prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Samma uppläningsmuUipel, 15, bör ocksålillämpas. Likaså bör säkerhetskraven överensslämma. Lån bör alltså ges inom75% av pantens uppskattade värde. Lån utan särskild säkerhet bör få ges intillett belopp som motsvarar institutels halva aktiekapital. En ökning avprimär-och sekundärinstitutens sammanlagda aktiekapital och garantifondcr, somf.n. uppgår till 20 resp. 75 milj. kr., bör enligt utredningen anstå tills envidgning av institutels verksamhetsområde kommer till stånd. Ulredningenföreslår alt en särskild kreditavgift om . per lån ersattes med envidgning av den genomsnittliga räntemarginalen. Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget attsammanslå instituten. Representanter för lantbruksnäringen biträder förslagetendasl under förutsättning att uppläningsrätten inte försämras. De kräver enhögre upplåningsmullipel än vad ulredningen föreslagit. Beträffande utredningensförslag i övrigt har inga invändningar gjorts. Föregen del förordarjag - av samma skäl som beträffandeIndustrikre-dit/Förelagskredit och sedan överläggningar har skett med övrigadelägare - en sammanslagning av Lantbruksnäringarnas primär- ochsekundärkre-diiinstituts verksamheter. Som utredningen har föreslagit bör sammanslagningenlämpligen ske på det sättet att primärinslitutel övertar sekundärinstitutetsrörelse. I övrigi fär jag hänvisa lill vad jag har anfört om sammanslagningenbeträffande Industrikredit och Företagskredit. I likhetmed kapitalmarknadsutredningen anser jag atl frågan om en ökning avkapitalinsatserna i Lantbmkskredil bör kunna anstå lills en sådan vidgning avinstitutets verksamhelsområde kommer till stånd som jag har förordal i detföregående. Säkerhetskraven vid utlåning frän Lantbmkskredil överensstämmerf n. med de krav som stadgas för Industrikredit/Förelagskredit. Den övrelånegränsen för primärinslitutel gär sålunda vid av pantens uppskattadevärde medan det i bolagsordningen för sekundärinstilulel anges alt säkerhetenskall bedömas betryggande. Jag kan tillstyrka att län i det sammanslagnainstitutet får ges inom av pantens uppskattade värde. Däremot avstyrker jag- av samma skäl som beträffande Induslrikredit/ Företagskredit - förslaget altlån skall få ges utan säkerhet. 11 1978179, 1 saml. 1978/79:165 162 Lantbrukskredits upplåningsrätl är reglerad' på samma sättsom för Industrikredit/Företagskredil. Således är uppläningsrätten i primär-och sekundärinstitutet maximerad lill 20 resp. 10 gånger summan av egetkapital, garantifond och utestående förlagslän, med vissa restriktioner förförlagslån med kortare återstående löptid än fem är. Av motsvarande skäl somjaghar anförl i fräga om Industrikredit/Företagskredil bör enligt min meningupplåningsmultipeln för del gemensamma institutet bestämmastill 18, Vad gäller den särskilda kreditavgifien på 5 000 kr.vilken enligt utredningens förslag borde avskaffas beslöt styrelsen förLantbrukskredit att avskaffa avgiften. Beträffande hypoteksbanken villjag erinra om attgrundfonden för banken höjdes frän 600 milj. kr. kr.(prop. 1977/78: 133, NU 1977/78: 52, rskr 1977/78: 237). Jag vill också erinraom vad jag tidigare anfört om jordbrukets försörjning med länekapital och om deökade emissionsmöjligheter som hypoteksbanken fått , I likhet medutredningen anser jag anledning saknas att föreslå några ändringar avlandshypoteksinstitutionens verksamhei. avses en förening för inbördesbistånd som utan afiarsniässigt drivande av försäkringsrörelse meddelar annanpersonförsäkring än arbetslöshetsförsäkring. Alltefter verksamhetens artbrukar underslödsföreningarna indelas i pensionskassor, sjukkassor, begravningskassorsamt sjuk- och begravningskassor. fanns det 245 föreningar, varav 113begravningskassor och 73 pensionskassor. Understödsföreningarnas betydelse på kapitalmarknaden harminskal kraftigt. Frän att ha svarat för mer än10% av utlåningen på kapitalmarknaden uppgick andelen till endast 1,underperioden 19701974. Vid uigången av redovisade föreningarna