prop · G203170 · 1978-12-31 00:00:00 — atlman skapar möjlighet till insyn för statsmakterna i finansieringsföretagensverksamhet, om det senare skulle visa sig påkallat attförslagen till reglering och styrning av finansieringsföretagens verksamhetinte föranleder någon åtgärd attstörsta möjliga hänsyn tas till de vederhäftigt arbetande, från bankernafristående finansieringsföretagens arbetsvillkor, så att inte dessa företagsinitiativkraft och innovationsförraåga stryps. : är ett helt fristående finansieringsbolag. Vår finansieringsverksarahetär helt inriktad på att lärana kontokrediter till köp av möbler hos . Försäljningen inom på kontokort uppgick till ca120 under det senaste räkenskapsåret. Viden undersökning har vi konstaterat, att det bland våra kunder finns förhållandevis unga familjer, som utan kontokrediten ej skulle haft möjlighet att anskaffa sina möbler till en rimlig kostnad. Om vi skulle drabbas av regleringar och åläggas kontinuerliga rapporteringar utöver vår årsredovisning och byråkratisering på grund av ingripande från statsmakterna, skulle det i sista hand kostnadsmässigt drabba dessa unga familjer. Detta vore då ej heller nyttigt sett ur samhällelig synvin- keL------ Vitror att ora finansieringsföretagen får fungera sora nu utan regleringar ochinsyn från rayndigheter i någon större grad, kommer detta att stimulerakreativiteten och befrämja konkurrensen inom branschen. ABVolvofinans: AB Volvofinans, som ägs till hälften vardera av AB och av desvenska Volvoåterförsäljarna genom AB Volverk-invest, har till uppgift attunderlätta finansieringen av lagerhållning och kreditförsäljning avVolvokoncernens produkter i . Uppgiftenhar lösts bl. a. med hjälp av starkt specialiserade avbetalnings-, leasing-och factoringkreditsystem, som överför den administrativa hanteringen avkrediterna till Volvofinans från Volvohandelsföretagen och bankema och dettatill en totalt låg kostnad. Denna administrativa integration förutsätter atthyresavtal och fakturafordringar kan belånas i Volvofinans. Vidarehar Volvofinans helt övertagit Volvos tidigare leverantörskrediter tillåterförsäljarna även med avseende på kreditbedömningen. Dessa s. k.lagerkrediter, som kan uppgå till betydande belopp, har också integrerats i deadministrativa systemen. Härigenom har man uppnått ett optimalt utnyttjande avtotalt tillgängliga finansiella resurser. Volvofinansär sålunda en starkt integrerad och väl fungerande del av det industrikomplexsom produktionen och distributionen av produkter på densvenska marknaden utgör. Volvofinansär i fråga om uppbyggnad och ägarförhållanden och delvis även i fråga omverksamhet en tämligen unik företeelse. Genom denna form av samverkan såvälvertikalt som horisontellt i distribu- Prop,1978/79: 170 76 fionsledethar den svenska totala konkurrenskraft förstärkts och manhar lyckats uppnå och behålla en tillfredsställande marknadsposition inom denav finansiellt mycket starka multinationella företag dominerade bilindustrin.Det torde vara berättigat att påstå alt Volvofinans representerar ett exempelpå sådan innovation, fömyelse och ökad marknadstillvändhet, som vårt näringslivoch vårt samhälle är så beroende av. Ettgenomförande av kommitténs förslag med avseende på finans skulle följaktligen förändra konkurrens situation i förhållande till importmärkena. föreslagna lagen om finansieringsbolag, som avser reglerafinansbolagens verksamhet, bygger på tanken att finansbolagens och bankernasverksamhet i stort är identisk. För Volvofinans vidkommande är så definitivticke förhållandet. Volvofinans"inlåning" kommer från företag och institutioner med professionellapenningplacerare och sker mot säkerhet till . Bolagets soliditet ärgodkänd av finansiärerna. Majoriteten av Volvofinans kunder är också indirektaktieägare i bolaget. Arbetsuppgifterna skiljer sig även i övrigt frånbankernas. Sålunda sker "kreditbedömnjngen" i form av kvalificeradkonsultverksamhet inkluderande även strukturfrågor inom Volvohandeln. Skulleför Volvofinans samma