prop · G203187 · 1978-12-31 00:00:00 — Vetskap om orsakssammanhanget mellan väderförhållanden och laviner erhålls endast genom att s--stemat:'~'c' insamla meteorologiska mätdata och annan relevant information sant att bearbeta materialet statistiskt. Sådant =rcete har utförts i många länder där laviner utgör ett problem. De flestaundersökningarna har dock gjorts för områden 3om ligger i , t.ex. , varför 3rhållna resultat Icke alltid är representativa för svenska förhållanden. I utfärdas lavinprognoser som distri-16 1978179. Prop.1978/79:187 228 bueras via radio, television och tidningar. Systematisk, organiserad lavinforskning förekommer också vidNorges geotekniska institut sedan år1972. Erfarenhet fränNorge visar bl.a. att enkla eller kombinationer av meteorologiska element somvind, temperatur, vind/riederbörd, nederbörd/temperatur osv. kan användas föratt fastställa ett index som anger faran för laviner. Norsk erfarenhet visar vidare att det är speciellt gynnsamt att utfärda lavinprognoser för områden som ligga inom den maritimaklimatzonen längs norska kusten. Utredningen finner det angeläget att och andra berördainstitutioner av hu-vudmannen för fjällsäkerheten erhåller uppdrag att målmedvetet påbörja organiserad forskning i snökunskapooh lavinfrägor och att möjligheterna att äveni påbörja prognostjänst för laviner ingäende prövas. per är erforderliga. anslag föresläs uppräknas förändamälet med detta belopp. är viktigt att personal, som har att kartlägga och åtgärda lavinfarliga områden erhålla bästa möjliga utbildning i snökunskap och lavinfrägor. Experter bör även ställas till förfogande föratt man lokalt skall kunna påbörja insamlandet av information för att ställaupp enkla regler för att kunna indikera lavinfarligaområden vid fjällanläggningar,efter frekventerade leder osv. med hjälpav meteorologiska parametrar. Utredningen har pägrund av hj.rd tidspress endast kunnat peka på vissa förslag som bör genomföras.Utredningen har Prop.1978/79:187 229 inte haft möjlighet attberäkna kostnadema beträffande alla överväganden och förslag.Utredningen har endast tagit upp frågor,som bedöms angelägna och som hu-vudmannen för fjällsäkerheten tillsammans med övriga organ som har del i am-svaret för fjällsäkerheten successivt bör ta upp till fortsatt behandling. Utredningens förslagtill ätgärder för att förbättra fjäll-väderinformationenkommer inte att kunna genomföras tillturistsäsongen kommande vinter. Nägon utökningav observationsnätet i fjällområdet, särskilt påhögfjället, bör dock eftersträvas. Tillgängen till utbildadmeteorologpersonal är mycket knapp. I början av är 1979 finns endast en civilmeteorologtjänst disponibel för detta ändamål. Dä det är angelägetatt snabbt vidta ätgärder för att höja fjällsäkerheten och det kan ske genom omfördelning av disponibla resurser föreslårutredningen att denna tjänst insattes för att förstärka väderkontoreti . Möjlighet skulle då finnas att redan under kommande turistsäsong påbörja föreslagenprognosverksamhet över automatiska telefonsvarare för fjällområdena i Kopparbergs- ooh Jäst-lands läntrots att andra föreslagna åtgärder icke då har kunnat realiseras. Prop.1978/79:187 250 Dn väderservice, som ges inom fjällregionen, måste väsentligt förbättras. En mer detaljerad områdesindelning är önskvärd och likaså en större åtskillnad mellan väderrepresentativt för dalgångar och kalfjäll. For att erhälla en tillfredsställande fjällvädertjänst behövs betydande resursförstärkningar,. Hänsyn till pägäende SMHI-utredning och tidsförhållandena har gjort att inte något konkret organisationsförslag framläggs. Vissa riktlinjer fastslås dock, innebärande bl.a. att bör vara den centrala myndighet, som ansvarar för den civilavädertjänsten i fjällen, att prognoser skall kunna ges under veckans alladagar med minst tre rapporter , att prognosområdet bör delas i flera, dock minst två ansvarsområden, samt att forsknings- ochutvecklingsarbete måste garanteras. Nätet av observationsstationer i högfjället