prop · G20373 · 1978-12-31 00:00:00 — Den nuvarande provningsverksamhetenvid statens arbetsklinik och motsvarande verksamhet vid PTI föreslås sammanfördoch bilda stommen i ett fjärde inom Stockholmsregionen.Denna prövningsverksamhet knyts lokalmässigt till det nyamelodulvecklingsinstitutet. Vid PTI bedrivs vissa projekt -i.ex. kring handikappade barns sociala rehabilitering, kring arbeismiljöfrågori vid mening, arbets- och idrottspsykologiska frågor etc. De forskare somarbetar med projekt av detta slag bör organisatoriskt knytas till de statligamyndigheter och institutioner där sådant utvecklingsarbete kan drivas inom ramenför dessa myndigheters och institutioners verksamhet. Vidare bör enligt utredningen dekonsullationsprojekt, vid PTI, som inte organisatoriskt kan föras lillmyndigheters och institutioners verksamhet kunna knytas till I.ex. Utöver de medel som avsättsför de verksamheter som föreslås ingå i det centrala institutet fordras enligtutredningen ytterligare 4 milj. kr. harunder haft försöksverksamhet inom både den privata och denoffentliga sektom i syfte att undersöka möjlighetema all förbättra dearbetshandikappades sysselsätl-ningssitualion. Huvudintresset har varitinriktat på inplacering av arbetshandikappade, men även på åtgärder för attunderlätta för redan anställd personal med arbetshandikapp. Försöksverksamheten på den privatasektorn genomfördes vid två Vol-voenheler. Arbetet där koncentrerades i storutsträckning på redan anställda arbetshandikappade. Av 197 ärenden som gälltanställda med i många fall långa sjukskrivningsperioder och som behandlats ianpassningsgruppen, har 112 lett till en arbetsplacering. Effekterna av deltakan bl.a. avläsas i en väsenUigt minskad sjukfrånvaro. Värdetsamhällsekonomiskt uppskattas lill netto på . och enföretagsekonomisk vinst på . Då har kostnaderna förförsöksverksamheten med anpassningsgruppen dragits av. 1 verksamheten har också ingåttförsök med tekniska förändringar på arbetsplatsema. Även dessa har givit godekonomisk utdelning. Den samhällsekonomiska vinslen beräknas lill 800000 kr.och den företagsekonomiska tiU . Resultaten av försöken inom denoffentliga sektorn visar, att ca hälften av de arbetsvårdssökande somaklimaliserals för medverkan i försöket har fått arbete. Resterande är underhandläggning, i utbildning eller i prövning. Detta skall ses i relation till dearbetsplaceringar som normalt sker bland arbetsvårdssökande på förmedlingen.Under ett år får arbete på den reguljära arbetsmarknaden. 1978/79:73 97 Främjandelagen i sin nuvarandeutformning trädde i krafl den och är ett komplement till lagen omanställningsskydd. Främjandelagslifl-ningen skall markera samhälletsmöjligheter att i undanlagsfall kunna ingripa med tvångsmedel för atlåstadkomma lösningar av de äldres och de arbetshandikappades problem. Lagenålägger arbetsgivarna att ge information om rekryieringspolilik etc. tilllänsarbetsnämnden. Den ger också länsarbetsnämnden möjligheter att lämnaanvisningar i personalrekryteringsfrågor till företag och myndigheter. Om inteanvisningarna följs kan arbetsgivarna åläggas atl betala böter. Ärendet kanockså hänskjutas till AMS som kan ålägga företag och myndigheter atl inteanställa annan än den som anvisas av den offentliga arbetsförmedlingen.Sysselsättningsulredningen har gjort en enkät om tillämpningen avfrämjandelagstiftningen lill länsarbetsnämnderna. Av svaren på enkäten framgåralt ingen nämnd har använt lagens möjligheter att ålägga företag att lämnauppgifter lill länsarbetsnämnden. Följaktligen har heller inga nämnder använtsig av lagstiftningens andra möjligheter lill alt ge tvingande anvisningar tillföie-tagen. Som skäl för detta anger i allmänhet nämnderna att det iförarbetena lill lagen har konstaterats att gemensamt accepterade lösningar ärbästa garantin för alt tillfredsställande resultat skall uppnås. Om målet arbete ål alla skall kunnaförverkligas också för de arbetshandikappade räcker det inte med att förstärkaolika arbelsvårdsinsalser, resurser