prop · G20394 · 1978-12-31 00:00:00 — Dessutom skullefordonsägaren själv få vetskap omatt apparaturen inte fungerar tillfredsställande,vilket innebär att han skulle kunna undgå brukandeförbud.Han skulle också kunna undgå skattetilläggför oriktig uppgift genora att lärana uppgift om den verkliga körsträckan. Vi anser dock att en tillfredsställande funktionskontroll kan uppnäs utan att fordonsägama skall vara bundna av kontrollintervaller som anges i författning. Fordonsägama bör, som är fallet, ha en generell skyldighet att fortlöpande l:ontrollera att räknarapparaturen äri föreskrivet skick och fungerartillfredsställande. Kontrollen bör även orafattaen avstämpling. Upptäcks fel påapparaturen bör uppgifter om datum för upptäcktenav felet samt felets art antecknas på kortet. Detta bör bevaras i fordonet till dessapparaturen har godkänts vid besiktning. Däremot anser vi det inte motiverat att ha kvar bestämmelsen om fordonsägarens skyldighet att rapportera ett upptäckt fel till länsstyrelsen.Denna rapportering fungerar f.n. inte särskiltväl, vilket framgår bl.a. av att endast ca 1 500 anmälningar görsvarje år, medan felens antal kan beräknas till 45 000 -50 000 . Vid sidan av denna fortlöpande funktionskontroll börfordonsägarna stimuleras att göra en funktionskontroll under ordinarie avstämplingsmånad.Härigenom kan fordonsägaren påett enkelt sätt kontrollera riktigheten av den körlängdsuppgifthan skall lämna. Uppgifter som behövs för kontrollen- omräkningsfaktor, kilometerräknarställningvid föregående ordinarie avstämpling m.m.- skulle kunna anges på korten i samband med att de skrivsut hos TSV. Fordonsägarens kopia av stämpelkortet bördessutom kunna konstrueras så, att dendirekt kan användas vid beräkningarna i samband med funktionskontrollen.Fordonsägaren behöver då inte göra någon extra avstämplingför denna funktionskontroll, förutsatt att av-11 1978/79. stämpling görs på ordinariestämpelkort. Denna ytterligarefunktionskontroll kräver inte någon författningsändring. Det börankomma på RSV att undersöka möjligheternaatt utforma stämpelkorten för ordinarie avstämplingpå det sätt vi nu har beskrivit. Det bör framhållas att det inte finns något samband mellan funktionskontroll och grundema för efterbeskattning. Lämnas en oriktig uppgift om körsträcka föreligger därför grund för efterbeskattning oavsett om funktionskontroll hargjorts eller inte. De skattskyldiga börpå ett bättre sättän f.n. informeras om att skattetillägg kan bli en följdav att räknarapparaturen har varit urfunktion. Sådan inforraation bör lärapligen läranas i saraband raed att fel på rälmarapparaturenhar avhjälpts pä godkänd verkstad.Vi anser att verkstaden bör vara skyldig att lärana en blanlcett till fordonsägaren, på vilkendenne ka.n lärana uppgift om den tid undervilken räknaren fungerat otillfredsställande, om den körsträcka som dåinte har registrerats samt ora det sättpå vilket denna sträcka har beräknats. Fordonsägaren sänder blanketten till länsstyrelse sora - beroende påvilken tid uppgifterna avser - antingen genom efterbeskattning rättar skatten fören föregående sk-atteperiod eller i förväg gör tillägg till den körlängdsuppgift som koraner att lämnas . I det första fallet utgår enli.gt 37 d § tredje stycket Ffl inte sk.attetillägg, eftersom den skattslvyld: ie själv har i'ättat den oril;tiga uppgiften. I den andra ;. 'allet bör skatt påföras med rättbelopp vid den ordinarie skattedebiteringe.n. Vårt förslag i denna del kräver inga ändringar i författningarsora utfärdas av regeringen. Däremot fömtsätter de vissa ändrin.gari KSI>I:s föreskrifter till de godkända verkstäderna. Genora den föreslag.naordningen anser vi att fordonsägarens möjligheter öl'aratt lärana korrekta uppgifter och därigenora Prop.1978/79:94 163 F.n. gäller att ettfordon fär brukas längst till tredje dagen efter det att ett fel harupptäckts på kiloraeterräknarapparaturen.Därefter måste felet åtgärdas pägodkänd verkstad innan fordonet på nytt fåranvändas. Sedan felet har reparerats