sammanlagt6066 milj. kr. Av beloppet belöpte 5 736 milj. kr. på pensionskassorna.Det innebär att värdet av föreningarnas sammanlagda fonder var 1852milj. högre än är 1970. Bakom denna utveckling ligger en ökad tillväxt iett litet antal stora pensionskassor, vilka administrerar avtalsbundnatilläggspensioner för anställda i vissa företag eller yrkeskategorier.Samtidigt har föreningarnas övriga verksamheter, sjuk- och kapitalförsäkring,stagnerat. Under är 1976 inbetalades i avgifter till samtligaunderstödsföreningar 380 milj, kr,, varav 365 milj, kr, lill pensionskassorna. Understödsföreningarnas verksamhei regleras i lagen(1972:262) om understödsföreningar (UFL), skall vararegistrerad hos försäkringsinspekiionen och stå under lillsyn av denna. För atltrygga en förenings möjligheler att infria sina försäkringsutfåstelserinnehäller UFL regler om fondbildning och kapitalplacering. Prop.1978/79:165 163 mer i slort selt med dem som enligtförsäkringsrörelselagen (FL) gäller för försäkringsbolagen. är vid årsbokslutet skyldig att förvarje försäkringsgren avsätta eventuellt överskott pä försäkringsverksamhetentill en försäkringsfond (23 § UFL). Ett belopp som läcker summan av delsförsäkringsfond, dels föreningens övriga skulder, annan fond än försäkringsfondej medräknad, skall redovisas i vissa slag av värdehandlingar (24 § UFL). Detillåtna placeringsobjekten är utformade efter mönster av 274 § FL. Förutomvissa obligationer är det främst fräga om fordringar hos ellerannan svensk bank och fordringar mol säkerhet av fasiighetsin-teckningar.Inteckningen skall i fråga om jordbruks-, bostads-, kontors-eller affärsegendomligga inom 4/5 () av taxeringsvärdet och beträffande annan fast egendominom 2/3 (). I likhel med försäkringsbolagen har föreningarna - inomstadgarnas ram - också fri placeringsrätt inom en sektor motsvarande l/IOavförsäkringsfonden, dock med samma undantag i fräga om aktier som gäller enligtFL. I motsats till vad som gäller för försäkringsbolagen finns inga krav påpantsättning av de i 24 § UFL angivna värdehandlingarna. Understödsföreningarna har vid sidan av försäkringsfondenandra fonder, de s. k. fria fonderna. Dessa fonder får placeras enligt reglersom har tagils in i stadgarna. Emellertid gäller på samma sätt som förförsäkringsbolagen den s.k. femprocentsregeln, dvs. förbud att ulanförsäkringsinspektionens medgivande äga av antalet aktier i sammaaktiebolag. Har aktierna olika röstvärde, fär aktieinnehavet motsvara högst av röstetalet för samtliga aklier. Av de lolala fonderna utgjorde försäkringsfonderna4633 milj. kr. och de fria fonderna 1 433 milj. kr. Utredningenhar - beiräffande de understödsföreningar som enligt försäkringsinspektionensbedömning från fall lill fall har tillräckliga administrativa resurser -föreslagit atl den fria sektorn av försäkringsfonden skall ökas från 10 till20%, alt förbudet att placera aktier inom den fria sektorn skall upphöra ochall femprocentsregeln skall vidgas lill . Vidare har utredningen i fräga omdessa föreningar föreslagit att taxeringsvärdet skall ersättas meduppskattningsvärdel (pantvärdet) i reglerna om godtagbar inteckningssäkerhet.De föreslagna förändringarna överensstämmer med vad utredningen i betänkandetföreslagit i fräga om försäkringsbolagens placeringsregler. Remissinsianserna har i allmänhet godtagit utredningensförslag. Vissa invändningar har dock gjorts. En remissinstans anser att enunderstödsförenings möjlighet alt få tillämpa de föreslagna placeringsreglernabör vara knuten till storleken av förvaltal kapital och inte lillförsäkringsinspektionens bedömning. Inspektionen har i sill remissvarframhållil att fri sektor inle bör öppnas för aklier. En annan remissinsiansvill ha kvar femprocentsregeln för innehav av aktier i samma bolag.Beträffande förslaget om Prop.1978/79:165 164 uppskattningsvärde finns del förespråkare för att delsgränsen för jordbruks-, bostads-, kontors- och affärsegendom sätts vid ,dels för alt tillämpningsföreskrifterna utformas enklare än vad utredningen