prop · G20373 · 1978-12-31 00:00:00 — Jag är för min del inte beredd attverka för att statliga bidrag används lill att stödja en anställning som inteuppfyller dessa krav. Å andra sidan skulle det innebära krav påorganisationstillhörighet att föreskriva atl den anställde skulle omfattas avkollektivavtal. Jag kan därför inte biträda utredningens förslag på dennapunkt. Del bör dock vara naturligt att ställa kravet atl den anställde uppbärlön och andra anställningsförmåner som är jämförbara med dem som utgår enligtkollektivavtal inom branschen. förslag skall lönebidraget till arbetsgivarna utgå enligt följande.Statliga myndigheter, verk och institutioner skall fä full kostnadstäckningoch allmännyttiga organisationer bidrag . För kommuner,landstingskommuner, enskilda företag och organisationer saml statligaaffärsdrivande verk skall statsbidrag utgå , 50%under det andra och under de båda därpå följande åren. De föreslagnabidragsbestämmelsema har lämnats utan erinran av flertalet remissinstanser ochjag ansluter mig till utredningens förslag vad gäller de föreslagnaprocentsatserna för statsbidrag. Kritiska synpunkter har framförts av LO, HCK,, och . HCK och ifrågasätter om statliga myndigheter skall särbehandlas på så sättatt de får full kostnadsläckning. Man uttrycker därvid farhågor för att enövergång till reguljär anställning skall försvåras. LO, ochVerdandi förordar alt bidrag även i fortsättningen skall utgå lillallmännyttiga organisationer. Man pekar härvid på alt det kan bli svårt försmå organisationer att klara ens av de totala lönekostnaderna för denanställde. De farhågor som HCK och haruttryckt i sina yttranden har utförligt behandlats i utredningen. Av flera skälbl.a. budgetmässiga har utredningen inte ansett sig kunna föreslå ett systemdär de statliga myndigheterna successivt tar över en del av kostnadsansvaret.Jag delar denna uppfattning men vill framhålla vikten av att myndigheternaaktivt arbetar för atl anställda med lönebidrag överförs lill reguljäranställning. Detta bör klart framgå av de bestämmelser och riktlinjer för bl.a.myndighetemas anpassningsarbete som jag har behandlat. Vad gällernivån på bidraget lill de allmännyttiga organisationerna har någraremissinstanser pekat på att ett arbetsgivaransvar för dessa organisationerulan koppling till visst ekonomiskt ansvar är mindre tillfredsställande.Sysselsällningsutredningen har också konstaterat att de studier utredningengjort tyder pä att organisationema har sådan ekonomi att de också kan la ettvisst ekonomiskt ansvar. Man har också pekat på atl arbetsgivaransvarethärigenom lorde bli större. Jag flnner mot denna bakgmnd inte an- 1978/79:73 64 ledning förorda ändring av de bidragsbestämmelserutredningen föreslagit för anställning med lönebidrag. I sammanhanget vill jagerinra om de förhöjda bidrag som enligt vad jag har förordat skallutgå till gravt handikappade ungdomar. Vid övergången till de nyabestämmelserna kommer emellertid vissa problem atl uppslå för de allmännyttigaorganisationer som har arkivarbete med full kostnadsläckning.Utredningen har pekat på detta förhållande och förordat att full kostnadstäckningövergångsvis får utgå för de personer som vid det nya systemels införande finnsi arkivarbete. De remissinstanser som varit kritiska mot den föreslagnabidragsnivån för organisationema har på denna punkt framfört motsvarandesynpunkter. Flertalet remissinstanser har inte uttalat sig i frågan. TCObetonar dock all övergångsperioden inte bör bli för utdragen i tiden. För egendel anser jag det befogat att en relativt lång övergångsperiod ges. Detta föratt organisationerna skall ges rådrum och tid att förbereda sig inför de kravpå ekonomiska förstärkningar som kan vara nödvändiga. Jag förordar därtÖr atlför personer i arkivarbete hos allmännyttiga organisationer för vilka fullkostnadstäckning utgår bör denna kvarstå t.o.m. utgången av budgetåret1982/83. Det är vidare angeläget atl organisationsförändringen genomförs påsådant sätt alt försämrade ekonomiska