prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — Enligt bör utredningens förslag tillmöjlighet att kortvarigt omhänderta den dömde utan atl siluationen är sådan somavses i 28 kap. 11 8 BrB i dess nuvarande lydelse kunna ingå såsom en förstärktsanktion vid den nuvarande skyddstillsynspäföljden. anför alt förslaget om kortvarigt omhänderlagande() synes meningslöst, i varje fall frän behandlingssynpunkt. Det sanklionssyslem som föreslås vid tillsynsdom är enligtövervakningsnämnden i invecklat och plollrigl, inle minsl med lankepå de korta tider som omhänderlagande skall kunna avse. Administrerandet avdessa korta frihetsberövanden, evenluelll med uppdelningar i omgångar och med avräkningar,skulle bli besvärligt, tveksamt lill vad nytta. Tilllämpning av bestämmelsernaom beräkning av strafftid kan heller knappast vara lämplig vid dessa korta frihetsberövandensom snarare skulle behöva bestämmas i limmar. Jämför vad som sägs om atlverkställighet av skulle kunna "påbörjas ochavslutas ". Det är också anmärkningsvärt att den ytterstasanktionen, förverkande, saknas. Frågan är hur man skall hanlera situationen omnågon notoriskt undandrar sig tillsynen. Skall man tänka sig en serie anstallsbehandlingareller hur skall saken lösas? Rimligen kan man inle avse atl man skall åtnöjasmed en anstallsintagning vilken ju skulle innebära atl tillsynsdom av den tredskandeskulle kunna utbytas mot endasi ell kortare frihetsstraff. Ulredningen sägeratt sanktionerna vid skyddstillsyn, undanröjande av påföljden eller beslut omanstaltsvistelse, är av övervägande formell natur. Utredningen bortser emellerlidhär från betydelsen av sanktionerna som påtryckningsmedel. Nämnden har för sindel i ålskilliga fall funnit anledning alt i samband med varning erinra dendömde om de yttersta konsekvenserna av fortsatt misskölsamhet. Man torde kunnagöra en jämförelse med värdet av att det finns möjlighet att förvandla böter. i , första avdelningen anser atldet ter sig svårbegripligt varför möjlighet lill omhänderlagande skall behövasi två skilda former. Vad som är nödvändigl är att övervakningsnämnd har möjlighetau begära efterlysning och omhändertagande av den som håller sig undan och ävenalt ingripa på delta sätl när någon befinner sig i en akut risksiluation.Men atl vid sidan härom också ha en form för arrest-straff inbakat i frivårdenfinns del inte någol behov av. Nämnden föreslår aU reglerna i 28 kap. 13 8 i förslagelstryks, varvid dock övervakningsnämnd såsom nu bör ha möjlighet alt föriängaomhändertagandel enligl 15 8 med uiöver den första. Uppdelning av verkställigheten på flera lillfällen bör enliglövervakningsnämndens i mening få ske endast undantagsvis. Lagtextenbör kompletteras med krav på särskilda skäl för uppdelning av verkställigheten. Sanktionerna i de fall då den dömde bryter mot meddeladeföreskrifter eller på annat sätt missköter sig förefaller juridiskafakultetsnämnden vid alltför vaga och ineffektiva. Därtillkommer alt risk föreligger för att dessa sankiioner, liksom är fallel vid dennuvarande skyddstillsynen, kommer alt stanna på papperet. Ulredningen om isolering inom kriminalvården finner i ochför sig inget att erinra mot utredningens åsikt aU den nya tillsynsdomen för aUkunna utgöra elt verkligt alternativ till fängelse bl.a. måste förses med eU effek- Prop.1978/79:212 - : ,, 203 Som en sanktion mot villkorsbrotl föreslås emellertid etl frihetsberövandepå mellan tvä och . Delta skall i allmänhet verkställas i öppen kriminalvärdsanstalt.Om frihetsberövandet skall uppgå till får det dock verkställasi häkte eller sluten anstalt. Delsamma gäller om den dömde avviker från öppenanstalt. Slutligen kan övervakningsnämnden medge alt verkställigheten äger rumi polisarrest. Mot en sanktion med en sädan utformning kan mänga invändningarriktas. Det inom anstaltsvården tidigare förekommande isoleringsstraffetavskaffades från den . förslag innebärall isoleringsstraffet ånyo skulle införas, men för frivärdsklientelet. Detskulle dessutom i vissa fall