prop · G203183 · 1978-12-31 00:00:00 — Jordbrukspolitikens mäl är bl.a. att äsladkomma enjordbruksproduktion av önskad storlek lill lägsia möjliga samhällsekonomiskakosinad och samiidigi göra del möjligl för de i jordbrukel sysselsatta att fädel av den allmänna slandardslegringen. För lanlbruksföretagei lorde kosinaderna förproduktionsmedlen ha 1978/79:183 105 minst lika stor betydelse för lönsamheten som"faslighelsränlan" alternativt arrendeavgiften. Det synes enligtstiftsnämnden väl optimistiskt all tro alt man genom priskonlroll på endaslfasiigheier och arrenden kan nä del uppställda mälel för jordbrukspolitiken.Del finns en risk atl hela jordbruksnäringen alltmer insnärjes av ensamhällskonlroll som ingen av parlema pä arrendemarknaden kan vara beljänl av.Sliftsnämnden håller inle för oiroligt all krav pä avgiftsreglering även vidalla nyupplåtelser snarl kommer all öka i siyrka och lillmäler inlemöjlighelerna all erhälla LRF:s borgen eller slallig lånegaranti någon siörrebelydelse som spärr mol orealisliska arrendeavgifter. I della sammanhang är delpä sin plals all upplysa om all under de senasle ire åren anbudsförfarandeförekommii endasl i ell par fall vid nyupplåielse av kyrklig jord i sliftel. Trois alt del i den föreslagna lagtexien klarl utsäges alli första hand avkastningsförmågan skall beakias, menar kommittén all del endasli undantagsfall skall bli fråga om att genomföra detaljerade ekonomiskaavkaslningskalkyler. menar sliftsnämnden atl, dras-liskluttryckt, en del av lantbrukets kalkyleringsverksamhet kommer atl förläggaslill arrendenämnds och faslighelsdomstols sammaniräden. Den s.k. HUV-meloden har varit ell mycket värdefulltberäkningssystem vid bl. a. lantbrukets driflsplanering. Del är dockdiskutabelt om man kan börja använda metoden i del syfte som kommittén harföreslagit. Arrendeavgifien framkommer vid kalkyleringen som en restpost efterdet atl bl.a. värden för skälig ersättning för arrendalorns arbete och risktagandehar satts in som ingångsvärden i kalkylen. Som framhålls i betänkandet slåremellerlid en mängd osäkerhetsfaktorer häri igenom när del gäller restpostensstoriek. I sammanhanget inställer sig ocksä frägan vilken förelagsstorlek sombör krävas för all brukaren skall kunna slälla anspråk på all lillförsäkras enekonomisk och social siandard som är likvärdig med den som jämförbara grupperuppnår. De av kommittén använda termerna "familjejordbruk" och"effektiva familjejordbruk" är inle tillräckligt preciserade för allge svar pä denna fråga. gör gällande att en skönsmässig uppskallningav avkaslningsförmägan är att föredra framför mera detaljerade ekonomiskaavkastningskalkyler - inle minst processekonomiska skäl lalar härför - ochbedömer icke tillräckliga skäl finnas atl ändra nuvarande regler för fastställandeav arrendeavgiften. i Göleborg: För alla upplätarekalegorier harbestämmandet av arrendeavgiftens storlek vållat problem. I samband medtillkomslen av den nya lagstiftningen om förvaltning av kyrkligjord ,utformade sliftsnämnden i Göleborg rekommendalioner för fastställande av bl.a.arrendeavgifien. Grundlanken varda, all avkastningsförmågan skulle vara en avgrundstenarna för avgiftens beräknande. Koniaki logs med olikajordbruksanknyina organisationer men ingen ansåg den metoden objektivttillförlitlig. Denna inställning synes kvarstä . a. har framkommit iarrendenämndsmäl, atl en experts avkastningsberäkning varit helt oförenlig meden annans. Avkastningsförmågan är beroende av säväl intäkter somkoslnader, vilka kan variera avsevärt beroende av vilken produktionsform somväljes. Att försöka fastställa en för orten normal avkastningsförmåga, tordedärför inte vara möjligl för del organ, som skall pröva arrendeavgiften. Avkastningen är beroende av arrendatorns produktionsform,intresse, kunnighel och hänsyn lill egna kalkyler. Observera attkalkylresullalet varierar starkt mellan olika produktionsgrenar, säsom kött,mjölk, spann- 1978/79:183 106 mål, grönsaker. Dessutom påverkas kalkylen även slort