prop · G203213 · 1978-12-31 00:00:00 — Liknande synpunkter framförs av några länsstyrelser, som ilikhet med planverket anser all riktlinjer för lokalisering av bebyggelse börkunna grundas på samhällsekonomiska hänsyn, möjligheter till service ochkommunikationer etc. Flera länsstyrelser anför vidare att kommunöversikten börkunna utvecklas till etl instrument för markanvändningsplanering för ävenandra åtgärder än bebyggelse. bedömer att det genomförda arbetet medmarkdisposilionsplaner och de intentioner för fortsatt översiktligmarkanvändningsplanering som har redovisats av kommunerna i huvudsaktillgodoser fastlagda riktlinjer för hushållning med mark och vatten. Verketkonstaterar dock, i likhet med , alt översiktlig planering inomvissa särskilt viktiga områden, t.ex. fjällområdena har genomförtsendasl i liten omfattning. Berörda kommuner har enligt i mångafall små resurser för att genomföra erforderlig planering. Översiktliga naturinvenleringarsaknas i stor utsträckning som underlag för sådan planering. ärbebyggelsetrycket i vissa delar av dessa områden myckel stort. Enligt naturvårdsverketkan detta, speciellt i del södra fjällområdet, medföra risk för altriksplaneringens intentioner inte kan tillgodoses. Även planverket anser attytterligare planeringsarbete är nödvändigl föratt möta de krav på exploateringsom riktas bl. a. mol delar av Qällområdena. 3 Behandlingen av vissa verksamheter Överväganden om användningen av jordbmksmark harfått en framskjuten plats i kommunernas arbete under planeringsskedet. Lantbruksnämndernahar utfört omfattande inventeringar av jordbruksförhållanden av betydelse förden fysiska planeringen. Samtliga lantbmks-nämnder har försett kommunerna medell översiktligt underlagsmaterial. Prop.1978/79:213 Bilaga 1 9 främsti form av graderingar av åkermarken. Härvid har synpunkter från lokala ochregionala LRF-organ hämtats in. Arbelel har utförts i samråd med kommuner ochlänsstyrelser. Planverketanser att arbetet under planeringsskedet väsentligt har stärkt jordbmketsställning i den översiktliga planeringen. Med hänsyn till den lid som har ståtttill förfogande anser verket alt ett tillfredsställande resultat som regel haruppnåtts. Lantbruksstyrelsen redovisar liknande bedömningar. Både verket och styrelsen konstaterar emellertidatl betydande planeringsinsatser återstår. framhåller därvid atljordbruksintressena bör vägas in som en av många faktorer lill vilka hänsynbör las för all ändamålsenliga tätorter skall skapas. Lanlbmksslyrelsen menaratl kravet på en allmän hushållning medjordbruksmark har inneburit en hell nyplaneringssituation för flertalet kommuner. Del är enligt styrelsen därför förklarligtatt många kommuner ännu inte har hunnit genomföra den avsedda översiktligaplaneringen för hushållning med jordbmksmarken. Enligtregeringens beslut skulle regionala program för hushållning medjordbruksmarken upprätias under planeringsskedet för landels viktigaresammanhängade jordbruksbygder. Av de 90 kommuner som berörs av besluten i dettaavseende har 80 kommuner utarbetat kommunala program för hushållning medjordbruksmarken, medan ytterligare fyra kommuner har utarbetat utkast lillsådana program. Hämtöver har ett tiotal kommuner inom andra områden i landetutarbetat jordbruksmarksprogram. Länsmyndigheterna har ställt samman dekommunala programmen men avstått från att göra länsövergripande bedömningar ochavvägningar. Kommunerna har kommit olika långl i arbetet medprogrammen. Kommuner, som av olika skäl inte har hunnit så långl, har i vissafall avsatt områden för tätorlsexpansion som sammantagna är upp till 10 gångerslörre än arealbehovel för tätorternas förutsedda tillväxt. I andra kommuner ärulbyggnadsgränserna snävare och osäkerheten för jordbruket härigenom mindre.Många kommuner räknar i programmen med en befolkningstillväxt som liggerrelativt högt över bedömningarna i länsplanering 1974. Avnästan samtliga program för hushållning med jordbruksmarken framgår allkommunerna avser alt utreda alternativa utbyggnadsriktningar