ha längre varaktighet än det avskaffade isoleringsstraffet.De skäl som föranledde isoleringsslraffels avskaffande har naturligtvisän större styrka vad gäller frivården. Tillsynsdomen är främsi avsedd atttillämpas på unga lagöverträdare. Del är över huvud tagel olämpligl alt ungamänniskor isoleras, vilket ocksä kommer lill uttryck i beslämmelserna omhäktning i . Unga lagöverträdare bör då inle heller p. g. a.en misskött tillsynsdom placeras i sådan isolering. Härtill kommer atlsanktionsmedlet kan komma att präglas av visst mätt av godtycke ochrättsosäkerhet för den dömde eftersom frägan om sanktionens verkställande blirberoende av övervakarens bedömning av misskötsamhetens omfattning, en bedömningsom med naturlighet inte kan förväntas bli enhetlig bland alla övervakare. Isoleringsulredningenanser på grund av det anförda att ett frihetsberövande av denna art inle bör uigörasanktion vid villkorsbrotl under tillsynsdom. Övriga föreslagna medel att hålladen dömde till ordningen bör vara tillräckliga. EnligtTCO bör det föreslagna sanktionsmedlet kortvarigt omhändertagande övervägasytterligare. Särskilt tacksam är möjligheten alt dela upp omhändertagandet itre perioder. Detta förfarande leder till veckoslutsar-rest. en sanktionsformsom ter sig diskutabel. Bland annat är möjlighelerna lill sociala stödåtgärderi samband med denna form av omhändertagande minsl sagt dåliga. kan acceptera att det kortvariga omhändertagandelskall kunna användas som ren sanktion när klienten undandrar sig kontakt.Detta kan genomföras även om skyddstillsynen behålls. I praktiken haromhändertagandet redan nu något av denna effekt trots att del legalt har andrakriterier. Uppdelningen på flera verkställighetstillfällen avstyrker förbundetdäremot av praktiska skäl. Möjligheten alt använda omhändertagandetiden till konstmktivakontakter med frivärden försvåras och mottagande anstalt/häkte måste få storaadministrativa svårigheter. Utredningens mycket koncisa krav på klienterna börockså diskuteras vidare. Följer vi förslaget kommer det att samlasen skara sociall inkapabla människor på anstalt som "straffat ul sig"ur tillsynsdomen. KRUMdelar helt och fullt utredningens uppfattning att förordnande om intagning ianstalt vid tillsynsdom endast skall kunna meddelas av domstol sedan åklagarenfört talan. påyrkar - till skillnad mol ulredningen - samma förfaringssättäven för de kortvariga omhändertaganden varom stadgas i 28 kap. 13 8. KRUManser detta påkallat av rättssäkerhetsskäl. Prop.1978/79:212 204 4 Villkorlig dom allmänt JK anser alt någon ändring i fräga om påföljdsformenvillkorlig dom inle bör ske. Med denna reservalion har JK följande synpunklerpå uiredningens allmänna beslämmelser. JK har ingen erinran mol utredningensförslag belräffande förutsättningarna för villkorlig dom. Däremot kan JK inteansluta sig till förslaget att det allmänna skölsamhetskravet i 27 kap. 4 8och sanklionsbeslämmelsen i 27 kap. 6 8 BrB i dess nuvarande lydelse slopas. Etlsådant slopande torde få lill följd att skillnaden mellan villkorlig dom ochren päföljdseftergift i praktiken suddas ut. Del enda som skulle skilja demskulle vara atl päföljdseftergift inle kan undanröjas vid nya brotl. JKkonstaterar vidare att utredningen föreslår som en följd av den föreslagnautformningen av kriminalvård i frihet atl påföljden villkorlig dom skall kunna lillämpasbeträffande psykiskt avvikande lagöverträdare. Det framgår enligl JK inteklart om detla även skall gälla motsvarigheten till den nuvarande villkorligadomen. Om så är fallet kan JK inte tillstyrka förslagel. Den föreslagna lagtexten i 27 kap. I 8 innefatlar enligtRÅ en påtaglig utvidgning av den villkorliga domens tillämpningsområde så tillvida atl något krav på god prognos hos lagöverträdaren ej ställs. a.föreslår ulredningen att villkorlig dom skall kunna tillämpas även vidåterfall i brolt . RÅ tillstyrker att tillämpningsområdet förvillkorlig dom utvidgas, dock ej därhän all det tillåts omfatta jämväl under prövotidbegångna brott. Vidare