får fordonet användasde tro närmast följande dagama innan apparaturen besiktigas hos ASB.Särskild beräkning görsav tidsfristen om felet uppstår iutlandet. Enligt vad vi erfarit har det förekorarait att ett fel pä kilometerräknarapparatureninte har kunnat åtgärdas inora tredagars-fristen därför att reservdelar har saknats. Ävenom situationen är ovanlig är det dock otillfredsställande att en fordonsägare intefår använda sitt fordon av sådant skäl. Enligt vårmening kan pr'obleraet lösas genom att länsstyrelserna ges rätt att förlänga fristen för reparationen av apparaturen när sådant ellerannat särskilt skäl föreligger. Möjligheten till förlängning av tiden börutnyttjas restriktivt. Vidare bör alla beslutinnebära endast en kortare tids förlängning av tidsfricten.1 de fall behövs, får frågan prövaspå nytt när fristen gårut. Medger länsstyrelsenförlängning av tredagarsfristen fårdon fakti.ska körsträckan läggas till grund för skattedebitcringon. Särskild uppgift ora körsträckan fär alltsäläranas i sådana fall. Uppföljningenav dispensfallen får göras manuellt pålänsstyrelserna. Värt förslag i fråga om tidsfristen för reparation av kilometerräknarapparatur, föranledervissa författningsändringar. 1 VSL böranges att regeringe.n eller rayndi.giiet co].-! rogorin.gen bestämmer färmedge att fordon fär brui.as utan hinder av att fel föreligger påräknarapparaturen. I VSK bör anges att beskattningsrayndigheten fär raedge förlängning av tiasfristen när särskilda sltäl föreligger ochatt besvär över beskattningsmyndighetens beslut får anföras hos RSV. Talan mot RSV:s beslutbör inte kunna föras. Prop.1978/79:94 164 4.6.2 Särsl-;ildarutiner för vissa skattskyldiga Vi har tidigare framhållitatt kiloneterskattens handhavande ställerrelativt stora krav på bl.a. fordonsägama. Detta äri nycket stor utsträckning ofrånlvomligt. Vi läggerdock i detta betänk.ande fram förslag till vissa förenklingar, t.ex. en minskning av antalet avstämplingar, som berörsaratliga ägare till kiloraeterskattepliktigafordon. Vi har funnit att särskild hänsyn därutöver bör tas tillvissa fordonsägare, vilkas arbete raed kiloraeterskattenär ovanligt omfattande. Sä är falletbeträffande företag sora har svåråtkomliga fordon, särskilt ora fordonsägaren ocksä äger ettstort antal fordon. En fordonsägare raedstor vagnpark, fördelad på flera uppställningsplatser,mäste ha interna, ofta korapliceraderutiner för att sända stämpelkorttill de olika uppställningsplatserna, för att fåkorten stäraplade och avsända i rätttid, för att lösa postförskottsförsändelsernaoch för att distribuera och fästa kontrollraärkenpå rätt fordon. Vidare raåste raan hainterna rutiner för kontroll, reparation ochbesiktning av kiloraeterräknarapparaturen. Ävenfordonsägare med en nägot mindre vagnpark kan ha liknande problem, näraligen om hans fordon inte har någon fast uppställningsplatseller finns på flera uppställningsplatser. Enligt vad vi har erfarit undersöker RSV och TSV f.n. raöjligheterna att sända ut kvitton på vägtrafikskatt för flera fordon 1 gemensam postförskottsförsändelse, under förutsättning att fordonsägaren har ett visst minsta antalfordon. En sådan ordning skulle minska arbetetmed kilometer-skatten fördessa fordonsägare. Problemen med avstämplingar, kontroll, reparation ochbesiktning skulle dock kvarstå. 1 vissa fall har kunnat godtas att kilometerskattepliktigafordon inte förses med sädan apparatur. Det har 1 första hand gällt fordon som tekniskt inte kan förses med räknarapparatur. Även i vissa andra fall, t.ex. i fråga om experimentfordon, hardetsamma medgetts. 1978/79:94 165 Saratidi.gt sora kiloneterr'El',narapparaturen är ett i de flonta fall nödvändigt hjälpraedel föratt beräkna körGtr'äc;:an l'.nn dock tänkas att denna i vissa nycket speciella fall kan beräknas tillförlitligtpå annat sätt. ; i] onetorsk.at-ten nu har varit i liräft i ner har vunna erfarenheter visat attdetta är möjligt. Vi har ocl:så tagit delav de konplicerade interna rutiner som ett företagned nycket stor vagnpark får tillänpa för att kunnafullgöra sina skyldigheter. Det bör mot denna bakgrund enligt vär uppfattning inte i.nöta något principiellt hinder att nan, när carski.lda sk.