för tätorterna föralt minska förbmkningen av . Frågor som rör omfördelning avbefolkningstillväxt mellan tätorter eller möjligheter till förtätning som ettalternativ till nyexploatering behandlas däremot inte särskilt utförligt. Flera länsstyrelser betonar att arbetet medjordbmksmarksprogrammen skall ses som en inledning till etl omfattandeplaneringsarbete på och regional nivå. Många länsstyrelserkonstaterar vidare att programmen framför allt präglas av en strävan frånkommunerna alt så långl möjligl behålla handlingsfriheten intill dess beslutom markanvändningen kan fattas på grundval av ett mera fullständigtplaneringsunderlag. Prop.1978/79:213 Bilaga 1 10 Lanlbmksslyrelsen anser alt kommunerna i programmenhar redovisat en för låg ambitionsnivå för hushållning med jordbruksmarken.Styrelsen menar dock all programmen har fylll etl viktigt syfte genom atl dehar fört in jordbmksinlresset i den kommunala planeringen. konstaterarall kommunernas arbele med programmen har bidragit lill en diskussion omlångsiktig hushållning med jordbruksmarken. Bådelanlbruksslyrelsen och planverket anser atl samtliga kommuner som i regeringensbeslul uppmanades all upprätta jordbruksmarksprogram börfärdigställa sådana program. Lanlbmksslyrelsen liksom några länsstyrelseranser att vissa ytterligare kommuner bör upprätta jordbruksmarksprogram. Planverketbedömer atl en del kommuner behöver se över sina program i syfte alt begränsaarealanspråken för tätortsutvecklingen. bedömer, med stöd av fleralänsstyrelsers uttalanden, alt en regional omfördelning avbefolkningstillväxten med hänsyn till hushållning med jordbmksmarken kanbehövas i och evenluelll i Göteborgs- och Stockholmsregionerna.Därutöver anser verket att det är angeläget atl bedömningar görs inom varjekommun om hur samhällsutbyggna-den bör fördelas på olika tätorter med hänsynlill kravet på att hushålla med jordbmksmarken. Både lanlbruksslyrelsen och planverket framhålleratt hushållningen med värdefull jordbmksmark bör vara en av de faktorer sompåverkar regionalpolitikens utformning och tillämpning. Ett ljugotal kommuner har antagit och redovisatöversiktliga planer för tätortsutbyggnad där jordbrukets intressen berörs.Många kommuner har redovisat ett särskill program och en tidsplan för sittarbele med sådana planer. För elt tjugotal kommuner, som enligt regeringensbeslul bör upprätta översiktliga planer som beaktar jordbmketsintressen, föreligger varken program eller lidsplan för arbetet. Fleralänsstyrelser uttrycker osäkerhet beträffande vilka krav som kan ställas påöversiktliga planer som är avsedda att tillgodose jordbmkets intressen.Planverket anser atl statsmakternas riktlinjer för hushållning medjordbruksmarken bör tolkas så atl alla kommuner, som avser alt i nämnvärdutsträckning bygga på jordbmksmark, i områdesplanering bör studera olikautbyggnadsalternativ och deras konsekvenser för bl. a. jordbrukels intressen.Länsstyrelse och kommun bör enligt verket tillsammans komma överens om i vilkenordning planerna bör upprättas med hänsyn lill tillgängliga resurser ochomfattningen av den jordbmksmark som berörs. I de fall enighel inte kan uppnåsmellan kommun och länsmyndigheter om jordbruksmarkens behandling bör klarhetenligt verket kunna skapas genom alt generalplan fastställs. Enligt lantbruksstyrelsen är del en viktig uppgiftför kommunerna att upprätta översiktliga planer för hurtätorterna skall byggas ut. Därvid måsle olika utbyggnadsalternativ prövas.Tätorlsslruk- Prop.1978/79:213 Bilaga 1 11 lurenbör enligt styrelsen behandlas i kommunomfattande markdisposi-lonsplaner ochutformas med hänsyn lill kravet på markhushållning. framhåller attdel är angeläget atl konsekvenserna för samhällsutvecklingen av alternativabesparingsåtgärder belräffande markkonsumtion blir utredda. Vidställningslagande till fördelning av bostadsbyggande mellan kommunernastätorter måsle enligt verket slor vikt fästas vid frågan om lokalisering avbostäder i förhållande till arbetsplatser, service och rekreationsområden