prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — 9. lag om ändringi lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall 10. lag om ändring i lagen (1967:940) angående omsorgerom vissa psy kiskt utvecklingsstörda. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessornTomas . Förslagen föranleder föjande yttranden. Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen(1972:429) Del nuvarande rättshjälpssyslemet trädde i kraft så sentsom 1973. Del kom emellertid snart alt betraktas som svårtillgängligt, byråkratisktoch ägnat all medföra dröjsmål med handläggningen av de rättsliga angelägenhelersom rättshjälpen skall avse. Det lill lagrådet remitterade förslaget lillrältshjälpslagstiftning präglas främst av en strävan till decentralisering avbeslutsbefogenheter från rältshjäipsnämnderna till advokater, domstolar ochvissa andra myndigheter som handlägger mål eller ärenden vari rättshjälpsbehovuppkommer. Otvivelaktigt kommer rättshjälpssyslemet att i många hänseenden blienklare och effeklivare om denna organisationsförändring genomförs. 1978/79:90 472 Mol förslaget kun emellertid - likaväl som mol detgällande sysiemel -anmärkas all den blivande lagstiftningen kommer ull blisvårtillgänglig i den meningen att den innehåller många relalivi inveckladebestämmelser. En del av dessa finns redan i den nu gällande lagen. Det kanifrågasättas om inte önskemålel om en enklare och lätlbegripligare lagstiftningskulle vunnil på en frigörelse frän den ram som den ursprungliga lagen drarupp. Å andra sidan är de förhållanden som skall beskrivas delvis av sä kompliceradnatur, alt enkla framställningar är svåra att åstadkomma. Lagrådels granskning har främsi inriklats på denlagiekniska utformningen. När lagrådet kommii in på de delar av lagen i vilkanågon ändring icke föreslås i lagrädsremissen, har granskningen i huvudsakendasl haft lill syfte att åstadkomma enhetlighet i lagen sådan den kommer atlframträda efter de nu föreslagna ändringarnas genomförande. Lagrådel anser all förslaget, med de av lagrådet förordadeändringama, bör kunnu upphöjas lill lag. Av den samhälleliga rättshjälpens fyra former är detframför allt huvudformen, den allmänna rälishjälpen, som är föremål föröversyn i lagrådsremissen. De ire andra formerna, rällshjälp åt misstänkt ibrottmål, rättshjälp genom offentligt biträde och rådgivning, undergår i stortsett blott smärre justeringar. Genom de i remissen föreslagna organisatoriska ändringarnauppnås atl handläggningen av huvuddelen av ärendena om allmän rällshjälp kommeratt koncentreras lill en myndighei. 1 molsall riklning verkar dock det förhällandelalt i ett mäl, som går genom flera dömande instanser, varje domstol för sigskall ha all förelä en sluireglering. Molsvarande gäller beiräffande mål somföljer en instansordning med förvaliningsmyndighel i botten ochförvaltningsdomstolar som besvärsinstanser. Om talan rörande en och sammaangelägenhet för vilken beviljats allmän rällshjälp förs i flera instanser,görs sålunda ofta flera slulregleringar allteftersom mälel fortskrider.Handläggningen av rättshjälpen i angelägenhelen kan komma alt flyttas mellanrättshjälpsnämnd och annan myndighet i olika kombinationer. Andra problem reserdet förhällandel all även advokaler och bilrädande jurister, både enskilt verksammaoch anställda vid allmänna advokatbyråer, tilldelas beslutsfunktioner enligtden nya ordningen. Beiräffande den allmänna rälishjälpen förtjänar vidarenoleras att den rällssökandes bidrag lill rällshjälpskoslnadema, som lidigarekallats koslnadsbidrag, nu föreslås benämnt rältshjälpsavgifl. Därmed återgårman till terminologin i departementspromemorian Ju 1970:14. Denna ändring i lagenär emellertid ej all betrakta enbart som en terminologisk detalj. Genom införandel av ordel avgifl i lagen belönas nämligenalt del här är fråga om en prestation av offentligrällslig art som läggs på denenskilde. Samhällets rättshjälp karaktäriserades vid sin tillkomst som"ett direkt Prop.1978/79:90 473 ekonomiskt