harföreslagit i fräga om försäkringsbolagen. För egen del villjag anföra följande. Placeringsreglerna iUFL är utformade i nära överensstämmelse med vad som enligt 274 S FL gällerför livförsäkringsbolagen. Reglerna är ulformade främsi med hänsyn till kravetpä placering i säkra objekt men också krav på god avkastning och entillfredsställande likviditet har haft betydelse. Placeringsbestämmelserna kanäven ses mol bakgrund av en från samhällets synpunkt önskvärd investeringspolitik. I likhet med ulredningen anser jag del önskvärt medlikformighet i placeringsreglerna mellan understödsföreningar ochförsäkringsbolag. Jag har i ett tidigare avsnitt förordat att den fria sektornvidgas till för försäkringsbolagen. De synpunkier som ligger bakom dellaförslag kan i princip ocksä anläggas pä de placeringsmöjligheler som bör gällaför underslödsföreningarna. Således har medlemmarna i understödsföreningarnaintresse av atl de medel som förvaltas av föreningarna för försäkringstagarnasräkning inte bara är betryggande placerade utan även ger en god avkaslning. Iannat fall kan försäkring i understödsförening frän ekonomisk synpunkt framståsom ett i jämförelse med andra försäkringsformer mindre fördelaktigt alternativoch föranleda tillbakagång av föreningarnas verksamhet. Vidare är del frånkapitalmarknadssynpunkl önskvärt att ocksä understödsföreningarna fär bättremöjligheter att anpassa sina placeringar efter den förväntade utvecklingen avefterfrägan på kapitalmarknaden. Mol bakgrund av det anförda anserjag att en vidgning avförsäkringsfondens fria sektor är motiverad för en del understödsföreningar.Till skillnad från de större försäkringsbolagen förfogar mängaunderstödsföreningar emellertid inte över ekonomisk expertis och sakkunskap.Härtill kommer de mänga små föreningarnas ringa utläningskapacitet. Jag anserdärför i likhet med ulredningen att en allmän ulvidgning av den fria sektornför understödsföreningarna inte bör genomföras. Däremot ser jag ingel hinder moten sädan utvidgning för de större föreningarna. Som ulredningen har föreslagitbör gränsdragningen i detta avseende göras av försäkringsinspektionen pägrundval av en bedömning av föreningarnas administrativa resurser, vilket förde nuvarande föreningarnas del torde fä ske vid godkännande av stadgeändring. Jag har pä anförda skäl tidigare avstyrktutredningsförslaget om vidgade möjligheter för försäkringsbolag lill placeringi aklier. Jag finner på motsvarande skäl inie anledning att föreslå envidgning av understödsföreningarnas möjligheter att placera i aktier. Vad slutligen gäller utredningens förslag att ersättataxeringsvärdet med ett uppskaltningsvärde harjag beträffandeförsäkringsbolagen i ett lidigare 1978/79:165 165 avsnitt förordat en sådan ändring. Med hänsyn till vad jagnyss nämnde om alt placeringsreglerna för försäkringsbolagen ochunderstödsföreningarna bör vara likformiga tillstyrker jag en övergång tilluppskattningsvärde också för understödsföreningarnas del, dock även här med enbegränsning lill de föreningar som har tillräckliga administrativa resurser. 1likhet med vad jag har föreslagit beträffande försäkringsbolagen böruppskattnings-värdet fastställas efter expertvärdering av samma slag somförekommer vid tillämpningen av bankernas kapiialtäckningsregler ominteckningslån. somjag har förordat i fräga om försäkringsbolagen,gränsen för jordbruks-, bostads-, kontors- och affärsegendom sättas vid ,för annan fas' egendom vid och som en alternativ regel för slatsbelänadefastigheter vid av del pantvärde som skall fastställas enligtgällande bestämmelser. Utöver kapitalmarknadsulredningens förslag villjag i dettasammanhang ta upp en annan fråga som berör understödsföreningarnas verksamhet.Enligt 6§ UFL gäller att kapitalförsäkring fär avse högst . Om särskilda skäl föreligger, kan försäkringsinspektionen medgeunderstödsförening alt meddela sädan försäkring till högre belopp. () har hemställt om en sädan ändring ilagen om understödsföreningar alt det högsta medgivna kapitalförsäkringsbeloppethöjs