börutvidgas. Ett tilläggsnät omfattande elva stationer i fjällterräng börupprättas under vinterns turistsäsong. Totala investeringskostnaden inklusive utbildning av viss personal beräknas till . och totala årskostnaden för två månaders observationstjänst till . Pyra planerade automatiska väderstationer inom fjällområdet bör försöksvis ingå i tilläggsnätet. Lokalradion är väl lämpad att sprida väderinformation för fjällområdet. Inga ändringar i sändningstider och prognos-innehåll föreslås. Uppgifter om adctuellt väder för fjällstationer bör dock underturistsäsongen tillfogas rapporterna. Lokalradions väderservice bör kompletteras med merdetaljerade 1978/79: 187 251 prognoser över åtta telefonsvarare för vardera , ,södra och mellersta ,norra . , , och . Lavinforskningen och lavinkunskapen företer väsentligabrister. bör fä uppdrag och resurser för forskningi snökunskap och lavinfrågor samt föratt pröva möjlighetema att påbörja lavinprognostjänst,medverka i viss utbildning m.m. Tyvärr syns föreslagna ätgärder föratt förbättra väder-tjänsten i fjällregionenoch därmed fjällsäkerhetenicke kunna genomföras till kommande vinter. Nägon utökningav observationsnätet i fjällområdet, särskilt påhögfjället, bör dock eftersträvas. Bristen påutbildad meteorologpersonal gör att endast en civil meteorologtjänst finns disponibel för placering. Denna föresläs insättas för att förstärka väderkontoreti . Då kan föreslagen prognosverksamhet överautomatiska telefonsvarare för fjällområdena iKopparbergs och påbörjas. Möjliga samband i fjällvärlden Krav på sambandsmedel för fjällsäkerhetsändamäl I fjällområden förefintliga sambandssystem 5.7.4.2 Polisväsendets fjällradiosstem5.7.4.5 Polisväsendets hjälptelefonsystem 5.7.4.4 Planeradutbyggnad av polisens häljtelefonnät Nya system tänkbara för fjällsäkerhetssamband 5.7.5.3 20S_Alarmering_AB_£S0SAB2 5.7.6 framförda synpunkter och förslag Prop.1978/79:187 255 5.7.1 Samband i fjällsäkerhetssammanhang När begreppet samband i fjällsäkerhetssammanhangskall definieras ligger det nära tillhands att göra jämförelser med motsvarande begrepp för sjöfarten. Här skiljer man grovt på tre olika typer av samband. Den grundläggande ochkanske viktigaste formen är den normala löpande kommunikationen med bostad, kontor, rederim.m. som ibland sker i olycksförebyggandesyfte. Erfarenheten visar att denna form har en mycket säkerhetshöjandeeffekt och således bör ägnasintresse vid planeringen av fjällsäkerhetssamband. Hasta, sambandsform är den som syftar till att utlösa ett nödanropeller nödsignal, då en situation som kräver omedelbar hjälp har inträffat. Kärär det naturligtvis av största vikt att nödsystemetfungerar med nära noj 100-procentig säkerhet och att en reaktion på larmet snabbt kan ske. Slutligen har sambandsmedlet en väsentlig funktion att fylla i samband medpositionsbestämningen, då räddningsenheterskall söka sig fram till de nödställda genompejling eller genom kännedom om var sambandsmedlet harsin fasta placering. Ett och samma sambandsmedel kan naturligtvis fylla samtligatre funktioner. Ofta utnyttjas dock separata hjälpmedel. Var gränsen skall drasmellan sambandsmedel för fjällsäkerhet respektive för fjällräddning ärmycket svårt att ange. Prop.1978/79:187 254 Det torde i självaverket vara sä att dessa kan tjäna båda syftenoch stora fördelar står att vinna i en integration av dessa sambandsmedelmed var.indra. 