samtvid förutsättningarna atl åstadkomma säkra och energisparande trafiklösningar.Verket stryker starkt under det önskvärda i all man försöker begränsamarkkonsumtionen också genom att på olika sätt minska tätorternas arealanspråk. Nalurvårdsverketbetonar det angelägna i att en god miljö skapas inom räckhåll för allamänniskor. Kravet pä att behandla jordbruksmarken som skyddsvärd naturresursfår enligt verkel inte tolkas så all jordbmkets intressen alltid skall gesföreträde vid en vägning mol andra intressen. Flertaletkommuner har formulerat särskilda riktlinjer i kommunöversikt för att beaktajordbrukels intressen inom de för jordbrukel primära intresseområdena. Etttiotal kommtiner saknar helt riktlinjer för bebyggelseutveckling m. m. inomområden som är av primärt inlresse för jordbmket. Fleraremissinstanser ger synpunkter på lokalisering av spridd bebyggelse med hänsynlill jordbmkets intressen. anser att den osäkerhet som föreliggerom hur jordbmkets intressen bör beaklas vid handläggning av plan- ochbyggnadsärenden lill viss del beror på bristande kunskaper om hur olikaförhållanden inom jordbmket skall vägas mot varandra. Det är enligt verketdärför angelägel alt jordbmkets företrädare hjälper kommunerna med en bedömningav de faktorer rörande jordbruket som i det enskilda fallel bör tillmätassärskild belydelse. anser vidare att verkets lidigare framfördaförslag om "lokaliseringslov" för jordbrukels ekonomibyggnader harfått ökad aktualitet mot bakgrund av erfarenheterna från planeringsskedet.Lanlbruksslyrelsen anser däremol att det frän allmän synpunkt är svårt attfinna skäl för en generell byggnadslovsplikt för sådana ekonomibyggnader. Många remissinstanser betonar jordbrukets belydelseför landskapsvård m. m. LRF menar atl jord- och skogsbruk är en av deviktigaste och billigaste formerna av naturvård. anserall del bör övervägas att i jordhävdslagen (1969:698, ändrad senast 1971:644)ta in bestämmelser som möjliggör föreläggande om hävd av det öppna landskapet,om betydande naturvårds- och kullurminnesvårdsintressen motiverar del. anser all förutsättningarna för atthålla landskapet öppet har förbättrats i och med statsmakternas beslut om nyariktlinjer för jordbrukspolitiken. Verkel anser vidare all del är angelägetalt bevarandeintressenas företrädare i ökad utsträckning verkar förinformation om sina intressen till jord- och skogsbrukets företrädare så allintressena kan beaklas i Prop.1978/79:213 Bilaga 1 12 denfortlöpande verksamhelen inom jord- och skogsbmk. Vad gäller det fortsatta planeringsarbetet påkommunal nivå förklarar sig lanlbmksslyrelsen vara beredd atl låtalantbruksnämnderna ge forlsalt prioritet åt all förse kommunerna med nödvändigtunderiagsmalerial. bör enligt lantbmksstyrelsens bedömningresultatet av del fortsatta planeringsarbetet redovisas till länsstyrelser ochcenlrala myndigheter. De båda länsstyrelserna i bör enligtlantbruksstyrelsen efter ytterligare elt år kunna redovisa etl samlatmarkhushållningsprogram för regionen. Frågorsom behandlas i annan ordning Flera av de frågor som har tagits upp avremissinstanserna och som har anknytning lill jordbmket är av sådant slag attde inte kan bli föremål för ställningslagande i anslutning till regeringensbeslut med anledning av planeringsskedet. Det gäller t. ex. vissa problem somlanlbmksslyrelsen redovisar rörande kraftledningar, försvar, mineralutvinning ochvattenhushållning. Flera av de nu nämnda frågorna är föremål för övervägandeninom särskilda utredningar. Jordbmkets miljöpåverkan med avseende på lukt,buller, gödsling och vattenutnyttjande har behandlats av statsmakternai samband med beslutet om nya riktlinjer för jordbmkspolitiken m. m. (prop.1977/78:19, JoU 1977/78:10, rskr 1977/78:103). Med anledning av statsmakternas beslut om samordnadsysselsättnings-och regionalpolitik (prop. 1975/76:211, AU 1976/77:7, rskr1976/77:79) fick länsstyrelserna uppdrag atl kartlägga lokala arbetsmarknaderbl. a. i regioner där kravet på hushållning med jordbruksmarken mera påtagligtpåverkar