prop · G20353 · 1978-12-31 00:00:00 — Brandordningen avvekfrån de av utarbetade exemplen på brandordningarsåtillvida att den inte föreskrev att brandposier skulle finnas tillerforderligt antal och att vallenlag skulle hållas lätt tillgängligt. Härigenomansågs brandordningen inte "överensstämma med brandlagens syfte ochbestämmelser vad avser kommuns skyldighet alt sörja för nödigvattentillgång". Besvären lämnades utan bifall. Beslul på besvär av brandmästarenLennart m. n. i fastställde brandordningför Sala kommun. Klagandena ansåg atl brandstyrkan var otillräcklig. Besvärenlämnades utan bifall. Beslul på besvär av kommun.Länsstyrelsen i vägrade fastställa en av kommunen anlagenbrandordning. Anledningen härtill var dels att det ansågs otillräckligt medett heltidsanställt brandbefäl i kommunen och dels atl brandordningen innehöllett förbud mol eldning i naturen, vilket ansågs vara olagligt. Besvärenlämnades utan bifall. Beslul på besvär av m.fi. i fastställde brandordning för Lidingökommun. Klagandena ansåg atl den i brandordningen angivnapersonalorganisationen var otillräcklig. Besvären lämnades ulan bifall. Beslul på besvär av tfskorslensfejarmästaren . i Väsiernorriands länfastställde en ändring av brandordningen för . Besvären avsågkommunens indelning i sotningsdistriki och lämnades utan bifall. Beslul på besvär av skorstensfejarenBertil . i fastställde en ändring avbrandordningen för kommun. Genom fastslällelsen upphävdes en bestämmelseom atl del i kommunen skulle finnas jourhavande skorsiensfejare. villebehålla denna ordning. Besvären lämnades ulan bifall. Prop.1978/79:53 119 6.4 förslag om slopande avunderställningsskyldigheten 1 remissyttranden över en inom kommundepartemenietupprättad promemoria om minskad statlig detaljreglering av kommunema (PM II Nämndor-ganisaiion, understiillningm. m.. Ds Kn 1975:3) gav fiera remissinstanser uttryck för uppfattningen attunderslällningsivångel beträffande brandordning kan slopas. iStockholms län framhöll bl. a. följande. Utan atl ta ställning lill i vad mån konimuncrna bör fäsiörre ftihci generellt på detla område vill hiir fnimhålla alt fisisiällelseprövningen av brandordning kan slopas efter en mindre justering ibrandsladgan. Del finns endasl ett exempel på straffsanktionerade besiiimmelseri statens brandnämnds "exemiiel på brandordningar". Del giiller 8 !Jsom siadgar anmälningsskyldighet till brandchef vid bränning uiomhu.s.Utmätning av straff sker enligt 27 ij brandsladgan. Eftersom bestiimmelsenförmodligen har, och i varje fall bör ha, riksgiltighet ärdet enligtliinssiyrelsens mening riktigare att den inRires i brandstadgan. Förlänsstyrelsens del innebär det ett icke obetydligt arbete att granskakommunernas brandordningar. Genom svår personalbrist och stora iircndebalan.seri liinssiyrelscrna iirdei inte ovanligt att brandordningarna tvingas liggaåtskilliga månader i avvaktan på all de kan prövas för fastställelse med dennackdel tidsutdräkten får för kommunerna. Eftersom kommunerna numera efterkommunindelningsreformens fullföljande har bättre personella resurser även pådel juridiska området, finns del enligt mening ingalillriickliga skäl att behålla underställnings-plikten vad det gäller denkommunala brandordningen. och ett par kommuner gav uttryck förliknande tankegångar. Kommunförbundei framhöll att en slopad statsupp-sikiskulle innebiira en smidigare och raiionellare handläggningsordning eftersombrandordningen sländigi måsle anpassas efter de förändringar som ökade ellerminskade risker medför genom en komtnuns befolkningsutveckling ochindustriella utveckling. kommun framförde bl. a. följande synpunkter. Stor tveksamhet måste dessutom anses föreligga, huruvidastatsuppsikten genom länsstyrelseprövningen av brandordning skall kunna utgöranågon form av effekliviteiskoniroll på kommunernas huvudmannaskap för brandförsvaret.Län.sstyrel.sens prövning av antagna förslag till brandordningar kan därför ejbli annal än en ren "pappersbedönining". Denna får genomföras