avförränlningskravel, vilkel varierar för säväl jordägare som arrendalorer. Del synes rada allmän osäkerhet om det riktiga i all lålaavkaslningsförmägan vara avgörande för arrendeavgiftens beslämmande. hyser en negaliv inslällning lill avkasiningsberäkningarnas användbarheii delta sammanhang. jörsamllngs- och pasloratsJÖrhund: Den iförarbetena lill 1972 ärs lagsliflning förordade piincipen för arrendesätlning,nämligen marknadsprincipen, är en värderingsmetod som pä intet sätt kan ansesvara förlegad. Tvärtom har man ju i expropriationslagsliftningen gäll frän dentidigare gällande avkaslningsprincipen till den som lämpligare anseddamarknadsprincipen. 1 hyreslagstiftningen har man inte del päkallal allfrångå marknadsprincipen vid faslslällande av skälighelen av en viss hyra. Lålvara atl för faslslällande av marknadshyra de allmännyttiga bosiadsförelagenshyror skall vara vägledande för marknadsnivän. Del synes föga angeläget atlinföra avkastningsprincipen i arrendesammanhang när marknadsprincipen synesvara fulll gångbar som värderingsmelod i andra sammanhang. Förbundel är vidare kriliskl till alt kommittén givit dens. k. HUV-meloden en sä framirädande siällning som skell. HUV-metoden är alltsedanbörjan av 1960-lalel den vedertagna meloden vid lantbruksnämnderna förkalkylering i samband med bl. a. prövning av frägor om slatligt slöd lilljordbruksförelag. I en blivande proposiiion bör denna meiod inle nämnas eller ivarje fall inle ges en så framirädande ställning som den givits i belänkandet. Enligt förslaget skall också arrendenämnd ha möjlighet attförordna lanibrukskonsuleni vid lanibruksnämnd atl avge utlåtande om arrendeslällesavkaslningsförmäga. Man vel alt praktiskt laget all jord-brukskalkylering somgörs genom lantbruksnämndernas försorg sker med hjälp av HUV-meloden. Båda ovannämnda omsländigheier lorde åstadkomma all HUV-meloden blir den vanligaslemetoden alt bedöma avkastningsförmågan. HUV-metoden är en bra metod atl bedömajordbrukets krediivärde, men förbundel anser all meloden inle ger rättvisanderesultat när det gäller avkastningsförmågan. Dessutom anser förbundel det felatt ge lanlbruksnämnderna ett sä dominerande inflylande pä arrendesätlningensom arrendenämnds möjlighet atl förordna lanibrukskonsuleni skulle medföra.Risken för en ytterligare byråkratisering av arrendesättningen är uppenbar.Förbundet anser därför förslaget om rätt för arrendenämnd att förordnalantbrukskonsulent helt bör utgä och i stället möjlighet ges arrendenämndernaatt i särskilda, svårbedömda fall inhämta yttrande frän lantbruksnämnd. Genomförs trots allt förslaget bör föruiom nedtoning avmöjlighelen all använda HUV-metoden, och vad som ovan anförts omlantbruksnämnds yllrande, uttrycket normal avkastning ges en annan innebörd änkommittén föreslagit. Som kommittén tolkar begreppei normal avkaslningsförmägainnebär della den avkaslning en normalt duktig jordbrukare bör kunna erhällamed en driftsinriklning som inle kan bedömas som olämplig för arrendeslällel ifräga. Enligi förbundels mening bör med begreppei i StäUel avses den avkaslningsom en normall duktig jordbrukare bör kunna erhålla med en driftsinriklning somkan bedömas som lämplig för arrendeslällel. Pä della sätt undviks denurvattning av begreppet normal avkastningsförmåga som kommitténs beskrivningannars lätt ger upphov till. Vad angär anbudsartenden vill kommittén uppmana de publikajord- 1978/79:183 107 ägarna atl för fastställande av förstagångsarrende undvikaanbudsförfarandet. I de kyrkliga sammanhangen används deiia fortfarande om äni lilen omfallning. Man är dock medveten om nackdelarna med anbudsförfarandeioch söker ocksä begränsa dess användning. När det gäller slalen toidekommitténs uppmaning få betraktas som en from förhoppning. Pä giund avbeslämmelserna i upphandlingskungörelsen lorde statens förelrädare i arrendesammanhanginte ha laglig räu all avslå frän anbudsförfarande. Möjligen kan dennaanmärkning gälla även kommuner, som av kommunförbundei rekommenderals allanvända de slailiga