möjligheterna att bygga ut tätorterna. Redovisning av kartläggningensker inom ramen för länsplaneringen. Under planeringsskedet har skogsbruketuppmärksammats i större utsträckning än lidigare. Kommunöversikternainnehåller ofta generella riktlinjer om atl skogsbmkels intressen skallbeaktas vid prövning av plan-och byggnadsärenden. När områdesanknulnariktlinjer förekommer, avser dessa i flertalet fall att motverka spriddbebyggelse i sammanhängande skogsområden. anser att variationen i behandlingenav skogsbruket är för stor mellan olika län och kommuner. Orsaken tillskillnaderna kan enligt styrelsen sannolikt sökas i flera förhållanden, t. ex.olikheter vad gäller näringens betydelse för bygden, skillnader i fråga omkonkurrensen om skogsmarken och skillnader i det underlagsmaterial som harfunnits all till- Prop.1978/79:213 Bilaga 1 13 gå.Skogsstyrelsen anser det svårt atl bedöma om skogsbrukel har beaktats på etttillfredsställande sätt av kommunerna. Några länsstyrelser påpekar altkommunerna visserligen har belyst problemen kring skogsbrukel, men alllagstiftningen inte ger förutsättningar atl föra in skogsbruksfrågorna tillkonkrel behandling i planeringen. Flera länsstyrelser, och planverketframhåller atl del inför fortsatt planering finns behov av ytterligareskogligl underlagsmaterial. Många skogsvårdsstyrelser uttalar alt de är bereddaalt bistå kommunerna med att ta fram sådant material, bl. a. mera detaljeradeklassificeringar av skogsmarken för i första hand begränsade områden där störreintrång sker eller förväntas ske. Bättre information lill kommunerna om skogsbmkelsförutsättningar m. m. är enligt mening angelägen. Styrelsenanser all direkla samråd bör ske i etl skede av planeringen då bindandeavvägningar om markens användning ännu inte har gjorts. Även lantmäteriverketoch planverket anser att kontakterna mellan skogsbrukets företrädare ochkommunerna bör utvecklas. Skogsbrukels belydelse för samhällsekonomin ochsysselsättningen betonas av flera länsstyrelser. Enligt bör ensträvan i den fysiska planeringen vara all målmedvetet minimerainskränkningarna i skogsdriften ulan alt allvarliga nackdelar samlidigl åsamkasför andra markanvändningsintressen. Många remissinstanser behandlar konflikter resp.samverkansmöjligheter mellan skogsbrukel och andra verksamheter. Utbyggnad avtätorter, fritidsbebyggelse och kraftledningar tar ofta skogsmark i anspråk.Tillgodoseende av främst naturvårds- och friluftslivsinlressen innebär i vissaområden restriktioner för skogsbruket. Remissinslanserna betonar viklen av ettökat samråd mellan företrädare för dessa verksamheter och företrädare förskogsbrukel. Enligt bör skogsmarker med låg produklion i förstahand komma i fråga när utnyttjande av skogsmark för annal ändamålaktualiseras. Möjligheterna att kombinera övrigt markutnyttjande medrationellt skogsbruk bör enligt styrelsen alltid undersökas och las tillvara. , och flera länsstyrelseranser atl s. k. na-lurvårdsinrikiade skogsbruksplaner bör upprättas i ökadomfattning. Härigenom kan en förbättrad samordning mellan skogsbmkels,naturvårdens och friluftslivets intressen åstadkommas. Många remissinstanserframhåller atl de s. k. hänsynsreglerna i 1§ skogsvårdslagen (1948:237, ändradsenast 1977:352) ger ökade möjligheter att tillgodose bl.a. friluftslivets intressen.Naturvårdsverket anser att tillsynen av att naturvårdens intressen beaktas iskogsbrukel, i högre grad än f. n. bör kunna anförtros skogsvårdsstyrelserna. Berörda länsstyrelser samt lanlbruksslyrelsen,och () behandlar konfliktermellan etl ef- 1978/79:213 Bilaga1 14 fektivtskogsbruk och rennäringens intressen. i menar atlstatsmakterna bör låta utreda hur dessa konflikter skall lösas. föreslår atl elt särskill skyddinförs för ädellövskogen och all avverkningsförbud införs för urskogar ochfjällskogar under . bör ställning tas lill lämpliga formerför skydd av dessa områden. Frågorsom behandlas i annan ordning Flera av de frågor som remissinslanserna lar upp ärav sådanl slag alt de kräver