ällöre-ligger, slopar kravet pä k.iloneterräknorapparat-.ir. Att slopa kravet päl:iloneterräk.narapparatur' i vissa fordon är ett kraftigt ingrepp i kiloneterskattesystenet. Därför bör nöjlighetenutnyttjas raycket restriktivt. Förutsättningar förett medgivande bör vara att k.örstrac]';an k'.an beräknas mycket tillförlitligt pä annan grund änuppgifter frän kiloraeterräknaren och att den sliattslcyldlge har en Gtor kiloraeterskattepliktigfordonspark son ar Gvårätlionlig. Son exerapel päund.erlag för beräkning av l:örGträck.an enligt väruppfattning kan godtas kan nämnas företagets interna uppgifter ora vägraätarställning, bräncleförbrukning, körningareller likvärdiga förhållandenunder förutsättning att dessa uppgifter tillförlitligtvisar den faktislva körsträckan. Vidare bör tills vidare krävas att företagethar minst något hundratal fordon med fleraolika uppställningsplatser eller son av annananledning är Gväråtk.onliga. För att säkerställa enenhetlig tillänpning av en sädan un-dantagsbestäraraelse bör dispensfrågor prövasav regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Enligt vår mening är det lämpligtatt beslutanderätten delegeras till RSV. Det kan förekomma atten fordonsägare har dels fordon för vilka förutsättningar fördispens föreligger, dels andra Prop.1978/79:94 166 Om t.ex. ett bussföretags bussar omfattas av företagets interna statistik och är svåråtkomliga men detta inte gäller förföretagets reparationsfordon,personbilar eller andra fordon kan dispens medges endast för bussarna. Medges dispens bör fordonsägaren vara skyldig att lärana deklaration i vilken körsträckan och den pä körsträckan belöpande kiloraeterskatten anges. Deklaration bör lämnas och därför orafatta fyra kalendermånader. Av praktiska skäl bör företagets hela vagnpark, oavsettslutsiffra i registreringsnunret, få samraa skatteperioder. Deklaration bör läranas till beskattningsmyndigheten,som därefter påfBr och sänder ut krav på skatten. Genora att kiloneterskatten föreslås bliuppburen vid tre fasta tillfällen kan kiloneterskatteuppbörden inte anknytas till kom;rollnärket fördessa fordon. Från renodlad kiloneterskattesynpunktfinns därför ingen anledning att behållakontrollmärket för dessa fordon. Däremot bör fordonsskatton fortfarande betalaspå samma .sätt sora nu och förannars gällande skatteår eller skatteperioder. Undantag från skyldighetatt förse fordon raed kiloraeter-räknare börkunna nedges tills vidare men skall självfalletkunna återkallas om förutsättningarna ändras eller om företagetmissbrukar det förtroende sora ett medgivande innebär. Vårt förslag torde innebära avsevärda förenklingaroch kost-nadsminsk.ningar för företag som fårdispens. Eftersom det redan finns rutiner förmarkering i bilregistret av fordon son har befriats från kiloraeterskatteplikt torde förslaget innebäraviss ninsk.ning av TSV:s arbete och kostnader. Ett särsk.ilt problem uppko.ramer när ett fordon son omfattas av dispens överlåts till nägon som. inte har dispens. Kilo-raetersk.att för körsträcka före överlåtelsen får beräknas på Prop.1978/79:94 167 grundval av intern statistik etc. och för körsträckan efter överlåtelsen raed ledning av kilometerräknarapparatur. Enligt vår uppfattning kräverdetta en avräkning av körsträcka ochkilometerskatt, vilken bör vara obligatorisk och leda till särskild skattedebitering och uppbörd. Äveni det fall ett företag med dispens förvärvar ettredan kilometerskattepliktigt fordon fårmotsvarande avräkning göras. Vårt förslag i detta avsnitt kräverförfattningsändringar påflera punkter. I 17 § VSL bör anges att regeringen eller rayndighet soraregeringen bestäraraer fär raedge undantag från skyldigheten att förse kilometerskattepliktigtfordon med kilometerräknarapparatur. Vidare bör i 21 §VSL göras undantag frän annars gällandebrukandeförbud i de fall den nya bestämmelsen