prop · G203204 · 1978-12-31 00:00:00 — Beskattningen vid avyttring av skog tillsammans med markensker vid tillämpning av sambandsmetoden hell inom ramen förrealisationsvinstreglerna. Dessa regler ger vanligen förmånligare resultat föravyitraren än reglerna om skall pä skogsinkomsi, som skall lillämpas vidavytiringen om man väljer klyvmeloden. Sambandsmetoden lorde därför gemindre trög rörlighet pä skogsfastighetsmarknaden och större benägenhet attdelta i strukturrationalisering än klyvmetoden. Den sistnämnda metoden medförvidare atl skattskyldiga som avyttrar skogsfastighet eller del därav allmäntselt drabbas av skärpt beskattning jämföri med vad som gäller . Frånförenklingssynpunki innebär sambandsmeioden att endastrealisationsvinstreglerna behöver tillämpas i avyttringsfallen medanklyvmeloden fordrar tillämpning av skogsskattereglerna för den växande skogenoch realisationsvinstreglerna för andra värdeförändringar vid fastighetsreglering.Frän här angivna synpunkter förordar LMV för sin del sambandsmetoden. Allvariigkritik har riktats mot nu gällande bestämmelser om inkomstbeskattning avskogsbruk. Visserligen har omläggningen av realisationsvinstbeskattningenmedfört en förbättring genom att vid avyttring av fastighet med växande skogäven inkom.slen av skogsbruket beskattas enligt realisationsvinstreglerna. Vadbeträffar inkomstbeskattningen av skog, som avyttras under ägares innehav avfastighet, kvarstår emellertid anmärkningarna mot bestämmelserna. Dessa gäller främsttillämpningssvårigheterna och olägenheterna av att skogsägare ofta inte kanförutse följdverkningarna av yrkade eller beviljade avdrag för värdeminskningav skog. Det är i praktiken ofta omöjligt atl med önskvärd noggrannhet bestämmavirkesförrådets storlek och värde vid förvärvet av fastighet och förändringarhärutinnan under innehavet. Trots arbets- och kostnadskrävande utredningar blirdärför med nu gällande skatteregler underlaget för taxeringen ofta avskönsmässig karaktär. Enligtkammarrättens mening är det angeläget att finna en helt ny lösning i fråga omskogsbeskattningen. En sådan måste innebära införande av mer schablonmässigabeskattningsregler. Detframlagda förslaget att helt slopa virkesförrådsmetoden och inom vissa ramarmedge värdeminskningsavdrag utan avseende på om virkesförrådet eller dess värdeförändrats innebär ulan tvivel en mycket beiydandeförenkling av taxeringen. Bestämmelser av denna innebörd kan stundom medföraatt skogsägare för avdrag vid avverkning utan att någon minskning skett av detvirkesförråd, som fanns vid hans förvärv av Prop.1978/79:204 262 fastigheten.Sådana beslämmelser syns emellertid medföra så slora fördelar ur tillämpningssynpunktalt de bör kunna godtas. Vidvalel mellan de i promemorian framlagda förslagen till laxeringsme-todersynssambandsmetoden innebära ansenliga praktiska fördelar i jämförelse medklyvmetoden. Lantbruksuniversitetetdelar den i promemorian återgivna uppfaltningen all de regler som gäller förinkomstbeskattning av skogsbruk är komplicerade. I synnerhet gäller detla denprakliska tillämpningen av reglerna om bestämning av tillåtet avdrag förvärdeminskning på skogen till följd av verkställda avverkningar.Lantbruksuniversitetet vill därför ansluta sig lill kravet pä en reformering avskogsbeskattningen. Del finner departementets ålgärd atl icke läggaskogsskattekommitténs förslag till grund för en ny lagsliftning som riktig.Universiletet kan också i allt väsentligt ansluta sig till den argumenteringsom i departementspromemorian moiiverar detta. Inte minsl vikligt framstårpåpekandet att, om den av kommittén rekommenderade kontantprincipen skulleaccepteras, skilda kategorier av köpare befinner sig i olika skattesituationer.Den skatteskuld som säljaren överiåter på köparen kan vara en väsentligbelastning för vissa köpare medan andra skattesubjekt (t. ex. domänverket) somär befriade från stailig inkomstskatt helt kunde borise från skatteskulden. Klyvmetodenlorde endast i extrema fall