stöd från det allmännas sida" (prop.1972:4 s. 228). Huvudformen allmän rättshjälp är konstruerad på så vis att denrätissökande mot erläggande av denna offeniligrättsliga avgifl erhåller en radolika förmåner. Avgiften är icke någon form av skall utan snarare eninbetalning som berättigar lill vissa nyiligheier. Systemet är uppbyggt säall, om man icke erlägger avgiften, icke heller nyttigheterna utgår; se 34 Sförsta stycket 1. Beslul som rör avgiften innefattar i regelmyndighetsutövning. Likaså är avgiftens mottagande och redovisning en form föroffentlig veksamhet. Avgiften slår icke i relalion lill de erhållnanytlighelernas värde på annal säll än all avgiften icke får översligakosinaderna för de mollagna nylligheier-na. Rättshjälpen beviljas på grundvalav en dubbel behovsprövning, avseende såväl den rällsliga angelägenhet varomär fråga som den rällssökandes ekonomiska ställning. Avgiftens faslslällandeförsiggår i tvä skilda led. Redan i samband med atl allmän rättshjälp beviljasfaslslås ett maximibelopp för avgiften. Det ankommer därefter på denrätlshjälpssökande alt göra inbetalningar intill detta belopp. Försl närrättshjälpen i den rättsliga angelägenheten är avslutad eller, om denna äranhängig vid domstol, då domslolens befallning med angelägenhelen är avslutad,bestäms rättshjälpsavgiflen. Detla fastställande har dock inte formen av ellsjälvsiändigi beslul utan ingår vanligen som ell led i ell komplext beslutavseende flera olika spörsmål, alla föranledda av rätishjälpen i den rättsligaangelägenheten. Förrällshjälp i form av rådgivning utgår också en avgift. Den är av mindrekompliceral slag men skall dock fastställas genom ett offentligrättsligtbeslut och kan bli föremål för nedsättning och för eftergift. Åven härföreligger myndighetsutövning. Man synes icke i del remitterade förslaget ha i alla delargjort klart för sig vilka krav som rättsordningen från mera allmän synpunkt iolika hänseenden släller på den lagliga regleringen av myndighetsutövning iform av uttagande av offentligrättsliga avgifter. Det blir anledning återkommatill härmed sammanhängande frågor under de enskilda paragraferna. Ett ämne av allmän betydelse som ej närmare berörts ilagrådsremissen är vilket förfarande som skall bmkas i olika slag avrättshjälpsärenden. Dessa kan handla om beviljande av allmän rättshjälp och detdärmed sammanhängande fastställandet av maximibelopp, om jämkning av maximibelopp,om byte av biträde, om olika ersättningsfrågor, om faslslällande avrätlshjälpsavgift, om upphörande av allmän rättshjälp, om beviljande av rättshjälpåt misstänkt i annan form än förordnande av offentlig försvarare, omförordnande av offentligt biträde, om rådgivningsavgift osv. Beslut om rådgivningsavgift fattas av advokal ellerbiträdande jurisl och avses icke skola kunna överklagas. Från förfarandel iärende om rådgivningsavgifi kan man bortse i delta sammanhang. Flertalet avövriga rälls-hjälpsbeslut fattas antingen av den domstol eller annan myndighetdär huvudsaken är anhängig eller av rättshjälpsnämnden. I vissa fall är dockandra myndigheter beslutsfattare. 1978/79:90 474 Lagstiftaren synes anse del vara självklart all allabeslul i fräga om rällshjälp som domsiol och vissa andra myndigheler fattar ärbeslut under rättegängen resp. under förfarandet i det mål eller ärende i vilkelrälishjälpen lämnas. Ulgående härifrän föreslår lagrädsremissen ändringar i 17kap. 14S och 30 kap. 12§ RB, 34S förvaltningsprocesslagen m.fl. lagrum. Delsynes dock iveksaml om vissa beslut rörande rättshjälp har sådant samband medsjälva målet eller ärendet, att de kan anses utan vidare ingå som led ihuvudprocessen. All beslula all en person skall beviljas rättshjälp kan i ochför sig uppfattas som ett helt fristående ärende. Delsamma kan sägas om byte avbiträde eller jämkning av maximibelopp för rätlshjälpsavgift. Enligt dellasynsäll borde rällshjälpsärende vid domsiol gå in under lagen (1946:807) omhandläggning av domslolsärenden. Icke minsl om rällshjälpsärendel