prop · G20384 · 1978-12-31 00:00:00 — Den skulle därmed bli tillämplig i det teoretiskt tänkbara fallet atthögsta domstolen skulle felaktigt besluta att ett justitieråd ellerregeringsråd skall skiljas eUer avstängas från sin tjänst eller vara skyldig altundergå läkarundersökning. 1 rapporten hävdas att det inte skulle vara möjligtatt konstatera att domstolen gjort fel annat än i det fall att beslutet senareupphävts eUer ändrats. Man hänvisar till 3 kap. 7 § SkL och menar att dettastadgande skulle få gälla, eftersom något undantag därifrån inte gjorts. Förslaget hänvisar ju till LAS och den lagen har inte någonmotsvarighet till 3 kap. 7 § SkL. Frågan kräver ytterligare övervägande. Närstatlig myndighet beträffande arbetstagare hos annan än staten har meddelatbeslut i t. ex. ärende om disciplinansvar enligt , anses staten somarbetsgivare i tvist som rör beslutet. I avsnittet föreslås en utvidgning avdetta arbetsgivaransvar i uppsägningsmål m. m. Ingenderaav de remissinstanser, SAV och SÖ, som anmodats avge yttrande över avsnittethar något att erinra mot detta förslag. Avde instanser som beretts tillfälle att yttra sig över förslaget förklarar sigJO, Försäkringskassornas förhandlingsorganisation. ochTCO-S inte heller ha någon erinran mot rapportens avsnitt B. och framhåller att förslaget enligt deras mening ger erforderligklarhet beträffande partssituationen i tvister angående anställningsupphörande, disciplinansvar m. m. för arbetstagare hos annan än staten, främstdet statligt lönereglerade kommunala undervisningsområdet. Prop.1978/79: 84 Bilaga 3 Det remitterade lagförslaget Lag om ändring i lagen (1976: 600) om offentUg anställning Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1976: 600) omoffentlig anställning dels att 14 kap. 11 § skall upphöra att gälla, dels att 15 kap. 8 § skall ha nedan angivna lydelse, delsatt i lagen skall införas en ny paragraf, 16 kap. 7 §, av nedan angivnalydelse. Föreslagen lydelse 15 kap. 8 § Harstatlig myndighet meddelat beslut om disciplinansvar, avskedande, avstängningeller läkarundersökning beträffande arbetstagare hos annan än staten, skallstaten anses som arbetsgivare i tvist som rör beslutet. Harstatlig myndighet beträffande arbetstagare hos annan än staten meddelatbeslut om anställnings upphörande eller om disciplinansvar, avstängning ellerläkarundersökning enligt denna lag, skall staten anses som arbetsgivare itvist som rör beslutet. 16 kap. 7 § Bryter myndighet i ärende om disciplinansvar, avskedande,avstängning eller läkarundersökning mot 14 kap. 1 eller 39 §, 15 kap. 3, 4eller 7 § eller föreskrift som avses i 13 kap. 4 § eller i 15 kap. 3 §, äger 38§ första, tredje och fjärde styckena samt 40 § lagen (1974:12) om anställningsskyddmotsvarande tillämpning. Denna lag träder i kraft . 1 Lagen omtryckt 1977:1047. Prop.1978/79: 84 71 Närvarande:f. d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet SvenNyman, justitierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemstäUanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag tilllag om ändring i lagen (1976: 600) om offentlig anställning. Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagetföranleder följande yttranden. Förarbetstagare hos staten och hos kommuner m. fl. i statligt reglerad tjänstfinns i regler om disciplinansvar och avskedande på grund av brott ellertjänsteförseelse samt om avstängning och läkarundersökning. Tillämpningen avdessa regler innefattar myndighetsutövning. Begås därvid fel eller försummelseblir de allmänna reglerna i SkL om ansvar för det aUmänna i dylika fall gäUande.Endast vid underlåtenhet i vissa fall att varsla arbetstagarorganisation elleratt ge sådan tillfälle till överläggning eUer att lämna organisationenunderrättelse om beslut inträder enligt 14 kap. 11 § ett strängareskadeståndsansvar. I lagrådsremissen föreslås nu nya skadeståndsregler för detfall att formella fel görs under handläggningen av ett ärende omdisciplinansvar eller någon av de övriga nämnda åtgärderna. De