i 17 §har utnyttjats. Det är enligt vår mening lämpligtatt prövning av dessa frågor görs av RSV. I en ny 8 a § i VSK bör prövnin,gGrät-ten delegeras till RSV. Där bör ocksä anges att RSV fastställer skatteår, skatteperioder och uppbörds.nånader för fordon som omfattas av de nya bestämmelserna i 17 §VSL. I stället för stämpelkort bör särskilduppgift om körsträckan för fordon m.m. lämnas i nu avsedda fall. Detta bör regleras i 9 §VSK. Kiloneterskattopliktig personbil, som använde utomlands i annat land .Norge, skall vara försedd med ett särGJ:ilt märke, s.k. kilometerskattenärke. Bestannelser härora finne i 17 § VSL och 2 a - 2 c §§ ÅVK. Kravetpä kilometerskattenärke raotiveras av att tullpersonalen lättare skall l;unna se till att avstärapling görsvid gränspassering ned liilone-terskattepliktigpersonbil till eller från annat land än . Saknas märket vid in- eller utresa ärrätten till avräkning av kilometerskatt för den resan förfallen. 1978/79:94 168 Bestäraraelserna on kilometerskattemärket har vållatirritation hos fordonsägare, som inte känt till att fordonet .näste ha kilometerskattenärke för attskatten för körnin.gen uton-lands skall avräknas. Att märket endast kan fås hos länsstyrelsernahar ocksä vållat problera. Sora vi har anfört (avsnitt 3.1.1), anser ett stort antal länsstyrelser att kilometerskattemärket börslopas. RRV anger i sin rapport att märket,om det inte slopas, bör tillhandahållas även hostullmyndighet vid gränsen. Vi avc.er att i vårtfortsatta arbete behandla reglerna om återbetalningoch avräkning av vägtrafikskatt förkörning utoralands. Vi har dockfunnit det angeläget att redan nu ta upp frågan om kiloraeterskattemärket. En effektiv kontroll av att avstämpling sker vid gränspassering är nödvändig för att beskattningen skall bli korrekt. Det ligger ifordonsägarens intresse att lämna stämpelkortvid utresa eftersom körsträckan i utlandet inte beskattas här. den efterföljande inresan kan ske utan avstämpling kommer ävenkörsträcka här i landet att bli obeskattad.Efter ytterligare en utresa, utan avstärapling,kan fordonet pä nytt föras till varvid avstämpling görs. De praktiska möjligheterna att upptäcka förfarandet får bedömas som små. Det ärmed hänsyn till vad sora nu har sagts väsentligt att kilometerskattepliktiga fordon lätt känns igen vidgränspassering. GTS har framhållitatt erfarenheterna av kilometerskattemärketär goda. Enligt GTS är det visserligen nu oftast möjligt att med ledning av bilmärke och motorljud avgöra om en personbil är dieseldrivenoch därraed kilometerskattepliktig. Detta blir dock allt svårare allteftersom nya dieseldrivnabilmodeller introduceras och de nya dieselmotorerna blir mer tystgående. Enligt GTS ökar därför behovet av kilometerskattemärket. Kontrollen av att avstämpling sker kan enligt GTS inte blitillfredsställande om märket avskaffas. Prop,1978/79:94 19 Vi delar uppfattningen att I-.iloraoterskattcmärk.et fyller en viss funktion i kontrollhänseende. Med hä.nsinihärti.ll och till den uppfatt.ning soraGTS har redovisat anser vi oss inte böraföreslå att det slopas. Det är angeläget att det praktiska handhavandet av kiloraeterskattemärket förenklas. Ett sätt att ästadkomraa en förenklingär - vilket har föreslagits av ett par länsstyrelser - att märketdistribueras för alla kilonotersk.attepli.k-tigapersonbilar. GTS har i saruna syfte föreslagit,att nytt närke sk.all distribueras varje är tillsaramans raed kontrollraärket. Enligt uppgifter frånTSV har från det att kilometorsk.atte-märket infördesden t.o.m. märkensänts ut för totalt 23 359 fordon. Den redovisade siffran visar, att det helt övervägande antaletav de ca 100 000 kilometerskattepli.ktiga personbilarna inte används för köming utoralands i annat land än . Att sändaut raarke för alla kiloraeterskattepliktigapersonbilar är därför - oavsett ora utsändningen görsen gång för varje fordon eller årsvis -enligt vår uppfattning en onödig admi.nistrativ omgång. Dessutom ställer vi oss tveksamma till om raanskulle uppnå det önskade