blir ettiväparlsärende mellan andra parter än parterna i huvudsaken kan skäl anförasför all godlaga della belraktelsesäii. Fråga om bilrädesersätlning är enligi gällande regler i RBotvivelakligl en fräga som avgöres genom beslul under rättegången. Del hardärför legal nära lill hands all gå vidare pä denna väg och göra varje uppkommanderältshjälpsfräga lill en delfråga inom huvudprocessens ram och därmed hänföriigunder reglerna i RB. synsäll har brukals även inom del område därförvaUningsprocesslagen gäller. Innebörden härav lorde stundom bli alträttshjälpsfrägorna såsom delfrågor i ett huvudförfarande formelll ickegaranteras en lika rättssaker handläggning, som om de behandlals somsjälvständiga ärenden enligt lagen om handläggning av domstolsärenden ellerförvaltningslagen. Lagrädsremissens uppläggning av förfarandefrågorna synesmig kunna godias övergångsvis tills man vunnit erfarenhet av den nya ordningen.Skall t. ex. ett maximibelopp höjas, måste man fordra atl den som beviljatsallmän rällshjälp får tillfälle yllra sig över förslagei innan beslutet fattas,även om RB ej har regler härom. Det bör observeras all enligt 43 S andra siycket andrameningen offentligt biträde i vissa fall skall förordnas av annan myndighet änden hos vilken huvudsaken är anhängig. Då t.ex. länsrätten i dessa fall ärbehörig, blir biträdesförordnandet hos rälien ett självsiändigi ärende enligtförvaltningsprocesslagen. Om, såsom lagrådet senare föreslår,departements-tjänsteman skall förordna offentligt bilräde i vissaregeringsärenden, bör han därvid lillämpa förvaltningslagen. I alla de fall, dårällshjälpsfrågor avgörs av rällshjälpsnämnden, blir förvallningslagenlikaledes lillämplig pä nämndens handläggning av saken. Den lämnade redogörelsen visar alt rätlshjälpsärendenakommer att bli behandlade i tämligen skiftande former beroende på i vilkelsammanhang rälishjälpen skall utgä. Dessa olikheter är icke sakligt betingadeutan en följd av all man vall att så vill möjligl knyta rättshjälpsfrågornasamman med själva saken. Erfarenheten får visa om denna metod leder till ettgodtagbart resultat. En allmän fråga av iniresse för lagstiftningens uppbyggnadär vad belräf- 1978/79: 90 475 far den allmännu rälishjälpen spörsmälel omavgifisbeslulens exigibililel. Genom förändringen frän koslnadsbidrag lillrältshjälpsavgifl fär den ak-lualiiet. Vidare kommer enligi den nya ordningenicke endasl adminisiraiiva rältshjälpsnämnder utan även domslolar allfaslsiälla rällshjälpsavgifi. Beslut om kostnadsbidrag är icke omedelbarlexigibla. Om den rällssökande icke betalar kostnadsbidrag enligt vad somåligger honom enligt beslul av rällshjälpsnämnd, har nämnden möjlighet all ansökaom belalningsföreläggande i därför gällande ordning och pä så vis få enexekutionstitel. (SOU 1977:49 s. 129) föreslog att beslulom räiishjälpsavgifts fastställande skulle fä verksiällas enligi vad som ärföreskrivel om domstols dom (jämför 31 S Iredje stycket). Föredragande statsrädethar anfört att avsaknaden av en regel om exigibililel inte visal sig utgöranågon påtaglig brist. Han lar därför ej upp utredningens förslag. Spörsmälel om exigibililel har betydelse i olika skeden.Enligi sysiemel för allmän rällshjälp erlägges rällshjälpsavgiften normalt iförskott, innan ännu avgiften blivit fastställd. I de fall då bilräde finns,vilkel lorde vara del vanliga, skall biträdel la ut avgiften i förskott inlillmaximibeloppet. Något prakliskl behov av exigibililel föreligger då ej. I andrafall, dä del skall inbelalas förskoll på rällshjälpsavgiften lill siaisverkel,kan visserligen omedelbar exigibililel ibland vara behövlig, men dä, såsomkommer all framgå av del följande, några klara regler ej ges om när belalningenskall ske, kan del icke bli fråga om någon omedelbar verkslällighel i dellaskede av rätlshjälpsärendet. Försl när avgiften blivii fastställd och slutregleringgjorts finns underlag som kan ifrågakomma som exekutionstitel. 