leda till resultat som är förmånligare för denskaltskyldige än sambandsmetoden. Fall kan däremot som framgår avgranskningspromemorian finnas, där båda metoderna leder lill samma resullat. Avvad som lidigare anförts borde förutsättningarna för en lägre beskattningfölja med sambandsmeioden i tider med inflation. Den utgör dessutom ennaturligare fortsättning pä nu gällande lagstiftning. Vadgäller konstruktionen av avdragen under innehavet synes dessa rimliga ochsamtidigt fylla direktivens krav på enkelhet i tillämpningen. Ifrågaom behandlingen av den växande skogen vid avyttring av marken blir problemetsvårare. Utan tvekan kan en uppdelning av en köpeskilling pä olika delvärdenvara kontroversiell. anser därför att myckel lungtvägande skäl måste kunna anföras för att en särbeskattning av skogen vidförsäljning skall tillgripas. Lantbruksuniversitetethar haft svårt att finna sådana. Utan tvekan utgör den växande skogen tillbehörtill fastigheten. Att i andra sammanhang tillbehör till fastigheten - t. ex.byggnads- och markinventarier - särbehandlas vid beskattningen anserlantbruksuniversitetet icke vara något skäl för en sådan metod. Sedanrealisationsvinstbeskattningen numera blivit evig och alla åtnjutnavärdeminskningsavdrag kan återföras vid vinstberäkningen, och för ny ägareramar för avdragen vid skogsbeskattningen kan bestämmas tillfredsställande iannan ordning, bortfaller de väsentliga skälen för en särbehandling avavyttring av skog i samband med avyttring av marken. Dediskussioner som i departementspromemorian förts angående möjligheter attfastställa en ingångsvärde vid övergången till klyvmetod ger vid Prop.1978/79:204 263 handenau man under läng lid får lov atl arbeta med tämligen godtyckligt valda grunderför beräkning av skogsinkomslerna vid avyttring av växande skog i samband medmarken. ökar betänkligheterna mol della förslag. Medden konstruktion realisationsvinsibeskaltningsreglerna har, all realisationsföriustendasi får kvittas mol realisalionsvinst, kan vid klyvmeloden uijämning avvinsl på växande skog ej ske mol realisationsförlust på fastigheten i övrigt.Det bör också vid sambandsmetoden noteras att eventuell vinsl på skogen kanutjämnas mot uppindexerai värde på fastigheten i övrigt jämte förekommandefasta tillägg, vilket sålunda är omöjligt vid klyvmeloden. Förau avyttring av skog i samband med avyttring av marken redovisad förlust skallfå dras av vid klyvmetoden krävs som förut nämnts atl det för ägaren gällandeingångsvärdet skall överstiga den på skogen belöpande delen av köpeskillingen.Rätten till uppindexering av del s. k. indexvärdet kan därigenom bli hellvärdelös. Skulle nämligen prisutvecklingen på mark och byggnader bli så gynnsamatt realisalionsvinst uppstår medan prisutvecklingen på skogssidan är mindregynnsam, kan delta leda till atl en realisationsvinstbeskattning blir aktuelltrots atl någon realisationsvinst enligt kommunalskallelagens nuvarande lydelseicke föreligger, då fastighet med skog ses som en enhet. Lantbruksuniversitetetfinner det angelägel att icke en sådan skärpning i beskattningen införes isamband med försäljning av fastigheter med skog alt del redan nu knappa utbudetav sådan blir ytteriigare starkt reducerat. Detta kan befaras bli fallel medklyvmeloden. Övervägande skäl talar sålunda för atl den föreslagnasambandsmeioden läggs lill grund för skogsbeskatiningen, varvid dock deerinringar som framfört bör beaktas. Ipromemorian har skattekonsekvenserna för slal och kommun av övergäng till eltnyll skogsskallesystem icke berörts. vill peka på altbåda metoderna torde medföra betydande skaltebortfall i initialskedet, vilketkan drabba särskilt skogskommuner hårt. Efterhand kan däremoi en väsenlligskattebelastning drabba avverkningarna och hämma dessa. Somovan berörts kan de föreslagna avdragsmetoderna i stor utsträckning styraavverkningarna. Del föreligger risk för ryckighel i dessa, vilket är olyckligtur såväl sysselsättnings- som företagsekonomisk synpunkt. En