beslämmelserna om upphandling. Som sluiomdöme i denna del vill förbundet framhälla allförbundel anser alt nuvarande lagstiftning fungeral i slorl sell klandeifrill.Frän arren-dalorshäll hade man vid lagens tillkomst befarat en höjning avarrendena. Del visar sig nu all arrendena inte alls stigit snabbare - snararelångsammare - än konsumentprisindex gjort. Del saknas alltså egentligt fog förden rädsla för arrendenas alllför snabba höjning som kommittén sagl sig befara.Dessulom har arrendenämnderna redan nu - vilket praxis visar -möjlighel altanvända sig av avkaslningsmetoden. Även av della skäl förefaller angelägenhelenav en lagändring iveksam. : Kommitténs förslag beträffandearrendeavgiften grundas pä uppfallningen all ell arrendejordbruk pä sikl inlekan bära en större arrendekoslnad än vad arrendeställels normala avkastningmedger. Säsom allmän princip kan detta synas riktigt, men verkligheten ärbetydligt mera nyanserad än sä. Här bör bl.a. framhållas att en sior del avSveriges jordbrukares inkomster kommer från arbete utanför det egnajordbruksförelaget, anlingen inom jord- och skogsbrukel eller på annal håll.Delta är en lämplig ordning ur samhällets synpunkt. Jordbrukel päarrendeslällel är blott en del av arrendatorernas verksamhei. Arrendeställelsavkaslning är bloll en av alla de faktorer som påverkar arrendatorernasvillighet och förmåga all belala arrende och därmed prisnivån päarrendemarknaden. Andra fakiorer uianför arrendeslällels avkaslning som i höggrad päverkar prisbildningen pä arrendemarknaden är bl. a. bosiaden påarrendestället, arrendatorns innehav av ägd eller arrenderad jord utanförarrendeställel och annan verksamhet uianför arrendeslällel. Ur allmän synpunkisaknas anledning all förhindra alt de här nämnda omsländighelerna slär igenonpä arrendemarknaden. Tvärtom är det i olika avseenden ett samhällsintresse attsä sker. Den avkommittén angivna metoden all bestämma arrendeavgiften efter den avkaslning somen normalt duktig jordbrukare kan fä av arrendestället är säledes olämpligredan av del skälet atl den slrider mol allmänna jordbrukspoliliska ochnäringspolitiska mälsättningar. Härtill kommer atl del i praktiken krävskomplicerade och omfattande utredningar för all bestämma den"normala" avkastningen. Experterna har ofta olika uppfattningar,vilkel kommer all medföra, all frän bada sidor åberopas vidlyftiga ochkostnadskrävande ulredningar. som komplicerar förfarandel inför arrendenämnden.Av vikt är även all beakta, all en schablonmässig beräkning av en"normal" avkaslning i prakiiken ofta kommer atl utmynna i en förarrendeslällel orimligl hög eller låg arrendeavgifl. saml alt de schablonmässigaberäkningarna därför - för alt ge ett rimligt resultat - mäsle kompletteras medell ofta invecklal hänsynstagande till de speciella förhållandena päarrendeslällel. Beiräffande förefinllighelen av speciella förhällanden harUlredningen själv konsialerat atl ytterst fä arrendeslällen är jämförbara medvarandra. Prop.1978/79:183 108 Säsom skäl för den förslagna ändringen i sätiet atlbestämma arrendeavgiftens skälighel anges endasl atl i vissa fall - dettagäller enligt förbundets uppfattning ej godsen - har förekommit mycket högaarrendeavgifter. Del är anmärkningsvärt att ulredningen ej framlägger nägotbelägg för atl de päslädda höga avgifterna verkligen berott pä faktorer som ejskall och bör lillälas slå igenom i prisbildningen - en enkel enkät lill vissaarrendatorer kan knappast ge tillfredsställande besked pä denna punkt. En egendomlighet i kommitténs förslag är atlavkastningsförmågan skall bedömas efter en driftsinriktning som inte kanbedömas som olämplig för arrendestället i fräga. Rimligare vore all ulgä fränen lämplig, eller renl av den lämpligasie driftsinriklningen. Samhället harräll att kräva av jordbrukarna liksom av andra förelagare att de driver sinaföretag sä ralionelll som möjligl. Förbundel motsätter sig att del förhållandet attarrendemarknaden i enstaka fall godlagil lill synes myckel höga arrendeavgifterfår