Ulansiörre kännedom om de lokala påverkansfakiorer som kommunens organ använt försina bedömningar för att konkretisera brandförsvarets organisation ochambitionsnivå. Del bör även framhållas, all en slopad siailigfasisiällelseprövning av brandordningar skulle förenkla handläggningsruiinerna.Den kommunala brandordningen kan niimligen ej anses utgöra en statisktoföränderlig förordning. Brandordningen måste nämligen dynamiskt anpassas efterde förändringar, som ökade eller minskade brandrisker medför genom en kommunsbefolknings- och bland annat industriella utveckling. och i länkunde däremot inte biträda all underställningsRirfarandei slopas. 1978/79:53 120 Departementschefenanförde följande i prop. 1976/77:1 om minskad statlig detaljreglering avkommunerna m. m. Enligt6 i; brandlagen kan hell eller delvis befria kommunen frånskyldigheten att hålla brandkår, om kommunen har träffal avtal om hjälp frånbrandkår i annan kommun. Om kommunen har träffat avtal om sådan hjälp frånannan brandkår(t. ex. industribrandkår) eller från annai räddningsorgan änbrandkår (t. ex. oljesaneringsföretag) får delvis befria kommunenfrån skyldigheten all hålla brandkår. Har kommunen hell eller delvis befriatsfrån sådan skyldighet skall enligt 4 § brandsladgan av brandordningen framgå ivilken utsträckning och inom vilka områden räddningstjänsten i kommunen skallombesörjas enligt avtal som avses i 6 § brandlagen. 1 brandordningen skallockså las in andra bestämmelser som rör den kommunala brandsiyrkansorganisation. Av vad jag nu har sagt framgår att brandlagslifiningen gerkommunerna stor frihet i fråga om den kommunala räddningstjänstorganisationensuppbyggnad. Kontrollen av atl rädd-ningstjänsiorganisalionen tillfredsställerskäliga anspråk på effektivitet sker genom atl brandordningen prövas avlänsstyrelsen. Även om skäl alltså kan anföras för en viss statlig tillsyn, ärjag beredd alt i annal sammanhang överväga formerna för denna kontroll. Prop.1978/79:53 121 7Kommitténs överväganden och förslag A vden offentliga sektorns ulgifter används ungefär två tredjedelar förkommunala och landslingskommunala angeliigenhcter. Statsmakterna har dock detövergripande ansvaret för utvecklingen av samhällsverksamheten. t)e måstedärför ange ramar för komniuncrnas och landstingskommunernas befogenheter.Denna statskontroll kommer till uitryck i olika former t. ex. genomlagstiftning, besvär, understiillning, anvisningar och ekonomiska styrmedel. Förutsättningarnaatt öka kommunernas och landstingskommunernas ansvar och handlingsfrihet harunder i hög grad förbiittrals. SärskiltkommunindelningsreRirmens fullföliande och samhällsverksamhetens kraftigautbyggnad väsentligt au ålgärder vidtas föratt stärka den komniunalasjälvstyrel.sen. Därigenom kan Rirdelarna med en deceniraliseradsamhällsförvalining las lillvara och våri demokraiiska samhälle ytterligareutvecklas. 1direktiven för kommittén anges fiera motiv för au decentralisera ansvar ochbefogenheter. Den centrala statsförvaltningen kan avlastas arbetsuppgifter ochfå bätire lid för planering och andra övergripande frågor. Det är vidare fråndemokratisk synpunkt angeläget att besluten utformas nära de enskildamänniskorna. Därigenom skapas de bästa niöjlighetcrna att anpassa verksamhetenefter skiftande lokala Rirhållanden. I direktiven sägs dock attkraven på samordning och likformighet i samhällsarbetet måste beaktas.Bestämmelser av olika slag har tillkommit for att övergripande mål i fråga omexempelvis rättssäkerhet, sysselsättning och samhällsservice skall kunnauppnås. Med dessa delvis motstridiga utgångspunkter måste kommittén enligtdirektiven vid ställningstagande till olika statskontroll-frågor göra enavvägning mellan skilda intressen. Frågan om förhållandetmellan statliga och kommunala organ är inte ny. Den har övervägts vid olikatillfallen och förändringar har successivt genomförts. kännetecken för 1977års kommunallagsreform (prop. 1975/ 76:187, KU 1976/77:25, rskr 1976/77:148) ärall lagstiftningen