yllerligare överväganden. Exempel på sådana frågorär skogsbrukels brukningsformer och dess konsekvenser för bevarandeintressenaoch naturmiljön samt tillämpningen av 1 § skogsvårdslagen. skogsutredning överiämnade ijanuari 1978sitt slutbetänkande (SOU 1978:6) Skog för framtid. I betänkandet behandlasöversiktligt skogsbrukets förhållande lill naturvården och friluftslivet. Vadsom har framkommit under planeringsskedet i dessa avseenden beaktas vid denfortsatia beredningen av skogsutredningens förslag.' Frågor rörande skogsbrukets intressen ochförhållandena lill andra verksamheters intressen behandlas också i arbelel medden nya rapporten om hushållning med mark och . Vadgäller skogsbrukel i Qällområdena erinras om att statsmakterna har fatlat beslutom riktlinjer i den fysiska.riksplaneringen för vissa s. k. obrutnaQällområden (prop. 1977/78: 31, CU 1977/78:8, rskr 1977/78:99). Enligt beslutetbör en ytterligare reglering av skogsbrukel inom berörda områden ske successivti takt med all erforderligt bedömningsunderlag utarbetas och efter samrådmellan berörda parter. Denna uppgift ingår som en del i ochlänsstyrelsernas fortsatta arbele med att skydda Qällområdenas naturvärden. Enligt länsstyrelsernas redovisning har drygt 60kommuner behandlat fiskefrågor i varierande omfattning. Ca 20 kommuner harlämnat förslag lill hur fiskets intressen skall kunna säkerställas. , och flertalet länsstyrelserkonstaterar all fisket överlag har behandlats myckel summariskt och inteinordnats i planeringsarbetet på elt med jord- och skogsbruket jämbördigtsätl. 'Regeringen har förelagt förslag om riktlinjer förskogspolitiken, m.m. (prop. 1978/79:110). Prop.1978/79:213 Bilagal 15 ristyrelsenhar fiskets intressen inte uppmärksammals i erforderlig omfallning i sambandmed planeringen för kustområdena, de slora sjöarna eller älvdalarna. betonar att bristande samarbele påregional nivå är elt skäl till uteblivna planeringsresultat. Någralänsstyrelser och flera dåvarande fiskerinämnder understryker alt det ärangeläget att fiskets organisationer får tillfälle att på ett tidigt stadiumlämna synpunkter på planerings-åtgärder som berör fiskets intressen. Planverketstöder denna uppfattning och anser att regler om samråd mellan kommun ochfiskenämnd vid ansökningar om tillstånd för anläggningar som kan antas påverkaförutsättningarna för fisket lämpligen kan föreskrivas genom riktiinjer ikommunöversikl. Flera länsstyrelser påpekar att såväl underlagetsom metodiken för att behandla fiskefrågorna i översiktlig fysisk planering börförbättras. Styrelserna önskar atl riktlinjer för hur fisket lämpligen skallbeaktas i den kommunala planeringen tas fram av berörda centrala myndigheter.Planverket instämmer i att del är angelägel atl underlagsmaterialet förbättrasoch anser atl det är önskvärt att den av planerade andraetappen av länsinvenleringen, med inriktning på kartläggning av potentiellafiskeresurser, genomförs. Även anser alt underlagsmaterialethar brister. Styrelsen konstaterar alt avsaknaden av centralt utformade planeringsexempelpå fiskets område har försvårat kommunernas arbete. Det bör enligtfiskeristyrelsen ankomma på planverket all i samråd med styrelsen utformasådana exempel. föreslår att regeringen inför delfortsatta planeringsarbetet föreskriver atl de speciella miljöer som ärnödvändiga för skilda fiskarter skall skyddas och atl fiskeulövandel gestillräckligt utrymme i förhållande till andra former av vattenanvändning.Vidare bör regeringen enligt styrelsen uppmana drygt 200 kommuner alt bearbetade översiktsplaner som har upprättals och därvid redovisa hur de avser attsäkerställa fiskets intressen. anser alt kommunerna bör reserveramark för atl möjliggöra en utveckling och rationalisering av yrkesfisket.Planverket stryker under behovel av alt kommunerna vid revidering avföreliggande planer uppmärksammar fisket och dess följdindustriers ökadeanspråk på mark i anslutning lill hamnarna på ostkusten. Enligt bör kommunalaåtgärdsprogram för fritidsfisket upprättas. De bör