kapitaltäckningskrav tillämpas som för bankerna såskulle detta sannolikt medföra en kostnadsökning uppemot en procent avutlåningen eller i absoluta tal ca i ökadekapitalkostnader för svensk Volvohandel. Sammanfattningsvishemställes sålunda att AB Volvofinans särbehandlas därest en lagstiftning orafinansbolag genomföres antingen så att Volvofinans och likartade företag heltundantages från lagens till-lämpning eller att lagförslagets §§ 6, 7 och 8utgår eller ej blir tilllämpliga med avseende på företag av typ Volvofinans,liksom ej heller kapitalfäckningskravet. Flertaletremissinstanser går inte närmare in på frågan ora den föreslagna lagenstillämpningsområde. I några yttranden föreslås bl. a. ändring belräffande denföreslagna regeln att lagen skall tillämpas på näringsverksamhet som"helt eller huvudsakligen" består i att lämna kredit m. m. Från ettpar håll föreslås att viss bransch skall undantas från lagenstillämpningsområde. Fullmäktigei : Utgångspunkten för kommitténs avgränsning av vilka företag soraskall orafattas av den föreslagna lagstiftningen är att de med en rimliganvändning av termen skall vara kreditinstitut. Kommittén avvisar såledesden "norska modellen" att låta all placering av finansiellatillgångar inrymmas under lagstiftningen. Från denna utgångspunkt formulerarkommittén vissa kriterier sora skall vara uppfyllda för att ett företag skallbetraktas som ett finansieringsbolag. Företagets verksamhet skall således helteller huvudsakligen bestå i att lämna krediter i en eller annan form. Även omdetta kriterium är uppfyllt kommer ett företag ej att ingå i lagenstillämpningsområde om dess Prop.1978/79:170 77 kreditgivningendast avser en mindre eller särskild grupp näringsidkare och medlen för kreditgivningenej anskaffas från allmänheten. I kommitténs avgränsning av lagenstillämpningsområde ingår även att ett företag skall ha en viss minsta volym påsin kreditgivning för såvitt det inte är ett dotterbolag till en affärsbank. Komraitténsuttryckliga syfte med det första ledet är att avskärma företag som icke kanbetraktas som kreditinstitut. Det innebär således att t. ex. ett störreproduktionsföretag med en omfattande likviditet ej kommer in under lagensbestämmelser såvitt inte de finansiella tillgångarna dominerar företagetsverksamhet, vilket torde vara osannolikt. lämnar naturligtvis dettakriterium möjligheter för ett företag med blandad verksamhet, där kreditgivningär en, att kringgå lagens bestämmelser oberoende av kreditgivningens volym. Villkoretär enbart att de övriga verksamhetsgrenarna överväger. Det kan tänkas attbesvärliga gränsfall uppkommer. Detandra ledet i kommitténs avgränsning avser det fall att ett produktionsföretageller försäljningsföretag har flyttat ut sin naturliga leve-rantörskreditgivningfrån t. ex. en finansavdelning till ett separat dotterbolag. Fullmäktigeinstämmer helt i kommitténs argumentering att det vore olämpligt att låta ettsådant dotterbolag falla under lagens betäm-melser när en motsvarande verksamhetbedriven inom moderbolaget inte skulle göra det. Om ett sådant dotterbolagdäremot uppträder som låntagare utanför kreditinstituten eller moderbolagetkommer, som kommittén framhåller, saken i ett annat läge. 1bestämningen av undantaget ingår också att kreditgivningen skall tillgodosefinansieringsbehovet hos en begränsad grupp näringsidkare. Av detta följer,enligt kommittén, att om finansieringen avser konsumtionsartiklar antingendirekt eller indirekt gäller inte undantaget. Fullmäktigeär medvetna om att med en sådan definition som kommittén föreslagit vissaoklara gränsfall kan uppkomma och att avgränsningen kan stimulera uppkomstenav företag sora ligger just utanför till-lämpningsområdet. Det är dock svårtatt utan några erfarenheter bilda sig någon uppfattning om huruvida dessanackdelar kommer att uppträda i praktiken. Fullmäktige vill därför förorda attden av kommittén föreslagna avgränsningen av lagens tillämpningsområde godtasmen vill framhålla att det kan framträda skäl att ompröva avgräns-ningsområdetnär