen. En huvudlinjeför kommittén har varil atl stärka landsiingskommunernas inflytande. 1 betänkandetbehandlas den översiktliga regionala samhällsplaneringen. Kommittén hargranskal den regionala utvecklingsplaneringen - länsplaneringen, den fysiskariksplaneringen, nalurvårdsplaneringen och den regionala trafikplaneringen. 1denna utredningsetapp behandlas dock främst länsplaneringen. har förordal principer för denframlida länsplaneringen som väsentligen överensstämmer med dem jag harförordat i della avsnitt.