5.7.2 Möjligasambandsmedel i fjällvärlden Det självklara ochgrundläggande sambandsmedlet i fjällvärlden är den vanliga telefonen. Den är enkel att hantera och den är normalt ett billigt och mycket driftsäkert hjälpmedelför saimtalsutväxling. Det störstaproblemet är att telefontätheten av normala abonnemang i fjällvärlden är relativt lågoch att därför långa och kostsamma kabeldragningarkan bli nödvändiga för det fätal telefoner det här är frägan om. Vidare är i samband med luftledningarrisken för driftstömingar pågrund av kraftig nedisning stor. Fast monterade radiostationer i vindskydd, stugor m.m.,med vars hjälp kontakt kan upprättas med i tätortbelägen sambandsexpedition, kan ofta ställa sig fördelaktigareän trådtelefon i dessa sammanhang. Genom att varken kraft-eller telefonkabelbehöver dras fram kan en billigare installationerhållas på platser, som ligger avlägset fråntätort. Regelbundna batteribyten måste emellertid ske. Utrustningens komplexitet kräver ocksähögre tillsynsfrekvens än en normal trädtelefon.Förbättrade energikällor säsom solbatterier ooh transistorisering avradioutrustningen gör emellertid detta altemativ alltattraktivare. Bärbara radiostationer för talkommunikation att medföra under färdger rätt använda en bekvämmöjlighet till regelbundet samband.För att någorlunda god täckningskall erhållas i den kuperade fjällvärldenfordras emellertid ett synnerligen välutbyggt basstationsnät. Detta betyder i sin tur storakostnader. 1978/79:187 2 55 Ett annat radiohjälpmedelutgöres av s.k. EPIRB's * Detta är relativt småenkelriktade sändare vilka används för att slä larm. kan de användas föratt från helikopter söka pejla sig fram till den nödställde. Tillskillnad mot bärbara radiosändarmottagare ärdessa nödsändare mycket enkla att handha. Sådanasystem används i första hand inom den civila och militära luftfarten. De börjar även användas inom sjöfartenoch annan verksamhet till sjöss. Även akustiska och optiska metoder kan tänkas användasi fjällvärlden. Erfarenheten visar dock att räckvidden är starkt begränsad och riktningsbestämning är mycket svår i fjällvärlden speciellt under de dåliga väderförhållanden somnormalt råder i nödsituationer. Föratt närmare studera möjligheterna att trots detta på något sätt kunna nyttja dessa sambands former kommerpraktiska försök att genomföras vid Blähammarstugan i regi (jfr p. 4.1.3 och 4-5-6). 5.7.5 Krav påsambandsmedel for fjällsäkerhetsändamäl Utredningen har tidigare framhällit (p. 5.1.1) att ansvaret för att inga olyckor skall inträffa först och sistvilar på den enskilde, som ger sig ut i fjällterräng.Har denne inte erforderligt omdöme ochutbildning för att uppträda rätt i fjällterrängenkan även det mest raffinerade sambandsmedelvara otillräckligt. Ett sambandsmedel kanendast utgöra ett sekundärt stöd. De sambandsmedel som väljsfår inte vara utformade t>å ett sådantsätt att de invaggar i en falsk säkerhetskänslaoch därmed lockar in fjällvandraren påföretag som han inte behärskar. Vidare måstede vara så konstruerade att de är synnerligen enkla att handha för envar samt medger en så nära100-procentig funktionssäkerhet som möjligt. Emergency Position indicating Radio Beacons. Prop.1978/79:187 256 Erfarenheten visar att en människa i nöd i fjällvärlden oftasthar mycket begränsad förmåga atthandla rationellt. Fjällvärlden erbjudet mycket specifika miljöproblem. Dessa är inte heller lika i våra nordliga fjälloch i de sydliga. Gemensamt är emellertidde stora avstånden i svär terräng,som ofta inte medger att trädförbindelser anläggstill rimliga kostnader. Vidare finns normalt inte kraft tillgänglig. Detta innebär problem för utrustning, som måste försörjas med elektricitet, t.ex. fasta radiostationer.Transportproblemen är stora i vissa delar av fjällvärlden. Dettaleder till svårigheter att hålla utrustning i driftsdugligt skick, att få ned ingripandetidema samt att begränsa anläggnings-och underhållskostnaderna. Den starka kylanskapar problem med att hålla igäng elektronikutrustning. Det är exempelvis mycket få batterityper som klarar temperaturer iinder -20 . Den kraftiga nederbörden och djupa snönkan ge upphov till avbrott i trådförbindelserna mellan telefoner. På samma sätt inverkar kraftig nedisning. Denna skapar även problem förfasta radiostationer. Dessas antenner fårstarkt reducerad verkningsgrad och kan ofta skadas rent mekaniskt. Den genomsnittlige fjällvandrarenkan normalt inte förväntas gä omkring med några s-. :örreextrabördor för saun-bandsändamäl. Förmågan att handha radiokommunikationsutrustning är vidare begränsad.Det är visserligen möjligt att med en kort utbildning instruera i en bärbar sändare/mottagares användning under normala förhällanden. Pä samma sättkan utbildning i trafikteknik ges. Däremotgär det inte att genom en kortinstruktion lära ut en så väsentligsystemegenskap som det aktuella radionätetstäckning i området. Erfarenheter från visar att förstefter uppemot regelbundet utnyttjande av bärbara radioutrustningar i fjällterränguppnäs sådan erfarenhet av 1978/79:187 ''"'' det aktuella systemets egenskaper att ett tillförlitligt och säkert sambandshjälpmedel står till förfogande. 