prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Förutompersonalpolitiken och rehabiliteringsfrågorna är det särskilt angeläget att deregionala stiftelserna får hjälp med marknadsföring och produktionsteknik.Dessulom är avsiklen alt den centrala stiftelsen skall fördela statsmedel.Stiftelsen bör byggas upp successivt. Vid rekryteringen av personal skallbeaktas den utbildnings- och erfarenhelsbakgrund som personalen hos nuvarandehuvudmän representerar. Stiftelsen bör få resurser all skola de här angivnauppgifterna saml frågan om planering av förelag och övriga centrala uppgiftersom handhas av AMS i egenskap av tillsynsmyndighet. De framtidauppgifterna får bedömas då erfarenheler vunnits av den nya organisationen.Central service skall också kunna erhållas från andra organisaiioner ochmyndigheler. Härvid avses bl.a. Statsföretagens förhandlingsorganisation (SFO)på förhandlingsområdet, slyrelsen för teknisk utveckling (STU) på produktuivecklingsområdet,statliga och kommunala inköpsorgan, m.fl. När del gäller denlångsiktiga utbyggnaden av verkstäder för skyddat arbele skall AMS som ansvarigför arbetsmarknadspolitiken liksom hiltills ha ett avgörande inflytande överdimensionering och lokalisering av företag. DeUa skall ske genom atl i principsamma ansvarsfördelning får gälla mellan AMS och den centrala stiftelsen somfn. tillämpas mellan AMS och beträffandearbetsmarknadsutbildningen. Detta innebär alt AMS efter statsmakternas direktivskall pröva verksamhetens omfattning och lokalisering, medan den centralastiftelsen barett övergripande ansvar för frågor som gäller anordnande ochdrift. AMS bör vidare efter samråd med den cenlrala stiftelsen beslula om regionalfördelning av den nybyggnadsram som statsmakterna fastställer . Dencentrala stiftelsens slyrelse skall ulses av regeringen och beslå av elvaledamöter varav fem riksdagsledamöter, en representant för AMS, tvårepresentanter för Landstingsförbundei, två representanter förde anställdasorganisationer samt en represenlanl för näringslivet. Ordförande och viceordförande utses särskilt, varav den senare efter förslag av Landstingsförbundet.Den centrala stiftelsens chef ulses av regeringen. Tillgrund för organisationskommitténs arbele skall ligga de riktlinjer somriksdagen anlagil. Som jag lidigare framhållil återstår ett omfaitande arbeteinnan den nya organisationen kan träda i kraft. Bl.a. mäste ett detaljeratorganisaiionsförslag utarbetas och förhandlingar äga rum med nuvarande huvudmänoch berörda personalorganisationer. Organisationsplaner ochpersonaldimensionering mäste också utarbetas och fastställas. gällersåväl den centrala stiftelsen som de regionala stiftelsema. Vidare är delnödvändigi atl mer i detalj klariägga formerna för samarbele mellan dencenlrala stiftelsen och de regionala stiftelserna liksom relationerna tillregeringen, AMS och andra samhällsorgan. Även arbetsfördelningen mellanregional och lokal nivå måste prövas liksom formerna för budgetarbetet. Sedanregeringen och i förekommande fall tagil ställning lill deövergripande förslagen beiräffande organisation, ekonomi etc, som kommittén haratl utarbeta, skall kommittén förbereda det praktiska genomförandet av den nyaorganisationen. Föratt centralt leda och samordna del prakliska utredningsarbetet bör till 309 Kommittéer: Del II A:4 kommiuénknytas en ledningsgrupp med experter. I den mån arbetsgrupper tillsättsförutsätts att personalföreirädare där ges möjlighet lill representation. bör vidare regionala kommitiéer upprättas. Deras främsta uppgiftskall vara all med hänsyn lill de olika förulsältningar som gäller i olikadelar av landet utarbeta förslag till regional och lokal administration avverksamheten. Kommitténskall ansvara för atl regionala organisationskommittéer upprättas i samtligalän samt utarbeta direkliv för deras arbete. De regionala kommittéerna skallbestå av förelrädare för länsarbetsnämnd, landstingskommun, kommuner och deanställdas organisationer. Jag förutsätier all nuvarande huvudmän