på arbetsförmedlingarna,rehabilileringsmöjligheler, förbättrade bidrag etc. Sådana insatser ärviktiga. De kan ändå aldrig bli effektiva, om de inte kombineras medförändringar av den reguljära arbetsmarknadens sätt atl fungera. Utredningen konstaterarinledningsvis alt den första fömtsättningen för arbete åt arbetshandikappade äralt del finns tillräckligt antal arbetstillfällen. En generellt högefterfrågan på arbetskraft är dock inte tillräcklig. Efterfrågan måsteförändras så all de arbetshandikappade inte efterfrågas i sista hand. Del ärgivelvis ell samhällsintresse atl företag och förvaltningar fungerar effektivt.En rekryieringspolilik som håller många arbetshandikappade utanförarbetsmarknaden kommer dock ofta all slå i direkt motsatsställning lill andrasamhällsintressen. Det gäller såväl intresset av all tillgodose dearbetshandikappades grundläggande rättighet lill arbete och social gemenskapsom övergripande samhällsekonomiska mål. Samhället har påtagit sig ettförsörjningsansvar för alla medborgare. Det innebär all alla får konsumera enviss del av den samlade produktionen oavsett om de förvärvsarbetar eUer inte.Del tillskott lill produktionen som måste göras av en person som står utanförarbetskraften för alt samhället som helhet skall tjäna på det uppgår lillskillnaden mellan hans nuvarande konsumtion och den konsumtion han skulle fåefter inträdet i arbetslivet. När den för alla garanterade konsumlionsandelenhöjts tenderar denna skillnad all bli mindre och mindre. Ekonomins sätt alt fungera gentemotde arbetshandikappade - och för övrigt också mot andra grupper med svagställning på arbetsmarknaden -tenderar alltså att bli allt mer orimlig sett ursamhällsekonomins och den offentliga ekonomins synpunkt. En huvudinriktning förpolitiken "arbete åt alla" måste därför vara att försöka påverka deekonomiska fömlsält-7 1978179. 1978/79:73 98 ningarna för myndigheternas och företagens kalkyler, såatt deras effektivitets- och lönsamhetstänkande kommer att ta hänsyn lill deövergripande samhällsekonomiska effekterna. Alternativen till arbete på denreguljära arbetsmarknaden för arbetshandikappade, bl.a. olika former avskyddat arbete och förtidspensionering, ger ofta mycket höga kostnader. Dessakostnader vilar naturligtvis ytterst på produktionen. Effekten av att de arbetshandikappadeställs utanför den reguljära arbetsmarknaden blir mindre effektivitet i densamlade produktionen, mindre samlad produktion, större kostnader på förelagen,sämre lösningar för de arbetshandikappade och deras rätt till meningsfulltarbete och social gemenskap. Del är därför väsentligt att de ekonomiska sambandentydligt klarläggs. Fördelningen av kostnaderna kan ske på flera olika sätt,genom lagstiftning och/eller avgifter och bidrag till förelagen. uppfattning måste de olika metoderna kombineras. Enligt sysselsätlningsutredningens uppfattning haruppbyggnaden av främjandelagstifiningen klara fördelar. Utredningen menar atlen effektiv tillämpning av främjandelagstiftningen är en förutsättning för atlklara anställningen av arbetshandikappade. Olika vägar bör prövas för attåstadkomma delta. Det bör finnas någon form av anvisningar som anger riktlinjerför i vilken utsträckning i.ex. olika typer av arbetsgivare bör anställaarbetshandikappade. Dessa riktiinjer bör vara utgångspunkt för diskussioneroch förhandlingar mellan arbetsgivare och arbetsmarknadsverket. Anmärkningsvärdaavvikelser från dessa riktlinjer och ovilja atl ange godtagbara förklaringarlill den anställningspolilik som man för, skulle kunna leda lill attfrämjandelagens tvingande bestämmelser tillämpades. Försök bör också genomförasmed all dels förstärka fyra länsarbetsnämnder med två tjänstemän vardera, föratt arbeta med främjandelagens tillämpning och dels också i något eller någraav dessa försök koncentrera handläggningen av främjandelagens tvingande delartill vissa tjänstemän. Kostnaderna för dessa försök beräknas till I milj. kr.per år. Kostnaderna för atl gearbetshandikappade sysselsättning måste