prop · G203170 · 1978-12-31 00:00:00 — I dessa fall sker alltså all försäljning med kortare ellerlängre tids kredit. Även sådana medlemmar, som säljer mot postförskott,tillämpar i flera fall dessutom kreditförsäljning. Krediterna är något olikautformade för olika medlemmar, men allmänt gäller att dels finnes enbetalningsform vid eller efter leveransen, då vad som skullekunna kallas kontantpris gäller, dels finnes en del längre kredittider attvälja på med betahiing raed tillägg för vissakontoavgifter. Dessa former för handeln gäller sedan åtskilliga är tillbaka. Dåden kreditgivning, som förekommer i samband med vår försäljningsverksamhet, sålimdaendast är en integrerad del av själva verksamheten, förutsatte vi att detrubricerade betänkandet inte kunde beröra den verksamhet som vi bedriver. Efteratt ha tagit del av betänkandet har vi alltjämt den uppfattningen att avsiktenhos kommittén är, att rörelse som vår icke skall omfattas av förslaget.Emellertid finnes i föreslagen lagtext och motiv en del definitioner ochbeskrivningar, som efter ordalagen kan vålla en viss tveksamhet. På dessapunkter synes behövas vissa preciseringar så att det klart kommer att framgåatt vår verksamhet ej åsyftas. Fleraav föreningens medlemmar har av främst administrativa skäl funnit detrationellt att förlägga kreditgivningen till ett särskilt för ändamålet bildatbolag, vilket ingår som dotterbolag i respektive koncern. Det skuUe likvälkunna vara möjligt att införa kreditverksamheten i respektive moderbolag. Omvi till en början utgår från att föreningens medlemmar inför kreditverksaraheteni moderbolagets rörelse, så framstår det för föreningens medlemmar som otroligtr. * finansieringsbolagskommitténs betänkande skulle kunna syfta på den \; rksamhet,som Prop, 1978/79:170 ,- ' 83 föreningensmedlemmar sålunda skulle bedriva. Med normalt språkbruk måste man anse, attrespektive företags huvudsakliga verksanihet skulle få anses vara att bedrivapostorderhandel och icke att lämna krediter. Kreditgivningen är, som förutsagts, endast en integrerad del av verksamheten. Exempelvis sysselsätter självakreditgivningen kanske någon knapp procent av antalet anställda, medan restensysslar med varainköp, lagerhantering, marknadsföring och administration avdessa verksamheter. Emellertidförekommer på sidan 157 i betänkandet ett yttrande, som tolkat efter sinaordalag skulle kunna tyda på att kommittén likväl åsyftade att lägga helaföretag för postorderhandel under bestämmelserna om finansieringsbolag. "Avförsta stycket 1 framgår också att företagen helt eller huvudsakligen skallsyssla med finansiering av nu angivet slag för att lagen skall vara tillämplig.Finns det flera verksamhetsgrenar inom ett företag, varav en är finansieringsverksarahet,skall lagen inte tillärapas, om de andra verksamhetsgrenarna överväger. Huruvidafinansieringsverksaraheten är den huvudsakliga verksamheten får anses framgå avdess vikt i ett företags balansomslutning. I det fall utestående krediter elleri finansieringssyfte förvärvade fordringar eller till nyttjande upplåtenegendom (leasingobjekt) utgör av företagets totala tillgångar bör fi-nanseringsverksamhetenbetraktas som huvudsaklig." Vitror att den definition, som där förekommer, inte är möjlig att använda. Omman går på de angivna värdena i olika postorderföretags balansräkningar,skulle den verksamhet, som flera av föreningens raedleraraar bedriver, i sinhelhet bli att betrakta som finansieringsbolag. Detta beror till stor del påatt värderingsreglerna för de olika tillgångarna är olika. Tillgångar somvarulager och inventarier får nedskrivas så att verkliga värdet oftast äravsevärt högre än värdet i balansräkningen. Fastigheter kan, förutom i vanligordning, vara nedskrivna med användande av konjunkturinvesteringsfonder ochäven bortsett från nedskrivningar har dessa tillgångar med lång livslängd oftavärden, som betydligt överstiger dem som återgives i balansräkningarna.Värderingen av fordringar däremot styres främst av skattebestämmelserna