biiräder deregionala organisationskommiltéerna med erforderlig expertmedverkan. Kommitténskall förelägga regeringen förslag till lokalisering av den cenlralastiftelsen. Vidutformningen av förslag lill stiftelseurkunder och regler förarbels-värdsföretagens prissättning skall kommittén särskilt beakla vad jaganförl i den av antagna proposilionen om skyddat arbele ochyrkesinriktad rehabilitering m.m. Kommitténhar vidare att förelägga regeringen förslag lill den närmare utformningen avstatliga myndigheters skyldighet all underrätta de nya stiftelserna omplanerade statliga beställningar. Närdet gäller förhandlingar med de anställdas organisaiioner avses överenskommelseiräffas med SFO om all SFO i nära samverkan med dencenlrala kommittén samt avtalsverkel. , Svenskakommunförbundei och AMS iräffar erforderliga kollektivavtal och andra avtal.Från 1980 avses SFO i sin helhet överta ansvaret som arbetsgivarorganisationför den skyddade verksamheien. Lagen(1976:580)om medbestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen) kommer inteatt formellt bli tillämplig i förhållandet mellan den centrala och de regionalaorganisationskommittéerna och berörda personalorganisationer. Ocksåbeiräffande stiftelserna kan det i inledningsskedet saknas formellaförutsättningar för lillämpning av medbestämmandelagen. Kommittén bör medhänsyn härtill söka finna sådana anordningar för kontakter medpersonalorganisationerna under organisationsarbetet atl intentionerna medmedbestämmandelagen inte sätts åt sidan under utrednings- ochuppbyggnadsarbetet. Vidarebör statens förhandlingsnämnd ges i uppdrag alt i nära samråd med kommitténförhandla om överlåtelser till den nya organisationen av bl.a. lokaler,maskiner samt andra tillgångar och förpliktelser som har samband med de olikaarbetsvårdsföretagens affärsverksamhet. Härvid bör ell förenklatvärderingsförfarande eftersträvas så att tidskrävande förhandlingar undviks.För all uppnå erforderlig flexibilitet bör statens förhandlingsnämnd varaoförhindrad att avstå från atl överta , landstingskommunal ellerstatlig egendom om detta visar sig ekonomiskt fördelaktigt eller från andrasynpunkier är att föredra. Statsbidrag för fortsatt drift bör i sädana fallinte längre utgå till eller landstingskommunal huvudman. Ledamot som ikommittén företräder nuvarande kommunala, landstingskommunala eller statligahuvudmän förutsätts inte della i kommitténs förhandlingar eller beslut, när ensådan huvudman är motpart. Detankommer på den cenlrala kommittén atl i samråd med statens industriverk ochberörda företagareföreningar bedöma i vilken ulsiräckning det nuvaranderegionalpoliliska hemarbetet skall ingå i de föreslagna Del II A:4 Skr 1978/79:103 310 regionalastiftelserna för skyddat arbete. Kommittén har också atl i samräd med AMSavgöra vilka industriella beredskapsarbelen som på grund av sin struktureventuellt inte passar in i den nya organisationen och för vilka överlåtelsetill annan huvudman därför bör prövas. få i uppdrag att kontakta de ideella organisaiioner som ärhuvudmän för verkstäder för skyddat arbete för överiäggningar om de framtidaverksamhetsformerna. Utgångspunkten bör därvid vara atl samhället även ifortsättningen måsie siödja den skyddade verksamheten som organisationerna fn.bedriver. Ett eventuellt samgående med de regionala stiftelserna för skyddatarbete bör komma i fråga endast i de fall organisationerna själva begär det.Med hänsyn lill alt det rör sig om endasl sex verksläder, varav fyra är belägnai , bör bidragsgivningen kunna regleras genom avtal med berördaorganisaiioner och vederbörande regionala stiftelse. Valetav finansieringsmetod för den skyddade verksamheien bör enligt propositionenoch prövas i ett övergripande sammanhang. Kommittén har därför inteatl behandla denna fråga. Kommittén har atl ulgä från ett slalligl övertagandeav del kommunala och landstingskommunala kostnadsansvaret för den skyddadeverksamheien. statligt övertagande av kostnadsansvaret kan dock accepterasendast om det i