inomarbetsrätten gällande skade ståndsnormerna föreslås bli införda genom att iLOA intas en hänvis ning till reglerna i 38 och 40 §§ LAS. Attför ifrågavarande fel tUlämpa ett strikt skadeståndsansvar enligt 38 § förstastycket LAS föranleder knappast invändning. Att den arbetstagare som lidit enekonomisk skada på grund av att myndigheten handlagt ett disciplinärende mothonom på ett felaktigt sätt, även om försummelse inte kan påvisas, får gottgörelseför skadan är väl förenligt med gängse rättspolitiska värderingar. Har t. ex.fel myndighet handlagt ärendet, så att beslutet blivit en nullitet och därförhela förfarandet måste göras om inför den kompetenta myndigheten, kan denberörde förorsakas ekonomisk skada för vilken han sålunda skall ersättas. Annorlundaställer det sig då fråga blir om att efter arbetsrätlsligt mönster tillerkännaden av felet berörde arbetstagaren också ett allmänt 1978/79: 84 72 skadeståndgrundat på den omständigheten att myndigheten genom felet i och för sig kränkthonom, trots atl han icke lidit någon ekonomiskt mätbar skada. Fråga är om deti detta fall finns något utrymme för det rent arbetsrättsliga institut som detallmänna skadeståndet får anses utgöra. Disciplinansvaroch avskedande är, sådana de utformats i , visseriigen institut med formellanknytning arbetsrätten men är i själva verket materiellt sett avoffentligrättslig karaktär. Som framhålles i departementsrapporten i dettalagstiftningsärende (Ds B 1978: 3) infördes vid ämbetsansvarsreformett nytt disciplinärt sankUonssystem för att tillgodose bl. a.samhällsmedlemmarnas intresse av att de offentliga funktionerna fullgörs påett riktigt sätt. De nya reglernas syfte underströks av arbetsdomstolen idomen 1978 nr 48. Sanktionssystemet bygger på myndighetsutövning av allmännaorgan, och området har genom lagreglerna i undandragitsarbetsmarknadsparternas avtalsmöjligheter. Såsom justitiekanslern i sittremissyttrande med sådan skärpa framhåller går det icke att utan vidareöverföra regler avsedda för enskilda parters mellanhavanden på offenUigrättsligmyndighetsutövning. Medborgareni gemen får ofta uppleva att offentliga organ, då de utövar myndighet mothonom, begår allehanda misstag av formell natur. Tanken att var och en sområkar ut för ett sådant fel, utan att det föranlett någon ekonomisk skada förhonom, skuUe av det allmänna erhålla ett skadeståndsbelopp som personlig gottgörelseför att felet gjorts, måste betecknas som främmande för vår rättsordning. Denomständigheten att myndighetsutövningen i förevarande situation är riktad moten person till vilken myndigheten står i ett arbetsrätlsligt förhållande kanenligt vår mening knappast föranleda en annan bedömning. Ordningen inomarbetsrätten med en rätt till ideellt skadestånd när en motpart feltolkat enregel i avtal eller i arbetsrättslig lagstiftning bör icke vinna tillämpningutanför den egentliga arbetsrätten särskilt icke på områden där denoffentligrättsliga aspekten helt dominerar utan att konsekvenserna härav förrättsordningen i stort övervägts. Detallmänna skadeståndets uppgift är att utgöra en bot som är så hög att denavhåller från olovligt handlande (se , Facklig arbetsrätt 1976 s. 245).Påföljder av denna art kan vara behövliga för att säkerställa åtlydnaden avavtal och lagar från enskUda arbetsgivares sida. Vad beträffar stat och kommuntryggas de offentliga funktionernas riktiga fullgörande genom bl. a.ansvarsregler för beslutsfattaren. Att utanför den egentliga arbetsrättensområde vid sidan härav föreskriva också ett allmänt skadestånd kommer i självaverket att innebära ett dubbelt sanktionssystem. Enligtreglerna i 38 § LAS har även arbetstagarens organisation rätt tUl skadestånd.Enligt detta lagmm skall vid bedömningen om skada Prop.1978/79: 84 73 uppstått hänsyn tas till arbetstagarorganisationensintresse av alt lagens bestämmelser iakttages i förhållande tillorganisationens medlemmar. Dessa bestämmelser är uttryck för en allmängrundsats inom arbetsrätten. Dess tillämplighet i förevarande