erfarenheter vunnits. Sverigesackordscentral ansluter sig till förslaget att endast sådana företag, vilkashuvudsakliga verksamhet är kreditgivning och vilka i sin utlåning ellerupplåning riktar sig till allmänheten, skall omfattas av den nyalagstiftningen. Kritiskasynpunkter på kommitténs förslag till avgränsning av lagens omfattning anförsav datainspektionen: Komraitténs i och för sig lovvärda ambition att avgränsalagens omfattning till de finansieringsföretag där kommittén anser insyns- ochkontrollmöjligheter bör finnas har, sora påpekas i betänkandet (sid 148),inneburit "vissa avgränsningspro-blem". Vid genomläsning av lagtextensynes denna beskrivning innefatta en eufemism. Visserligen innebär modem svensklagstiftningsteknik ofta ramlagar där det konkreta innehållet utformas avförvaltningsmyndigheten, men i förslaget synes också själva ramen, dvs lagensomfattning överlåtas till praxis. Detta är knappast godtagbart frånrättssäkerhetssynpunkt och innebär vissa avgränsningsproblem avseendetillämpning av inkassolagen. Prop, 1978/79:170 78 Avförslagets 5 § framgår att kommittén utgår frän att de som kan varaunderkastade lagen inte har möjlighet alt avgöra om så är fallet. Patent-och registreringsverket: Beträffande den föreslagna lagens konstruktion viUpatentverket påpeka den oklarhet som vidlåder definitionen av den verksamhetsom lagen avser att reglera. Enligt 1 § första st. är lagen tillämplig på bl.a. verksamhet i syfte att upplåta egendom till nyttjande. Med en sådan avfattningkomraer lagen att omfatta branscher som ej avsetts t. ex. vanliga former avfastighetsförvaltning. Den föreslagna avgränsningen i 1 § andra stycket ärsvårtolkad. Vad som avses med "en mindre eller särskild gruppnäringsidkare" framgår ej av lagtexten eller av betänkandet. Avbetydelse för tillärapningen av lagen är vidare frågan när ett finansieringsbolagi lagens mening skall anses föreligga. Avfattningen av 13 §§ ger närmast vidhanden att företag är att betrakta som finansieringsbolag såframt detuppfyller bestämmelserna i 1 och 2 §§. Lagens bestämmelser i övrigt geremellertid intrycket att bankinspektionens beslut enligt 4 § är avgörande förom företag skall vara finansieringsbolag. För patentverkets tillämpning avlagen är det naturligt att se bankins-i pektionens beslut som konstitutivt närdet gäller frågan om ett företag är finansieringsbolag eller ej. Vissajämkningar i lagens tillämpningsområde föreslås av bankinspek tionen: ---- Inspektionen delar uppfattningen att finansieringsverk samheten skall vara av viss minsta volym för att omfattas av lagen. Det skulle föra för långt och medföra stora praktiska svårigheter att reglera all verksarahet av ifrågavarande slag oavsett vilken omfattning den har. Inspektionen återkommer i det följande till vad som skulle betraktas så som "mera betydande omfattning". Enligtparagrafen (1 § i förslaget) skulle finansieringsverksamhet, som i och för sigkan vara av mera betydande omfattning, falla utanför lagen om den inte är ettföretags huvudsakliga verksamhet. Av den allmänna motiveringen (s 149) framgåremellertid att kriteriet "huvudsaklig" avses ha en begränsadinnebörd. Det är ett uttryck för kommitténs avsikt att inte reglera ettproduktions- eller handelsföretags placering av egna medel som likvidatillgångar eller längre placeringar. Det är en naturlig ståndpunkt soraansluter till innebörden av undantagsbestämmelsen i 1 § andra stycket 1.Meningen är uppenbarligen inte att en finansieringsverksamhet av avsevärdomfattning och av det slag som lagen tar sikte på skall kunna drivas oberoendeav lagen enbart av den anledningen att i det ifrågavarande företagetsbalansräkning redovisas tillgångar som upptar en större del avbalansomslutningen än finansieringsverksamhet. Är den bedrivnafinansieringsverksamheten i nämnvärd utsträckning baserad på medel som upplånasfrån allmänheten eller riktad till en bredare grapp av låntagare talar dettaför att lagen bör tillämpas. Kan vidare finansieringsverksamheten anses ha