sin helhet motsvaras av minskade statliga åtaganden inom andrakommunala och landstingskommunala verksamhetsområden. beslul ulgårfrän all förhandlingar i annal sammanhang tas upp mellan slalen och kommunerna/landstingskommunernaför att klarlägga hur en sädan avräkning lämpligen bör utformas. Jag avser inomkort att uppdra ål AMS all snarasi framlägga underiag för förhandlingar mellanstaten och kommunerna/ landsiingskommunerna. bör gesi uppdrag alt föra dessa förhandlingar. Kostnadernaför de industriella beredskapsarbeten som den nya organisationen kommer attdriva för AMS räkning bör läckas i särskild ordning. Även denna fråga kommerregeringen och riksdag att pröva . Utredningsarbetetbör både på ceniral och regional nivå bedrivas i nära kontakt dels med denorganisationskommitté för yrkesinriktad rehabilitering, som enligt riksdagensbeslut skall tillsättas, dels med andra berörda organ. Utredningsarbetetbör bedrivas skyndsamt så alt ett förändrat huvudmannaskap om möjligt kanträda i kraft . Medhänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för arbetsmarknadsdepartementei atltillkalla en kommitté med högst tolv ledamöier med uppdrag att utarbeta förslagtill och förbereda en ny organisaiion för skyddat arbele, altbemyndiga kommittén atl under sig upprätta regionala organisationskommittéer.Dessa skall, i enlighel med riktlinjer som kommittén har att utarbeta, biträdavid förberedelsen av den nya organisationen på lokal och regional nivå, atlutse en av kommitténs ledamöter att vara ordförande, atlbeslula om sakkunniga, experter, sekrelerare och annal bilräde ät kommittén ochde regionala organisationskommittéerna, attuppdra åt kommittén att ansluta den skyddade verksamheien lill SFO enligt deregler som gäller inom SFO. Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver atlkommittén får samråda med myndigheler saml begära uppgifter och yllranden fråndem. 311 Kommittéer: Del II A:5 attersättning till ledamol, sakkunnig, expert och sekreterare i kommittén och deregionala organisationskommittéerna skall utgå i form av dagarvode enligtkommiliékungörelsen (1946:394), om ej annal föreskrivs, att kostnaderna förutredningen skall belasla tolfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 5.Utredning av vissa frågor på arbetstidsområdet Departemenlchefen,statsrådet , anför. Lagbestämmelserom arbetstiden finns såväl i allmänna arbetstidslagen (1970:103, ändrad senasi1977:1163) som i arbetarskyddslagen (1949:1, omirycki 1973:834,ändrad senast1977:534). Arbetsiidslagsliftningen reglerar frågor om arbetstidens längd,medan spörsmål om förläggningen av arbetstiden sedan gammalt behandlas främsti arbeiarskyddslagstiftningen. De grundläggande reglerna om ordinariearbeislid, övertid och s.k. jourtid finns sålunda i arbetstidslagen. Arbelarskyddslageninnehåller särskilda regler om raster, arbeispauser, naltvila och veckovilasaml särregler om arbetstiden för minderåriga arbetstagare. Denna uppdelningansågs vid tillkomsten av arbetstidslagen naiurlig bl.a. mol bakgmnd av all delinte längre bedömdes nödvändigi atl låla skyddssynpunkter vara i främsta mmmetavgörande för arbetstidslagsliflningens uiformning. Vad gäller den angivnasystemaliken kan samiidigi påpekas alt den inie är hell genomförd. 1arbetstidslagen anges begränsningsperioder inom vilka veckoarbetstidengenomsnittligt inte llr överstiga vissl maximum. Frågan om begränsningsperiodenär delvis en förläggningsfråga. 1 arbelarskyddslagen finns ä andra sidansärregler för minderåriga som gäller arbetstidens längd. antog år 1977förslagom arbelsmiljölag (prop. 1976/77:149, SoU 1977/78:1, rskr 18).Arbetsmiljölagen (1977:1160) träder i kraft den och ersätter dåarbetarskyddslagen. Den innehåller liksom arbetarskyddslagen särskildabestämmelser om artietsliden och innebär härvidlag ingen förändring isystematiskt avseende. 