sammanhang måstedock ifrågasättas. Självfallet är att, om myndigheten brustit i sinskyldighet att varsla, överlägga eller underrätta enligt 14 kap. 7 § ,organisationen bör vara berättigad till skadestånd, såsom nu gäller enligt 11 §samma kapitel. Det är här fråga om en arbetsrättslig relation, som bör bedömaspå samma sätt som då motparten är enskild arbetsgivare. Denna regel bör därförbibehållas. I disciplinförfarandet i övrigt är däremot fråga ommyndighetsutövning väsenUigen i offenUigt intresse. Det är knappast förenligtmed allmänna offenUigrätlsIiga grundsatser att i sådant sammanhang låta enskUdaarbetstagarorganisationer uppbära ideella skadestånd därför att etthandläggningsfel inträffat. Rätt för arbetstagarorganisation att få ideelltskadestånd, så snart ett offenUigt organ vid myndighetsutövning i ettdisciplinärende eller liknande ärende som berör en medlem av organisationenbegått ett formellt fel, bör därför ej införas. Under hänvisning vad ovan anförts föreslår vi attförsta alt-satsen om upphävande av 14 kap. 11 § utgår. 16 kap. 7 § Lagrådet: 13 kap. 1 och 2 §§ innehåller bestämmelser om attarbetstagare får avstängas från arbetet och åläggas läkarundersökning undervissa angivna förutsättningar. 1 4 § samma kap. stadgas att närmare föreskrifterför tUlämpningen av 1 eller 2 § meddelas av regeringen. Enligt den nuföreslagna 16 kap. 7 § skall skadeståndsansvar kunna inträda om myndighet iärende om disciplinansvar, avskedande, avstängning eller läkarundersökningbryter mot bl a. föreskrift som avses i 13 kap. 4§. I lagrådsremissen uttalas att syftet med 16 kap. 7 § äratt skadestånd skall kunna utgå om myndighet bryter mot handläggningsregler somhänför sig till dess avgörande av själva sakfrågan. Som sådana handläggningsreglernämns bl. a. regler som avses i 13 kap. 4 §. Om myndighet gör sig skyldig tillett fel i sak skall ansvar däremot inte inträda enligt 16 kap 7 §. Utformningen av 13 kap. 4 § ger emellertid regeringenbefogenhet att meddela tillämpningsföreskrifter även av materiell innebörd, t.ex. om vad som enligt 13 kap. 2 § skall förstås med att arbetstagare ej fullgör 1978/79: 84 74 Om föreskrifter av denna art meddelades,skulle skadeståndsansvaret enligt 16 kap. 7 § i här ifrågavarande fall vidgastill att omfatta, förutom formfel, även s. k. bedömningsfel. Avsiktenär icke att på denna punkt vidga ansvarsområdet. För att undvika att så blirfallet ligger det närmast UU hands att i förslaget 16 kap. 7 § ersätta orden"föreskrift som avses i 13 kap. 4 §" med orden "föreskriftenligt 13 kap. 4 § om handläggning av ärende om avstängning ellerläkarundersökning". Bestämmelsernai 15 kap. 3 och 4 §§ om vem som prövar frågor om disciplinansvar, avskedande,avstängning och läkarundersökning är enligt 15 kap. 6 § inte tillämpliga påarbetstagare hos och dess myndigheter. Beträffande sådanaarbetstagare meddelar särskilda bestämmelser. Detta har skett genomlagen (1975: 1343) om beslutande organ i frågor om disciplinansvar m. m.enligt statstjänstemannalagen (1965: 274) beträffande tjänstemän hos riksdagenoch dess organ. Den föreslagna skadeståndsregeln i 16 kap. 7 § omfattar intedessa bestämmelser. Något skäl för en sådan olikhet i fråga om skadeståndsansvaretsräckvidd mellan å ena sidan och dess myndigheter och å andra sidanstatsförvaltningen i övrigt torde inte föreligga. Lagrådet vill därför föreslåatt i 16 kap. 7 § hänvisning görs även till föreskrift som avses i 15 kap. 6 §. Underhänvisning till vad ovan anförts föreslår vi att paragrafen ges följandelydelse: "i ärende om disciplinansvar, avskedande, avstängning ellerläkarundersökning mot 14 kap. 1, 36, 8 eUer 9 §, 15 kap. 3, 4 eller 7 §,föreskrift enligt 13 kap. 4 § om handläggning av ärende om avstängning ellerläkarundersökning eller föreskrift som avses i 15 kap. 3 eller 6 §, skaUmyndigheten utge ersättning till arbetstagaren för därigenom uppkommen skada.Därvid skall 40 § lagen (1974: 12) om anställningsskydd äga motsvarande tUlämpning". Viföreslår att paragrafen ges följande