däromoch dessa medgiver endast synnerligen begränsade avskrivningsmöjligheter. Vimenar därför att den jämförelse mellan olika värden i balansräkningen somkommittén talar ora, i varje fall för rörelse av det slag vi bedriver, ickekan användas vid bestämmandet av vad som skall vara huvudsaklig verksamhet. Ävenmed hänsyn tUl de allmänna förklaringar, som gives under 12.3 på sidan 148 f omatt endast företag, för vilka kreditgivningen är huvudsaklig verksamhet, skallomfattas av förslaget, synes det uteslutet att verksamhet som den föreningens raedleraraarbedriver kan vara åsyftad och uttalandet på sidan 157 förefaller ej förenligt därraed. Omföretag inom vår förening nu sagts skulle hänföras tillfinansieringsföretag, skulle det, enligt vad som framgår av § 3 och sidan 149 iförslaget, innebära att dessa företag ställdes under Bankinspektionenstillsyn, medan andra företag inom vår förening skulle stå under tillsyn av konsumentskyddsmyndighetema.Tillsyn av Bankinspektionen för postorderrörelse vore uppenbart en oriralighet. Bestämmelseni § 4 i förslaget om irmehåUet i bolagsordningen och vad som säges under 12.5på sidan 153 och på sidan 160 skulle också bli orimligt om det skulle tillämpaspå postorderrörelse. Prop, 1978/79:170 84 Detskulle också bli väsentligt olika konkurrensförhållanden för olikapostorderföretag, om vissa skulle hamna under de olika bestämmelserna angåendelikviditetskrav, räntereglering och utlåningsreglering, som avses skola gällaför finansieringsföretag. Omvi sålunda har svårt att tro att man har menat, att beskrivningen på sidan 157verkligen giver uttryck för vad kommittén kan ha åsyftat för vårt fall, så villvi likväl ytterligare framhålla att vi anser att det förhållande attkreditverksamhet bedrives i särskilt bolag icke heller bör medföra, att dettabolag faller under bestämmelserna för finansieringsföretag. Kreditgivningen ärlikafullt endast en integrerad del av respektive koncerns verksamhet.Koncernen bör ha möjlighet att få använda den form den finner lämpligast förrespektive del av verksamheten. Rationellast möjliga uppläggning i sådanaavseenden är till nytta för verksamheten i sin helhet och kommer därraedytterst också kunderna tillgodo. Påsidan 148 i förslaget uttalas alt "ofta torde bildandet av ett särskiltfinansieringsföretag underlätta en ökad användning av kredit tUl kunderna".Föreningen vill framhålla att detta i varje fall ej är tillämpligt påföreningens raedleraraar. Som framgår av vad ovan sagts är det praktisktadministrativa skäl, som utgjort granden för bildandet av särskilda dotterbolagför kontokrediterna. Postorderhandelnhar, som annan detaljhandel, fått kämpa med avsevärda svårigheter sista årenoch än så länge föreligger de ovan angivna skälen att bedriva kreditverksamheteni särskilda bolag. Postorderhandelnär ett väsentligt serviceorgan för glesbygder. I vissa delar av Norrlandsglesbygder och på har föreningens medlemmar sålunda tillsammans nära100 %-ig täckning av hushållen. Men även i mindre och medelstora samhällensaknas ofta möjligheten till handel och handelsformer, som finnes i störresamhällen, och här fyller po&torderhandeln en kompletterande och utjämnandeuppgift. Omde regleringsåtgärder, som föreslås för finansieringsbolagen, skulle direkt blitillämpliga på postorderhandelns särskilda dotterbolag för kreditgivning(kontobolag), skulle det kunna äventyra möjligheten att fortsättningsvis drivasådan handel, då åtgärdema skulle bli speciellt kännbara för postorderrörelse.Härom må framhållas följande. Postorderföretagens kontobolaghar i flera fall endast ett eget kapital av , varför begränsningav upplåningen till multipel av det egna kapitalet skulle omintetgöra så gottsom hela kreditgivningen. Kontobolagen erhåller sinamedel för krediter från finansieringsföretag, från moderbolag och genombanklån med borgen eller annan säkerhet från moderbolagen. Om reglering skerav utlåning från finansieringsföretag och banker, så blir därmed också postorderhandelnskontobolag indirekt