bäras av hela produktionen på sammasätt som kostnadema för de icke sysselsatta, I.ex. förtidspensionerade.Samtliga kostnader för arbetsvårdsorganisationen och försysselsättningsskapande åtgärder för arbetshandikappade bör bilda underlag fören ny arbetsgivaravgift som bestäms av de faktiska kostnadema. Sambandet mellanbristande insatser på den reguljära arbetsmarknaden och kostnaderna försysselsättningsskapande insatser och arbelsvårdsinsalser kommer härigenom altklarare framhävas. En ytterligare markering av sambandet mellan arbetsmarknadspolitiskainsatser och socialförsäkringssystemet skulle kunna åstadkommas genom engemensam arbetsgivaravgift. Utredningen framhåller viklen av att de beskrivnasambanden klart åskådliggörs. I fråga om stöd till arbetsgivaresom anställer personer med arbetshandikapp föreslår utredningen alt bidragentill särskilda anordningar på arbetsplatsen höjs från 30000 lill . Slödel för speciella arbetstekniska hjälpmedel föreslås höjt från25000 lill . för varje enskih hjälpmedel. Kostnaderna för de föreslagnaförbättringarna beräknas vid en 25-procentig tillväxt av antalet bidrag till 6milj. Bidraget lill arbetsbiträde som kan uppgå till högst 10000 kr.per år föreslås förändrat så all del kan utgå med högst av den totalalönekostnaden för personer som fungerar som arbetsbiträde. Likaså föreslås alldet skall kunna kombineras med bidrag lill halvskyddad sysselsättning när detgäller personer med grava handikapp och starkt nedsatt arbetsförmåga. 1978/79:73 99 ningen räknar med att antalet arbetsbiträden kommer attväxa från 550 lill 1000 vilket medför en ökning av medelsbehovet om 6 milj. kr. Utredningen föreslår vidare atlförsök görs i två län med bidrag till kollektivt förberedande ombyggnad avarbetsplatser med sikte på anställning av personer med specifika typer avarbetshandikapp. Kostnadema härför beräknas lill 2 milj. kr. F.n. finns drygt 5000anpassningsgrupper och utredningen räknar med att antalet inom de närmaste årenkommer atl växa till 6 - 7000. Aktiviteten inom anpassningsgrupperna ärsynnerligen skiftande. Ett litet antal fungerar enligt de intentioner som finnsför verksamheten och ger också resultat när det gäller anställning av arbetshandikappade.I en stor del av gmppema, förmodligen en klar majoritet, är aktiviteten myckelliten. En del anpassningsgrupper fungerar förhållandevis ganska väl när detgäller den interna omplacerings verksamheten. De sysslar däremot i liten elleringen utsträckning med frågan om nyanställning av arbetshandikappade. Utredningens försöksverksamhet harunderstrukit alt den viktigaste förutsättningen för att anpassningsgmppernaskall kunna fungera är alt det finns personella resurser för verksamheten.Delta gäller inte minst möjligheterna för arbetsförmedlingens tjänstemän atldelta. Behovet av tid måste bedömas i förhållande till företagens storlek etc.och utredningen föreslår en omfattande förstärkning av arbetsförmedlingarnaspersonalresurser. En sådan förstärkning är nödvändig för atl kunna leva upptill åtminstone vissa minimikrav när det gäller insalsema ianpassningsgmpperna. Utredningen understryker emellertid också att del ärviktigt all personella satsningar görs också från arbetsgivarsidan och från defackliga organisationerna. En myckel diskuterad fråga när delgäller anpassningsgmppemas verksamhet är avvägningen mellanarbetsförmedlingens medverkan i omplacerings-resp. inplaceringsverksamhelen.Med nuvarande resurser är del inte möjligt för arbetsmarknadsverket alt ens itiUräcklig utsträckning medverka för alt klara inplaceringarna. Det är dånaturligt att denna verksamhet prioriteras. Utredningen har dock samtidigtuppfattningen alt om arbetsmarknadsverkets medverkan för att stödjainplaceringen av handikappade skall bli verkligt effektiv krävs att man i vissutsträckning har möjlighet delta i hela omplaceringsverksamhelen i förelaget. Anpassnings verksamheten för deredan anställda är viktig bl.a. för sätt att förhindra utslagning. Bland deanställda finns många