sådan effekt slåri slrid med samhällets skogspolitik. Godaavdragsmöjligheter efter förvärv kan verka prishöjande på skogsfastigheter.Båda metoderna stimulerar till all låta fastigheterna gå i arv eller överiåiasgenom släkiköp. Dessa förhållanden kan molverka önskvärdstrukturrationalisering. Metodernagör ingen åtskillnad mellan fysiska och juridiska personer. Eftersomfasiigheisinnehavet för de senare ofta är permanent gynnas dessa skattemässigt.Detta strider icke blott mot allmänna skatterättsliga principer försvåraräven förverkligandet av samhälleliga skogspoliiiska och jordbrukspoliiiska mål. Skogsbeskaltningeninnefattar i sig fiera myckel komplicerade frågor och en i alla hänseendeninvändningsfri lösning torde inle vara möjlig alt 1978/79:204 264 genomförautan man måste göra en avvägning med beaktande av samlliga -delvis motstridiga- önskemål för atl uppnå elt godtagbart skogsbeskatiningssystem. Det är medtillfredsställelse som i nu kan konstatera att ipromemorian lagts fram en lösning som bör läggas till grund för lagstiftning. Denbästa lösningen ur rättvisesynpunkt ger förslaget lill sambandsmeioden. Tidigareutredningar har försökt bygga upp en skogsbeskattning där avdragsrätten vidavyttring av skog ställs i nära relation lillinnehavstidens längd. Detta medför dock i sin tur en omfattande lagstiftningoch svårigheier vid den praktiska tillämpningen. Därför mäste man enligtlänsstyrelsens mening - om man vill åsiadkomma en förenkling och ökad rättvisa- accepiera enkla schablonregler som kan praktiskt tillämpas oavsett varierandetider mellan fasiigheisförvärv och avverkning. Urskatteteknisk synpunkt är såväl sambandsmetoden som klyvmeloden möjliga atltillämpa. Det ligger dock i sakens nalur att sambandsmetodens lösning avbeskattning av skog i samband med avyttring av mark är den enklaste. Oavsettvilken lösning som väljs får man ej underskatta del arbeie som krävs för attfastställa ingångsvärden. Här är sambandsmeioden den minst betungande.Klyvmetoden kan sägas utgöra en modifierad modell av nuvarande tämligenbesvärliga förfarande. Den löser alltså inte en av de tyngsta anmärkningarnamot gällande rält. Sammanfattningsvisförordar i att förslaget till sambandsmetod läggstill grund för lagstiftning. Enminoritet inom avstyrker båda de föreslagna metoderna. Länsslyrelsenser del därför som synnerligen angeläget att ett enklare och rättvisare systemgenomförs och hälsar förslag om förenklade former för beskattning av skogsbrukmed tillfredsställelse. Länsstyrelsenansluter sig till den i promemorian förutsatta principen, atl avverkningarunder innehavstiden, som endast omfattar uttag av skogskapilal, inte skaträffas av beskattning. Omoch i vad mån det gjorts nägra jämförande beräkningar av skaileut-fallei mednuvarande regler och de föreslagna båda metoderna framgår inte av promemorian. Eftersombeskattning av skogsbruk är intimt förknippad med frågorna om fastighetsförvärvi kapitalplacerings- och spekulationssyfte, rationell skogsvård och en jämnoch ur samhällsekonomisk synpunkt önskvärd avverkning av skog, måste enligtlänsstyrelsens uppfattning skattereglerna bedömas i anslutning tillbehandlingen av lagstiftningen om jordförvärv och skogsvård. Sambandsmetodenframstår som betydligt enklare att tillämpa för såväl skattskyldiga som myndigheter. Dennametod medför emellertid inte fullständig kontinuitet beträffande sparadtillväxt vid arv eller vid tillämpning av 20-årsregeln för beräkning avrealisationsvinst. förutsätter att detla rättas till vid en 1978/79:204 265 kommandeöversyn av reglerna för realisationsvinstbeskattning. Klyvmetodensynes visserligen medföra bättre kontinuitet och jämställdhet mellan olikakategorier skattskyldiga, men framslår i gengäld som i del närmaste likainvecklad som nuvarande syslem. Vid tillämpning av övergångsbestämmelsernatorde länsslyrelserna, skogsvårdssiyrelserna och lantbruksnämnderna i länenåsamkas ett beiydande merarbete. Det framslår också som tveksamt omtaxeringsnämnderna