påverkade. Skulle kontobolagen dessutom direkt regleras,så skulle det bli en dubbelverkan. Postorderföretagen utgiverkataloger, vari villkoren för handeln upptages. Dessa kataloger gäller , i vissa fall för , och de förberedes trekvarts år föreutgivandet. har särskilt framhållit att de uppgifter,som läranas angående handel, skall kunna tillämpas utan undantag för hela dentid katalogen gäller. Skulle regleringsåtgärder utfärdas för kontobolagen,skulle de behöva delgivas kontobolagen ett och ett kvarts ett och trekvartsår i förväg för att därav föranledda föreskrifter till kunderna skulle kunnagivas. 1978/79:170 85 Postorderhandelnhar kunnat hålla den högsta försäljningen per anställd inom detaljhandeln ochär alltså en mycket rationell distributionsform. Denna handel fordraremellertid en detaljerad planering och kostnadssatsning före varjeförsäljningssäsong. Detta gör att en mycket stor del av försäljningskostnadernaunder säsongen får karaktären av fasta kostnader. Detta innebär också attpostorderföretagen blir särskilt känsliga för omkastningar i marknadsföringensvillkor. Regleringsåtgärder för Icrediterna skulle få en omedelbar inverkan påomsättning och deima skulle i sin tur medföra förluster, som bleveproportionsvis mycket större än för annan handel. Den kreditgivningsom sker från kontobolag gives efter vissa i katalogen angivna villkor ochpostorderföretagen är sedan bundna av dessa villkor. Någon möjlighet att minskade utestående krediterna genom att förändra en gång angivna villkor kan intefinnas. Detta innebär i sin tur att en begränsning av kreditgivningen måste gådirekt utöver den löpande kreditförsäljningen sä att derma kanske finge heltupphöra . Sådana avbrott skulle definitivt hota företagensexistens. Som förat sagtsanskaffas de medel koutobolagen behöver raed stöd av moderbolagen.Upplåningsrätten för kontobolagen skulle då riraligen böra bedömas raed hänsyntill koncernens saralade tillgångar. Beträffande de problera, sora uppstår vidbedömande av värdet av olika poster i balansräkningarna, hänvisas tiU vad ovansagts. De kostnader,som åvilar kunderna för krediterna, är betingade av speciella omständigheter, soraär en följd av att kreditgivningen ingår som ett led i den totala verksamheten.En reglering av kreditkostnaderna i dessa fall skulle behöva prövas enligtsärskilda förutsättningar, som knappast skulle bli beaktade, om prövning skulleske för kontobolagen gemensamt med andra finansieringsföretag. Sararaanfattningsvis vill föreningen frarahålla detangelägna i alt bestämraelserna utforraas och förklaras så att detdärav framgår, att postorderhandelns kreditgivning ej skall orafattas av bestäraraelserna och att detta skall gälla även om kreditgivning sker genomsärskilda kontobolag, som är dotterbolag till de rörelsedrivandemoderbolagen. Företagskrediler, ef konsumtionskrediler Till vår Scaniadivisions verksamhet är knutna tvåfinansbolag: och . Derassammanlagda utlåning uppgår till cirka 605 milj. kr, utgörandefinansiering av huvudsakligen på svenska marknaden försålda produkter. Häravavser 569 milj. kr lastbilar och bussar och 36 milj. kr Volkswagenpersonbilar. Lagerfinansiering hos tillverkare och återförsäljare ingår ej. Finansieringengäller enbart produkter som vi själva tillverkar och/eller försäljer. Den heltövervägande delen eller avser som synes lastbilar och bussar, vilketbetyder att krediten lämnas till olika slag av företag. Ävenpersonbilskrediterna går till slörsta delen till företag. Detta betyder attvåra finansbolag inte sysslar med konsumtionskrediter utan förser olika delarav näringslivet med rörelsekapital. Prop, 1978/79:170 86 ------ Våratvå finansbolag finansieras sålunda utöver genom egetkapital genom utgivande av egna växlar. Dessa förvärvas huvudsakligen avnäringslivet, som däri placerar sådant rörelsekapital som tillfälligt ärledigt. De former av inlåning från allmänheten som banker använder sig av ochsom föranleder insyn hos och kontroll av dem, förekommer ej hos vårafinansbolag. Någon likhet