ettsjälvständigt syfte vid sidan av företagets övriga verksamhet, bör tvekan ejråda om att lagen skall äga tillämpning. Det sagda gäller naturligtvis underförutsättning att finansieringsverksamheten är av sådan betydande omfattningsom avses i första stycket 2. En lagtillämpning enligt vad nu anförts kommeratt underlättas av inspektionens följande förslag beträffande den volymgräns övervilken verksamheten skall anses vara av mera betydande orafatt-ning. Prop,1978/79:170 ' 79 Av det anförda har fraragått att texten i första stycket1. avser att medge undantag av liknande slag som avses i andra stycket 1. Detbör därför övervägas om inte texten "helt eller huvudsakligen" kanutgå. Kommitténs intentioner beträffande innebörden av denna text skulle istället kunna lillgodoses med ett uttalande att den av utredningen åsyftadeplaceringsverksamheten avseende egna likvida medel skall omfattas avundantagsbestämmelser i 1 § andra stycket 1. I sammanhanget måste också beaktas vad för slags verksarahetett finansieringsbolag skall få bedriva. Enligt lagförslaget skall föremåletför verksamheten preciseras i bolagsordningen. Inom ramen för sådan preciseringbör enligt förslaget administrativa tjänster och en utveckling av företagetsprodukter vara möjlig (s 153). Verksamhet som ej är förenlig med ställningensom kreditinstitut skall ej få förekomma. Praktiskt innebär enligtinspektionens uppfattning detta i förekommande fall antingen alt företagetsverksamhet måste renodlas så att bolagsordningen kan godkännas ellerfinansieringsverksamheten avskiljas till ett särskilt bolag. En åtgärd avsistnämnt slag torde vara mest sannolik. För att en sådan åtgärd skall krävasär det dock rimligt att finansieringsverksamheten har viss volym. Därvid synesfinansieringsverksamhetens absoluta volym mer intressant än volymen av denna verksamheti förhållande till annan av företaget utövad verksamhet. Enligt betänkandet skall finansieringsverksamheten ansesvara av mera betydande omfattning och omfattas av lagen om dess balansomslutningöverstiger . Detta skall dock inte vara någon fast gräns utan möjlighetfinnes att beakta omständigheterna i de särskilda fallen. Volymmässigt faller den här ifrågavarande delen avkreditmarknaden till helt övervägande del på de största finansieringsföretagen.Med den föreslagna gränsen vid 10 rakr infångas av totala balansomslutningenför de i betänkandet (s 150) redovisade finansieringsföretagen. Höjs gränsentill blir av den totala balansomslutningen omfattad. Man tordekunna utgå från att de flesta verksamheter av ifrågavarande slag inom ejalltför normalt når en omslutning på minst något 1 O-tal mkr. Detförefaller inte sannolikt att verksamheten medvetet komraer att brorasas vidviss volyra för att lagen skall undvikas. Det är också att raärka attbalansomslutningen skall gälla sammanlagt för företag med intressegemenskap.Med en högre beloppsgräns ökar möjlighelema att kontrollera att lagen tillämpasdär så skall ske på grund av verksamhetens beskaffenhet liksom effekten avtillsynen överhuvud. Utifrån de nu angivna synpunkterna förordar inspektionenatt verksamheten skall anses ha mera betydande omfattning om balansomslutningenöverstiger 25 rakr. Någon fast gräns skall dock inte heller detta vara utanmöjligheter finnas att beakta omständigheterna i de enskilda fallen. Någraavgörande invändningar mot en sålunda vidgad gräns synes enligt inspektionensuppfattning knappast kunna resas från vare sig konsumentskyddsaspekter ellerkreditpolitiska synpunkter. Skulle det visa sig att småföretagens andel av marknadenväsentligt ökar får bestämmelsen omprövas. Hinder bör inte föreligga för mindrefinansieringsföretag att gå in under lagen om de så önskar, t. ex. för attkomma i åtnjutande av status som finansieringsbolag och den auktorisation somkan anses följa därav. påpekar att kommittén ej redovisat enklar inställning till frågan, humvida utländsk bank skall äga rätt att ägaeller Prop.1978/79: 170 30 delägai verksamt finansieringsbolag och vidare frågan om reglering