från . Vid riksdagsbehandlingen av prop. 1972:69 med förslag tilllag om understödsföreningar godkände näringsutskottets hemställan omavslag på ett motionsyrkande atl nämnda kapitalförsäkringsbelopp . istället borde anknytas till basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring (NU1972:29). har i yttrande är 1977 överriksförbundets framställning bl.a. framhållit att det är väsentligt attmaximibeloppet i lagen inte bestäms högre än att man upprätthåller denavgränsning mot affärsmässigt driven försäkringsrörelse som maximibeloppetavser att ge. Möjligheten att teckna kapitaiförsäkringar lill högre belopp harutnytQats i liten utsträckning. Dessutom har nyteckningen avkapitalförsäkringar, främst i de öppna föreningarna, varit obetydlig undersenare är. Inspektionen ifrågasätter med hänsyn till dessa förhållanden om detegentligen föreligger nägot behov av att höja lagens maximibelopp förkaptalförsäk-ring. Inspektionen vill emellertid med hänvisning till denfortsatta försämringen av penningvärdet inte motsätta sig en mindre höjning avdet högsta tillåtna kapitalförsäkringsbeloppet och tillstyrker en höjning till10000 kr. och harockså tillstyrkt en höjning av ifrågavarande belopp lill . För egen del kanjag insiämma i försäkringsinspektionensuttalande att maximibeloppet bör bestämmas med hänsyn till all avgränsningengentemot annan försäkringsrörelse bör upprätthållas. Vid en sådan avvägningmed hänsyn till penningvärdets utveckling sedan maximibeloppet bestäm- 1978/79:165 166 des är 1972 förordarjag att maximigränsen förkapitalförsäkring nu höjs till . Det finns vid sidan av AP-fonden ett stort antal fondervars förvaltning är offentligt reglerad. Exempel pä sådana fonder ärarbetsskadeförsäkringsfonden, försäkringskassornas fonder,arbetslöshetskassornas fonder, allmänna arvsfonden, kyrkofonden samt olikadonationsfonder. Försäkringskassorna och arbetslöshetskassorna har självaförvaltningsansvaret för sina fonder. I övrigi handhas förvaltningen av deangivna och andra liknande fonder av riksförsäkringsverkel och kammarkollegiet. Fondernas sammanlagda värde uppgår till betydande belopp.Den 30 juni 1978 var bokföringsvärdel för samtliga fonder som förvaltas avriksförsäkringsverket omrking . Motsvarande värde den 30 juni1977 för kammarkollegiets fonder var 846 milj. kr. Gemensamt för samtliga nu berörda fonder är att det ärsärskilt reglerat hur fondernas medel skall vara placerade. Placeringsreglernahar generellt till syfte att fondmedel skall ha fullgod säkerhet. I första handgodtas därför placeringar i obligationer som utfärdas eller garanteras av staloch kommun. Vidare tilläts i regel förvärv av bostadsobligationer och skuldförbindelsermot säkerhet i fast egendom. Även placeringar i aktier är tillåtna men pä grundav riskkaraktären endasl i begränsad omfattning. har tagit upp frägan omfondernas förvaltning mot bakgrund av vissa bl. a. av kammarkollegietframförda förslag om utvidgad rätt atl placera fondmedel i aktier. Utredningenär kritisk mot förslagen och framhäller bl. a. att de akluella fondernaknappast erbjuder någon lämplig form för ett ulökal statligt engagemang påaktiemarknaden. Enligt utredningen bör sädana insatser i stället ske viaAP-fonden. Utredningen anser emellertid att en detaljöversyn avfondernas placeringsregler är påkallad. Det är i försia hand mot mängden avplaceringsmöjligheter som utredningen riklar sin krilik. Den omfattanderegleringen av placeringarna är enligt ulredningen onödigt vidlyftig och harskapat stora administrativa behov. För att begränsa fondförvaltningarna pekarutredningen pä möjligheterna alt utesluta vissa arbetskrävande placeringsformer,t.ex. fastighetsinnehav och län mot inieckningssäkerhei. Placeringarna bör islället koncentreras pä obligationer, kommunlän och andra värdehandlingar avsådant slag som inle kräver särskild säkerhetsprövning i de enskilda fallen. släller sig positivt till atlfondförvaltningarna förenklas. Vad beträffar de egna fonderna, anser verketatt sädan