mellan den rörelse sora bedrives av banker och denrörelse sora bedrives av våra finansbolag och som skulle föranleda sammabehandling dem emellan föreligger således ej. Någonallmän kreditgivning erbjuder våra finansbolag ej. De finansie rar endast försäljning av våra produkter. Någon parallell till banker ut gör våra finansbolag därför ej heller i detta avseende. Deras kunder är enbart företag. De sysslar inte med konsumtionskrediter. Försälfningsfinansieringingår som del i vår övriga verksamhet Denfinansiering som våra finansbolag ombesörjer för viss del av vår försäljning påhemraaraarknaden utgör ett naturligt inslag i det industriella komplex vårverksamhet består av. Att just denna funktion utbra-tits i separata finansbolagförklaras av de prakliska fördelar av organisatorisk och rationell karaktärsom därmed vunnits. mån vi är engagerade i lagerfinansieringen hos våra återförsäljare, skerdetta ej genom finansbolagen utan genom oss själva. På samma sätt kan denförsäljningsfinansiering som skötes av våra finansbolag, mycket välåterföras till oss själva. så sker skulle vi ej kora-ma att beröras av deföreslagna regleringarna. Ensådan i sig naturlig åtgärd att återföra försäljningsfinansieringen till osssjälva kan dock koraraa att begränsa vår tillgång till den nuvarande typen avupplåning. I så fall raåste vi ta i anspråk medel från egna resurser med deåterverkningar det skulle raedföra för annan vår verksarahet, inte minst förvår exportfinansiering och därmed för vår export. av vår lastbilsprodufctiongår nu på export. En reduktion av vår exportvolym skulle minska produktionenoch därmed sysselsättningen liksom valutainkomsterna, allt negativa effekterför vårt land. Enreglering av våra finansbolags finansiering av försäljningen på hemmamarknadenfår på så sätt negativa konsekvenser för vår export, en aktivitet sommyndigheterna förmodligen snarare skulle vilja uppmuntra. Effektivaoch kontinuerligt fungerande finansieringsresurser är en förutsättning för enframgångsrik svensk bilindustri och bildistribution. Det finns uppenbara riskerför att de föreslagna lagreglerna kan möjliggöra för distributörer avimporterade bilmärken att skaffa sig fördelar i finansieringshänseende. Det ärett livsvUlkor för bilindustrin i att konkurrensneutraliteten mellaninhemska och utländska bilfabrikanters finansieringsverksamhet bibehålles. Våratvå finansbolags finansieringsverksamhet utgör en integrerande del av vårindustriella verksamhet. Att denna finansieringsfunktion fått formen avseparata bolag beror på därmed förknippade fördelar från organisations- ochansvarssynpunkt. Prop,1978/79:170 87 Uppläggningenav våra finansbolags sätt att arbeta bestäms av det strikt begränsade föremåletför deras verksamhet. Härigenom blir såväl inlåning som utlåning mycketspecialiserad och får ingen gemenskap med bankverksamhet. Vårafinansbolags finansiering avser enbart företag. Konsumtionskrediter liggerhelt utanför deras verksamhet. Denfinansiering av lastbilar och bussar som våra finansbolag ombesörjer bör sessom ett inslag i vår aktiva investeringspolitik. Underhänvisning till vad vi ovan anfört gör vi gällande att våra finansbolagsverksamhet är av sådan speciell karaktär, att de ej bör omfattas av deåtgärder som föreslås i belänkandet. Skulle reglerande åtgärder genomföras,hemställer vi därför att dessa får en sådan utformning att de ej blirtillämpliga på den speciella typ av finansieringsföretag våra finansbolagrepresenterar. Ettflertal remissinstanser har i tillsynsfrågan anslutit sig till kommittéledamotenRegnélls reservation. Denne reserverade sig mot den föreslagna omfattningen avtillsynen som enligt honom syntes kunna leda till att finansieringsbolagensutveckling onödigtvis hämraas och att en onödig byråkrati utvecklas. I någraremissyttranden sägs att man bör avvakta resultatet att banklagsutredningens (Fi1976: 04) arbete, innan man tar ställning lill hur tillsynen bör utformas.Andra frågor som tas upp här gäller gränsdragningen mellan ochbankinspektionens