prop · G20395 · 1978-12-31 00:00:00 — Totaleffektenav en förenklad beräkning av skatteunderlaget samt ett slopande av dessa tvåallmänna statsbidrag skulle bli en nettoökning av kommunemas ochlandstingskommunernas inkomster om ca 760 milj. kr. KEU 76 förordar att dennakvittning av ett stort antal penningströmmar mellan staten och kommunernagenomförs så snart det anses samhällsekonomiskt möjligt. 7Beskattningen av juridiska personer Företagsskatteberedningenhar som förstahandsalternativ i fråga om den framtida statliga beskattningen avjuridiska personer föreslagit att en fast enhetlig skattesats för bolagen om införs och att den kommunala beskattningen av aktiebolag m. m.avskaffas. Från företagsbeskattningssynpunkt är detta en önskvärd reform.Frågan för KEU:s del har främst varit om återverkningarna för kommunsektornblir så besvärande att omläggningen måste avstyrkas eller om en acceptabellösning på uppkommande problem kan anges. Det är främst i tvåavseenden som kommunerna och landstingskommunerna påverkas av den föreslagnaomläggningen av beskattningen av juridiska personer. För det första gårsamtliga kommuner och landstingskommuner miste om skatteunderlaget från dejuridiska personerna. För det andra påverkas beräkningen av den kommunalamedelskattekraften genom att kommunernas totala skatteunderlag reduceras. Förden stora majoriteten av kommuner och landstingskommuner (de som uppbärskatteutjämningsbidrag) är den senare effekten viktigast. Om beräkningen avmedelskattekraften justeras så att bortfallet av skatteunderlaget från dejuridiska personerna kompenseras, får dessa kommuner en direkt täckning viatillskott av skatteunderlag i skatteutjämningssystemet. Skatteutjämningssystemetskyddar således majoriteten av kommunerna och landstingskommunema mot förändringar.Det är endast kommuner och landstingskommuner med hög egen skattekraft som harnågot att förlora om hela eller delar av skatteunderlaget från juridiskapersoner tas bort. För de kommuner och landstingskommuner som även framgentkommer att stå utanför skatteutjämningssystemet är det därför av stor betydelsehur återföringen av det genom omläggningen förlorade skatteunderlaget kommeratt ske. Utredningenhar i första hand diskuterat tre olika fördelningsnycklar för en återföring avförlorat skatteunderlag nämligen en exakt återföring av den enskildakommunens/landstingskommunens förlorade skatteunderlag skatteunderlaget fördelas efter invånarantal. Bilaga 8 Sammanfattningav utredningens betänkanden 25 Detär inte möjligt att återföra skatteunderlaget från de juridiska personerna tUlenskilda kommuner och landstingskommuner med exakt samma fördelning som denkommunala taxeringen skulle ha givit, eftersom det inte längre kommer attfastställas vilka företagsvinster som skall anses belöpa på olika kommunereller landstingskommuner. Däremotär det naturligtvis möjligt att begränsa omläggningen av beskattningen avjuridiska personer till att enbart avse ett införande av en enhetlig skattesatsgenom att låta de enskUda kommunema och landstingskommunerna tiUämpa denkommunala medelutdebiteringen vid den kommunala beskattningen av de juridiskapersonerna. Ett sådant alternativ saknar emellertid flera av de frånföretagsskattesynpunkt positiva inslagen i företagsskatteberedningenshuvudalternativ. Denmest långtgående förändringen av skatteinkomsterna från de juridiskapersonerna skulle uppkomma om skatteunderlaget i sin helhet skulle tillförasskatteutjämningen. För kommuner och landstingskommuner med en högre egenskattekraft än den garanterade skulle omläggningen leda till ganska varieranderesultat. Mycket kraftiga utdebiteringshöjningar skulle komma att krävas iflera kommuner. Om den kommunala och landstingskommunala utdebiteringensummeras skulle skattehöjningarna uppgå till mellan tre och förflera kommuner i liksom för . Detär inte heller så att de som förlorar mest genomgående också är de som iutgångsläget har den högsta skattekraften. Som ett medel att minska spridningeni skattekraft "uppåt" är en utjämning enbart av inkomster frånjuridiska personer därför inte idealisk. Med tanke på de utdebiteringshöjningarför vissa kommuner och landstingskommuner, som skulle bli fallet omskatteunderlaget från de juridiska personerna i sin helhet tillförsskatteutjämningen, har KEU 76 inte ansett en så långtgående omfördelningmellan kommunerna/landstingskommunerna möjlig att genomföra. Utredningenhar också studerat effekterna av ett alternativ som leder till en mer begränsadomfördelning. Enligt detta alternativ skulle varje kommun/landstingskommunograverat få behålla det skattunderlag som motsvarar garantibeloppen för dejuridiska personernas fastighetsinnehav. Endast den del av skatteinkomsternafrån juridiska personer som överstiger garantiskatten skulle alltså omfördelas. Tänkbarafördelningsnycklar är bl. a. antalet invånare eller antalet arbetstagare ikommunen eller landstingskommunen. Båda dessa fördelningsgrunder är teknisktmöjliga att tillämpa. Invånarantalet är emellertid enklare att använda vidfördelningen, eftersom befolkningsstatistiken är mer entydig och redanutnyttjas vid beräkningen av skattekraft m. m. Utredningen har inte hellerfunnit att en fördelning efter antalet arbetstagare skulle kunna anses varamer rättvis än en fördelning efter antalet invånare. Antalet invånare ikommunema bör därför tjäna som fördelningsnyckel. 1978/79: 95 26 Omdenna omfördelning av skatteunderlaget från de juridiska personerna skullegenomföras på en gång, skulle flera kommuner få en belastning som motsvarar entotal utdebiteringshöjning av kommunal- och landstingsskatt på mellan en ochtvå kronor. Detta anser utredningen inte vara acceptabelt, även om effekternaär betydligt mindre än om skatteunderlaget tillförs skatteutjämningen. Cahälften av de knappt 30 berörda kommunerna skulle förlora på en fördelning avden "effektiva" vinstbeskattningen av de juridiska personerna efterinvånarantal. Förlusterna för de kommuner som förlorar på omläggningen äremellertid betydligt större än vinsterna för övriga berörda kommuner, varförnettoeffekten blir minskade skatteintäkter för kommunerna om ca 360 milj. kr.Motsvarande nettoförlust för landstingskommunerna uppgår till ca 240 milj.kr., som helt faller på landstingskommun. Totalt skullesåledes de kommuner och landstingskommuner som ligger utanförskatteutjämningssystemet netto förlora ca 600 mUj. på den diskuteradeomläggningen. Omläggningen bör därförutformas med generösa övergångsregler för att underlätta för de kommuner ochlandstingskommuner, som kommer att förlora på omläggningen, att anpassa sigtill de nya förhållandena. En tioårig övergångsperiod bör tillämpas med ettgradvis ökat genomslag av den nya beräkningen av tillskott av skatteunderlag.Jämförelsenormen för de berörda kommunerna och landstingskommunerna bör utgörasav de juridiska personernas genomsnittliga andel av det totalaskatteunderlaget, exkl. garantiskatteunderlaget, under den senaste femårsperiodenföre omläggningens genomförande. Med de övergångsregler utredningen förordarskulle det således dröja innan effekterna av omläggningen slår igenom isin helhet. Nuvarandeskatteutjämningssystem innebär att kommuner och landstingskommuner garanterasviss skattekraft, som relateras till medelskattekraften i riket.Skattekraftsgarantin varierar med den geografiska belägenheten. Den lägstagarantin ges i södra och varefter den i princip ökar ju längrenorrut kommunerna är belägna. Landet är i bidragshänseende indelat i femrelativt väl sammanhängande områden, inom vilka kommunerna ochlandstingskommunerna tillförsäkras ett skatteunderlag som motsvarar resp. 95,100, 110, 120 och av medelskattekraften. Vidare har garanterats115 %. SärskUda regler har införts för att förbättra bidragen tUlavfolkningskommuner och s. k. sommarstugekommuner. Erfarenheternafrån kommunalt och landstingskommunalt håll av nuvarande regler är i huvudsakgoda. Kritiken har i första hand riktats Bilaga 8 Sammanfattningav utredningens betänkanden 27 motatt indelningen i