omfatta insatser för atlsäkerställa allmänhetens tillgång till fiskevatten samt restaurering avfiskevatten, fiskevård, service och information. harföreslagit fritt mete med spö och krok utefter landets kuster. Prop.1978/79:213 Bilaga 1 16 Frågorsom behandlas i annan ordning Flera remissinstanser, bl.a. planverket ochfiskeristyrelsen, understryker behovel av överväganden om hushållning medfiskeresurser främst på regional nivå som underlag för kommunalaställningstaganden. Remissinstanserna föreslår utrednings- ochulvecklingsarbele, särskilda riktlinjer för fisket samt regionalahushållningsprogram. Enligt statsmakternas beslut om riktiinjer för fiskeripolitiken(prop. 1977/78:112, JoU 1977/78: 23, rskr 1977/78: 272) ankommer det påfiskeristyrelsen att svara för en fortlöpande planering av fisket bl. a. isyfte alt la tillvara tillgängliga fiskeresurser. Vissaav remissinstansernas förslag behandlas i del pågående arbetet med den nyarapporten om hushållning med mark och vatten samt av 1973 årsfiskevattensutredning (Jo 1973:07). Inom pågår vidaresärskilda studier om havsresurser och olika anspråk som riktas mot dessaresurser. Regeringen har föreslagil (prop. 1977/78:167) atten delegation inrättas för all samordna den svenska havsresursverksamheten. betonar behovel av lagstiftningsom behandlar fiskets och vallenfrågornas roll i samhällsplaneringen. De frågorsom tar upp övervägs bl. a. i arbetet med plan- ochbyggnadslagstiftningen. Frågor som berör fiskels roll i vattenplaneringenövervägs även inom vattenplaneringskommitlén (Jo 1977:06) och 1973 årsfiskevattensulred-ning. Vattenlagulredningens betänkande (SOU 1977:27) Revisionav vattenlagen, där vissa av frågorna behandlas, har remissbehandlats och beredsf. n. inom . De flesta kommuner som berörs av vikligarenbelesmarker har behandlat rennäringen i kommunöversiklerna. Flertalet avkommunerna har också samrått med samebyarna och den statligarennäringsadministralionen under planeringsskedet. Den av planverket rekommenderade metoden alt pekaut s. k. samrådsområden har helt eller delvis kommii till användning i någrakommuner i . Riktlinjer som föreskriver samråd med samebyarna harantagils i en rad övriga Qällkommuner. Flera kommuner med betydande rennäringsintressenhar dock inte beslutat om särskilda riktlinjer för renbetesmarkerna. har saknats en rikstäckande karta somredovisar rennäringens intresseområden. Lanlbruksslyrelsen har därför eftersamråd med planverket framställt en för hela renskölselområdel sammanfallandekarta över de 1978/79:213 Bilaga 1 17 Lanlbruksslyrelsen, ()m.fl. anser all arbelel under planeringsskedet avsevärt har förbättrat möjligheternaatl la hänsyn till rennäringens intressen. Enligt lantbruksstyrelsen har samrådenmellan förelrädare för kommun och samebyar som regel lett lill goda resultat.Samråden bör därför fullföljas i alla kommuner med viktiga områden förrennäringen. Vid dessa samråd bör riktlinjer lill skydd för väsentligarenbetesmarker m. m. utarbetas och arbetas in i kommunöversikterna. Styrelsenmenar också att befintliga riktlinjer bör ges elt mer preciserat innehåll såatl de sträcker sig längre än lill allmänna utlalanden om samråd. De åtgärder som föreslås av remissinstanserna avser delsbehovet atl fullfölja det påbörjade arbetet, dels behovel atl stärka ellerprecisera rennäringens ställning gentemot andra intressen. De riktlinjer somhar utfärdats inom ramen för arbetet med kommunöversikter avser främsl bebyggelse.De konflikter som redovisas mellan rennäringen och andra verksamheter gällerfrämst problem i samband med skogsbruk inom vinterbetesområdena, konfliktermellan renskötsel och turism, friluftsliv och frilids-bebyggelse, frågor-omlätortsutbyggnad inom rennäringens årelruntmar-ker saml rennäringensförhållande lill rovdjursskyddet. Lanlbruksslyrelsen och SSR påtalar särskilt allutbyggnaden av turistanläggningar i förening med fritidsbebyggelsens expansioni elt antal primära rekreationsområden allvarligt kan komma atl skadarennäringens intressen i områdena.