avutländska finansieringsbolags verksamhet, såvida dessa bedriver försäljning iSverige och ej kan inordnas i föreslagen lagstiftning. Dessa frågeställningarbör enligt bankens mening penetreras som en konsekvens av kommitténs förslag iövrigt. Fråganom utländsk banks engagemang i finansieringsföretag här i landet tas också uppav , som anför: Om1 § skall tolkas så att lagen omfattar dels alla finansbolag sora ägs av svenskbank, dels därutöver endast bolag av viss storlek, kommer lagen inte att gällaför finansbolag som ej har denna storlek och sora ägs av utländsk bank. Dettaaktualiserar en vidare fråga näraligen ora rätt för ulFändsk bank att bedrivarörelse i . utgår ifrån att denna fråga kommer attövervägas såväl i detta ärende som vid den pågående översynen av banklagarna. : Lagen om finansieringsbolag föreslås äga tillämpning pånäringsverksamhet om verksamheten helt eller huvudsakligen består i att lämna Icrediteller att på visst sätt medverka till finansiering under förutsättning attverksamheten är av mera betydande omfattning. I det fall utestående kreditereller i finansieringssyfte förvärvade fordringar eller leasingobjekt utgör merän av företagets totala tillgångar bör finansieringsverksamhetenbetraktas som huvudsaklig. Överstiger balansomslutningen 10 miljoner kronoranses verksamheten vara av mer betydande omfattning. Föreningenanser att kriterierna för bestämmande av huvudsaklig verksamhet är olyckligtvalda. Som experterna anger betr. 50 %-regeln föreliggerbetydande risker att företag med blandad verksamhet uppstår. Med regeln kanockså följa att lagen blir tillämplig i fall där så ej varit avsikten. Lagenär enligt andra stycket i förslagets 1 § ej tillämplig bl. a. på sådanverksamhet som tillgodoser finansieringsbehov endast inom en mindre ellersärskild grupp näringsidkare och för vilken medel ej anskaffas frånallmänheten. I motiven sägs att det inte är ovanligt att ett finansbolagsrörelse endast avser leverantörskrediter knutna till ett bolags eller enkoncerns försäljning. I den mån dess upplåning sker hos bolaget eller ikoncernen eller i ett kreditinstitut faller verksamheten inte under lagen. Omföretagets kreditgivning inte avser finansiering av näringsidkare utan avkonsumenter faller verksamheten under lagen oberoende av hur medlen förverksamheten anskaffas. Detta innebär t. ex. att om verksamheten avserkreditkortsrörelse eller finansiering av avbetalningskontrakt avseendekonsumenter faller den inom lagen. kan 50 %-regeln leda till att kreditkortsrörelse och finansiering avavbetalningskontrakt avseende konsumenter läggs i företag med blandadverksamhet. Inom ramen för koncern torde det ej vara förenat med någrasvårigheter att åstadkomma en balansomslutning som leder till attfinansbolaget ej omfattas av lagstiftningen. mening kommer 1 § att medföra att företag som planerar elleri framtiden avser att överlämna sin kreditgivning till finansbolag ej kommeratt göra detta enär företagen ej önskar låta sin kreditgivning omfattas avkreditpolitiska medel. Därför föreligger betydande risker att verksamheten iproduktions- och handelsföretags finansbolag kommer att inlemraas raedmoderbolagets i den mån finans- Prop, 1978/79:170 81 bolagensverksamhet ej är undantagen enligt 1 §, andra stycket. Särskilt torde dettagälla konsumentkrediter på det sätt som angetts i föregående stycke. Därigenomriskerar kommitténs föreslagna gränsdragning att innebära en risk för enminskning av omfattningen i finansbolagens nuvarande verksarahet och en raindretillväxt . En naturlig utveckling där de mindre och medelstoraföretagen önskar olika finansieringsformer och administrativ service ledande tiUbetydande personal-och därmed kostnadsbesparingar kommer således att brytas eUerallvarligt störas. Kommitténsbedömning är visserligen att finansbolagen bedriver en så värdefull verksamhetoch har en sådan livskraft, att den av föreningen ovan angivna utvecklingen ejbehöver befaras. Föreningen menar att kommittén underskattat riskerna soratorde vara