förmåner för den enskilde arbetstagarenså långt möjligt undviks. F.n. jämställs försäkringskassornai bidragshänseende med allmännyttiga organisationer. Utredningen föreslår attkassorna vad gäller lönebidrag skall jämställas med statliga myndigheter. Jaghar inga erinringar mot detta förslag. Frågan om antaletlönebidragsanställningar hos stat och försäkringskassor får behandlas i budgetpropositionen1980. Enligt gällande bestämmelser förhalvskyddat arbete kan en redan anställd överföras till halvskyddadsysselsättning om en arbetshandikappad nyanställs. Denna möjlighetgäller inte de statliga affärsdrivande verken. Utredningen föreslår atlöverföring av redan anställda till anställning med lönebidrag skall gälla ävende affärsdrivande verken. Förslaget tillstyrks av bl.a. SJ, ,postverket och SAF. och LO tillstyrker också menbetonar att stor restriktivitet bör gälla. Även RRV uttalar tveksamhet motbakgmnd av behovet av likformig-hel i omplaceringsfrågor inom den statligasektorn. Jag vill för egen del ansluta mig till den av TCO redovisadeinställningen atl staten som arbetsgivare bör la fullt ansvar för denanställda personalen och kan därför inte biträda utredningens förslag. Inte heller anser jag mig kunnaförorda förslaget alt arbetshandikappad som har anställts och därvid visat sådan begränsning atl denne riskerar alt inte kunnabehålla sin anställning skall kunna överföras till anställning med lönebidrag.Ett skäl härför är att det är bättre för den enskilde att övergå tillanställning med lönebidrag än atl ställas utan arbete. Jag ser dock en uppenbarrisk för att arbetsgivarnas ansvar 1978/79:73 65 för de anställda skulle urholkas genom det föreslagnasystemet. I de fall tveksamhet råder om en persons arbetsförmåga förordar Jag ilikhet med TCO och RRV atl andra åtgärder prövas. Jag vill här nämnamöjlighetema till prövning/träning i reell miljö eller lönebidrag frånanställningens början. Eftersom detta bidrag skall omprövas i förhållande lillarbetsförmågan bör risken för "onödiga" bidrag vara liten. 1 anslutning till bl.a. förslagetom anställning med lönebidrag har utredningen tagit upp vissa anställnings-,löne- och pensionsfrågor inom den statliga sektorn. Man har förordat altanställning med lönebidrag skall tillgodoräknas som merit vid tjänsletillsättningar.Jag finner delta vara naturligt eftersom de personer det här gäller skallomfattas av samma villkor som gäller för andra på den aktuella arbetsplatsen.Efter samråd med statsrådet får jag meddela atl jag ämnar föreslåregeringen att uppdra åt atl i samarbete med de fackligaorganisationema klarlägga denna fråga. Verket bör också få i uppdrag attnärmare studera utredningens synpunkter vad gäller det statliga tjänste- ochlönesystemet samt behovet av samordning av skilda pensionssystem. Jag villockså anmäla att jag ämnar föreslå regeringen atl uppdra åt AMS att i samrådmed och de fackliga organisationema närmare klarlägga förvilka anställda med lönebidrag hos myndigheter och institutioner etc. som fullkostnadstäckning bör utgå. 1 detta sammanhang bör även det framtidaarbetsgivaransvaret för vissa grupper av arbetstagare i arkivarbele - främsts.k. arkivvårdare - utredas. Jag vill i detta sammanhang vidareanmäla att jag har för avsikt atl budgetproposition föreslå att densärskilda utbildningen av arbetsledare vid arbetsplatser med halvskyddadearbetsplatser som AMS bedriver skall få fortsätta även under budgetåret1979/80.Jag har för avsikt alt senare föreslå regeringen atl ge AMS i uppdragall i sin anslagsframställning för /81 ge förslag om hur dennaverksamhet fortsättningsvis skall bedrivas mot bakgmnd av vad jag härföreslagit i fråga om anställning med lönebidrag. Bl.a. bör styrelsen redovisai vilken utsträckning utbildning av detta slag kan integreras i den ordinarieutbildningen av arbetsledare. De reformförslag utredningen lagtfram vad gäller anställning med lönebidrag innebär inga kostnadsförändringar.Utredningen har dock förutsatt en volymmässig ökning av anställning medlönebidrag. Enligt