lämnar största möjliga frihet för kommunerna ochlandstingskommunerna att anpassa sina arbetsformer lill de lokalaförhållandena. Dessa principer har också kommii lill ullryck i speciallagstiftningenför olika kommunala verksamhetsområden. En förändring kan också iakttas närdetgällersiaiskontrollens former. Kommuns och landstingskommuns skyldighet atlunderställa siailig myndighei beslut för fastställelse har sålunda i betydande utsträckningbegränsats. Samspelet mellan statliga och kommunala organ har i ställetutvecklats på annat sätt. Enförsta uppgift för siaiskonirollkommitién har varil att göra en kartläggning avaktuella problem. Detla utredningsarbete har bedrivits i nära Prop.1978/79:53 122 kontakt med statliga myndigheter, kommunförbunden,kommuner och landstingskommuner. Mängden av framförda synpunkier och förslaghar gjort del nödvändigt all i utredningsarbetet prioritera vissa frågor ochverksamhetsområden. I direktiven anges au särskild uppmärksamhet bör ägnasbeslut som kräver fastsiällelseprövning av statliga myndigheter. En annanutgångspunkt för kommitténs arbete iir alt sådana förändringar i försia handskall övervägas, som framstårsom särskilt angelägna och som kan göras oberoendeav överväganden inom ett visst sakområde. 7.2 Statskontroll över brandförsvarei Enligt 2 i; brandlagen skall varje konimun svara förräddningstjänst och för förebyggande åtgärder mot brand i kommunen. Som framgårav avsnitt 4.1 förstås med räddningstjänst enligt brandlagen verksamhet som medhänsyn lill vissa förutsättningar syftar till au vid brand, oljeutfiöde, ras,översvämning eller annal nödläge avvärja eller begränsa skada på människoreller egendom eller i miljön. För dessa uppgifter skall konimunen i enlighetmed föreskrifier i brandlagen och brandstadgan hålla ett brandförsvar somtillfredsställer skäliga anspråk på effektivitet. Föreskrifterna i brandlagenoch brandsladgan är tillämpliga på alla kommuner och är därför allmäntformulerade. Mot bakgrund av dessa generella föreskrifter bestäms för varjekommun genom en brandordning hur brandförsvarei skall varaorganiserat. Brandordning antas enligt 2 ij brandstadgan av kommunfullmäktige. För att bli gällande måste en av kommunfullmäktige antagenbrandordning fastställas av . Vid faslsiiillelseprövningen harlänsstyrelsen all antingen fastställa brandordningen ulan andra ändringar änredaktionella justeringar ulan saklig belydelse eller all vägra fastställelse.Vid fastsiällelseprövningen är det vanligt att samråder medstatens brandnämnd. Den granskning som företas av nämnden och liinsstyrelsensker med utgångspunkt i de exempel på brandordning som brandnämnden harutarbetat i samråd med . Länsslyrelsernasfastsiällelseprövning utgör ett led i den statliga kontrollen över kommunernasbrandförsvar. Sådan kontroll utövas emellertid inte bara genom länsslyrelsernasprövning av brandordningen. Länsstyrelserna har också en allmän skyldighet atlvaka över au brandförsvaret inom länei är tillfredsställande ordnat. Vid sinlillsyn över atl kommuner och andra fullgör sina åligganden med av.seende påriiddningstjänsi och förebyggande åtgärder mol brand får föreläggavite. Även statens brandnämnds allmänna lillsyn överbrandförsvaret i riket sann de rekommendationer i fråga om brandförsvaretsuppbyggnad m. m. som lämnas av nämnden utgör en effekiiviiciskoniroll avkommunernas brandförsvar. Nämnda ivå former av slalskoniroll kompletteras avbesvärsförfarandet. Prop.1978/79:53 123 Överkommunfullmäkiigcs beslut att anta brandordning kan kommunmedlem anförakommunalbesvär. Liinssiyrelsens beslul atl faststiilla eller atl vägrafastställa brandordning kan däremot överprövas genom förvaltningsbesvär. Ävenlänsstyrelsens beslut i den allmänna tillsynsverksamheten kan överprövas efterförvaltningsbesvär. Förutomden statskontroll som ulövas med slöd av brandlagen och brandstadgan utövarstaten kontroll över skyddet mol brand med stöd av en rad andra författningaroch genom olika organ. D,;i a har redovisats i avsnitt 4.2 