1 de flesta fall skall, då rättshjälpsavgiflenfaslställes, denna redan vara eriagd. Behov av exekutionstitel uppkommer försti de fall då den fastställda avgiften alltjämt uteslår ogulden. Densituationen lorde bli vanlig då rällshjälpsavgiften faslställes i samband medall beslul fallas om rättshjälpens upphörande. sådant beslul lorde oftastinnebära all den som haft rättshjälpen ålägges all i rältshjälpsavgifl erläggaett belopp motsvarande stalsverkels koslnader för den rättshjälp som erhållits. Enligt den nya ordningen kommer beslul om en höjdrätlshjälpsavgift atl kunna fattas av rättshjälpens besvärsnämnd eller avdomstol i högre instans på lalan av del allmänna. I fråga om beslul av dennaart skulle i vissa fall exigibililel vara önskvärd. Vad gäller beslul avbesvärsinstans kan sådant ocksä gå ut på atl ersättning till bilräde ellerannan skall nedsättas med skyldighet för denne alt återbetala vad han mottagitför mycket. En ny situation inträder även såtillvida all framgenlolika slag av domslolar kommer all faslställa rätlshjälpsavgift. Åven om dessabeslul mera sällan innebär att något belopp skall inbetalas, kan dock sådana situationerinträffa, t. ex. om maximibeloppet höjts och den rätissökande ännu inte tillstatsverket erlagl del ytterligare belopp i rällshjälpsavgifi somjämknings-beslulel föranlell. Slutregleringen kan också innebära att bilrädelhar alt 1978/79:90 476 till statsverket inbelala viss del av det belopp somförskottsvis eriagts av den rättssökande till bilrädel. Domstol och även annan myndighei skall vid slutregleringenfaslställa bilrädesersällningen och rällshjälpsavgiften. Avräkningen på grundav dessa beslul bör, säsom framgår av vad som anföres vid 27-30 §§, enligilagrådels mening bli en ren verkställighetsangelägenhel. Denna får länkasförelagen, om domstol är beslutande, på dess kansli. Del avräkningsbesked somdärvid upprättas borde lämpligen kunna bli exekutionstilel. Del synes märkliglall, om inbelalning ej sker enligi avräkningsbeskedei, della som bygger pädomslolens avgörande av rättshjälpsfrägorna icke skulle ha annan rättsverkan änvilket som helsl annat krav och blott kunna utgöra gmndval för en ansökan ombetalningsföreläggande, kanske ingiven till samma domstol som beslutat i deaktuella rättshjälpsfrägorna. Tänkbart är självfallet att - i strid med grundtanken ivad lagrådet avser alt föreslå - i administrativ väg ålägga de allmännadomslolarna, vilkas domar enligi ulsökningslagsliflningen ulgörexekutionstilel, all i domarna inlaga alla de betalningsförpliktelser vartillen avräkning i rätlshjälpsärendet kan leda fram. Bortsett från delosyslematiska i ell sådani arrangemang skulle en lösning av denna art medföraell markerande av skiljelinjen lill förvaliningsdomslolarna. Dessa saknar iallmänhet motsvarande möjlighel all genom inlagande av beslut, gmndade påavräkningen i rältshjälpsärendel, i sina domar göra dessa beslul exigibla.Meloden alt draga in avräk-ningsresuliatet i rätlshjälpsärendet i domslutet ihuvudsaken medför även andra komplikationer, bl. a. beroende på att nyslutreglering skall ske i varje instans. Intas avräkningsresultatet t.ex. iunderrättens dom och överklagas denna blott i huvudsaken, vinner besluiel irättshjälpsärendet laga krafl. Ändock skall ell nyll avräkningsbeslut fattas avöverinstansen som kan innebära ändring i underrättens lagakraftvunna beslut isamma sak. I lagrädsremissen saknas i slort seil alli malerial somskulle kunna belysa exigibilileisfrågorna. Underlag för någoi förslaghärvidlag frän min sida förefinnes därför ej. Konsekvenla och hela fallelövergripande lösningar lorde ej kunna nås ulan lagstiftning. I den föreliggandesituationen ej alt komma längre inom det icke oviktiga område somexigibilitelen bildar än lill allmänna överväganden av den ari som nuredovisals. Med hänsyn till vad lagrådel i del följande föreslär böriredje alt-satsen ges följande lydelse: "dels att i lagen skall införasfem nya paragrafer, 5 a, 5 b, 9 a, 18 a och 49 a§§, samt närmast före 20, 22,24, 26, 27, 31, 33 och 34§§ nya mbriker av nedan angivna lydelse. "Dessutom bör i andra altsatsen lilläggas 36 §. 