skattekraftsklasser är för grov och onyanserad, att för litehänsyn tas tUl strukturella olikheter mellan kommunerna saml att den lägstagaranterade skattekraftsnivån är för låg. Utredningen har därför isina försök att utforma ett system som ger mer individuell rättvisa åtkommunerna och landstingskommunerna sett det som naturligt att ta till vara depositiva egenskaperna i nuvarande system och komplettera dessa med vissafaktorer, som har betydelse för den enskilda kommunens/landstingskommunensrelativa kostnadsläge i förhållande till andra kommuner. Vid utformningen avförslaget har man tvingats till en avvägning mellan de sinsemellan mycketsvårförenliga kraven på å ena sidan enkelhet i systemet och å andra sidan beaktandemer i detalj av den enskilda kommunens förutsättningar. Grunddrageni förslaget till reformerat skatteutjämningssystem anges i följande punkter. 1.Kommuner och landstingskommuner indelas liksom tidigare i skattekraftsklasser.Antalet klasser ökar från nuvarande sex till tolv klasser. Klasserna ärindelade i treprocentsintervall från avmedelskattekraften. Tillgrund för inplaceringen i skattekraftsklasser ligger särskUda bedömningar ochkalkyler. För kommunerna har utgångspunkten för kalkylerna varit att en kommunmed genomsnittliga kostnader på grund av geografiskt läge ochbebyggelsestruktur tillförs skatteunderlag upp till en nivå motsvarande 105 %av medelskattekraftert. Efter avrundning innebär detta att kommunen normalt harinplacerats i skattekraftsklass . För kommuner med en gynnsam resp. ogynnsamsituation vad gäller geografiskt läge och bebyggelsestruktur har hänsyn tagitstill kostnadsskiUnader på grund av dessa faktorer vid inplaceringen i lägre ochhögre skattekraftsklasser. Ingen kommun har dock fått lägre garanti än . Ikalkylerna för geografiskt läge ingår Förkommunerna har kalkyler tagils fram även för bebyggelsestrukturen. gator och vägar samt parker i tätorter kollektiv landsbygds- och tätortstrafik samtskolskjutsar utanför tätort tillägg för vissa ospecificerade kostnader i ettantal norrlandskommuner. 1978/79: 95 28 Denutifrån kalkylerna exakt framräknade inplaceringen för kommunerna har i vissutsträckning korrigerats för att inte indelningen inom geografiskt begränsadeområden, i huvudsak resp. län, skall bli alltför splittrad. Den slutligaindelningen är således en kombination av en ren klassindelning och engeografisk zonindelning. Endast i ett begränsat antal fall har dock störreavvikelser än från de redovisade beräkningarna för denenskUda kommunen tillåtits vid inplacering i skattekraftsklass. I dessaundantagsfall har skäligheten av skattekraftsplaceringen i relation tillnärliggande kommuner fått fälla utslaget. En ytterligare differentiering,vilken i och för sig är möjlig med den metod vi tillämpat, skulle ställa störrekrav på våra kalkylers tUlförlitlighet än vad som f. n. kan anses rimligt.Utredningen har inte haft som mål och har inte heller bedömt det vara möjligtatt åstadkomma millimeterrättvisa mellan kommunema genomskatteutjämningssystemet. Närdet gäller landstingskommunerna har utgångspunkten för inplacering iskattekraftsklasser varit att den lägsta skattekraftsklassen liksom förkommunema skall vara av medelskattekraften och att indelningen skall skei treprocentsintervall. Inplaceringen av landstingskommunema iskattekraftsklasser har inte kunnat grundas på fullständiga beräkningar överdet geografiska lägets och bebyggelsestrukturens inverkan på kostnaderna.Samma beräkningar vad gäller det geografiska läget har dock gjorts förlandstingskommunerna som för kommunerna. På grundval av dessa beräkningar ochvissa uppgifter om landstingskommunernas verksamhet och ekonomi, har bedömningengjorts att de relationer mellan skattekraftsklasserna som råder i det nuvarandeskatteutjämningssystemet relativt väl återspeglar kostnadsskillnaderna meUanlandstingskommunerna på grund av geografiskt läge och bebyggelsestruktur.Dessa relationer bör därför i huvudsak bibehållas i det reformerade systemet.KEU 76 