föranleda att man frångår de nuvarande reglema för avgiftsbesiämningenvilka enligt förbundels uppfattning fäll en lämplig lillämpning i praxis. Säsom de nuvarande reglerna tillämpas har en arrendator vid förlängning atl räknamed att fä belala lika myckel som skickliga och driftiga arrendalorer iallmänhet skulle vara beredda alt belala för arrendestället. Denna regel ärlämplig. Härigenom har utbudet av arrendejord kanaliserats lill de dugligastearrendalorerna. Delta har varil lill fördel för mänga jordbrukare. Framföralllhardei emellertid varil till fördel för konsumenterna, vilka ju ytterst har atlbära kosinaderna för den mindre effekiiva produktion, som blir följden, omskickliga jordbrukare hindras atl starta och ulveckla sina företag. Denuvarande reglerna kan ej med fog sägas vara obilliga mol den sittandearrendalorn. Att genom den av kommittén föreslagna ändringen pressa nerarrendenivån under den marknadsmässiga är olämpligt, med hänsyn till detallmänna intresset av en ralionell jordbruksproduklion och med hänsyn lill allade jordbrukare, som konkurrerar om arrendejorden och med hänsyn till jordägarensberälligade inlressen. Ändringen bör därför ej komma lill stånd. : Med normal avkastning avses iförslaget den avkaslning som en normall dukiig jordbrukare bör kunna erhällamed en driftsinriklning, som inle kan bedömas som olämplig för arrendeslällelifråga. Emellerlid synes del ogörligt alt bestämma vad som skall försläs med ennormall duktig jordbrukare och vad som menas med normal avkastning. Det blirlill sisl fråga om ell leoreiiski övervägande. är ej lillfredssiällande. Enligt förslaget skall den s.k. HUV-metoden uigöra underiagför bedömningen av normal avkaslning. Del hänvisas också lill denrådgivnings-och upplysningsverksamhet som bedrivs av jordägarnas ocharrendatorernas organisationer. Enligt förbundets uppfattning bör emellerlidavlalsfrihel råda vid arrendesällningen med den inskränkning som följer av nugällande bestämmelser. Förbundet ansluter sig till uiialandel i direkliven allarrendelagsliftningen har fungerat tillfredsställande. I de arrendetvistersom hiltills har rättsligt prövais har beräkningar av avkastningens storiekinte ansetts kunna tillmätas avgörande betydelse. Det har icke gått all få framett enlydigl avkaslningsvärde. I vissa avgöranden har del visserligen gjortshänvisningar lill jordens mer eller mindre goda avkaslningsförmäga. Arrendenämndernahar emellertid inte gjort skälighetsbedömningar baserade enbart på beräkningarav arrendeslällels avkastningsförmåga. Sädana beräkningar har däremot vägts ini bedömningen, när Prop.1978/79:183 109 avgiftsbesiämningen har skett med tillämpning av den s.k.modifierade marknadsprincipen. Denna princip kom försl till utiryck i ellavgörande av lingsräii är 1974 (betänkande s. 58). Det visade sig i deltamäl, som berörde ett flertal arrendalorer, all del var prakliskl lagei ogörligtall fä fram nägra säkra värden pä egendomarnas normala avkaslning. Älskilligeminent sakkunskap uttalade sig i målel, men expertisen var oenig. Detla lordevara signifikalivl för vad som kommer all ske, om avkastningsprincipen skulleknäsättas av lagstiftaren. Det skulle bli nödvändigi med lidsödande koslbarautredningar som varken jordägare eller arrendalor skulle vara beijänla av. Den modifierade marknadsprincipen slår i samklang medförarbeiena lill nu gällande lagsliflning. Som kommittén framhållil harprincipen slagil igenom i arrendenämndernas praxis. Del bör räcka med delta.Någon ny lagsiiftning i förevarande hänseende är enligi förbundels mening inteerforderlig. Kommittén synes dessutom inle ha tillräckligt beaktatrisken för atl processen i arrendenämnden drar väsentligt ut pä liden, omavkaslningsvärdel skall räknas fram. Det skulle bli kostbart för parterna medalla ulredningar, som de torde anse sig vara tvungna att prestera. Del synesvidare sannolikt atl arrendenämnden i flerialel fall skulle utnyttja möjlighelenall inhämta utlåtande från lanibrukskonsuleni. Därmed skulle avgörandelytterligare