medelsförvaltning är främmande för verkets uppgifi och altplaceringarna därför bör överflyttas till annat organ. Kammarkollegietframhäller att statens förval-taransvar för fonderna bl.a. innebär att medlenskall placeras utifrån ekonomiskt godtagbara grunder. Prop.1978/79:165 167 enligt kollegiet vara vilka invesleringar som frånavkastnings-, värdesak-rings-, likviditets- och risksynpunkter framslår som påsikt mest fördelaktiga. En alltför ensidig inriktning på obligationsplaceringarskulle enligt kollegiet inte vara försvarbart med hänsyn lill rimligaavkastningskrav. Kollegiet gör vidare den bedömningen att för kollegiets delendasl marginella vinster står att hämta om förvaltningen förenklas i enlighetmed Ulredningens modell. Kammarkollegiel föreslär att kollegiet, riksförsäkringsverketoch får i uppdrag att gemensamt göra en översyn av destatligt reglerade fondernas placeringsregler. För egendel kanjag i och för sig insiämma i ulredningens bedömning alt fonderna harbegränsad betydelse frän kapitalmarknadssynpukt. Även om fondernasplaceringsregler därför inte har tilldragit sig större uppmärksamhet i detlasammanhang finns det emellertid flera omständigheter som pekar pä att det, somulredningen förordar, kan behövas en översyn av de olika regler som gäller förplacering av fondmedel och fondernas administration. En sådan översyn börocksä syfta till atl göra den statliga fondförvaltningen mera effekliv ochadministrationen mindre och enklare. Jag avser alt inom den närmaste framtidenåterkomma till den närmare utformningen av ett sådant utredningsuppdrag. 1 övrigtvill jag påpeka att utredningens avsnitt om obligationsmarknaden inte harblivit separat redovisat, Dithörande frägor har i stället - som har framgåti avvad jag lidigare har anfört - förts lill de avsnilt i vilka de olika institutenbehandlas. Detta gäller i första hand kapitlen Allmän bakgrund och problembildoch Bankerna. Underremissbehandlingen av kapitalmarknadsulredningens omfaitande slutbetänkande hari övrigt många olika förslag förts fram. Huvuddelen av dessa förslag har jagsträvat efter att behandla i de föregående delavsnill där de enligt min meningnärmast hör hemma. Återstående förslag som inte har blivit uttryckligen berördaharjag bedömt sakna intresse för de nu aktuella reformerna inomkapitalmarknadens område. 1 några fall har förslagen från remissinstansernaocksä varit sädana att de inte lämpligen kan behandlas i della sammanhang. Prop.1978/79:165 168 1 enlighet raed del sagda har inom ekonomidepariementelupprättats förslag lill 1. lag om ändringi lagen (1955: 183) om bankrörelse, 2. lag om ändringi lagen (1955:416) om sparbanker, 3. lag om ändringi lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen, 4. lag om ändringi lagen (1948: 433) om försäkringsrörelse, 5. lag om ändringi lagen (1972: 262) om understödsföreningar, 6. lagom ändring ilagen (1974:922) om kreditpoliliska medel, 7. lag om ändringi reglementet (1959: 293) angående allmänna pensionsfonden, 8. lag om ändringi förordningen (1908: 129) ang. en särskild stämpelavgift vid köp och byte avfondpapper, 9. lag om ändringi slämpelskaltelagen (1964: 308), 10. lag om ändringi kommunalskattelagen (1928: 370), 11. lag om ändringi lagen (1947:576) om slallig inkomstskatt. Prop.1978/79:165 169 4.1Förslaget till lag om ändring i lagen om bankrörelse Detförbud för affärsbankerna att förvärva förlagsbevis som paragrafen bl.a.innehäller har slopats. Skälen till det framgår av den allmänna motiveringen.Den generella rätt att förvärva föriagsbevis som bankerna härigenom får avser"för den allmänna rörelsen avsedda förskrivningar som medför rätt tillbetalning först efter utfärdarens övriga fordringsägare" men däremot intevanliga lånereverser som innehåller en sädan klausul om begränsning avbetalningsrätten. Sådana lånereverser har inte omfattats avparagrafens uppräkning av värdehandlingar som en bank får förvärva eller drivahandel med och gör det alltså inte i fortsättningen heller. Av den föreslagnaavfattningen framgår att