bör - säsom sker i den nuvarande rättstillämpningen -villkorlig dom ej få komma i fråga vid vissa typer av brott. Överåklagaren i anför atl etlinförande av den nya tillsynsdomen enligl utredningen nödvändiggör en regleringbeträffande de båda gällande frivärdspåföljderna villkorlig dom och skyddstillsynför att draga en klar gräns gentemot tillsynsdom. Utredningen har samtidigtfunnit del lämpligt att låta den nya påföljden villkorlig dom motsvara båda denu gällande frivårdspåföljdema. Del kan enligt överåklagaren i vissa avseendenifrågasättas om det är lämpligt att låta namnet för en tidigare påföljd få elti stora avseenden nylt innehåll. Ulredningen har själv i namnfrågan ansett allnamnet skyddsiillsyn ej kunde bibehållas pä grund av de omfattande ändringar somföreslagils belräffande påföljden. Överåklagaren anser dock ej all några merbärande invändningar kan göras mol uiredningens lösning atl låta den nyavillkorliga domen täcka de båda frivärdspåföljderna enligt nuvarande ordning.Genom den föreslagna konstruktionen torde del nuvarande kravet på god prognosvid villkoriig dom ej kunna ingå i lagtexten. Emellertid finner överåklagaren atllydelsen av 27 kap. I 8 i förslaget kanske bättre än gällande lydelse står iöverensstämmelse med rättstillämpningen. Enligl överåklagaren i finns ejnågot alt erinra belräffande bibehållandet av villkorlig dom i den form som nugäller. De motiveringar som ulredningen framfört som skäl för avskaffande avmöjligheten alt förena en villkoriig dom med föreskrift om skadeslåndsbetal-ningbör enligl överåklagaren ej godtas. Målsäganden tillhör en isamhället alltför bortglömd kategori vars intressen i den allmänna kriminalpoliiiskadebatten ständigt förts i bakgrunden. I motsats lill utredningens uppfattningsynes starka skäl finnas för anlagande att övervakaren kan ha en betydelsefulluppgift i att se till alt den dömde söker följa en uppgjord betalningsplan.Återbetalningen kan även ses som ett vikligt led för den dömdes molivaiion lillåteranpassning. Den av utredningen föreslagna erinran till den dömde i syfteatt skadeståndsskyldigheten skall fullgöras tor- Prop.1978/79:212 V.:,,, 205 de ej utgöra något särskilt medel till gagn för denförfördelade parten all-denslund sanklionsmedel saknas. Härutöver kan ert"arenhelsniässigtkonstateras att exekutiva åtgärder nästan undantagslöst är resultallösagentemot de personer varom nu är fräga. Uiredningens lörslag all villkorlig dom skall omfatta treolika päföljds-varianier är enligl hovruit mindre lämpligt. Det storaantalet frivårdspäföljder som med utredningens förslag skulle stå till budskan lätt leda till oenhellighet i tillämpningen. Missförstånd om innebörden avden ådömda påföljden kan också uppstå. De formella olikheterna mellan villkoriigdom med övervakning och skyddsiillsyn kan icke heller anses motivera elt avskaffandeav benämningen skyddsiillsyn. Praktiska synpunkler talar ocksä emot ettsammanförande av villkorlig dom och skyddsiillsyn lill en gemensam benämning. ställer sig avvisande till förslaget atlskyddstillsyn avskaffas och att tvä nya varianter av villkorlig dom införs.Under förutsättning atl skyddsiillsynen med vissa förändringar bibehålls ipåföljdssystemet saknas anledning att införa de föreslagna påföljdernavillkorlig dom med övervakning och villkorlig dom med stödåtgärder. Deintressen som dessa påföljder är ämnade att lillgodose kan beaktas inom ramenför en förbättrad skyddstillsyn. I de fall då allmänpreventiva hänsyn gör sigstarkt gällande kan de ivängsmässiga inslagen betonas och i de situationer därett starkt behov av kontakt med en övervakare och av slödålgärder föreliggerkan dessa momeni uttryckligen prioriteras. Med mindre lagändringar kan ocksåkravet på en stegvis uppirappning av samhällets reaktion tillgodoses inom ramenför kriminalvård i frihet utan att man behöver införa helt nya påföljder ellerbyta namn på redan existerande sädana.Tingsrätten delar uiredningens meningall villkorlig dom med dess nuvarande utformning skall