fördröjas. I varje fall borde arrendenämnden inle fä inhämlayllrande frän sakkunnig ex officio ulan endasl på paris begäran. Åberopar den ena parten eget expertutlåtande, lorde dettaleda till alt ocksä den andra parlen inhämlar sädanl ullalande. Därmed blirdet, säsom i det nämnda Malmö-mälet, fråga om dyrbar uiredning. En sädanrättsutveckling bör undvikas. Kommittén berör ocksä frägan om beslämmande avarrendeavgiften för jordbruksarrenden av mera specielll slag, t.ex. mindrebrukningsdelar eller jordbruk med ovanlig driftsinriklning. Enligi kommitténfär det ankomma på rällslillämpningen atl närmare avgöra de särskilda frågorsom i dessa fall kan komma all bli akluella. Förbundel vill besläml invända molatt lösningen av frågor av detta slag överlämnas åt rällslillämpningen. Ensädan ordning bör undvikas, efiersom arrendenämndernas beslut endasl kanöverklagas till fastighetsdomstolarna. Del saknas alllsä en för hela rikelfungerande prejudikalinstans. Remissinstanser som i huvudsak tillstyrker förslaget KommUténs förslag har ulan närmare kommenlarer tillstyrktseller lämnats utan erinran av bl. a. , ,kammarkollegiet, lantbruksstyrelsen, lantbruksnämnderna i , ,, , , , , ochVästerbottens län, lantmäteriverket, lån,sliftsnämnderna i och , Föreningen ,, , kommunförbundei. , advokatsamfundei samt föreningsbankers förbund. 1978/79:183 110 i : Nämnden har ingel all erinramot kommitténs förslag all prövningen ej längre skall avse endaslavtalsvillkor som jordägaren har uppslälll. Prövningen synes dock komma all blibelydligt mer komplicerad än f. n. Enligt nämndens uppfattning skall arrendeavgiftens storlekbestämmas försl när övriga villkor har fastställls. Detla framgår inle medönskvärd klarhel av kommitténs förslag lill ändring av 9 kap 9 S och 10 kap 6 SJB. i : I ariendesällnings- ochvillkorslvisler föreligger i regel ell förslag lill arrendekonlrakt fränjordägaren, som upplär villkor på vilka jordägaren medger förlängning men somarrendalorn på en eller flera punkler inle vill godlaga. Nämnden skall prövavillkoren enligt 9 kap. 9 S JB. Om arrendalorn ä sin sida yrkar införande avctl villkor som jordägaren molsäller sig, kan arrendenämnden inle föreskrivaall della villkor skall inga i konlraklel. Nämnden är hänvisad atl medla ochlyckas väl i de flesla fall fä lill stånd en formulering som båda parter kan godtaga.Om medlingen inle lyckas får arrendatorn bli ulan del önskade villkorel, ävenom della vid en objektiv prövning skulle vara högst rimligt. Denna ordning ärinle lilifredsställande. Del synes rikligl att säsom kommittén föreslär skapabältre balans mellan partema i villkorstvislerna. kan också ställas inför juridiskt-tekniskasvårigheter pä grund av den nu gällande regelns utformning. Vardera partensyrkande kan kanske vara den positiva och negaliva sidan av samma sak. Arrendatornsönskan om rätt alt få laga väg över en gårdsplan motsvaras ju av jordägarensförbud för honom atl färdas där. Även pä annal sätl kan av vardera partenfordrade villkor ha samband med varandra. Beroende på om en av arrendalornönskad reglering kan sägas ha samband med nägot som jordägaren fordrat ellerförbjudit skulle alllså regleringen kunna komma lill ständ mot jordägarensönskan, annars inte. Del är naluriigtvis mänga gänger svårt atl avgöra omarrendatorns önskemal skall anses vara ett helt nytt villkor eller ha sambandmed något som jordägaren fordral. Resullalei kan bli godtyckligl. Säväl med hänsyn lill den nuvarande regelns materiellaverkan som till de onödiga svårigheler den kan skapa tillstyrker arrendenämdenatl densamma omarbelas i enlighel med kommitténs förslag. Det bör nämnas allvad gäller hyresområdet samma kritik kan riktas mot den molsvarande regeln i 12kap. 48 § tredje stycket JB. i Göleborg: När del gäller andra villkor änavgiftens sioriek har nämnden ingen erinran mol förslagei att parternasjämställdhet i avialsförhällandel bör komma lill ullryck i lagiexien genom atlprövningen ej längre skall avse endasl avtalsvillkor som jordägaren