5.7.4 I fjällområden förefintliga sambandssystem finns i princip tre sambandssystem av betydelse i fjällvärlden, nämligen vanliga telefoner, polisväsendets kommunikationsradiosystem samt det i Jämtlandsfjällenför försöksändamål etablerade privatradiosystemet.Dessutora har ett manuellt mobiltelefonsystem (MTD) samt ettkoramunikationsradiosystem för den egnadrift- och underhållsverksamneten, vilket i skogs-och fjälltrakter dock i liten skalaerbjudits även åt utomstående nyttjare. Båda de sistnämndasystemen har emellertid begränsad täckning i de aktuella områdena och bedömsdärför i detta sammanhang inte vara av intresse. Dessutom finns vissalorcala kommunikationsradiosystem förn;peciella ändamäl säsom EoR0's system vid dessraketskjut fält i och vissa komt.unägda system. Dessa kan naturligtvis i större eller mindre i.t-sträckning efter lokala öveienskomraelser utnyttjas i i;, = li-säkerhetssammanhang. De bedömsdock icke ha tillräcklig omfattning för att kunna spela nägon väsentlig roll i dessa sammanhang.Den fortsatta beskrivningen begränsas därför till detre förstnämnda systemen. För räddningstjänsten i de fyra fjällänen harpolisen ett särskilt radiusyrtem med frekvenserna-10 och 80 megaherz (Mliz), som täckerde mest frekventerade fjällområdena. Polisens ordinarie r=dion3t har frekvensen , men , Europeiska organisationen för r;/Tndforskning. 1978/79:187 258 kanmed en särskild tillsats användas för mottagning och sändning på 40MHz. Frekvenserna 40 respektive är inte uteslutande förbehållnapolisens verksamhet utan utnyttjas även av och privata företag. I radiosystemet ingår manövercentral, basradiostationer, automatiskaåterutsändningsstationer samt fordonsbuma och bärbara radiostationer. Dessutom finns utrustning placerad i släde med bl.a. teleskopisk antennmast och motorelverk. Släden kan dras efter terrängskoter och användas till alla i systemet ingående typer av radiostationer. Manövercentral, som finns på de större polisstationerna i fjällområdena, har installerats tillsammans med manöverutrustningen för radiosystem 70 i särskildaradioexpeditioner. Från dessa kan man säledes leda polisverksamhetensåväl i fjällen som på gator och vägar samt i luften. Föratt öka räckvidden använder man sig av återutsändningsstationer, som ärplacerade pl. Signaler, som tas emot på mottagningskanaler- från säväl basradiostationer som rörliga enheter och hjälpradiotelefoner- äter-utsänds på sändningskanalen som de tas emot. Återutsändningsstationema kan startas och stoppas genom selektiva tonsignaler från manövercentraler ooh startas frän vissa rörliga enheter ochhjälpradiotelefoner. Vissa återutsändningsstationer är utrustade medhjälpradiotelefon. Polisens snöskotrar, helikoptrar, bärbara radiostationer och basradiostationer harsändare och mottagare pä polisens reservriksfrekvens. Principen för radiosystemets funktion framgår av principskiss, som bifogas som bilaga K:l. Prop.1978/79:187 259 5,7.4.5 Polisväsendetshjälptelefonsystem I syfte att främjasäkerheten i fjällen och föratt turister ooh andra snabbt skall kunna påkallahjälp har polisen dels övertagittelefoner, som abonnerats av ,dels installerat hjälptelefoner i fjällvärlden. Vissa telefoner ärträdanslutna till nät men förseddamed hemligt telefonnummer för attundvika blockering av linjen vid en nödsituation. Trådtelefonapparaterna är konventionella telefonapparater placerade i vindfång till raststugor, i vindskydd eller i skåp