bibehållas som en päföljdav varningskaraktär och utan särskilt verkställighetsinnehåll. Tingsrättentillstyrker vidare förslagel om alt prövotiden vid villkorlig dom automatiskt inledsfrän den dag då domen meddelas och anser att så skall vara fallet även vidskyddstillsyn om denna behålls i påföljdssystemel. Oavsett om utredningensförslag genomförs bör möjligheten atl av allmänprevenlia skäl kombinerakriminalvård i frihet med böter finnas kvar. Med hänsyn till all del nuvarande päföljdssystemet intebör underkastas mer ingripande förändringar än som är påkallade av eltavskaffande av ungdomsfängelsepäföljden avstyrker tingsrättutredningens förslag lill elt nytt institut med beteckningen villkoriig dom menmed lill stora delar annan innebörd än den nuvarande villkorliga domen. Vad ulredningenönskar uppnå ryms inom institutet skyddstillsyn. Samma åsikt framförs avSveriges domareförbund. Enligt bör den villkorliga domenbestå i sin nuvarande form, alltså med eller utan bötesstraff Denna påföljdhar enligt tingsrätten visal sig lämplig för avsett klientel. Tingsrätten lillstyrkerförslaget alt kunna förena villkoriig dom med stödåtgärder men avstyrker förslagelatt förena villkorlig dom med övervakning ulan förordar all skydds-tillsynenkvarstår, dock med bl. a. mer effektiv övervakning. Den föreslagna ordningenatt villkorlig dom skall gå i verkställighet utan hinder av att domen inlevunnit laga kraft synes enligl tingsrätten kunna leda till vissa icketillfredsställande konsekvenser vid fullföljd från den dömdes sida. Däremotanser tingsrätten att möjlighet bör finnas för domstol atl vid t. ex. akutbehov av hjälp och stöd åt den dömde förordna om omedelbar verkställighet avdom som är förenad med föreskrift om stödåtgärder eller övervakning. 1978/79: 212 206 Enligt är villkorlig dom en sålindrig påföljd atl den närmast uppfattas som siraffvarning. Styrelsen anserdet därför mindre lämpligt atl låla påföljden ändra innehåll och avstyrker förslageli den delen. i , andra avdelningen anseralt regelsystemet skall vara enkelt och verklighetsförankrat och avstyrkerdärför förslaget till villkorlig dom i dess tre varianter. Det synes nämndenuppenbart all den praktiska skillnaden mellan den ena och den andra sortensvillkorlig dom kommer atl vara mycket liten. Mot förslaget kan också invändasatt man skapar intrycket av alt hjälp och stöd inte skall förekomma i andrafri'- "trdspåföljder än just villkorlig dom med stödåtgärder. Nämnden villföroiiia atl det vid sidan av intensivövervakning skall förekomma endast en ":ivårdspäföljd, bortsett från vanlig villkorlig dom. Denna bör kunna betecknasskyddstillsyn och innebära krav på att den dömde håller viss kontakt medskyddskonsulenten men samlidigl innefatta hjälpåtgärder från dennes sida. i finner det mindre lämpligtatt inom samma beteckning, villkorlig dom, inrymma vad som svarar mot den nuvarandevillkoriiga domen och vad som närmasl svarar mot skyddsiillsyn. i instämmer i utredningensförslag till utformning av påföljden villkorlig dom i dess tre varianler.Domstolarnas möjlighet alt ge den tilltalade en mer adekvat påföljd och attåstadkomma en från allmänpreventiv synpunkl påkallad uppirappning inom påföljdssystemelutan att för snart behöva lillgripa frihetsstraff ökar härmed. JO uppger sig inle ha någol alt invända mot vadutredningen anfört om atl en tanke bakom det föreslagna påföljdssystemet är atten av allmänpreventiva skäl påkallad uppirappning skall kunna göras i flerasteg än . JO finner emellertid vissa av de konsekvenser utredningen dragitmed den angivna utgångspunkten egendomliga. Detta gäller särskilt konsekvensernamed avseende på det nuvarande institutet villkorlig dom, vars tillämpningsområdeutslräckes genom en påtaglig uppmjukning av rekvisiten och genom vissaändringar i 34 kap. BrB. Utredningen motiverar sina ställnings-laganden med atl"förslaget med olika former av villkorlig dom förutsätter således attvillkorlig dom skall kunna tillämpas för återfallsbroltslighel ".JO finner icke del anförda