och 5.1. Brandlagslifiningenär utformad som en ramlagstiftning. Föreskrifterna anger kommunernasskyldigheter i allmänna formuleringar och ulgör en ram, inom vilken kommunernakan bygga uppden brandförsvarsorganisation som är lämpligast med hänsyn tilllokala förhållanden. Del har ansetts vara varken möjligl eller önskvärt atl idetalj reglera kommunernas brandförsvar i brandlag eller brandsiadga. I prop.1973:185 (s. 137) framhåller departementschefen att det, även om enhetlighetiir en fördel från organisatorisk synpunkt, är angeläget au varje konimun kananpassa sin organisaiion efter behovei och förhållandena i övrigi inom kommunen.Kommunerna har därför getts stor frihet närdet gäller alt i brandordning elleri övrigi bestämma organisationens uppbyggnad och utformning. 1962:12 (s. 37) uttalade departementschefen atl undersiällelsepröv-ningvar den viktigaste formen för tillsynen över det komniunala brandförsvaret.Grundtanken framgår klart av ell ullalande av brandför-svarsuiredningsom framhöll atl, även om kommunerna som regel med hänsyn till egen säkerheikunde förväntas tilliimpa föreskrifterna i brandlagen och brandstadgan på ettsådant sätl att en betryggande brandorganisalion uppehölls, visade dockerfarenheten atl en siailig lillsyn hade en utomordentligt viktig uppgift attfylla. Fastslällelsen kan sägas ha en trcftildig funktion nämligen delssom kontroll över atl kommunen på ett godtagbart sätt fullgör sin skyldighetatt hålla ett effektivt brandförsvar delssom kontroll över att brandordningen inte innehåller några obehörigaföreskrifter, t. ex. sådana som lägger onödigt ivång på allmänheien sann delssom konfirmation av straffsanktionerade föreskrifter. Avdessa tre funktioner barden först nämnda ansetts vara den vikligaste. Däriinnefattas kontroll av den kommunala brandförsvarsorganisaiionens uppbyggnad,brandbefälens kompetens etc. Brandniimndens yttranden över antagnabrandordningar antyder också alt fasiställelseprövningen i första hand ärkoncentrerad på insalsberedskapen och brandbefälens kompetens. Prop.1978/79:53 124 7.4 Framförda synpunkier på fastställelse av brandordning Som har redovisats i avsnitt 6.4 riktade någraremissinstanser kritik mot understiillningsskyldigheien i sina yttranden överen inom kommundepartemeniet upprättad promemoria om minskad statligdetaljreglering av kommunerna (PM II Nämndorganisaiionen, underställning m. m. Ds Kn 1975:3).Statskontrollkommittén har särskilt uppmärksammat följande uttalanden. i framhöll att kommunernanumera hade sådana personella resurser atl del inte fanns tillräckliga skäl attbehälla underställningsskyldigheten. Vidare framhöll liinsstyrelsen alt tillföljd av svår personalbrist och stora iirendebalanser i länsstyrelserna är detinte ovanligt alt brandordningarna tvingas ligga åtskilliga månader i avvaktanpå att de kan prövas Rir fastställelse med den nackdel tidsutdräkten får förkommunerna. Även uttalade sig överfastsiällelseprövningen i sitt yttrande. Det enda exemplet påstraffsankiionerande bestämmelser i statens brandnämnds "Exempel påbrandordningar" återfinns i 8 ij som siadgar anmälningsskyldighet vidbriinning utomhus. Om denna bestämmelse infördes i brandsladgan ansågkommunförbundet all del inte fanns några skäl atl behållafastsiällelseprövningen. anförde vidare att övervägande delenav de brandordningar som antas av kommunerna är utformade i enlighet med derekommendationer som har utfärdats av statens brandnämnd i samråd medkommunförbundet. Bedömningen av erforderiig brandförsvarsorganisalion hargjorts av kommunens ansvariga som är de som bäst känner de lokalaförutsättningarna. Slopad siatsuppsikt skulle enligt förbundet innebära ensmidigare och mera rationell handläggningsordning, efiersom brandordningenständigt måste anpassas efter de ökade eller minskade risker som en kommunsbefolkningsutveckling och industriella utveckling medför. kommun framhöll i sitt yttrande överdepartementspromemorian atl länsslyrelsernas prövning genomförs utan störrekännedom om de lokala fakiorer som kommunens organ har använt vid bestämning avbrandförsvarets organisation och ambitionsnivå. Kommunen ansåg liksomkommunförbundei att en slopad slallig fastsiällelseprövning skulle innebäraförenklad administration, efiersom brandordningen sländigi måsle anpassas efterde ökade eller minskade brandrisker som en kommuns befolkningsutveckling ochindustriella utveckling medför. 