resultatet. Det finns risk för att fordonsägare som inte äker utomlands förrän efterdet att han har fått märket koraner att ha glömt eller förlagt det. Ett eller flera mellankonmande ägarbyten kan ytterligare öka risken föratt märket saknas när utlandsresan skall påbörjas. En annan invändningmot en totaldistribution av märket är rent kontrollmässig. För att försvåramanipulationer av olika slag har man velat begränsa antalet märken som. Varje märke är av sammaskäl försett med bl.a. fordonets registreringsnummer. Att märke har lämnatsut för ett visst fordon antecknas också i bilregistret. Om märke delades ut för alla fordon, skulle riskerna för mani- 1978/79:94 no pulationsförsök öka, vilketenligt vår mening inte bör godtas. Av administrativa och kontrollmässiga skälanser vi således att kilometerskattemärke inte bördistribueras för alla kilometerskattepliktigapersonbilar. De nu tillämpaderutinerna bör i stället kunna förbättras pä följande sätt. Fordonsägare skallfortfarande som en huvudregel beställaoch få kilometerskattemärke frånlänsstyrelse. Har nägon försunmatdetta bör tullanstalt kurjia tillhandahålla märke vid gränspasseringen. Detta kräver att fordonsägarenkänner till att kilometerskattenärke är en förutsättning för avräkning av körsträckan iutlandet eller i vart fall får kunskap omdetta senast vid utresan. Den som förvärver en kilometerskattepliktig personbil bör därför få särskild information om systemet i samband med förvärvet och vidandra lämpliga tillfällen. Dessutom krävs att tullpersonalen aktivt medverkar till kontrollen och informationengenom att - så långt detta är praktiskt möjligt - se till att fordon inte kan passera gränsen utan avstämplingeller utan kilometerskatteraärke. Med tanke på dentidigare nämnda kontrollen av utiämningen av märke,raåste rutiner skapas för rapportering av att raarke har läranats ut förvisst fordon. En sådan rapportering bör ske till ,som för in uppgiften om utlämnandet i bilregistret. Rutinema förrapportering till länsstyrelserna kan enligt vär bedömning inte vålla nägra särskilda problem. Tulltjänstemannen fåranteckna fordonets registreringsnunmier, närhetsnuraraer, utlänningsdag och -plats på en särskildblankett, son undertecknas av den sora svarar för fordonet och härefter av tullmyndigheten sänds till länsstyrelsenför notering i registret. Dessutom får tulltjänstemannenanteckna fordonets registreringsnumm.er påraärket. Vi anser således, att kiloraeterskatteraärke bör kunna tillhandahållas även pä tullanstalter. Däreraot anser vi inte att det finns skäl att överväga andra nya utlämningsställen förmärket. GTS har ocksåtagit upp frågor om märkets placering påfordonet och dess tekniska utformning. Vissa tullmyndigheter har uttryckt önskemål t.ex. omatt märket skall placeras på främreregistreringsskylten och att det ges en raer iögonenfallande utformning och färg. Kilometerskattemärketär avsett att sitta på fordonet under långtid. Det bör därför placeras så att det inte förstörs alltförlätt. Att placera det utanpå fordonet, t.ex. på främre registeringsskylten, är således enligtvår mening inte lämpligt. Mot den nuvarande placeringen på insidan av vindrutan, i dess övre kant och i raitten har endast invänts att märketsyns dåligt, om vindrutan har färgad överkant. Vianser dock att övervägande skäl talar för att den nuvarande placeringen behålls. Märkets utformning bestäms av RSV. Vi förutsätter att verket i samråd med GTS undersökermöjligheterna att förbättra märket. I samband därmed förordar vi att bestämmelsen i 2 b §ÅVK om märkets storlek slopas. RSV får i ställetbestämma storleken så att märketblir väl synligt utan att inkräkta på trafiksäkerheten. Enligt bestämmelse i 2 c§ ÅVK, skall avgiften för kilometerskattemärke, , erläggasinom frän det att märket har säntsut. Inbetalning skall göras på särskilt postgirokonto. TSV tillställer fordonsägareninbetalningskort. Betalas inte avgiften i rätt tid, skall restavgift utgå. Ändrasbestämmelserna om utläraning av raärkeså att det kan