anser dock att det framtagna materialet motiverar en viss minskning avspännvidden mellan högsta och lägsta skattekraftsgaranti. Därigenomhar spännvidden mellan högsta och lägsta skattekraftsgaranti reducerats någoti förhållande tiU nuvarande nivåer både för kommuner och landstingskommuner.Särskilt har grundgarantierna höjts kraftigt för kommuner ochlandstingskommuner i södra och . Faktorernageografiskt läge och bebyggelsestruktur har givits ett sådant innehåll att dengjorda klassindelningen enligt utredningens uppfattning även innebär ettregionalpolitiskt stöd till kommunerna och landstingskommunerna. Indelningeni skattekraftsklasser bör ligga fast om exempelvis femår. Bilaga 8 Sammanfattningav utredningens betänkanden 29 2.Den grundläggande skattekraftsgarantin enligt p. 1 kompletteras med hänsyn fillkommunernas och landsfingskommunernas åldersstruktur De kommunala verksamhetersom omfattas av åldersstrukturfaktorn är obligatorisk förskola (deltidsgrupper) barnomsorg (exkl. förskolans dellidsgrupper) kommunala bostadstiUägg tiU folkpension (KBT) För landstingskommunerna beaktas åldersstrukturens inverkan påsjukvårdskostnaderna. Dengrundläggande skattekraftsgarantin för kommunerna kompletteras vidare medfillägg till de tcommuner som har en snabb befolkningsminskning. För dessaavfolkningskommuner föreslås tiUägg utgå för de befolkningsminskningar somöverstiger totalt . Kommuneroch landstingskommuner vars åldersstruktur orsakar relativt sett höga kostnadererhåller tillägg till grundgarantin, medan kommuner med låga kostnader i dettaavseende får vidkännas avdrag. Tilläggen och avdragen för åldersstruktur samttilläggen för befolkningsminskning beräknas i absoluta tal. Desammanlagda beloppen för åldersstruktur och befolkningsminskning omvandlas däreftertill procent av medelskattekraften. Man kan då räkna fram entotal skattekraftsgaranti för kommuner och landsfingskommuner som består avgrundgarantin enligt p. 1 med fiUägg eller avdrag för hänsynstagandet tUlåldersstrukturen och i tilllämpliga fall befolkningsminskningar enligt p. 2.Den totala garantin uttrycks som procent av medelskattekraften. Kommuner ochlandstingskommuner med en egen skattekraft, som överstiger den för kommunen/landstingskommunen garanterade, faller i praktiken utanför skatteutjämningen. Vidfastställandet av den totala garantin för kommuner och landstingskommuner börtvå spärregler tillämpas. Avdrag för gynnsamåldersstruktur, i förekommande fall justerad med tiUägg för befolkningsminskning, får inte leda tiU att en kommun eller landstingskommun erhåller lägre skattekraftsgaranti än av medelskattekraften. Det reformeradeskatteutjämningssystemet får inte leda till minskat bidrag för någon kommun eller landstingskommun. Utredningen före slår därför att den för resp. kommun och landstingskommun framräknade totala garantin inte får understiga den skattekraft veder börande kommun tillförsäkras i nuvarande system året före genom förandeåret av de nya reglerna. Vid jämförelsen skall givetvis hänsyn Prop.1978/79: 95 tastill de tillägg som enligt nuvarande regler tillkommer för sommarstugekommuneroch för befolkningsminskning. Resultatetför enskilda kommuner och landstingskommuner av den förordade reformen avskatteutjämningssystemet redovisas i tabellerna 4 och 5. Garanterad skattekraft för kommunerna enligt utredningens förslag garanti (inkl. spärrregler) Bilaga8 Sammanfattning av utredningens betänkanden garanti (inkl. spärr-legler) Bilaga 8 Sammanfattning av utredningens betänkanden 21 1978/79. Prop.1978/79: 95 garanti (inkl. spärrregler) Bilaga 8 Sammanfattning av utredningens betänkanden garanti (inkl. spärrregler) Prop.1978/79: 95 » Avser egen eller garanterad skattekraft Inkl. sommarstuge-och avfolknings-reglerna. " Kommunens egen skattekraft enligt taxeringöverstiger den nuvarande garantin. <: Enligt spärregel. Beräkningen av tillägg och avdrag för åldersstrukturoch befolkningsminskning grundas förhållanden. Garanterad skattekraft för landstingskommunerna