långtidssjukskrivna där rehabiliteringsbehovel är myckelstort. Vid dimensioneringen av arbetsmarknadsverkets resurser föranpassningsverksamhet bör därför behovet av medverkan när det gäller insatserför redan anställda också tas med i bilden. En annan fråga av intresse är ivilken utsträckning anpassningsgmpperna också skall syssla med merövergripande arbetsmiljöfrågor etc. Enligt utredningens uppfattning är det intemöjligt att dra någon skarp gräns mellan de insatser som görs av allmäntförebyggande karaktär och insatser i de individuella fallen. Gränsdragningarmellan olika organ inom företagen och deras ansvarsområden är nödvändiga, meninformationen mellan organen måste fungera. Det är viktigt att anpassningsgmppemasverksamhet integreras i företagens normala personalpolitiska insatser.Företagshälsovården är I.ex. myckel viktig i anpassningsarbetet, och får inteses som en isolerad del styrd utifrån snäva medicinskautgängspunkter, ulan somen integrerad del i det anpassningsarbete som måste försiggå i alla företag.De största insatserna för att öka de arbetshandikappades sysselsällningsmöj- 1978/79:73 100 ligheter måste göras inom den offentiiga sektorn. Denoffentliga ekonomin har allt att vinna på en förändrad anställningspolilik närdel gäller arbetshandikappade. Till de statliga myndigheterna bör särskildadirektiv gå ut, där myndigheternas ansvar för all medverka i anpassningsarbetetklart fastslås. Direktiven bör följas upp genom åläggande för myndighetema atli samband med sina anslagsframställningar avge redogörelser för anpassningsarbetetunder året. Dessa redogörelser bör därefter överlämnas till AMS försammanställning och åtgärder. En gmndläggande svårighet föranställning av arbetshandikappade inom den statliga sektorn är atl man påmyckel stora områden har en starkt ut-bildningsbunden personalrekrylering,fasta behörighetsregler, "förtjänst och skicklighet". En vidgning avförtjänstbegreppels innebörd bör eftersträvas, så all "förtjänst"skall avse även andra områden än statlig. Diskussioner bör las upp med partemapå den statliga arbetsmarknaden om förslag till regler och rutiner för attanpassa det statliga tjänste- och lönesystemet så att arbetshandikappade iökad utsträckning kan anställas. När det gäller den statliga sektorn av arbetsmarknaden ärdenna så obearbetad, atl en stor del av insalsema under den närmasteliden måste få karaktären av försöksverksamhet i stor skala. Del är viktigtatt erfarenheter om arbetsmarknaden etc. får snabb spridning inom arbetsmarknadsverketoch som ett led häri bör därför AMS tillsätta en särskild akti ve-ringsgmpp medpartsrepresentalion för anpassningsverksamheten på den statliga sektom. Ett målför aktiveringsgruppen bör vara att skapa fler an-passningsgmpper ochdecentralisera verksamheten så atl anpassnings-gmppema får arbeta med konkretaproblem. En fömtsättning för atl anpassningsverksamheten skall fungera är atlarbetsgivarna ställer upp med tillräckliga personalpolitiska resurser. Dessa ärinom många verk små eller i del närmaste obefintliga. SPN:s roll och ansvar förvissa övergripande personalfrågor bör närmare preciseras. RRV har lämnatsynpunkter till den särskilda utredning som arbetar med arbetsfördelning ivissa avseenden mellan centrala administrativa myndigheter. På samma sätt som på den statligasektom bör centrala aktiveringsgrupper bildas även på de kommunala och privatasektorema. Med skyddat arbete avses enligtgängse definitioner sådan sysselsättning som anordnas ät arbetshandikappadeeller annan svårplacerad arbetskraft som inte kan få anställning på denreguljära arbetsmarknaden. Att sysselsättningen benämns skyddad hänger sammanmed att anställningen är skyddad från konkurrens från andra arbetssökande ochalt det inte ställs samma krav som på den reguljära arbetsmarknaden. Skyddat arbete ordnas i form av särskilda arbetsplatser,verkstäder för skyddat arbete, eller finns insprängt i den reguljäraarbetsmarknaden där vissa arbeten är förbehållna personer med arbetshandikapp.Del senare gäller