1 förhållande till arbeiarskyddslagens molsvaranderegler sker dock bl.a. den ändringen au det blir möjligt allkolleklivavtalsvägen göra avsieg från arbelsmiljölagens regler om arbetstidensföriäggning. Därvid fordras godkännande av arbetslagarnas fackliga organisationpå förbundsnivå. I detla hänseende innebär arbetsmiljölagen en anpassning efterregelsystemet i allmänna arbetstidslagen, som på samma sätt är av dispositivnalur. Vidlillkomslen av arbeismiljölagen ägnades uppmärksamhei åt frågan omarbeisiidsbestämmelsernas plats i lagstiftningen. 1 molion 1976/77:1675hemställdes all skulle begära en utredning som syftade lill allbestämmelserna i allmänna arbetstidslagen och i arbeismiljölagen lörs samman ien lag. Med anledning av moiionen ullalade sig socialulskoltei DelIIA:5 Skr 1978/79:103 312 (SoU1977/78:1 s. 44) för ell sammanförande av reglema om arbetstiden. Utskottetkonstaterade atl denna ståndpunkt slod i överensstämmelse med motionärernasinställning i frågan och all inte heller propositionen om arbelsmiljölag gavuttryck ål någon annan uppfattning i principfrågan. Enligt utskottet borderegeringen ta initiativ lill atl bestämmelserna i allmänna arbetstidslagen ochreglerna i arbetsmiljölagen om arbetstidens förläggning sammanförs i ellregelsystem. - följde utskottels förslag. Allmännaarbetstidslagen innehåller inga regler om dygnsmaximering av arbetstiden.Arbetarskyddslagens bestämmelserom arbetstidens föriäggning är, bortsett frånvissa regler för minderåriga, utformade med sikte pä att skapa garantier förledighet ål de anslällda, bl.a. naltvila. Indirekl innebär della en regleringav arbetstiden, men som regler för dygnsmaximum blir bestämmelserna av belydelsebara om myckel långa arbetsdagar kommer i fråga. Arbetsmiljölagensuppläggning är densamma som arbeiarskyddslagens när del gäller maximering avarbetstiden. Hithörande frågor diskuterades Ulföriigl i proposilionen omarbetsmiljölag. 1 anslutning härtill konstaierade socialutskottet (SoU1977/78:1 s. 46) atl de krav, som vid olika lillfällen framförts på enbegränsning av dygnsarbetstiden, förtjänade noggrant beakiande. Utskotteihänvisade också lill att i moiionen 1976/77:1675 hade krävts en regel, sommaximerar dygnsarbetstiden , och till au i motion 1976/77:1676hade framställts ett yrkande som syftade till införande av en dygnsmaximiregel.Vid sina överväganden kom utskottet fram lill att del inte är möjligl att utannärmare utredning utforma regler om en dygnsmaximering av arbetstiden.Utskottet ansåg atl frågan om införande av bestämmelser som begränsardygnsarbetstiden borde uiredas i samband med del arbete på en samordning avarbelstidsreglerna i arbetstidslagen och arbeismiljölagen som utskoitetförordat. - följde även i detta avseende utskottets förslag. Medanledning av beslul hören särskild utredare tillkallas förall uiredafrågorna om samordning av arbetstidsreglerna i allmänna arbetstidslagen ocharbeismiljölagen samt införande av bestämmelser som begränsar dygnsarbetstiden.Utredningsuppdraget bör inriktas på all finna en lämplig lagleknisk lösning isamordningsfrågan och all redovisa konsekvenserna av ett införande av endygnsmaximiregel. Vidutredningsarbetet bör även övervägas vissa andra frågor om arbetstiden.Allmänna arbetstidslagen innehåller en särskild övertidsform för förberedelse-och avsluiningsarbele. Utredningen bör undersöka vilka möjligheler som finnsatt inom olika branscher föra in sådana arbeten inom ramen för den ordinariearbetstiden. Av intresse vid ulformningen av regler om arbetstiden är också dennyligen antagna semesterlagens (1977:480) regler om beräkning av semesterlönvid ledighet pä grund av sjukdom eller annan semesterlönegrundande frånvaro.Ulredningen bör överväga hur olika former av ledighet skall beakatas vidregislrering av övertid. Enannan fråga gäller oregelbunden arbelstidsföriäggning. Vid riksdagsbehandlingenav arbeismiljölagen framhölls (SoU 1977/78:1 s. 45) alt det är nödvändigi attarbetsiidsschema upprättas och företes i alla de fall då detta ärmöjligt. För den händelse det skulle visa sig alt överenskommelser i dessafrägor inte kom till stånd i önskvärd utsträckning, fick frågan om