1978/79:90 477 2 S Lagrådel: 1 I § beskrivs de fyra olika former för samhälletsrällshjälp som rällshjälpslagen behandlar. Därefter anges i 2§ vem som"lämnar" rällshjälp. Ordel rällshjälp brukas därvid i en annanbelydelse än i lagen i övrigi, nämligen som beteckning för råd och annatpersonligt bistånd i rällsliga angelägenheler. Detla bruk av termen rättshjälpkan verka förvillande. Ordel bör därför i paragrafen ersättas med"bilräde och rådgivning", som är de former i vilka personligt biståndlämnas inom ramen för lagstiftningen. Paragrafen har iniresse bl. a. därför all den markerarförekomslen av bäde allmänna och enskilda advokatbyråer. Denna distinktion,som i gällande räll framslär som relalivi oväsentiig, får ökad viki, när delagändringar som föreslås blir genomförda. Advokaler och bilrädande jurister- både de vid allmänna och de vid enskilda advokatbyråer - föreslås nämligengenom en regel i 16 § skola få räll att i vissa familjerältsliga angelägenhelerbevilja allmän rättshjälp. I samband därmed har den beslutande alt fastställamaximibeloppet för rällshjälpsavgiften. Härmed ges gruppen advokaler ochbiträdande jurister befogenhet alt ulöva offentlig myndighet och derasställning i rättshjälpssyslemet förändras. Från all ha varil främsi biträdenfår advokater och biträdande jurister också en vikiig beslutsfunktion inomrältshjälpssystemel. Advokaler och biträdande jurister som är anställda vidallmän advokalbyrå intar emellertid härvidlag i sin egenskap av offentligtanställda en annan ställning än de enskilt verksamma advokaterna ochbiträdande juristerna på enskild advokalbyrå. Man kunde tänka sig att de, ilikhet med andra statsanställda i motsvarande situation, skulle anses beslutaom allmän rällshjälp för sin myndighets räkning, dvs. för den allmänna advokatbyrån.Lagförslagets 16§ är emellertid så utformad, att advokater och biträdandejurister beslutar i eget namn. Man måste därför uppfatta envar av dem som enförvaltningsmyndighet, vars beslulskompetens regleras av rällshjälpslagenshithörande bestämmelser. Reglerna i instruktionen (1973: 249) för de allmännaadvokatbyråerna blir icke tillämpliga på de beslut de fattar om beviljande avallmän rättshjälp och fastställande av rältshjälpsavgifiens maximibelopp.Detta innebär, att stadgandet i 1 § nämnda instruktion, som begränsarförvaltningslagens tillämplighel vid allmän advokatbyrå till ärende som avserbyråns administrativa verksamhei, ej gäller för dessa beslut. Sålunda blirförvaltningslagen atl lillämpa i dessa fall. blir av belydelseäven då det gäller t.ex. reglema i 49§ om besluts överklagbarhel. Offentligt anställda advokater och bilrädande jurister ärvidare, också när de handlägger rältshjälpsärenden, underkastade tillsyn av JKoch JO och deras handlingar blir allmänna, om än de enligt 26 § lagen(1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingarregelmässigl är sekrelessbelagda. 1978/79:90 478 Till belysning uv ifrågavarande advokaters och biträdandejuristers inplacering i förvaliningen kan nämnas all de förordnas avdomslolsverkel. De Ulgör därmed en klurl uvgränsad personalgrupp. Del är ungeläget ull dennu grupps förvaliningsrättsligasiällning uppmärksammas vid iilarbelundel av verkställigheisföreskrifter.Detla är också av viki med tanke pä del löpande arbelel på de allmännaadvokaibyråer-na. 1 anslutning härtill bör övervägas vilkel sekretesskydd somskall tilläggas offeniligi anslälld advokats och biträdande jurists beslut ombeviljande av allmän rättshjälp och fastställande av maximibelopp förrätlshjälpsavgift och om rädgivningsavgift. Det kan ifrågasättas om ickesjälva beslulen bör undanlas från sekreless. Molsvarande beslul fattade avrätlshjälpsnämnd är icke sekrelessbelagda; se 3 § kungörelsen(1939:7) med förordnanden på civilförvallningens område jämlikl lagen den 28maj 1937 (nr 249) om inskränkningar i rälien all uibekomma allmännahandlingar. De enskili verksamma ad vokalerna