självständigt och utan anlitande av särskilda sakkunnigakommer alt kunna bemästra klyvmetodens materiella regler. Vidett val mellan de föreslagna metoderna finner således attsambandsmeioden bör förordas. Fördelarna med denna melod väger över debetänkligheter man kan hysa mol att skogsägarna i viss mån kan bliskaliemässigl gynnade. Översynenav skogsbeskaliningsreglerna börenligi mening ha följandehuvudinriktning. oReglerna måste vara så enkla som möjligt. Avdragsräuen får inle göras beroendeav så höga krav på utredningar om förråds- och värdeförändringar m. m., atlmånga skogsägare mister sin rätt till skogsvärdeminskningsavdrag enbart därförau de inte vill eller kan göra kostnadskrävande utredningar. Detla ärväsentliga rätissäkerheiskrav. oReglerna måste ta sikte pä atl befrämja del långsiktiga skogsbruket och därmeden jämn och uthållig rävarutillförsel för skogsindusirin. De bör exempelvisunderiätla finansieringen av skogsvärdande åtgärder och öka skogsägarnasbenägenhet alt hälla en jämn avverkningsiakl, anpassad till skogens tillväxt påsikt. Debåda i departementspromemorian beskrivna nya regelsystemen innebär i nämndahänseenden slora förbättringar i förhällande till de nu gällandeskogsbeskattningsreglerna. Bådesambandsmetoden och klyvmetoden tillgodoser kravet pä förenkling avskogsbeskaliningsreglerna vid avverkning under innehavsliden. Sambandsmeiodenbibehåller dessulom de enkla regler, som gäller vid avyttring avskogsfastighei, nämligen all beskattning sker endasi enligtrealisationsvinstreglerna. Sambandsmeioden är därför från taxeringsleknisksynpunkl alt föredra framför klyvmeloden. Debåda metoderna är likvärdiga när det gäller möjligheterna att underinnehavsliden få avdrag ulan de inskränkningar som inträffar närtillväxten överstigit avverkningarna eller när ingångsvärdet för skogen trotsavverkningar ökat på grund av höjda virkespriser. Båda metoderna skapar därförbättre möjligheter än nu är fallel för skogsägaren att hålla en jämn avverkningsiakl. Säsomframhållits i departementspromemorian kan däremoi sambandsmetoden i vissa fallfå mer avverkningshämmande effekler än klyvmeloden på grund av metodernas olikaulformning vid avyttring av fastighel. Detla lorde emellertid pä sikt inteinnebära nägra allvarligare konsekvenser för råvaruiillförseln iskogsindusirin. Nackdelarna torde koncentrera sig lill det fall dä övermogenskog blir oavverkad och skogsmarkens produktionsförmåga därigenom under fleraår kan bli outnyttjad. I sädana fall bör rällelse åsiadkommas med andra medelän komplicerade skatteregler. 1978/79:204 266 skogi tillväxlåldrarna kan en dämpning av awerkningstakien i många fall försvarasbåde från kortsiktiga produktiviietssynpunkier och i etl längre perspektiv. Härkan hänvisas lill uttalande av skogsutredning i belänkandel SOU1978:6, sid. 3, där man konstaterar, all skogsindustrin nu är ulbyggd till ensådan kapacitet atl virkesbehovet överstiger den virkeskvantitet, som ärlångsiktigt möjlig alt leverera. Den därav följande faran för överavverkningarkan försvaga del långsiktiga skogsbruket. Sen i detla sammanhang kansambandsmetodens evenluelll avverkningsbromsande effekler vara på siktpositiva, åtminstone när de minskar benägenheten till förtidig avverkning avskog i högprodukiiv ålder. Pä grund av vad sålundaanförts förordar länsslyrelsen atl den föreslagna sambandsmetoden införs. Svårigheternaär allmänt omvittnade både av skattskyldiga och taxeringsmyndigheter. Särskilthar den s. k. värdemeioden visal sig vara mycket svårhanterlig och ofta gettresultat som kunnai ifrågasällas ur rättvisesynpunkt. Till grund förberäkningarna enligt värdemeioden måste nämligen alltid ligga vissaskönsmässiga bedömanden. Olägenheterna av denna skönsmässighet har ökat i taktmed del ökade skatteuttaget. Behovetav klarare och mer lättillämpliga regler har blivit alll meruttalat. Vidvalet mellan de två föreslagna metoderna - sambandsmetoden och klyvmetoden -föredrar dock sambandsmetoden. Dellaställningstagande