på stolpe. På plats där hjälptelefoninstallerats finns en flerspråkiginstraktion, som beskriver hur telefonen kan användas. Vid apparaten finns kartsärtryckmed lägesanvisning. Genom att slå 90 000 påen trådtelefon och begära "fjällräddningen" kan man komma i kontakt med polisen. Trådbundna telefoner fungerar som ettvanligt telefonabor..:-mang. För attundvika spärrning har samtalsbegränsare inmonterats. Som ovan anförts ärtelefonnumren hemliga, men en växeltelefonistkan alltid manuellt koppla upp ett samtal till en sädan apparat. Trådbundna telefoner finns på platser som framgår av bilaga 10, (Jfr bil. J och K). På ett stort antal platser i fjällvärlden är det dock av kostnadsskäl omöjligt attinstallera trådbundna telefoner Rikspolisstyrelsenhar därför utvecklat och låtit tillverka särskilda hjälpradioutrustningar,som ansluter på telefoni till polisväsendets fjällradiosystem.Härigenom Prop.1978/79:187 240 kompletteras detta säväl för den allmänt polisiäraverksamheten i fjällen som - på ett särskiltbetydelsefullt sätt -för fjällräddningen. Sådana hjälpradioutrustningar har utbyggts och driftsatts inomsamtliga fjällan. Denna harföranletts av ökade behov pågrund av en växande turism inom vissa områden. Hjälpradiotelefoner inom nämnda länfinns monterade på platser som framgär av bilaga 10 . Exempel på utbyggnad längsdel av Kungsleden framgår av bilaga D. Hjälpradiotelefonerna är monterade pästolpe eller i stuga, allt beroende päomständigheterna. Hjälpradiotelefoner, som f.n. finns på Fältjägarstugan, VästraHelagsstugorna, Anarisstugan, Selkentjakkstugan ooh nya Vålästugan i (jfr bilaga A,B och 10), ooh så konstrueradeatt basstationen, i detta fall basstationen i polisens saimbandscentral i , kan ringa upp - radiomässigt - hjälpradiotelefonenför att kontrollera att såväl sändare som mottagare är i full funktion. Vid hjälpradiotelefoneni stugan finns även en ringklocka, sä att närstugvärd är tillstädes kan denne svara. Om stugan är obemannad kan ringklockan kontrolleras akustisktvia hjälpradiotelefonen. Hjälpradiotelefonen finns i ett litetskåp placerat pä väggen och försett med ett handtag. Genom att öppna locket blir handmikrotelefonen åtkomlig. Pähandmikrotele-fonen~finns en S/M - tangent ' som måste manövrerasav den som ringer. En instruktion päflera språk beskriver förfaringssättet. Efter avslutat samtal stängs iitationen av för att spara 1. s/m = Sändning/Mottagning Prop.1978/79: 187 241 energi eftersom njälpradiotelefonerna ärbatteridrivna. Exempel pä installation(?r i fjällvärlden m.m. framgår av bilaga' och ''i fram-.iaan av skåpet för telefonutrustningen finns även här en karta med markering var hjälptelefonen är placerad samt en skylt, som anger platsens namn. Hjälpradiotelefonen är ansluten direkt till polisen. Sedan polisen svarat på anrop kan den uppringande lämna sitt meddelande. Hjälpradiotelefonerna fungerar icke på sådant sätt att det är möjligt att nå personer, som vistas i fjällvärlden mednjälp av polisens fjällradiosystem. Syftet är att hjälpa personer, som kommit i en nödsituation samt att förhindra onödiga fjällräddningspådrag. "örsok pågår med att ladda batterier med hjälp av solceller.Resultatet tyder pä att det torde vara möjligt at:. utnyttja solenergin, om solcellernas storlek ökas. '.4.4 Planerad utbyggnad av polisens h jilptelefonnät I planer ingär en utbyggnad av hjälp telefonnätet. Utbyggnaden sker i den takt, som anslagstilldelningen medger och i den ordningsföljd, som då bedöms aktuell. Tabellen nedan upptar avsedda platser för iijälptelefonutbyggnaden, i lik. ';et med i planer utan prioritering. Tabell 16 Planerad utbyggnad av polisens hjälptelefonnät ARASLUOKTA (DV) STADDAJÅKK (DV) TUOTTAR (DV) För att möjliggöra vidaresändning av hjälptelefonensradiosignal erfordras återutsändare som placeras på platser som har en stor radioräckvidd.Dessa återutsändare betjänari allmänhet ett flertal hjälpradiotelefoner. Pä följande platser har bedömt att återutsändare kommer att