1 deua sammanhang vill siaiskonirollkommitién framhållaatl kommitténs genomgång av brandnämndens yttranden -vilken har redovisats iavsnitt 6.2 - visar all del även under senare lid har funnits anledning atlrikta anmärkningar mol kommuners förslag till brandordning. Frågan är om dessaanmärkningar samt de skäl för fastsiällelseprövning som har redovisats tidigareär så tungt vägande alt underställningsskyldigheten trots kritiska Prop.1978/79:53 125 synpunkiermåsle behållas eller om övriga former för statskontroll är tillräckliga. 7.5Fastställelseprövningens betydelse med hänsyn till skyddsintresset 1syfte att komma till klarhet i frågan om underställningsskyldighetens betydelsemed hänsyn lill det allmänna skyddsintresse som staten har alt bevaka harkommittén granskat dels statens brandnämnds meddelande 1975:6 "Exempel påbrandordningar" (se bilaga) dels de sanktionsmöjligheter somlänsstyrelserna har gentemot kommunema enligt nuvarande regler. 7.5.1 Vissa allmänna frågor Fleraparagrafer i brandnämndens exempel på brandordning rör formella frågor eller ärså allmänt hållna atl de knappast kan bli föremål Rir sakgranskning vidfastsiällelseprövningen. Del gäller 1. 5,6, 7,9 och 14 ijij. I fråga om dessaparagrafer torde granskningen friimsi vara av formell natur och i huvudsakinnebära kontroll av alt de frågor som regleras i dessa paragrafer las upp ibrandordningen och regleras på ett sätt som i huvudsak stämmer överens med regleringeni brandnänmdens exempel. Fastsiällelseprövningen har alltså niir det gällerdessa panigrafer en tämligen begränsad betydelse. Detsamma torde gälla i frågaom 10-13 i;ij i brandnänmdens exempel. I 1§ brandordningen skall enligt brandnämndens exempel anges huruvida konimunenskall ha särskild brandstyrelse eller annan niimnd skall vara brandstyrelse(jfr 3 ij brandlagen). Bestämmelseni 5 ij brandnänmdens exempel utgår från 4 ij brandstadgan där del föreskrivsall brandordningen skall innehålla bestämmelser om det lägsta antal övningarsom skall hållas med brandsiyrkan. I exemplet ges vissa normer för antaletövningar. Att brandstyrkan övar i tillriicklig utstriickning är sjiilvfallet avgrundläggande betydelse för styrkans effektivitet. Kommittén anser emellertidatt risken för att en kommun åsidosätter intresset av en tillräckligtomfattande övningsverksamhei är ringa. Därtill kommer att en föreskrift ibrandordning om antalet övningar inte gärna kan bli annat än en tämligenonyanserad minimiregel. Mot denna bakgrund anser kommittén au statlig kontrollgenom understiillning av brandordning inte iir erforderiig i fråga om antalövningar för brandstyrkan. I11 ij brandstadgan anges bl.a. all en sländigi bemannad aiarmeringsceniralskall finnas för kommunens brandförsvar. Paragrafen är uiRirmad så aualarmeringen skall kunna handhas av en länsalarmeringsceniral. Derekommendalioner om hur alarmeringsfrågorna skall ordnas som finns i 6 ijexempel på brandordning ärdelvis ganska allmiini hållna. 1973:185 (s.206) framhöll departementschefen atl del är angeläget au länsstyrelserna vidprövningen av brandordningarna övertygar sig om alt kommunen har ordnai Prop.1978/79:53 126 alarmeringen på ell betryggande säu. Depariemenischefenframhöll vidare all della giiller särskili för liden inlill desslänsalarmering,scenlral har inräitats i länet och kommunerna genomgående haranslutit sig till det nya alarmeringssysiemet. Statsmakternahar beslutat (prop. TU 1972:20,rskr 1972:329)om godkännande av ettavtal mellan . och ombildande av cii siirskilt bolag, , för all bygga upp och drivaalarmeringscentraler för alarmering av i