innefatta sakliga skäl för uppgivandet av kravet pågod prognos för den påföljd som benämnes villkorlig dom. Förslaget framställesnärmast som en följd av den systematik utredningen vall all uiformalagförslaget efter. JO anser att villkorlig dom liksom bör reserverasför fall där domstolen finner prognosen god och kan inte biträda förslag sominnebär att påföljden kan komma att till-lämpas på etl slentrianmässigt sätt.Inte heller bör tidigare meddelad villkorlig dom kunna utsträckas till attavse under prövofiden begångna brott. Utrymmet för villkorlig dom synes ändåkunna ökas. Så kan ske genom att påföljden i större utsträckning kombineras medböter, men framför allt genom alt man släller mindre stränga krav på dentilltalades sociala situation än f. n. finner det värdefullt attvillkorlig dom kan användas även vid klar återfallsrisk under föratsättningalt den dömde underkastar sig frivillig vård mot narkotikamissbmk m. m. Föreningen anser att villkorlig dom iden utformning som finns bör bibehållas. Däremot avstyrker föreningeninförandet av de två andra formerna. Detta som en konsekvens av att föreningenanser att påföljden skyddstillsyn bör bibehållas. Prop.1978/79:212 v;, 207 anser atl den villkorliga domen f.n. är en enkel och billig päföljdsform. Att ändra den till att i stort sett bliden gamla skyddstillsynen är inte bra. Förslaget om villkoriig dom med stödåtgärderbör kunna inpassas i tillsynsdomen. Villkorlig dom med stödåtgärder JK anför alt utredningen anger som föratsättning för alluppdrag skall lämnas till skyddskonsulenten att den tilltalade skall ha behovav stödåtgärder. Delta återspeglas emellertid inte i lagtexten, där det baraförutsätts att den tilltalade genom skyddskonsulentens försorg kan beredaspersonligt slöd och hjälp. Enligl JK:s mening bör det även av lagtexten framgåatt behov av stödåtgärder skall föreligga. Av utredningens uttalanden framgåratt bedömningen av frågan om etl hjälpbehov kvarstår helt ankommer påskyddskonsulenten och alt denne, när han anser sig ha fullgjort det av rättenlämnade uppdraget, skall avskriva ärendet och entlediga en eventuellt förordnadförtroendeman. JK ställer sig en smula tveksam till en sådan ordning. ex. fråga sig vad som händer om skyddskonsulenten inle alls delar rättensuppfattning i fråga om behovet av stödåtgärder. Kan skyddskonsulenten då heltsätta sig över innehållet i rättens domslut? Vidare skall skyddskonsulentenenligt utredningen kunna avskriva ärendel om ändamålsenligt samarbele med dendömde inte kan komma till stånd eller upprätthällas. Man frågar sig dä vad somskall hända med den dömde. Borde det t. ex. inle finnas en möjlighet attundanröja domen, som s. a. s. har meddelats under oriktiga föratsättningar, ochdöma lill annan påföljd. Visserligen föreskrivs i 37 kap. 10 8 2 st. attavskrivningsbeslutet får överklagas av den dömde men JK har svårt att tänkasig att denna möjlighet kommer all utnyttjas i en situation sådan som den nuaktuella. Som moliv för införande av påföljdsformen villkorlig dommed stödåtgärder anför utredningen enligl RÅ att skyddstillsyn i den nuvaranderättstillämpningen ofta används enbart för atl den dömde genom övervakningenskall komma i åtnjutande av det sociala stöd frivärden kan erbjuda och inle föratl han skall underkastas den kontroll som övervakningen också skall innefatta.Några skäl till varför del behov av råd, stöd och hjälp som en villkorligt dömdmå kunna ha i första hand skall tillgodoses genom frivårdens organ och ej inomramen för den allmänna sociala omsorgen har ej förebragts. Som RÅ ser det ärden enda grunden som kunde motivera införandet av ifrågavarande påföljdsformen önskan att öka antalet steg i "påföljdstrappan". Något behov häravsynes RÅ emellertid ej föreligga. Sammanfattningsvis avstyrker RÅpåföljdsformen villkorlig dom med stödåtgärder. I sammanhanget anmärker RÅ altdet även utan särskild lagstiftning torde ankomma på frivårdens organ attbistå den som ädömts villkorlig dom med personligt slöd och hjälp i den mänbehov