utredningen hören årlig ökning eftersträvas, vilketinnebär att antalet anställda med lönebidrag skulle öka från ca 25000lill 75000 . Enligt min mening bör del av mig förordadesystemet väsentligt öka de arbetshandikappades möjligheter till arbete ochdärmed också leda lill en volymmässig tillväxt av antalet anställda medlönebidrag. Med hänsyn till atl jag förordat en övergång till det nya systemetfr.o.m. /81 är jag dock inte nu beredd la ställning till detmedelsbehov som kan erfordras. Det ankommer på AMS att i sinaanslagsframställningar re-5 1978/79. Prop.1978/79:73 66 dovisa behovet av medel för verksamheten, varefter frågani sedvanlig ordning får behandlas i budgetpropositionen 1980. 3.7.2 Verkstäder inom arbet.svården Verkstäder för skyddat arbete drivsav primär- och landstingskommuner och i några fall av ideella organisationer.Arbetet består av produktion inom olika branschområden. Statsbidrag utgår föranordnande och drift av verksamheten enligt kungörelsen 1966:370 med senareändringarom statsbidrag till verksläder inom arbetsvärden. Verksamheten harexpanderat kraftigt sedan böljan av 1960-lalet. fanns1600, 10500 resp. 15 700 platser, varav ca 600 avser hemarbete. Kontorsarbetscentralerna, somformellt är en form av arkivarbete har ett syfte och innehåll som i alltväsentligt överensstämmer med verkstäderna för skyddat arbete. I verksamheten,som administreras av länsarbetsnämnderna och AMS, sysselsätts f.n. ca I 600personer. Industriella beredskapsarbeten medAMS som huvudman böljade anordnas . Flertalet industriellaberedskapsarbeten som startats i samband med strukturförändringar har med tidenfått ett betydande inslag av personer med arbetshinder bland de anställda. Iverksamheten, som administreras av AMS finns f.n. ca I 800 arbetstagare. Hemarbete drivs avvissa primär- och landstingskommunala huvudmän som ett led i den skyddadesysselsättning som står under AMS tillsyn. /69 hardessutom försöksverksam-hel bedrivits med statligt stöd till hemarbete ålpersoner bosatta i skogslänens glesbygd. ärtillsynsmyndighet för denna verksamhet och närmast ansvariga ärutvecklingsfonderna i berörda län. Totalt sysselsätts ca 2 300 personer iregionalpolltiskt hemarbete. Enligt beslut skall de härnämnda verksamheterna tidigast samordnas i regionala stiftelserför skyddat arbete vilka skall bildas av stat och landsting gemensamt. Deregionala stiftelsernas verksamhet kommer att samordnas under en centralstiftelse. skall dels ha ett övergripande ansvar förplanering, budgetarbete och ekonomi saml personal- och rehabiliteringspoliliskafrågor dels bistå de regionala stiftelserna med produktionsteknisk ochmarknadsmässig rådgivning m.m. Den nya organisationen för skyddatarbete, som totalt kommer alt sysselsätta mer än 22000 arbetstagare i skyddatarbete och närmare 5000 tjänstemän, kommer i sin helhet att finansieras medstatsmedel. Under ledning av nyaorganisationskommittén för skyddat arbete (NOSA) och dess regionalaunderkommittéer, pågår f.n. ett omfattande organisationsarbete. Jag avser inteatt nu närmare behandla denna verksamhet. Beträffande den principiellamålsättningen för verksamheten liksom bakgrunden till och motiven för denbeslutade organisationsförändringen hänvisar jag till vad min företrädareanförde i prop. (1977/78:30) om skyddat 1978/79:73 67 arbete och yrkesinriktad rehabilitering m.m.Sysselsällningsutredningen framlägger dock vissa förslag beträffandeverksamhetens utformning. Enligt utredningens uppfattning bör en framtida utbyggnadav verksamheten i första hand syfta till alt få till stånd en regionalutjämning av plats-antalet och till atl inplaceringsmöjligheterna ökas genomstörre omsättning, dvs. På så sätt anserutredningen att flera platser kan göras tillgängliga. Ett första mål kunde varaatl försöka få upp utplaceringsprocenlen till . För övrigt börenligt utredningen både befintliga och nya verksläder tillgodose behoven hospersoner med mycket svåra handikapp och sådana gmpper som i vissa fall har särskildabehov av specialinsatser som är svåra all åstadkomma på den reguljäraarbetsmarknaden. Med anledning av utredningenssynpunkter vill jag erinra om vad föredraganden i nyssnämnda propositionanförde i denna fråga. Föredraganden ansåg atl skyddat arbete självfalletmåste utformas och bedrivas så, att det åtminstone på förstärker deanställdas möjligheter atl kunna la steget över till annat arbete.Föredraganden erinrade också om att då den skyddade verksamheten började byggasupp sysselsattes i hög grad människor med traditionella fysiska handikapp. 