främst arkivarbete och halvskyddat arbete. Vid arkivarbetesom anordnas vid statliga myndigheter och allmännyttiga organisationer utgår bidragfrån arbetsmarknadsverket som motsvarar hela lönekostnaden. Om arkivarbeleanordnas vid myndighet utgår statsbidrag med 1/3 av totalalönekostnaden. Halvskyddat arbete kan anordnas hos enskilda arbetsgivare,statliga affärsdrivande verk, kommuner och landsting. Statsbidrag utgår därvidmed av den totala lönekostnaden , under andra åreioch under iredje och fjärde åren. 1978/79:73 101 redan anställda som överförs lill halvskyddat arbete utgårstatsbidrag . Vid statliga affärsdrivande verk kan redan anställda dockinte överföras. För ungdomar som har svåra fysiska handikapp ellerär psykiskt utvecklingsstörda kan bidrag vid halvskyddat arbete utgå med 90%under första året och under de tre därpå följande åren. Vid verksläder för skyddat arbeteoch hemarbete finns ca 16000 platser, i form av halvskyddat arbete finns ca 11000 platser och i arkivarbete ca 15000 platser. Därutöver finns olika former avs.k. särskilda beredskapsarbeten i vilka ca 13000 personer är sysselsatta. 1 regeringens proposition(1977/78:30) om skyddat arbete och yrkesinriktad rehabilitering m.m. föreslåsatl verksläder för skyddat arbete, kontorsarbetscentraler, industriellaberedskapsarbeten och hemarbete skall få ett mellan staten och landstingendelat huvudmannaskap i form av regionala stiftelser. För vissa övergripandefrågor föreslås atl en central stiftelse skall inrättas. I undersökningen Lönar sig skyddadeverkstäder? (och ) finns en kostnads/intäklsanalys av skyddadeverksläder. Sammanlaget ger kalkylen till resultat atl de skyddade verkstädernasamhällsekonomiskt sett inte är lönsamma och att man har haft en negativekonomisk utveckling under 1970-lalet. Analysen visar dock alt omrehabilileringsgraden hade varit högre, så skulle kalkylen visat påsamhällsekonomisk balans mellan intäkter och kostnader. Sysselsättningsulredningen haranslutit sig till tre huvudmål för det skyddade arbetet: 1, Beredameningsfull sysselsättning åt dem som arbetar inom den skyddade sektom. 2, Undersysselsättningen i del skyddade arbetet förbättra den enskildes arbetsförmågasamt i övrigt bidra lill rehabilitering för atl den enskilde skall fåmöjlighet all ta ell arbete på den reguljära arbetsmarknaden. 3, Bidra lill att fylla samhälletsbehov av varor och tjänster. Utredningen diskuterar också vilka målgmpper - handikappgmpper - som den skyddade verksamheten skall vända sig lill ochvilken arbetsförmåga man skall förutsätta hos dem som skall arbeta påverksläder för skyddat arbete. Utredningen anser del inte är rimligt att dranågon skarp gräns mellan de skyddade verkstädemas produktion och mer renodladete-rapiarbelen. De skyddade verkstädema har lill uppgift all sysselsätta personermed den allra minsta arbetsförmågan. Del är dock naturligt all som haavgränsningar mellan skyddat arbete och lerapiarbelen av administrativa skäl.Sjukvårdsinrättningar etc. bör således driva sin terapiverksamhet somhittills. För att de som har någon form avskyddad anställning skall kunna överföras till reguljära anställningarär det viktigt atl den skyddade verksamheten läggs i så nära anslutning tiU denordinarie produktionen som möjligt. Sysselsättningsulredningen föreslår att manbör pröva möjligheten att anknyta en del skyddade verkstäder direkt tillföretag. SärskUda kontrakt skulle skrivas med förelagen där man för en visssumma förband sig att driva verksamheten i skyddade verksläder, svara för altdet fanns sysselsättning, svara för marknadsföring etc. av produktionen.Finansieringen borde knytas lill samma finansieringsform som kommer alt gällaför de föreslagna stiftelserna för skyddat arbete. Styrelserna borde kunna för- Prop.1978/79: 73 102 handla med förelagen om sådana lösningar som alternativlill egen produktion. Bedömning av behovet av platser vid olika former avverksläder för skyddat arbete liksom anvisning av arbetskraft bör dock skegenom