tillsynsoraråden och bankinspektionens lämplighet som tillsynsmyndighet. Bankinspektionen:I ett särskilt yttrande till betänkandet har uttryckts farhågor för att ... inspektionens tillsyn skulle innebära risk för en uni formitet i anslutning till det mönster som utbildats för bankerna. Vadangår inspektionens tillsyn kan redan här armiärkas att inspektio nen kontrollerar företag raed olika inriktning, arbetssätt och särdrag och att inspektionen tar all riralig hänsyn till de olikheter som sålunda föreligger. Detta kommer givetvis också att gälla fuiansierings- företagen ora kommitténs förslag genomföres. Detförtjänar understrykas att om företag på vilket lagen är tillämplig bedriver annan verksamhet än finansieringsverksamhet även den verk samheten omfattas av tillsynen. Därvid torde få förutsättas att tillsynen i det senare avseendet ej behöver gå längre än som erfordras med hänsyn till kontrollen över finansieringsverksamheten. Ifråga om tillsynen vill inspektionen frarahålla att denna bör anpassas tillbolagens särart och bedrivas på sådant sätt att den inte förorsakar bolagenstörre kostnad eller olägenhet än nödvändigt. förslag genomföres, komraer detta att raedföra en avsevärdarbetsökning för inspektionen. Målsättningen har varit att genomintern rationalisering skapa förutsättningar för att överta nya arbetsuppgifterinom bestående personalram. Huravida detta är möjligt i fråga omfinansieringsbolagen kan ännu inte bedömas med säkerhet. Sannolikt torde någrakvalificerade arbetskrafter behöva tillföras inspektionen några månader förelagstiftningens ikraftträdande. Inspektionen förbehåller sig att få återkonmiatill de organisatoriska frågoma. Prop, 1978/79:170 88 Patent-och registreringsverket: Koraraittén föreslår att bankinspektionen blirtillsynsmyndighet medan patent- och registreringsverket blir registreringsmyndighetför finansieringsbolagen. har inget alt erinra mot den föreslagnakompetensfördelningen. NO:Se under 1. Datainspektionen:Utan att ifrågasätta kommitténs slutsatser om behovet av tillsyn avifrågavarande företag vill datainspektionen erinra om att det övervägandeflertalet av finansieringsföretagen står under datainspektionens tillsyn ochär tillståndspliktiga enligt datalagen eftersom verksamheten praktiskt tagetgenomgående sker med användande av automatisk databehandling avpersonuppgifter. Detta gäller särskilt de verksamhetsgrenar som innefattarkonsumentkrediter men även de som rör företagskrediter innebär databehandlingav personuppgifter. Såvitt avser tillämpning av datalagen har problemen i stortinskränkt sig till frågan i vad mån finansieringsbolagens personregister kanhanteras enligt datainspektionens förenklade ansökningsrutin eller inte. mån finansieringsbolagen själva ombesörjer inkassoåtgärder är de ävenunderkastade inkassolagen, och därmed datainspektionens tillsyn enligt dennalag. inkassoåtgärder för annan t. ex. efter återdebitering,föreligger även tillståndsplikt enligt lagen. Tillämpningen av inkassolagenhar inneburit vissa svårigheter vad gäller finansieringsbolagen. Vissa avbolagen har ingivit ansökan om tillstånd att bedriva inkassoverksamhet. (Tillståndsplikt gäller enligt lagen i dess nuvarande utformning för verksarahetsom innefattar indrivning av fordringar för annan eller av fordringar soraöverlåtits för indrivning.) De flesta finansieringsbolagen har dock inte ansöktora motsvarande tillstånd. Vid närmare undersökning har det visat sig attbolagens rutiner i vissa för tillståndsplikten avgörande frågor är varierande;i somliga fall föreligger tillståndsplikt i andra fall inte. Inspektionen harännu inte kunnat frigöra resurser för en mer ingående kontroll i vad mån definansieringsföretag som inte sökt tillstånd bedriver tillståndspliktig inkassoverksamhet.I några fall synes man inom bolagen vara oklar över var kreditrisker ligger,hos säljföretaget .eUer hos finansieringsbolaget och därmed också om inkassoverksamhetensker för egen eller annans räkning. Detta har, som framgår av