1takt med atl bl.a. yrkesinriktad och annan rehabilitering byggts ut ochmöjligheten alt anpassa arbetsplatsema pä den ordinarie arbetsmarknadenförstärkts har dessa grupper i allt större utsträckning kunnat få arbete påden öppna marknaden. I stället har alltmer gravt fysiskt handikappade ellermänniskor med andra typer av handikapp kunnat beredas arbete inom bl.a.verksläder för skyddat arbete. Många av de anställda har också fler än etthandikapp. En betydande del av dem som sysselsätts i verksläder förskyddat arbete har haft något avlönat arbete. Del gäller bl.a.många psykiskt utvecklingsstörda, gravt fysiskt handikappade och personer medsociala problem. En del av dessa arbetstagare kan åtminstone hamöjligheter all la arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Andra har såväsentligt nedsatt arbetsförmåga att de knappast under några fömtsättningar kommerifråga för sådant arbete. För egen del anser Jag attsysselsättningsutredningens tankegångar om en avsevärt förbättradutplaceringsverksamhet och de framförda kraven om atl verkstädernaför skyddat arbete skall tillgodose behoven för personer med mycket svårahandikapp delvis är svåra att förena. Ofta används också ulplacering som detenda måttet för rehabiliteringen av de anställda i skyddat arbete. Detta måttär enligt min mening inte rättvisande då gravt handikappade många gångergenomgår en hög grad av rehabilitering enbart genom all kunna klara ett arbetevid en verkstad för skyddat arbete. I en rapport lillsysselsällningsutredningen (SOU 1977:44) Skyddad verkstad, halvskyddadverksamhet, pekar man bl.a. på detta förhållande. Rapporten som bl.a. bygger påen intervjuundersökning vid några verkstäder för skyddat arbete visar att deanställda vid verkstäderna i allmänhet Prop.1978/79:73 68 anser att arbetet har haft en positiv inverkan på derasutveckling och rehabilitering. De anställda i skyddat arbete var också merpositiva lill sina arbeten m.m. än de anställda i halvskyddat arbete, somockså omfattades av undersökningen. 1 likhet med vad som anförts iprop. 1977/78:30 anser jag att del förhållandet alt en allt större del av deanställda stannar kvar i skyddat arbete inte får tolkas som något misslyckandeför verksamheten. Tvärtom kan utvecklingen ses som en höjd ambitionsnivå ochen vidgning av rätlen till arbete. Liksom min företrädare vill jag i dettasammanhang också erinra om atl löne- och anställningsvillkoren i skyddat arbetesuccessivt kommit all jämställas raed vad som gäller på den reguljäraarbetsmarknaden. De som är sysselsatta vid verkstäder för skyddat arbetebehöver därför inte av löneskäl känna sig tvingade atl söka sig ut på denreguljära arbetsmarknaden. anserall både ekonomiska skäl och rehabili-teringsskäl talar för atl verksläder förskyddat arbete knyts så nära till den ordinarie produktionen som möjligt.Utredningen anser därför att man bör pröva möjligheterna att anknyta en delverksläder för skyddat arbete mer direkt lill förelag. Genom särskilda kontraktskulle företag för en viss summa förbinda sig att driva verksamheten, dvs.svara för alt det fanns sysselsättning och för marknadsföring av produktionenetc. Finansieringen av verksamheten borde enligt utredningen knytas lill sammafinansieringsform som kommer all gälla för de föreslagna stiftelserna förskyddade verkstäder. För egen del vill jag framhålla atldet funnits några verkstäder för skyddat arbete som varitintegrerade i förelag. Erfarenheterna har i huvudsak varit goda. Det