läranas ut ävenav tullmyndighet i samband med att ett fordon förs ut ur landet, kan den nuvarande betalningsregeln inte gälla för dessafall. Fordonsägaren kan ju komraa att Prop,1978/79:94 172 befinna sig utoralands under en betydligt . I de fall märket läranas ut av tullmyndighet bör myndigheten säledesta ut avgiften i saraband med att närl:etlämnas ut. Som vi har närant,bör huvudregeln även fortsättningsvisvara att Viiloraeterskattemärke skallbeställas hos och läranas ut av länsstyrelse. I annat fall skulle adra.i-nistrationen hos bl.a. tullrayndigheterna bli alltför betungande. I de fall märke läranas ut av tullrayndighetkrävs ett raer orafattande inyndighetsarbeteän om märket läranasut av länsstyrelse. Mot denna bakgrund anservi - i likhet med RRV (se avsnitt 3,3.1) - att avgiften för märket bör vara högreom det lämnas ut av tullmyndighet än om det läranasut av länsstyrelse. Vi föreslår att den högre avgiften bestärastill . I detta sanjiianhang vill vi ta upp en fräga som gällerbestäraraelserna on avstämpling vid gränspassering. Enligt 5 § ÅVK, sk.all den sora. svarar för ett kilomieterskattepliktigt fordon när det försut ur till annat land än ,eller in i från sådant land, bl.a. anteckna fordonets registreringsnummer på stärapelkortet. När ÅVK infördes, gjordes automatisk återbetalning av fordonsskatt vid utlandstrafik. Sådan återbetalninggjordes förutom för kilometerskattepliktiga fordon även för vissa släpvagnar som däinte var kilometerskattepliktiga och såledesinte försedda med kilometerräknare. Föratt släpvagnarna skulle kunnaidentifieras och återbetalning göras, krävdesen uppgift om registreringsnuraraer. görs återbetalning av fordonsskatt endastefter ansökan. Kilometerskatt avräknas dock automatiskt utom för körning iNorge. Eftersom återbetalning och avräkning endast görsför kilometerskattepliktiga fordonoch alla sådana fordon numera har kilorneterräknare, kan identifiering nu alltså ske med hjälpav räknarnumret, som tillsammans med räknarställningenstämplas vid en avstämpling. Bestämmelsenom anteckning av fordonets registreringsnummer kan således enligt vårupp- Prop.1978/79:94 '73 fattning nu slopas. Ändringentorde kräva viss ytterligare kontroll hostullmyndigheten av att avstärapling hargjorts på rätt sätt sä att räknarens nummer är tydligt återgivet. 4.6.4 Plorabering och rayndighetskontroll av kilometerräknarapparatur Hontering, plorabering, brytande av plombering m.m. som rör kilometerräknarapparatur,skall enligt 32 § VSK göras av godkäntföretag. Det godkända företagetsvarar genom plombering av apparaturen och underskrift av rapportkort för att apparaturen är i föreskrivet skick. Enligt 35 § VSK skall kilometerräknarapparaturen också vara godkänd vid besiktning hos ASB. När apparaturen godkänns vid besiktningen skall den enligt 40 § andra stycket VSK plomberas (s.k. rayndighetsplorabering). Bevis om godkännande gäller inte om t.ex. ploraberingen bryts efter godkännandet. I sådantfall raåste fordonet efter ingreppet inställas hos ASB förny besiktning av apparaturen även omIngreppet hänför sig till fordonet, t.ex. en växellådsreparatlon som kräver att räknarvajern lossas. Efter det att fel påapparaturen, en bruten plombering eller liknande brist har åtgärdats får fordonet användasunder de tre närmast följande dagama utan att apparaturen har godkänts vid besiktning. har i en skrivelse som överlämntas till utredningen (se bilaga 3) framställt önskemål om att särskildbesiktning hos ASB inte skall behövagöras efter ingrepp i apparaturen somgjorts av godkänd verkstad. Motsvarande önskemål har framförts även från annat håll. Antalet besiktningar efter ingrepp i räknarapparatur ärenligt uppgift från TSV ca 90 000 . I genomsnitt görs alltså en sådan besiktning för av antaletkilometerskattepliktiga fordon. 1978/79:94 I74 En redogörelse för den undersökning ora orsaker till ingrepp i apparaturen, antalbesiktningar efter ingrepp för olika fordonsslag m.ra. som ASB har gjort för KSN:s räkning har lämnats i avsnitt 3.1.4.