enligt utredningens » Avser egen eller garanterad skattekraft. " Landstingskommunens egen skattekraft enligt 1977års taxering överstiger den " Enligt spärregel. Beräkningen av tillägg och avdrag för åldersstrukturgrundas på 1976 års Bilaga 8 Sammanfattningav utredningens betänkanden 37 Detföreslagna skalteutjämningssystemet bör kompletteras enligt p. 3 och 4 nedan. Extraskatteutjämningsbidrag bör även i fortsättningen bevUjas när behov av särskilt stöd föreligger. Deföreslagna ändrade reglerna för skatteutjämningssystemet medför förbättradeoch mer rättvisande ordinarie skatteutjämningsbidrag. Ett effektivareskatteutjämningssystem bör minska behovet av extra bidrag. Systemet kan emellertidinte ges en sådan utformning att aUa skiljaktigheter i de ekonomiskafömtsättningama för kommunerna och landstingskommunerna helt utjämnas. Deallmänna kriterier som gällt och som gjort det möjligt altbeakta olika omständigheter som motiv för att ge exlra bidrag bör därförbibehållas. Det avgörande bör vara kommunens/landstingskommunens allmännaekonomiska situation. Behovet av bidrag förutses komma att öka, men utredningenanser alt detta bättre kan överblickas i samband med de årligabudgetpropositionerna. KEU 76 föreslår vidare att sista dag för ansökan omextra bidrag flyttas från tUl året före bidragsåret. Skatteutjämningssystemetbör även kunna kompletteras med inomre gional skatteutjämning. KEU76 konstaterar att det i varje fall i något län skuUe kunna finnas skäl för eninomregional utjämning som komplettering till det statligaskatteutjämningssystemet. Ordinarie bidrag enligt det statligaskatteutjämningssyslemet bör enligt KEU:s mening utgå oberoende av ominomregional skatteutjämning förekommer eller ej. Utredningen betonar att eninomregional utjämning inte bör utformas så att de skillnader i statligskattekraftsgaranti som kan föreligga mellan kommunerna neutraliseras. Det börenligt utredningen vara landstingskommunerna som på egen hand bestämmer om ettinomregionalt skatteutjämningssystem skall införas. De bör också på egen handfå avgöra stödets utformning. Regeringenhar lagt fram ett förslag om inomregional skatteutjämning i Stockholmslän. I propositionen föreslås en särskild lag som skall gälla till utgången avår 1981. Mot bakgrund av den uppkomna situationen har KEU 76 inte ansett sigha anledning att lägga något preciserat förslag om inomregionalskatteutjämning. Utredningen förordar att man avvaktar erfarenheterna av denförsöksvisa lagstiftning som regeringen föreslår för innan manlar ställning tUl den inomregionala skatteutjämningen i ett något längreperspektiv. översyn av skatteutjämningssystemet bör göras efter förslagsvis . KEU76 räknar med att förslaget till reformerat skatteutjämningssystem genomförsfr. o. m. . 1978/79: 95 38 förförslaget jämfört med nuvarande regler har beräknats till ca 2,7 miljarder kr.Man har då utgått års taxering och utdebiteringen för år 1977.Kostnadsberäkningen redovisas i tabell 6. De planeradeutdebiteringshöjningarna i kommuner och landstingskommuner kanberäknas medföra en ytterligare kostnadsökning i förhållande fill nuvaranderegler om 150200 milj. kr. Kostnader för ett reformerat skatteutjämningssystem Enligtnuva- Enligt för- Kostnads- rände regler slaget ökning Landstingskommuner 1187 2525 +1338 Kommuner inkl. Iandstingsfria kommuner 2 074 3 374 +1 300 Extraskatteutjämningsbidrag 100 200 + 100 3361 6 099 +2 738 Utredningensundersökningar av gällande statsbidrag i delbetänkandet SOU 1977: 48 visar attsystemet med speciella statsbidrag är relativt komplicerat. Antaletbidrag är stort och varje bidrag är reglerat i en särskild författning. Mångaav bidragen utgår till relativt begränsade kommunala verksamhetsområden.1976/77 utgick stöd fill kommunerna och landstingskommunerna via totalt 69statsbidrag. Äv dessa hörde sex tUl gruppen allmänna statsbidrag medanåterstående 63 var specialdestinerade till olika kommunala verksamheter. Dentotala statsbidragssumman uppgick detta år till , varav despecieUa