därav föreligger. Överåklagaren i är tveksam lillvärdet av stödåtgärder inom en brottspåföljd utan samband med övervakning. Densociala verksamheten i är tämligen väl utbyggd och för den som önskarkomma i kontakt med någol hjälporgan torde några nämnvärda svårigheter inleföreligga. Del visar sig all lagöverträdarens intresse för sociala ålgärderofta är störst det rättsliga förfarandet pågår och det är ejovanligt att han då självmant tar kontakt med sociala myndigheter och andrainrättningar med olika rehabiliteringsprogram. kan del konstalerasatt delta intresse ofta snabbt avklingar efter det alt dom fallit. Dessaöverväganden gör alt överåklagaren ej anser att denna Prop.1978/79: 212 208 päföljdsform bör återfinnas i en kommande lagstiftning.Det av utredningen fiamförda påståendet om en upptrappningseffekt framslår ej helleisom övertygande. Några väsentliga skillnader mellan villkorlig dom medstödåtgärder och villkorlig dom med övervakning torde enligl överåklagaren i Göieshorgsåklagardistrikt i praktiken knappast komma att kunna urskiljas även om densenare formellt sett har såväl en kontrollfunktion som sanklionsregler, I bådafallen är tanken att den dömde skall erhålla personligt stöd. Då den föreslagnakonstruktionen villkorlig dom med stödåtgärder bygger på frivillig medverkanav den dömde och hänför sig lill dennes behov av socialt stöd ifrågasätteröveråklagaren emellertid om inte dessa behov hör kunna tillgodoses ulanförkriminalvården. En sådan tankegång är också väl förenlig med den grundsats somkommer lill uttryck i den genomförda kriminalvårdsreformen. Skulle det ansesatt behovel av förtroendeman ändock bör lillgodoses i kriminalvårdens regi ochdomstolen i del enskilda fallel skidle finna förordnande härom lämpligt vore entänkbar lösning att domstolen i samband med att personen i fråga döms tillvillkorlig dom genom brev till skyddskonsulenlen meddelar förhållandel. Skyddskonsulenlenkan sedan pä vanligt sätt förordna en förtroendeman. Genom del nu beskrivnaförfarandet torde man undgå införandet av ytterligare en frivärdspäföljdvilket får anses värdefullt. lingsräii har den erfarenheten atl det blandde personer med god prognos som i och för sig enligt nuvarande lagstiftning börerhålla villkorlig dom ibland förekommer sådana som visserligen inle behöverövervakning men som är i behov av mer eller mindre kortvarig hjälp att ordnaupp något akut problem. Del kan t.ex. gälla bostad, äktenskaplig konfliki ellertrasslig ekonomi. När sädan person kan antas sakna förmåga alt själv ta kontaktmed de samhälleliga organ som skulle kunna hjälpa honom har tingsrätten iblandfunnit det lämpligt att döma till skyddstillsyn i stället för villkorlig domför att ge den dömde hjälp och slöd i form av övervakare. Frän andrasynpunkter kan påföljden därvid synas onödigt ingripande. Tingsrätten har idessa fall efterlyst möjligheter all förena en villkorlig dom med skyldighetför frivården att ge den dömde tillfälligt stöd och hjälp utan att övervakningordnas. Uiredningens förslag att förena villkorlig dom med stödåtgärder liggeri linje med denna tankegång. Tingsrätten vill därför tillstyrka förslagel iden delen. Det förefaller som om innehållet iden av utredningen skisserade påföljden villkoriig dom med stödåtgärderlikaväl skulle kunna täckas genom användande av den nuvarande villkorliga domenjämte enkla anvisningar - eventuellt genom skyddskonsulenten - om de stödåtgärdersom socialvården och andra samhällsorgan erbjuder. I detta sammanhang vill kriminalvårdsstyrelsenerinra om kriminalvärdsberedningens slarka understrykande av det förhållandetatt varje intagen och envar frigiven - vare sig han slår under övervakningeller ej - äger samma rätt som varje annan medborgare att komma i åtnjutande avsamhällsorganens olika stödåtgärder (jfr SOU 1972:64, 5 8 kriminalvårdslagen). Varianten villkoriig dom med stödåtgärder skulle enligt övervakningsnämndeni med fördel kunna ersättas av en rad i den underrättelse om domensom skall tillställas den dömde.