lydelse. "i ärende om disciplinansvar, avskedande, avstängning ellerläkarundersökning mot 14 kap. 1 eller 39 §, 15 kap. 3, 4 eller 7 §, föreskriftenligt 13 kap. 4 § om handläggning av ärende om avstängning ellerläkarundersökning eller föreskrift som avses i 15 kap. 3 eller 6 §, äger 38 §första, tredje och fjärde styckena samt 40 § lagen (1974: 12) om anstäUningsskyddmotsvarande tUlämpning". Prop.1978/79: 84 75 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , , , Winther.De , , , Propositionom myndigheters skadeståndsansvar i vissa personalärenden, m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande* över förslag till lag om ändring i lagen (1976:600) om offentiig anställning (, omtryckt 1977: 1047) och anför. Förslagethar i fråga om 15 kap. 8 § inte föranlett något yttrande av lagrådet. Ifråga om 16 kap. 7 § förordar lagrådet två ändringar i förhållande tilldet remitterade förslaget. Den ena ändringen är av redaktionell art, den andraavser en utvidgning av ansvaret till att omfatta också åsidosättanden av sådanariksdagsföreskrifter om beslutande organ som avses i 15 kap. 6 §. Jagkan ansluta mig till vad lagrådet sålunda förordar. Såvittavser 16 kap. 7 § i övrigt, ävensom det föreslagna upphävandet av 14 kap. 11 §,lämnar två av lagrådets ledamöter remissförslaget utan erinran. Deandra båda ledamöterna anser för sin del på skäl som de närmare utvecklar att en ny rätt till allmänt skadestånd inte bör införas, vare sig förarbetstagare eller för arbetstagarorganisationer. De vill alltså medbibehållande av nuvarande 14 kap. 11 § begränsa skadeståndsansvaret enligt 16kap. 7 § tUl att omfatta ekonomisk skada. Men detta ansvar bör enligt de bådaledamöternas mening inte som föreslås i remissen vara underkastat maximi- ochjämkningsreglerna i 38 § tredje stycket andra punkten och fjärde stycket lagen(1974: 12) om anställningsskydd (ändrad : 593). Självfinner jag att remissförslaget bör vidhållas i dessa delar. 1Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1978/79: 84 76 Jagvill vidare använda tillfället till att anmäla atl inrättandet fr. o. m. den 1januari 1979 av (prop. 1977/78: 157, AU 1977/78: 39, rskr1977/78: 358) bör föranleda ett par formella ändringar i lagen (1965: 576) omställföreträdare för kommun vid vissa avtalsförhandlingar m. m. (ändrad senast1974: 1014). Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen delsdet av lagrådet granskade lagförslaget med vidtagna ändringar, dels ett inombudgetdepartementet upprättat förslag till lag om ändring i lagen (1965: 576)om ställföreträdare för kommun vid vissa avtalsförhandlingar m. m. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. 1978/79: 84 77 Propositionen .................................................. ... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... ... 1 1 Förslag tUl lag om ändring ilagen (1976: 600) om offentlig anställning 2 2 Förslag till lag om ändring ilagen (1965: 576) om ställföreträdare för kommun vid vissa avtalsförhandlingarm. Utdrag av protokoll vidregeringssammanträde 1 Inledning .................................................... 5 2 Myndigheters skadeståndsansvari vissa personalärenden .... 6 2.1 Rättsläget .............................................. 6 2.2 Rapporten och remissyttrandena................... 7 2.3 Allmänna överväganden .............................. 9 2.4 Det nya skadeståndsansvaret ..................... 12 3 Arbetsgivaransvaret i vissarättstvister............... 14 4 Upprättat lagförslag ..................................... 14 5 Hemställan ................................................. 14 6 Beslut ....................................................... 14 BUaga1 Rapporten (Ds B 1978: 3) Myndigheters skadestånds ansvar i vissa personalärenden, m. m.......... 15 Bilaga2 Sammanställning av remissyttrandena........ 49 Bilaga3 Det remitterade lagförslaget .................... 70 Utdrag av lagrådetsprotokoll .. 71 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde 75 TRYCKERI 197» 780535