kan motiveras av tillvägagångssättet i avyitrings-siiuationendå avytiringen av skog tillsammans med marken helt beskattas inom ramen förrealisationsvinstsysiemeis regler. Delkan inte vara meningsfullt - framför alll inte frän administrativ synpunkt -all riva upp elt relalivl väl fungerande och allmänl accepterat system förrealisationsvinstbeskattning så kort lid efter det att det införts. Vidlillämpning av klyvmeloden ernås knappast någon förenkling av beräkningarnajämfört med en lillämpning av nuvarande regler. Kravet på en uppdelning av dettotala försäljningspriset på värde av växande skog respeklive värde av mark ochbyggnader kommeralt medföra komplicerade bedömningsfrågor och ett väsentligtmerarbete. Metodeninnebär även omfattande krav på uppföljning från taxeringsmyndigheternas sidaav ingångsvärden även om en beskallningssiluation inle föreligger. Klyvmetodenskärper i de flesta fall också beskattningen mycket kraftigl, vilket kan kommaatt minska ett redan lidigare alltför begränsal ulbud av fastigheter. Klyvmetodenskomplicerade regler och svåröverblickbara konsekvenser kan enligllänsstyrelsens uppfattning inle anses innebära någon sådan förbättring ochförenkling av skogsbeskaltningen som meningen varit. Molbakgrund av del ovan anförda tillstyrker därför sammanfattningsvisi försia hand den s. k. sambandsmetoden. Länsslyrelsen reserverar sig dock försådana förändringar av reglerna som kan minska benägenheten att rationaliserafastighetsindelningen, särskilt i ett län som Prop.1978/79:204 267 ,med den myckel otillfredsställande fasiighetssirukiuren i skogsmarken, är detav slor vikt all rationaliseringen stimuleras. Nuvarandesystem för skogsbeskattning är alltför krångligt och tekniskt svåröverskådligt,inte minsl syslemel för beräkning av avdrag för skogsvärdeminskning, därerforderiigt underlag för avdragsyrkanden inte kan införskaffas utan betydandekostnader, och där beräkningarna är komplicerade och svårtolkade och ofta lederlill skalleprocesser. Starkaskäl finns för en reform av skogsbeskaltningen. Den måste möjligt görasenklare och entydigare och få en ulformning, som leder till en rättvisare ochmera likformig beskattning. Skogsägarenmåste rimligen själv kunna bedöma skattekonsekvenserna av olikahandlingsalternativ ulan alt behöva anlila utomstående skalleexperter. En följdav de nuvarande bestämmelsernas krångliga konstruktion är, atl möjlighelernalill värdeminskningsavdrag inte tillnärmelsevis utnyttjas av alla, somvore berättigade därtill. Avde båda metoderna kan endasi sambandsmeioden komma i fräga som grund för enframtida skogsbeskattning. Mot klyvmetoden måste däremot kraftiga invändningarresas, då såväl praktiska som principiella synpunkler talar emot metoden. Sambandsmetodenförutsätter, atl skogen vid avyttring av faslighet, på samma sätt som ,beskallas inom ramen för realisationsvinstbeskattningen. Nägra principiellainvändningar häremot kan inle göras. Växande skog bör inle bara civilrättsligtulan ocksä skattemässigt betraktas som fast egendom och vinsibeskallas eftersamma principer och gemensaml med övriga delar av fastigheten. Sambandsmeiodenhar mänga prakliska fördelar. Den innebär ingen ändring vidfasiighetsavytiring, och övergängen kan göras snabbt och smidigt. Uppdelningenpå skog och annal behöver inte ske vid avytiringen, och besvärliga ochtidsödande utredningar för alt fastställa förrådet av rolstående skog vidförvärvstillfället bortfaller. Sambandsmeiodenär godtagbar ur skogspolitisk synpunkl. För att den angelägnastrukturrationaliseringen inte skall hämmas, får en ytterligare skärpning avbeskattningen vid faslighelsavyltring inte komma till stånd, då detta skulleleda till en närmast total låsning av skogsfaslighelsmarkna-den. Klyvmetodenavvisas med bestämdhet. Isilt belänkande (SOU 1969:30) redovisade skogsskaitekommittén starkt kritiskasynpunkter mol del nuvarande systemet för beskattning av skogsinkomster.Kritiken gällde bl. a. och i försia hand de