behovet aven lagreglering av informationsskyldigheten och av andra i sammanhangetakluella spörsmål tas upp lill nya överväganden. Jag anser del lämpligt allutredningen ägnar uppmärksamhet även ål denna fräga. I det sammanhanget kanockså beakias de deltidsarbeiandes situation när det 313 Kommittéer: Del II A:5 Vidare framhölls vid behandlingen avarbetsmiljölagens regel om minst 36 limmars sammanhängande veckovila (SoU1977/78:1 s. 48) all erfarenhetema av den nya regeln fick bli avgörande förfrågan om man kan införa en bestämmelse om längre veckovila utan att man isamband härmed tvingas vidga möjligheterna till undantag från huvudregeln.Enligt min mening bör utredningen följa även denna fråga och vara oförhindradatt föra fram förslag till nya regler i ämnet. Jagvill här även ta upp frågan om i vilken ordning dispensärenden omarbetstidsfrågor skall handläggas. Ärendenom tillämpning av allmänna arbetstidslagen och arbetstidsreglerna i arbetarskyddslagenhandläggs fn. centralt hos arbeiarskyddssiyrelsen. Detsamma gäller ärenden omlillämpning av de arbeistidsregler som ingår i lagen (1970:943) om arbetstidm.m. i husligt arbele (ändrad senast 1975:732). För handläggning av viktigareärenden av nämnda slag finns hos slyrelsen en arbeistidsnämnd, i vilken ingårförelrädare för arbetsmarknadens parter. För beredning och vissannan handläggning av arbelslidsärendena svarar arbetarskyddsslyrelsensarbetstidsbyrå. Antalet ärenden som handläggs inom byrån uppgår tillca 9.000, varav ungefär 6.000 enligt arbetstidslagen och 3.0(X) enligtarbetarskyddslagen. Flertalet ärenden enligi arbetstidslagen gäller dispenserför övertid. De bifalls regelmässigl utan närmare sakprövning om de, som oftastär fallet, tillstyrkts av vederbörande arbetstagarorganisation. En annan storgrupp ärenden enligt arbetstidslagen ulgör anmälningar om övertid förnödfallsarbeten. Den siörre delen arbeis-tidsärenden enligt arbetarskyddslagenavser dispenser för nattarbete. Efiersom tillstyrkan av dispensansökningarna iallmänhet föreligger från arbetstagarsidan, sker i regel inte heller här någonegentlig sakprövning från myndighetens sida. Med dessa noteringar avses attantyda flertalet ärendens beskaffenhet. Alt prövningen mestadels ärav närmastformell natur utesluter givetvis inte all arbeislidsärenden i vissa fall kanvara komplicerade och kräva ingående överväganden. Enväsenilig orsak lill den sedan gammall cenlrala handläggningen avarbetstidsfrågorna har varil önskemålel att bereda arbeismarknadsparternainflytande pä beslutsorganets avgörande. Sedan yrkesinspektionen numeraförsetts med en partssammansatl distrikt, har detta skäl förden centrala handläggningen fallit bort. Genomarbetsmiljölagens antagande och genom ett antaget förslag tilländringar i allmänna arbeisiidslagen har möjlighel öppnats att flytta överhandläggningen av arbeislidsärenden från arbeiarskyddssiyrelsen tillyrkesinspektionen. Vidare innebär arbeismiljölagen, som lidigare nämnts, allmöjlighel införs au kolleklivavtalsvägen göra avsieg från den lagensarbeistidsregler på molsvarande sätt som redan gäller enligt arbetstidslagen. Förarbetena tillarbetsmiljölagen förutsätter atl handläggningen i försia instans övergår tillyrkesinspektionen när del gäller atl ingripa vid överträdelser avarbelstidsreglerna. Beträffande ärenden om myndigheisdispens framhöll jag iproposilionen alt arbetstiden även här är en vikiig faktor som bör vägas in ide samlade bedömningar som skall göras på grundval av den nyaarbetsmiljölagsliftningen. Dessa bedömningar skall primärt ske genom parternaslokala skyddsorganisationer och hos yrkesinspektionen. 