bör dockframhållas all integrering av en verkstad för skyddat arbete i förelag i ochför sig inte behöver innebära bättre möjligheter till rehabilitering ochintegrering än vad som är fallet vid en separat verkstad för skyddat arbeteute i samhället. Man kan t.ex., som bl.a. påpekas från handikapprörelsen, intebortse från de risker för segregering som kan uppkomma inom företagel. Enligtmin mening bör det, på sätt som angavs i prop. 1977/78:30 ankomma på den nyaorganisationen för skyddat arbete atl i samråd med AMS bedöma lämpligastelokalisering av förelag för skyddat arbete. Sysselsättningsutredningendiskuterar också en samordning av de löne-och pensionsförmåner som f n. finnsintagna i kollektivavtal som reglerar löne- och anställningsvillkoren förarbetstagare vid verksläder för skyddat arbete. Utredningen anger atl det iavtal på den kommunala sektom finns inskrivet bestämmelser om atlarbetsförmågan skall uppgå till hos de anställda i skyddadeverkstäder. Detta innebär m.a.o. alt personersom erhåller full pension enligt lagen om allmän försäkring, och således har enarbetsförmåga som bedöms vara lägre än inte varaktigt skall sysselsättas iverksläder för skyddat arbe- 1978/79:73 69 Sysselsättningsulredningen ifrågasätter om en sådangräns skall vara utslagsgivande för de arbetshandikappades rätt atl krävaarbete på den skyddade sektorn. För egen del anser jag all hithörande frågoräven bör regleras genom kollektivavtal Enligt prop. 1977/78:30ankommer det på statsföretagens förhandlingsorganisation (SFO) all företrädaden nya organisationen i förhandlingar med berörda löntagarorganisationer.Därigenom skapas en samordning mellan löne- och pensionssystemen på sä sätt atlarbetstagare i skyddat arbete inte skall riskera alt få arbeta enbart försymbolisk lön, som huvudmännen för verkstäderna inte i form av lönerfår ta över kostnader som i realiteten borde åvila pensionssystemet ellervårdinstitutioner m.fl. Vad jag nu har sagt innebär inte någotställningstagande till frågan om vilken lägsta arbetsförmåga som skall gällaför rätt lill skyddat arbete. Tvärtom anser jag alt man även bör haen hög ambitionsnivå så atl allt fler gravt arbetshandikappade ges möjlighettill en produktiv insats och därmed egen försörjning. Den omständigheten atlman genom kollektivavtal eller på annat sätt söker åstadkomma en samordningmellan löne- och pensionssystemen för de anställda får således inte uteslutaatt man under relativt lång lid låter gravt handikappade människor pröva på attarbeta vid verkstäder för skyddat arbete för atl därigenom klargöravederbörandes möjligheter lill varaktig anställning. Tilläggas bör alt chefen för socialdepartenientet avserall föreslå regeringen att lägga förslag till om att möjlighet skallöppnas för dem som uppbär förtidspension atl tjäna in pensionspoäng för ATP påförvärvsinkomster vid sidan av pensionen. Samma möjlighet föreslås öppnad ävenför dem som under del av år har uppburit hel ålderspension. Vidare föreslåsatt villkoren för beräkning av förtidspension med anlagandepoäng mildras. Dettainnebär bl.a. vidgade möjligheter för arbetstagare i skyddat arbete, vilka harförtidspension som är samordnad med lön, atl bygga upp ett framlidapensionsskydd inom ATP-systemet. 3.8 Arbete med näringshjälp Bestämmelser om näringshjälp finnsi arbetsmarknadskungörelsen (1966:368, omtryckt 1977:141) och i föreskriftersom regeringen utfärdat i regleringsbrev. Stödet kan utgå vid start avverksamhet som egen företagare eller för fortsatt drift av sådan verksamhetmed upp lill . som bidrag eller räntefritt lån. Därutöver kan, omsärskilda skäl föreligger, rän-lebelagt lån utgå vid start av verksamhet med upptill , såvida inte visst annat statligt kreditstöd kan beviljas. Under /78 erhöll 400 personer näringshjälptill egen rörelse. Antalet beviljade bidrag uppgick till 400 och antalet låntill 135. Kostnadema för stödet var under budgetåret . Anslaget tillnäringshjälp har varit oförändrat 9.5 milj. kr. Prop.1978/79:73 70 Stöd för alt börja verksamhet somegen företagare är en av de äldsta formerna för hjälp ål handikappade attklara sin försörjning. har medel beviljats tillverktyg eller maskiner åt "vanföra eller sjuka" som hadeyrkesutbildning eller som fick utbildning. 