arbetsmarknadsverket. Sysselsättningsulredningen föreslårvidare alt halvskyddat arbete och arkivarbete ersätts med anställning medlönebidrag. Den nuvarande bidragskonsiruktionen som gäller för halvskyddatarbete hos enskilda arbetsgivare, statliga affärsdrivande verk, kommuner ochlandsting, bör kvarstå. Vid statliga myndigheter föreslås alt lönebidrag utgårmed av den totala lönekostnaden och vid allmännyttiga organisationer med90%. Länsarbetsnämnderna bör ha personal som kan samordna verksamheten medlönebidrag vid allmännyttiga organisationer. Utredningen föreslår också attförsäkringskassoma bör vara jämställda med statlig myndighet vad gälleranställning med lönebidrag. Anställning med lönebidrag kommerföljaktligen att kunna ske hos arbetsgivare över hela arbetsmarknaden, men medolika bidragsnivåer. Det gmndläggande syftet med anställning med lönebidrag äratt öka de arbetshandikappades möjligheter all få anställning på den reguljäraarbetsmarknaden. De som har anställning med lönebidrag skall omfattas av sammakollektivavtal som övriga anställda på arbetsplatsen och får därmed även sammaanställningsförmåner som de övriga. Härav följer att arbetsgivaransvar föranställda med lönebidrag skall åvila berörd arbetsgivare och inte AMS.Utredningen beräknar kostnadema för lönebidrag till 1 630 milj. kr., vilketdock motsvaras av kostnadsminskningar i nu motsvarande verksamhet. Dennakostnadsberäkning är grundad på en 25-procentig tillväxt av antalet lönebidrag. Statliga myndigheter bör ha skyldighet att lillarbetsförmedlingen anmäla om det finns lämpliga arbetsuppgifter tillgängligaför arbetshandikappade. Vidare bör anpassningsgruppema vid de statligamyndigheterna aktivt arbeta för alt de som är anställda med lönebidrag efterhand får reguljär tjänst vid myndigheten. De bör också åläggas atl årligenredovisa hur många som fått annan tjänst. Anställning med lönebidrag skallkunna tillgodoräknas som merit vid tjänstetillsättningar vid myndigheterna. Utredningen föreslår vidare atttill landsting, kommuner, enskilda arbetsgivare och statliga affärsdrivandeverk bör lönebidrag kunna utgå av den totala lönekostnaden omarbetshandikappad som har anställts visar sådanbegränsning i arbetsförmågan atl vederbörande annars inte kan behålla sinanställning. Överföring av redan anställd tillanställning med lönebidrag föreslås kunna ske även vid statiigaaffärsdrivande verk. Reglerna om att överföring endast får ske i samband mednyanställning av arbetshandikappade föreslås kvarstå. Lönebidrag bör också kunna utgå med90% första året och de därpå följande tre åren för ungdomar under 25 årmed psykiska eller socialmedicinska handikapp samt för yngreförtidspensionerade i åldern . För de personer som vid övergångentill formen lönebidrag har arkivarbete vid allmännyttiga organisationerföreslås atl statsbidrag utgår men alt i övriga avseenden de villkor ochförmåner som följer med anställning med lönebidrag tillämpas. Utredningen lar också upp vissaandra övergångsbestämmelser. På den statliga sidan förordas en samordning avlilläggspensionssyslemen så all alla som skulle få sämre pensionsförmåner medstatlig pension bör få vara 1978/79:73 103 kvar i STP-försäkring. Gruppen skall dock ha statligreglerad anställning med lönebidrag och därmed i andra avseenden deanställningsförmåner som följer med statligt reglerad anställning. Påmotsvarande sätt bör pensionsfrågorna lösas för den som i allmännyttigorganisation överförs från arkivarbete till anställning med lönebidrag. anseratl anställning med lönebidrag är en viktig väg all öka sysselsättningsmöjligheternaför arbetshandikappade. De förbättrade bidragsmöjligheterna är ett sätt atlförsöka bereda sysselsättning för personer som är hänvisade lill andraförsörjningsallerna-tiv I.ex. En utbyggnad av anställningmed lönebidrag innebär atl man gör väsentliga besparingar, när det gällerkostnaden för förtidspensionering. Behovet av utbyggnad är stort men måste skesuccessivt för att man skall få tid att göra nödvändiga insatser på bl.a.arbetsplatsema.