och bilrädandejurislerna pä enskilda advokatbyråer utövar också myndighei, när de beviljarallmän rättshjälp enligi 16 S i föreslagen lydelse, fastställer maximibeloppför rätlshjälpsavgift elc. Det är sålunda här fråga om ett överlämnande avförvaltningsuppgifter innefattande myndighetsutövning lill enskild individ. Häromstadgas i 11 kap. 6§ Iredje slyckel regeringsformen all överlämnandel skall skemed slöd av lag. villkor uppfylles i och för sig genom slad-gandena irällshjälpslagen. När säsom i förevarande fall överlämnandel sker genomföreskrifi i själva lagen, lorde grundlagsregeln böra förslås så alllagbeslämmelsen om överlämnandel skall innehålla besked om lill vilka enskildaindivider uppgiften ifråga överlämnas. Gruppen måsle vara i lagen beslämd påsådani sålt, atl det går alt faslställa vilka uppgiflsmoltagarna är. Detta krav får anses uppfylll såvitt gäller enskiltverksamma advokaler. Genom stadgandena i 8 kap. RB är denna grupp klartangiven. Däremoi saknas offenUigrättslig reglering som läggerfast vilka personer som är bilrädande jurisler på enskild advokalbyrå. Iförevarande sammanhang kan ej anses lillfyllesl all man med ledning av denpraxis som lillämpas på enskilda advokatbyråer och eljest i rättslivet medtämligen god säkerhei kan utpeka de personer som regelmässigtuppfattas som bilrädande jurisler på enskilda advokatbyråer. För atl lillgodose grundlagsregelns syfte måsle del genomoffeniligrättsliga krilerier slås fasl vilka enskilda individer som vid varjesärskilt tillfälle är bilrädande jurisler på enskilda advokatbyråer och i dennaegenskap behöriga atl bevilja allmän rättshjälp, fastställa maximibelopp,efterge rådgivningsavgift etc. Nödiga regler på denna punkl kan antagas börainnehålla krav om avlagd juridisk examen och om sådan anknytning lill enskildadvokatbyrå som innefattar uppdrag all där fullgöra uppgifter som ankommer påadvokat. Vidare lorde någon form av regislrering erfordras, exem- 1978/79:90 479 pelvis hos advokalsamfundet, som ger vederbörande denformella ställningen av bilrädande jurisl pä enskild advokatbyrå. Regeringenbör bemyndigas meddela regler i della ämne. Paragrafen kan under hänvisning lill vad här sagls gesföljande lydelse: "Biträde och rådgivning enligt denna lag lämnas, närannal icke anges i lagen, av advokat eller biträdande jurisl på allmän ellerenskild advokatbyrå. Regeringen meddelar närmare bestämmelser om vem somenligt denna lagar bilrädande jurisl på enskild advokalbyrå." 4 § Lagrådel: Vid rällshjälpsnämndernas lillkomsi ansågs all i nämndernavid sidan av lagfarna medlemmar och personer med advokaterfarenhet också skulleingå lekmän utsedda på förslag av kommunala organ. 1 det ursprungliga förslagetvar avsett att det skulle finnas en rätlshjälpsnämnd i varje län. Del var dånaturligt atl låla vara förslagsställare beiräffande lekmännen.Man fasthöll vid denna tanke då rättshjälpsnämndernas antal minskades och derasområden begränsades all överensslämma med hovrätternas domkrelsar. Landslingeni de län som ingick i rältshjälpsnämndens verksamhetsområde fick samverka omframläggande av förslag till lekmän i nämnden. En regel härom finns i 4§ andrastycket gällande lag. Läget förändras radikalt då nu rättshjälpsnämndernas antalenligt lagrädsremissen skall skäras ned till två. kommer atlha halva landet till verksamhetsområde. Grunden för tanken att lålaförslags-ställandet beträffande lekmännen vila på kommunala organ har därmedryckts undan. Del låter sig knappast göra att ge regional förankring åt nämndersom skall läcka halva landet, den ena med kansli i Siockholm och den andra medkansli i . De två lekmännen i vardera nämnden kan icke vara i ståndalt tillföra sin nämnd någon egentlig regional kontakt. Under sädana omständigheter, då man av prakliska skälmåsle uppge det kommunala förslagsställandet, synes rimligast att regeringensjälv utser lekmännen. Då regeringen skall ulse ordföranden, förefaller detvara enklast alt regeringen tillsätter de båda nämnderna i deras helhet.