erfordrais; BORGAFJÄLLSOMRÅDET (OXFJÄLLET) Svårigheter - bl.a. pä grund av invändningarfrån berörda samebyar - att erhälla tillstånd för placeringgör att det Prop.1978/79:187 24 5 inte alltid ar möjligtatt placera återutsändare påen från radiosynpunkt optimal plats.Detta kan medföra att systemet måste utökasmed ytterligare någon återutsändare som därigenom fördyrarinstallationen av ett antal hjälptelefoner. Kostnaderna föråterutsändare i Z och W länvar /st. och iAC och BD län ca /st. Hjälpradiotelefonkostnaden i Z och W län var oa /st. och i AC och BD län ca /r*-. De totala kostnaderna 'enligt den plan somrikspolisstyrelsen har upprättat bedöms bli följamde: 10 (9) återutsändare k /st. 52 hjälpradiotelefoner a 55-000 " " 1.120.000 " 1 hjälpradiotelefon ä 20.000 " " 20.000 " I polisens fjällradionät med hjälpradiotelefonersamt i det trådbundna hjälptelefonnätethar betydande investeringar gjorts under åren.Erfarenheterna av dessa system är mycketgoda. En ganska god täckning har uppnåtts, och de ytterligare behov av fastasambandsutrustningar, som föreligger ifjällterräng för säkerhetsändamål, kan till rimlig kostnad enklast åstadkommas genom en vida-reutbyggnad av dessasystem. Utredningen anser avsedd utbyggnad av polisväsendets hjälptelefonnät angelägenför att förbättra fjällsäkerneten ochförhindra onödiga fjällräddningspådrag.Utbyggnader, cör därför genomföras sä snart som möjligt. 1978/79:187 244 5.7.4.5 Privatradio_£PR-radio) De två senaste vintersäsongerna har försök med privatradiout-rustning bedrivits i Jämtlandai och Härjedalensfjällvärld Samt fjällområdena i i Svenska turistföreningens.Friluftsfrämjandets och FörsäkringsbolagetTrygg-Hansas regi. Ungefär 55 basradiostationer i fjällstugor och hotell har ingått i provet. De bärbaraapparaterna var av fabrikat Handic med effekten 5 W. 250 sådana har tillsammans med snöspadar och vindsäckarbildat s.k. fjällsäkerhetspaket vilka utlånats tillintresserade turister (jfr kap. 4, p. Kanalerna IIA, 16 och 10 i 27MHz-bandet har använts vid föraöken, varvidIIA endast fick användas i nödsituation och föratt förhindra onödigt räddningspådrag. Pädenna kanal öppnades basradiostationerna genoms.k. selektivt anrop och passning skedde i princip . Kanal l6 var närmast avsedd förviktiga meddelanden rörande bistånd, förseningar,väderleksförsämringar m.m.utan att nödsituation förelåg. Någon garanterad passning har inte funnits. per säkerhetspiiket för att täckaadministrationskostnader togs ut av låntagaren. Under vintersäsongen1976/77 skedde totalt 512 och vintersäsongen1977/78 600 utlän. Totalt beräknas emellertid närmare5000 respektive 4200 personer ha kommit i kontakt med systemet genom lånade eller egna apparater. 197 6/77 föranleddeanvändningen av dessa apparater räddningsutryckning och under säsongen1977/78 preliminärt . 5 av 4 f jällsäkerhetspaket - och därmed de i padceten ingäenderadioapparaterna - har emellertid ofta varit oanvända pä grund av att benägenheten att länautrustning varit relativt läg hos turistema. Utlåningen ökade dock säsongen1977/78 med ca 100 paket eller 20 ?J. I förhållande till 19"6/77 har 1977/78 radio- trafiken väsentligtmera försvårats eller t.o.m. helt omöjliggjortsav stömingar under vissa tidsperioder. Störningarna har främstutgjorts av italiensk trafik, som pägr-und av vågutbredningsfenomen med stor styrka"slagit igenom". Utredningen har tagit del av projektledarens slutrapport /77 och preliminära rapport (delrapport IIT.C ).för 1977/78. Den sistnämndas sammanfattning bifogas som bil. Av denna rapport framgär att /78 har anrop på frännödställda vid tvä tillfällen uppfattats i Fältjägarstugan, vilket lett till undsättningsåtgärder. Radioutrustningen har där utan tvekan varit av stort värde. Även i dessafall synes emellertid störningar från utländska sändare ha varit pågränsen till att omöjliggöra samband.Slutrapport från försöksverksamheten förväntas och kommer att tillställas huvudmannen för fjallsäkerhet for slutligt beaktande. Som i tidigare sammanhang (p.