1 anslutning lill vissaremissyttranden erinrade jag om atl del kan finnas vissa fördelarförenade med en central handläggning. Jag bedömde det som Del II A:6 Skr 1978/79:103 314 underalla förhållanden angeläget att parterna strävar efter att från myndighelshandläggning lä bort ärenden där man är ense om avsteg från arbetsiidsbcsiämmclserna.Del kunde enligt min mening finnas anledning au till förnyatövervägande ta upp frågan om i vilken ordning dispensärendena borde handläggas. Moldenna bakgrund framstår det som lämpligt att frågan om ordningen för handläggningav dispensärenden om arbetstiden tas upp . Denna fråga bör därför innefattasi utredningsuppdraget. Syftet med ulredningen i denna del bör vara atl uiredade prakliska möjlighelerna au inom yrkesinspektionen samla handläggningen iförsia instans av arbelslidsärendena. Härvid bör beakias allmyndigheishandläggningen bör förbehållas sådana ärenden där parterna har olikauppfattning angående huruvida avsieg bör ske från arbetstidsbesiämmelserna.Utredningen bör vidare belysa de resursmässiga och organisatoriskakonsekvensema för arbeiarskyddssiyrelsen och yrkesinspektionen. Vid uppdragetsfullgörande bör utredaren samråda med decentraliseringsutredningen (KnI975:01)och ulredningen (A 1977:03)om yrkesinspektionens distriktsindelning. Utredarenbör lägga fram de förfaltningsförslag som föranleds av hans ställningstagande. Medhänvisning liil vad jag nu har anfört hemsläller jag att regeringen bemyndigarchefen för alttillkalla en särskild utredare för au utreda vissa frågor på arbelstidsområdeti enlighel med vad jag nu har anfört, allbesluta om sakkunniga, experter, sekrelerare och annal biträde åt uiredaren. attkostnaderna för utredningen skall belasta tolfte huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluler sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. Utredning om organisation för yrkesinriktad rehabilitering ni,m. Departemenischefen,slalsrådel Winén anför. Den13 fållade beslul (prop. 1977/78:30, AU 1977/78:16,rskr 1977/78:74) om framlida huvudmannaskap och organisaiion för skyddaiarbete och yrkesinriktad rehabilitering m.m. Besluiel innebär bl.a. auverksamheien vid verkstäder för skyddai arbeie, kontorsarbetscentraler,industriella beredskapsarbelen och hemarbete skall samordnas i en gemensamorganisation. Staten skall lillsammans med landstingskommunerna bildaregionala stiftelser för skyddat arbele inom varje landstingsområde. Deregionala stiftelserna skall byggas upp med de landslingskommunalaarbeisvårdsförvaliningarna som grund. För vissa övergripande frågor skall encentral stiftelse inrättas. 315 Kommittéer: Del II A:6 skåpetberäknas kunna träda i kraft tidigast . Dearbetsvårdsförvaliningar inom landstingskommunerna som administrerar delskyddade arbeiei svarar också för den arbetsprövnings- ocharbelsträningsverksamhet som bedrivs vid de landstingskommunalaarbets-vårdsinstituten. Genom del förändrade huvudmannaskapet för del skyddadearbelel tas därmed den administrativa grunden för landsiingskommunernasarbetsprövnings- och arbelsträningsverksamhet i de flesta fall också bort.Bl.a. mot denna bakgrund förordades i proposilionen om skyddai arbeie ochyrkesinriktad rehabilitering all verksamheten vid de kommunala arbelsvårdsinstituten,rehabiliteringsresurserna vid AMU-centra saml vissa delar av denarbelspsykologiska verksamheien borde samordnas underetl stailigihuvudmannaskap. Däremoi skulle frågan om den yrkesinriktade rehabiliteringensprincipiella utformning och innehåll inom ramen för ett slalligl huvudmahnaskapprövas sedan sysselsäliningsuiredningen lagl fram sill aviserade delbetänkandeom arbetshandikappade. har den 20 januari 1978överiämnal delbeiänkandel (SOU 1978:14) Arbete ål handikappade med bl.a.förslag lill samordnad organisaiion förden yrkesinriktade rehabiliteringen.Belänkandei remissbehandlas f n. Föratt det tidsmässigt skulle bli möjligt au samordna den nya organisationen förden yrkesinriktade rehabiliteringen med förändringen av huvudmannaskapet förskyddai arbete förordade att en organisationskommitté för denyrkesinriktade rehabiliteringen skulle få börja sill arbeie ulan all behövaavvakta ställningstagande lill sysselsältningsutredningens förslag.Jag föreslår nu att en sådan organisationskommitté tillkallas. Arbetsprövningoch arbetsträning bedrivs vid landslingskommunala eller kommunalaarbetsvårdsinstitut.