statsbidragen utgjorde . Skatteutjämningsbidragets andel avden totala staisbidragsgivningen utgjorde /77 . Några statsbidrag utgårmed avsevärda belopp. I andra fall är statsbidragens storlek obetydliga iförhållande till kommunernas och landstingskommunernas ekonomi. Delar man inde specieUa bidragen storleksmässigt visar det sig att en så låg andel som 1 %av den utbetalda bidragssumman fördelas på hälften av det totala antaletbidrag. Syftetmed staisbidragsgivningen kan i första hand sägas vara att ge kommunerna och landstingskommunerna ettallmänt finansiellt stöd att utjämna skillnader i kostnadsnivå ochskattekraft mellan olika kommuner/landstingskommuner. Bilaga 8 Sammanfattningav utredningens betänkanden 39 att stimulera lillhandahållande och utbyggnad avviss service att av konjunktur- och arbetsmarknadspolitiska skälpåverka den kommunala verksamheten. Skullesyfiet med staisbidragsgivningen enbart vara att ge kommunerna ochlandsiingskommunerna ett aUmänt finansieUt stöd finns det inte skäl att bevaranuvarande system med en rad speciella bidrag. De speciella statsbidragen lederinte i någon större utsträckning till en utjämning av servicenivå ochutdebiteringsbehov mellan kommunerna/landstingskommunerna. Därför har KEU 76undersökt möjligheterna att överföra en del av det statliga stöd, som f. n.utgår i form av speciella statsbidrag, tUl det allmännaskatteutjämningssystemet för att därigenom uppnå en bättre skatteutjämning. Deallmänna syftena med staisbidragsgivningen skulle kunna tUlgodoses lika väleller t. o. m. bättre om bidragsgivningen inte i samma utsträckning som binds lUl särskUda av kommunema och landstingskommunerna bedrivna verksamheter. Omsyftet med statsbidragen däremot är att stimulera utbyggnaden av viss kommunalservice blir situationen helt annorlunda. Det är självklart att omstatsmakterna önskar påverka kommunerna eller landstingskommunerna att bedrivaviss verksamhet sker det lämpligast genom att bidraget knyts till denifrågavarande verksamheten. Starkaskäl talar således för att man prövar möjligheterna att slopa ett antalspeciella statsbidrag och överföra medlen till skatteutjämningssystemet. Vissaavsteg från denna grundprincip måste emellerfid göras. Skäl för sådana avstegkan bl. om bidragens slopande skulle medföra ett betydandeavbräck i verksamheten i fråga om staten finner det lämpligt att stimulerautbyggnaden av någon särskild verksamhet. Stimulansbidragen bör dockbli föremål för omprövning med jämna mellanrum, t. ex. om variationer i ändamåls- och utgiftsstrukturenföreligger kommunerna/landstingskommunerna emeUan om verksamheten berör fler än kommunens ellerlandstingskommunens egna invånare om kommuner eller landstingskommuner på grund avgeografiskt läge får vidkännas särskilda kostnader och dessa inte beaktas genomskatteutjämningssystemet om staisbidragsgivningen har betydelse förfinansieringen av viss investeringsverksamhet i kommunema eller landstingskommunerna om statsbidragen utgår även tUl andra bidragstagareän kommuner eUer landstingskommuner. Vidare anser KEU 76 attstatsbidragen tiU beredskapsarbeten och andra sysselsättningsskapande åtgärderutgör viktiga stabiliseringspolitiska in- 1978/79: 95 40 strumentsom skulle gå förlorade om dessa bidrag inordnades i skalteutjämningssystemet.Det får därför anses viktigt att dessa bidrag av konjunktur- ocharbetsmarknadspolitiska skäl finns kvar även i fortsättningen. Utredningenhar i delbetänkandet granskat 52 av de totalt 63 speciella statsbidragen tillkommunerna. Resultaten av översynen visar att åtta bidrag kan slopas helt ochdelar av ytterligare sex bidrag kan upphöra att utgå. KEU 76 har såledesföreslagit att specialdestineringen skall upphöra för bidrag tUl ettsammanlagt belopp av ca 185 milj. kr. (1976/budgeterade värden).Omräknat till 1977/budgeterade värden ökar beloppet till ca 215 milj.kr. De anslag som helt kan slopas är bidragen till inrättande av elevhem inom det allmännaskolväsendet bostäder for lärare inom det obligatoriskaskolväsendet