krångliga reglerna förvärdeminskningsavdrag. I utlåtandet över betänkandet instämde skatiedelegalioneni Slora delar av kriliken. Denlagändring som genomfördes med verkan från 1976-04-01 innebaren betydandeförenkling av de delar av skogsbeskattningen som gäller vid avyttring avfastighel med skog. Vid avytiringen skall numera någon laxering Prop.1978/79:204 268 förskogsinkomst inte förekomma. Eventuell värdeökning på skogen beskattas inomramen för realisationsvinstbeskattningen av fasligheten. Förskattskyldiga som under sin innehavstid yrkar avdrag för värdeminskning avskog kvarstår dock problemen. a. inflationen och den varierandeprisutvecklingen på skog har snarare problemen och svårigheterna ökat efter detatt skogsskattekommitténs betänkande avlämnades. Kravet från myndigheterna påuppgifier om skogen tycks efter hand skärpas. Det gäller i första hand data omvirkesförrådets slorlek, lillväxl, avverkning och skogens värde vidbeskattningsårets utgång. Tillföriilliga dala kan inte införskaffas utanbetydande kostnader för den skatiskyldige. Lagsliftningoch rättspraxis är i berörda hänseende komplicerad och svårtolkad och kanomöjligen överblickas av flertalet skattskyldiga. Reglerna ger ocksä på flerapunkter ett ojämnt och olikformigt beskatlningsresulial. I vissa fall kanskattskyldiga genom föreskrifternas konstruktion åtnjuta fördelar somförefaller mindre motiverade. I andra fall drabbas skallskyldiga hårdare än somegentligen är avsett. Beskattningen blir i många fall mycket skiftande isituationer som reellt är helt lika men där de formella förutsättningarna ärolika. Del mesl iögonfallande äravdragssituationen vid tillskottsförvärv genomfastighetsreglering jämföri med förvärv genom vanligt köp. Somen följd av osäkerheten i skogens grunddata och lagstiftningens oklarheierleder yrkanden om skogsvärdeminskningsavdrag påfallande ofta tillskatteprocesser. Bedömningarna hos taxeringsmyndigheterna i olika län varierar.Utslagen i skatledomslolarna är inte sällan motstridiga och ger föga ledningför den praktiska lillämpningen. Det gäller i synnerhet avdragsyrkandenbaserade på värdemetoden. Skilda uppfattningar om skogens värde framförs av imålen inblandade sakkunniga. Ofta är skillnaderna myckel stora. Starkaskäl finns således för en reform av skogsbeskattningen. Delegationen har iolika sammanhang framfört krav på en förbättring och vill på nytt understrykaviklen av att skogsbeskattningen möjligt görs enklare och entydigareoch för en utformning som leder till en rättvisare och mera likformigbeskattning. Beskattningen av skogsbruk bör enligt delegationens uppfattningske efter samma grundlinjer som gäller för inkomstbeskattningen i allmänhet.Kraven pä förenkling etc. måste så långt möjligt tillgodoses inom ramen fördenna princip. Detär också nödvändigl att etl kommande skogsbeskatiningssystem är så utformat attviktiga närings- och skogspolitiska intressen tillgodoses. Hämmande effekter påt. ex. avverkningsvilja och yttre rationalisering måste i görligaste månundvikas. Också dessa krav måste uppfyllas inom ett system som följergrundlinjerna för inkomstbeskattningen i allmänhet. Delegationendelar uppfattningen att skogsskattekommitténs förslag inte kan ligga till grundför en framtida skogsbeskattning. Utvecklingen har medfört att rätten tillavdrag vid uttag av skog måste bestå. Reglerna måste dockbli enklare att tillämpa än . Varjemera inträngande analys av hela komplexet av problem kring hurskogsbeskaltningen skall anordnas leder till slutsatsen att systemet medskogsvärdeminskningsavdrag bör bibehållas. Härigenom uppfylls på ett naturligtsätt kravet på att skogsbeskatiningen anknyts till de huvudprinciper som gällerför inkomstbeskattningen i allmänhet. Alltför negativa följder för närings- ochskogspolitiken kan också undvikas. I den mån avverknings- Prop.1978/79:204 269 viljanändock är hämmad torde del mera vara en följd av marginalskatternas ochavgifternas storiek än av skogsbeskattningssystemet som sådant.