försia hand kommunala ochlandslingskommunala hjiilporgan. Enligt uppgifter från finnsdel f n. lolv länsalarmeringscenlraler. Ytterligare två kommeratt las i driftföre uigången av . Man kan enligt bolaget räkna med atl ca 20länsalarmering.scentraler kommer att vara i drift och altsamtliga landets kommuner därmed skall ha möjlighel au ansluta sig lillaiarmeringsceniral i SOS Alarmering AB:s regi. Det anförda visar att kommunernakänner ansvar för au alarmeringsfrågorna ordnas på ett betryggande sätt. Även idetla fall finns det därför enligt kommitténs mening inte några vägande skälsom kan motivera ett underställningsförfarande. Enligt 5 §brandlagen är kommunen skyldig att sörja för tillgång lill för släckningav brand. De regler i anslutning lill denna bestämmelse som finns i 7 ijbrandnämndens exempel är allmänt hållna. Det är angeläget atl kommunensbrandförsvar samarbetar med den kommunala förvaltning som handhar utbyggnadenav vattenledningar. Till ledning för kommunens planering i detla avseende utarbetat rekommendationer förvattenverks anordnande för brandsläckning. Konimittén kan inte finna attfastsiällelseprövningen skulle behövas för all säkerställa att kommunernafullgör skyldigheten alt sörja för tillgång till vatten för brandsläckning. I 9-13 §5brandnämndens exempel på brandordning finns besiämmelser om sotning somanknyter lill 15 och 16 ijij samt 19 ij 2 mom. brandstadgan. Frånsäkerhetssynpunkt synes endasl bestämmelserna i 10 och 11 i;§ omsotningsfrisier m. m. ha . Det skulle kunna övervägas att föra över dessabestämmelser lill brandsladgan. Med hänsyn lill all beslämnielserna är myckeldetaljerade an.ser kommittén att detta inte aren lämplig lösning. Den kontrollsom liinsstyrelsen - med ledning av brandnänmdens exempel på brandordning - kanutöva i den allmänna tillsynsverksamheten får enligt kommitténs mening ansestillräcklig. Ansvarsbesiämmel.serna i 14 1; brandnämndens exempel päbrandordning behandlas i avsnitt 7.5.7. Enligt 5 ij brandstadgan skall kommun hålla sådanberedskap, att första utryckning för räddningstjänst ständigt kan ske inom enefter kommunens 1978/79:53 127 förhållanden godtagbar tid. I brandordningen skall denliden anges och besuirnmclser inläs om del lägsia anial brandbefiil ochbrantlmän som erfordras för beredskapen. 1962:12 (s. 69) framhöll depariemenischefen alluiryckningsbcred-skapen var en avgörande fiikior vid bcstiimmandc av del loialapersonalbe-hovei i den kommunala brandsiyrkan. Redan av denna orsak, forisaiiedepariemenischefen. förelåg siarka skäl all i varje kommun noga pröva vilkenuiryckningsberedskap som med hänsyn lill de rådande förhållandena krävdes ochkunde åsiadkornmas uian oskälig kosinad. har uiarbeiai rikilinjer för dimensioneringav beredskaps-siyrkor. Rikilinjcrna, som är så utformade att de skall kunnalilliimpas i kommuner av olika storlek, har förberetts av en arbei.sgrupp medföretriidare . Svenska brandbefälets riksförbund.Svenska kommunalarbetareförbundet, och brandnämnden.Avsikten äralt deskall uiRirdas , sedan de har undcrstiillisregeringens prövning. Insatsberedskapen är, som har franihålliis i detföregående, av sior belydelse vid statsmakternas kontroll av brandförsvaretseffektivitet. Länsstyrelserna har genom undersiällningsförfarandel direktamöjligheter atl påverka den kommunala brandförsvarsorganisationen. Omunderslällningsskyldigheten slopas, kvarstår dock allniänn;itillsyn för kontroll av insatsberedskapens standard. måstesjälvfallet ha möjlighet atl bevaka förändringar i insalsberedskapen. kanske genom all kommunerna åliiggs all översända avskrift av aniagen brandordninglill . får då möjlighet alt kontinuerligt följaförändringar i brandförsvarsorganisaiionens uppbyggnad i länet. Detta innebiiralt den statliga tillsynen inriktas mera på efterhandskontroll än på ingripandei den komniunala beslutsprocessen. Kommunerna har överlag byggt uppenbrandförsvarsorganisation som har goda möjligheter att klara de uppgifter sombrandlagsiiftningcn ålägger dem.