vad som sagtsovan, betydelse för bedömning av ev. tillståndsplikt enligt inkassolagen.Många finansieringsbolag sora inte själva ombesörjer inkassoverksamhet har närakontakt med ett eller flera inkassoföretag som anlitas då inkassoåtgärdererfordras. Även i dessa fall uppstår problem grundade på var kreditriskenligger, eftersom fordringsägaren skall anges i krav ra. I vissa fall synesnämligen återdebitering av t. ex. avbetalningskontrakt på säljföretaget skeförst om inkassokrav inte leder till resultat. Det vanligaste förfarandetsynes dock vara att ärendet överlämnas till inkassofö-retaget i och med att detåterdebiteras. Datainspektionens erfarenhet är att de skildafinansieringsföretagens ratiner för i och för sig likartade uppdrag ärsynnerligen varierande. Det synes också vara så att de bankägdafinansieringsföretagen har bättre grepp över tillämpade rutiners rättsligainnebörd. Om detta är en följd av bättre tillgång till juridisk expertis viamoderbankerna eller är en effekt av den föreliggande indirekta tillsynen frånbankinspektionens sida undandrar sig datainspektionens bedömning. Prop, 1978/79:170 89 Somkreditgivare är finansieringsföretagen stora kunder hos kreditupplysningsföretagen.Vad gäller konsumentkrediter, särskilt refinansie-ring av avbetalningskrediter,har finansieringsföretagens uppställda villkor om att säljföretaget skallinhämta kreditupplysning om köparen och ora innehållet i upplysningen för attfinansiering skall raedges i det enskilda fallet dels givit en ekonomisk basför kreditupplysningsföretagen dels inneburit en sanering av konsumentkreditgivntngen.I saraman-hanget må påpekas att såvitt datainspektionen känner till är intenågot kreditupplysningsföretag ägarmässigt förenat med något finansieringsföretagbortsett från att är bankägt. De angivna exemplenpå finansieringsföretagens användning av kreditupplysningar innebär inte attkreditupplysningslagen är tdlämplig på finansieringsföretagen. Någon ansökan oratillstånd att bedriva kreditupplys-ningsverksarahet har såvitt kunnat utrönasinte inkoramit från något finansieringsföretag. Vissa uppgifter i betänkandetsynes emellertid antyda att finansieringsföretag i samband med bl. a. factoringutövar viss kreditrådgivande verksamhet tiU säljföretag; se betänkandet sid. 43"rådgivande funktion" och sid. 47 "solvensrapportcring,kreditkontroll med angivande av solvenskod, och rapportering av händelser somkan påverka kundens kreditvärdighet". Sådan verksamhet faller under kreditupplysningslagenoch är således tillståndspliktig. Särskiltför refinansiering av avbetalningskrediter har i vart fall diskuterats enrutin vari säljföretaget i samband med tillämnad avbetalningsförsäljning tartelefonkontakt raed finansieringsföretaget för att få besked om det senare ärberett att diskontera ett eventuellt kontrakt mellan säljföretaget och vissangiven köpare. Finansieringsföretaget lämnar säljföretaget besked i form avett "ja" eller ett "nej" tiU diskontering efter att viabildskärm ha inhämtat en personupplysning om den tUlämnade köparen frånkreditupplysningsföretag. Beskedet från finansieringsföretaget tUl säljföretagettorde i sådant fall ej innefatta lära-nande av Jcreditupplysning om det påangivet sätt inskränkts till beskedet ora diskonteringen accepteras eller ej. Enannan fråga sora berör kreditupplysning gäller kontokortsföreta gen. Av skilda skäl kan konton spärras. I sådana fall måste underrättelse härom tillställas varje säljställe där kontokorten gäller för att spärren skall fungera. HittHls har datainspektionen inte funnit utsändande av spärrlistan vara tUlståndspliktig kreditupplysning inte ens då listan till ställs anslutna företag beträffande externa konton. Redan själva utde landet av kontokort kan sägas innefatta en form av positiv kreditupplys ning om att innehavaren av kontokortet har betrotts med kredit. Det har veterligen inte ifrågasatts att sistnämnda förfarande skall vara till- slåndspliktigt enligt kreditupplysningslagen. Då bör inte heller motsat sen dvs.