med föriagsbevis menas förskrivningar som är avseddaförden allmänna rörelsen. Den definition av föriagsbevis paragrafen i övrigthar innehållit har ansetts kunna utgå. Vad som avses med förlagsbevis tordeändå vara klart. Enbegränsning i banks rätt att frill förvärva föriagsbevis kvarstår fortfarande,se vid 55 och 56§§. Bestämmelsernai dessa paragrafer innebär undanlag från förvärvsförbudet i 54§. I och med attdetta förbud upphävs när det gäller föriagsbevis och bank alltså får engenerell rätt att förvärva sädana, kan vissa här upptagna regler om rätt förbank atl i särskilda fall förvärva föriagsbevis utgå. Bestämmelsema omförlagsbevis i 55 § första stycket 2, andra stycket samma paragraf samt 56 §första och andra styckena har sålunda stmkits. I55 § första stycket 5 föreskrivs att bankaktiebolag efter tillstånd avregeringen fär förvärva aktie, garantifondbevis eller förlagsbevis i bankföretageller annat förelag med bankfrämjande eller allmännyttigt ändamål. 1 vissutsträckning torde en bank kunna ge företag av nämnda slag kapitaltillskottlika väl genom att förvärva förlagsbevis som genom att köpa aktier. Denpraktiska betydelsen av ett tillståndskrav sävitt avser aklier skulle därföribland kunna gå föriorad genom att banken i stället förvärvade förlagsbevis. Ienlighet med utredningsförslaget som pä denna punkt lämnats ulan erinran vidremissbehandlingen har ett tillståndskrav även såvUt avser förvärv avförlagsbevis därför ansetts böra stå kvar. Bankinspektionenhar påpekat att punkten 5 tolkad efter orden innebär att bank före alla förvärvav förlagsbevis skulle förvissa sig om all utgivaren inte är företag medbankfrämjande eller allmännyttigt ändamål. I prakiiken är det här fråga endaslom sådana förelag där bank redan innehar eller avser att förvärva aktier. Någralillämpningssvårigheter torde därför knappast behöva uppstå. Prop.1978/79:165 170 Förstastycket innehåller ett förbud för affärsbankerna att utfärda tryckta ellergraverade förbindelser som är ställda till innehavaren eller till viss maneller order. Förbudel avser att hindra bankerna från alt bryta eller kringgåförbudet för annan än alt ge ut sedlar (jfr. 9 kap. 13 §regeringsformen) och vidare från att utfärda obligationer. Även om bankernasom jag har förordat nu ges rätt att utfärda obligationer torde förbudet iförsta stycket böra stå kvar. I texten har gjorts en hänvisning lill deundantag från förbudet som finns i andra och tredje styckena. Tredje stycket ärnytt och innehåller de föreslagna föreskriftema om bankbolags rätt atl ge uloch ställa garanti för obligationer. Iandra siycket har endast gjorts redaktionella ändringar. EnligtIredje stycket föreslås bank få räll atl utfärda obligationer som lyder påminst . jämte ränta och har en längsta löptid . Begränsningenlill gäller dock bara inom landet emitterade obligationer. En bank äralltså oförhindrad att ge ul obligationer utomlands med längre löptid. Sädanobligation skall lyda på minst raotvärdet i utländsk valuta av . En gränssätts för obligationsutgivningen vid ett belopp som motsvarar ) av bankensinlåning frän allraänheten. Som sädan inlåning räknas inlåning på olika slagsräkningar, konton i utländsk valuta, specialinlåning och avräkningskonlo medpostverket. Dessutom bör de medel en bank erhåller mol s.k. bankcertifikat,dvs, kortfristiga obligationer med en löptid på högst , räknas som sådaninlåning, eftersom certifikaten avses ersätta specialinlåning. Mot certifikaiupplånade medel bör räknas som inlåning, även om t, ex, en annan bank skulleinneha certifikatet. Begränsningen tar sikte på den volym inlåningen har närbanken emitterar obligationer. Det nominella värdet av de obligationer sombanken emitterar och har emitterat får inte överstiga av denakluella siffran för inlåningen. Det har här ingen betydelse om inlåningendärefier skulle minska så att obligationsemissionerna tillsararaans utgör merän sagda . Förutfärdande av bankcertifikat har inte gjorts någon volymbegränsning. Deomfattas allstå inte av 3-procentsregeln.