haruppställt. Den föreslagna lagiexien innebär all annat villkor skallvara skäligt. Detla löser inte problemel när i en fråga vardera parten yrkarett i och för sig skäligl villkor. Kommittén anför atl målel bör vara all arrendenämndenefter allsidig prövning av samtliga omsländigheier skall ge avtalet ell skäliglinnehall. Delta uttalande och lagförslaget alt annat villkor skall vara skäliglger lätt inlryckel atl arrendenämnden självmant skall pröva alla avtalsvillkor.Liksom när det gäller avgiftens sioriek mäste emellertid nämnden vara bundenav parts yrkande och nämnden fär därför inle pröva ostridiga villkor. ifrågasätter om arrendeavgiftens storlekbör särskili anges i 9 kap 9 § andra slyckel JB vid sidan av andraarrendevillkor, eftersom arrendeavgiften normall kan beslämmas försl när övrigavillkor har faslsiällis. Prop.1978/79:183 111 universilel: Kommitténs förslag lill formuleringinnebär att arrendeavgiften alltid blir primär vid bedömning av annat villkorsskälighet. Förslaget har därför samma brister som gällande formulering,nämligen all den inte uttrycker den prakliska lillämpningen. Lagrummei bör gesen formulering som direkl uttrycker all arrendeavgifien och övriga villkor iförening skall vara skäliga. Läiissiyrdseii i : Vid ulformningen avförslagei har kommittén haft all la hänsyn till frägan om bälireöverensstämmelse med generalklausulen i 36 S avtalslagen. Del kan ifrågasättasom jordabalkens regel skall gä längre än generalklausulen i fräga omunderkännande av oskäliga avtalsvillkor. Länssiyrelsen vill emellerlid med hänsynlill de akluella reglernas karaklär av skyddslagstiftning inle motsätta sigförslaget. Skånearrendalorernas samrädsgrupp: De nuvarandebeslämmelserna innebär alt jordägaren ensidigi har kunnai uppställa villkor,förbud och ålägganden pä brukaren. Ännu förekommer en rik flora av gammaldagsförbud och ålägganden som har sin grund i gångna tiders syn pä arrendalorerna.Dessa villkor har i hög grad hämmat utvecklingen och skapat enberoendeställning för brukarna. Någon möjlighet att få bort villkoren harbrukarna knappasl haft genom siadgandel atl av jordägaren uppställt villkorskall gälla, om det ej strider mot god sed i arrendeförhällanden eller eljestär obilligl. Av samma anledning har brukarnas förslag till avtalsvillkor fältslå tillbaka för jordägarens företrädesrätt. Den nu föreslagna ändringen är ellnödvändigt led i att skapa en bältre balans mellan parterna. Remissinstanser som avstyrker förslaget eller föredrarannan lösning : Enligt hovrättens mening har tillräckligaskäl för den föreslagna ändringen inle visats föreligga. Behovei av samordningav de olika slagen av nyttjanderätt till fast egendom bör beakias också när delgäller utformningen av prövningsreglerna för fastställande av andra arrendevillkorän arrendeavgift. Domänverkei:Verket förordar all nu gällande lagtext bibehålls. Både jordägare ocharrendalor kan säga upp avtalet för villkorsförändring. Del är av stor vikt förjordägaren vid förslagängsupplälelse av jord för arrende all kunna förenaupplåielsen med vissa villkor. Ofta kan dessa villkor vara hell avgörande, närjordägaren fattade besluiel all uiarrendera marken. Del är dä nödvändigi attjordägaren kan känna Irygghei alt villkoren inte kan komma alt ändras ellerupphävas vid förlängningssituaiioner ulom i de fall dä villkoren är oskäligamol arrendalorn. Enligi verkets bedömning är del stridande mol godrältssäkerhel atl ett en gång uppslällt godkänt villkor, som ej kan betecknassom oskäligl, skall kunna jämkas eller lämnas utan avseende ulan all en nyupplälelse kommer lill siånd. i : finner delolillfredsställande atl den föreslagna regleringen ger arrendenämnd möjlighelatl besiämma avialsvillkor som parterna aldrig har enals om. I delta avseendebör arrendelagstiftningen ej tilläla en annan skäligheisprövning än generalklausuleni 36 § avtalslagen. i Göleborg: Ändringsförslagel kan innebära,att jordägaren och arrendatorn inför arrendenämnden framlägger var sittfullständiga avialsförslag.