1 många fall har stöd lämnats förstart av kioskrörelse eller annan mindre affärsverksamhet. utgårstöd i form av näringshjälp genom arbetsmarknadsverket. Den kraftiga utbyggnad av olika arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som skett har medfört att andra stödformerkommit att dominera när det gällt alt bereda handikappade arbete. Genomuppbyggnaden av olika resurser för yrkesinriktad rehabilitering och enkraftigt utökad och breddad arbetsmarknadsutbildning har arbetshandikappadekunnat förberedas för arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Bidraget tillhalvskyddad sysselsättning, som höjdes avsevärt /77, harliksom bidrag till arbetstekniska hjälpmedel och till olika anordningar för atttekniskt anpassa arbetsplatser till handikappades särskilda behov underlättatför dem att erhålla och behålla ett arbete. Behovet av näringshjälpen somarbetsmarknadspolitiskt instrument har därigenom minskat. har ökandekrav ställts på egna företagare ekonomiskt och administrativt. 1 de fallföretagaren har anställd personal innebär detta ett särskilt ansvar. Mot denna bakgrund tillkalladedåvarande chefen för arbetsmarknads-departmenlet en sakkunnigför all utreda frågor om näringshjälp m.m. Utredningsmannen skulle bl.a.överväga om näringshjälpen borde behållas som särskild arbetsmarknadspolitiskstödform. Samspelet mellan arbetsmarknadsverket och företagareföreningarna -som ombildals till regionala utvecklingsfonder - skulle särskilt studeras.Utredningen avgav sill betänkande (SOU 1977:22) Arbete med näringshjälp. Enligt utredningens förslag börnäringshjälpen också fortsättningsvis finnas som ett medel förarbetsförmedlingen att skapa sysselsättning för arbetshandikappade, i de fallarbete på den reguljära arbetsmarknaden inte kan erbjudas dem. Utredningen fårhär stöd av en stark remissopinion. Även Jag finner att starka skäl talar för atlnäringshjälpen bibehålls som arbetsmarknadspolitiskt instrument även om stödetockså behöver utnyttjas i förhållandevis få fall. För flertalet avarbetsförmedlingens sökande med arbetshandikapp bör finnas andra vägar all lösasysselsättningsfrågan. Verksamheten vid de jag nyssförordat skall vara klart inriktad på att fä till stånd arbetsplaceringar påden reguljära arbetsmarknaden och bedrivas så all detta syfte så långt möjligtkan nås. Men jag delar den uppfattning, som förs fram av utredningen och avflera remissinstanser, att det finns behov av det särskilda stöd som nä- 1978/79:73 71 ringshjälpen kan utgöra. Alt avskaffa stödformen innebäralt man avhän-der sig en möjlighet till individanpassat stöd, som i detenskilda fallet kanske är den enda möjligheten att ge en sökandesysselsättning och försörjning. Därtill kommer alt stödet visat sig hasärskild betydelse i glesbygder, där tillgången till andra arbetsmöjligheterofta är begränsad. Utredningen har dessutom funnit att stödet i vissa fall kanha sekundära sysselsättningseffekter genom atl arbetstillfällen tillkommer inäringshjälpsföretagen. Dock finner jag att de påpekanden som görs av bl.a. RRV,och sysselsättningsulredningen värda atlbeakta. De framhåller alt ett bibehållande av stödet inte får innebära risk föröveretablering i branscher som saknar utrymme för nyetableringar eller atthandikappade dras in i orealistiska projekt. För egen del vill jag betona alt stödets syfte är allskapa en möjlighet för den arbetshandikappade att klara sin försörjning ellerge ett väsentligt tillskott till försörjningen. Därav följer allförutsättningar måste finnas alt driva verksamheten så att syftet kanförverkligas. Detta gäller såväl de ekonomiska förutsättningarna somstödtagarens personliga förmåga och kunskaper. Jag är enig med de remissinstanser,som framfört atl även sociala hänsyn måste tas vid bedömningen av dessaärenden.