uppenbara. lag föreslås äga tillämpning på näringsverksamhet oraverksamheten helt eller huvudsakligen består i att bl. a. lämna kredit i detfall utestående krediter utgör av företagets totala tillgångarvarigenom finansieringsverksamheten betraktas som huvudsaklig. Därmedsynes det ej uteslutet att vissa av föreningens raedleraraar som har blandadverksamhet kan komma att omfattas av lagen i den mån företaget integrerat medsin försäljning ger krediter till konsumenter. Även de medlemmar som harsärskilt finansieringsföretag som direkt eller via moderbolaget beviljarkonsumentkrediter omfattas även ora moderbolaget lånar upp erforderliga medel. mening kan detta leda till att lagen blir tillämplig i fall sora ejvarit avsikten. Definitionen av finansieringsföretag bör såledesomarbetas. Någraremissinstanser sora företräder vissa branscher berör frågan huravida denföreslagna lagstiftningen bör omfatta företagen inom den företrädda branschen. : Då det gäller den föreslagna lagstift ningens tillämpningsområde har kommittén bl. a. föreslagit, att verksam het som huvudsakligen består i att lämna kredit bör orafattas av regle ringen. I specialmotiveringen preciseras begreppet "huvudsakligen".Där sägs bl. a. att i de fall utestående krediter utgör av företa gets totala tillgångar bör finansieringsverksamheten betraktas som hu vudsaklig. Av ordalagen att döma skulle ett bUhandelsföretag, som säl jer bilar på avbetalning och som därigenom har utestående krediter av sådan omfattning att kreditgivningen i enlighet med det ovan anförda är att anse som huvudsaklig del av verksamheten, vara underkastad den föreslagna regleringen för finansbolagen. Det torde emellertid knappast ha varit kommitténs avsikt att den föreslagna regleringen skulle omfatta en sådan situation. För undvikande av varje missförstånd vore det vär defullt med ett klarläggande härvidlag. Särskiltden inhemska produktionen och åtföljande distribution av bilar har tilldragitsig regeringens intresse, såtillvida som denna tillsatt enutredning raed uppgift att kartlägga den svenska bilindustrins fraratid ochatt i anslutning därtill föreslå lämpliga åtgärder för att trygga dess bestånd.Det samspel som råder mellan produktion och distribution av bilar ärsjälvfallet av största intresse härvidlag. Det kan mot bakgrund häravifrågasättas om det inte vore lämpligt att låta 6 1978/79.1 saml. 1978/79:170 S2 densålunda tillsatta utredningen närmare överväga vilka åtgärder som kan anseslämpliga att vidta med avseende på bilföretagens finansieringsfrågor, varvidäven bör uppmärksararaas samspelet med de särskilda regler inom bilhandelnbeträffande kontantinsats och kredittid vid försäljning av vissa bilar. MRFhemställer således om att bilbranschens finansieringsfrågor måtte bli föremålför den tidigare omnämnda utredningens ställningstaganden och åtgärder. MRFfinner det således angeläget att bilbranschens egna finansbolag hålls utanförden föreslagna lagstiftningen. Iövrigt ansluter sig MRF till de synpunkter som FinansieringsföretagensFörening anfört i sitt remissyttrande. SvenskaPostorderföreniiigen: är en förening av företag,som driver postorderhandel. Föreningen representerar huvuddelen av den verksanihetsom bedrives i deima bransch. Medlemmarna har en sammanlagd omsättning av caen miljard kronor och sysselsätter direkt ca 2 000 personer, de flesta i Boråsoch Sjuhäradsbyg-den. En avsevärd del av varabehovet täckes med svenskaleveranser med tyngdpunkt på leveranser från och . Enäldre form av postordeihandel innebar, att kunden regelmässigt fick betalavaran mot postförskott eller på annat sätt i samband med att den köpta varanavhämtades hos fraktföraren. Denna form för försäljning har helt frångåtts avflera av föreningens medleramar och andra överväger att helt frångå denna form.Skälet härtill är bl. a. att konsumentskyddsmyndigheten förordat att kundenskall ha tillfälle att undersöka varan innan han betalar den. Ytterligare skälär att kunden har full frihet att returnera varan och sålundalåta köpet återgå.