prop · G203164 · 1978-12-31 00:00:00 — Avslutningsvis önskar förbundet framföra att förbundetsmedlemmar samtliga auktoriserade fastighetsmäklare är av den meningen, attnumera sådana spekulativa inlressen icke förmärks på hyresmarknaden, att enövergripande statlig kontrollapparat av detta slag kan anses berättigad. Olärapligahyresvärdar har mönstrats ut och mönstras fortlöpande ut. Kreditgivare såsombanker, försäkringsbolag ra. tar sitt samhälleliga ansvar i dessa frågoroch även de auktoriserade fastighets- Prop.1978/79:164 89 mäklarna genom vilkas förmedUng en stor del av hyreshusöverlålcl-serna äger rum harbidragit till en sanering av marknaden. Näringslivetsbyggnadsdelegation: 1 och för sig är del tacknämligt aft man sökt begränsaförvärvstillståndsprövningen i samband med den föreslagna utvidgningen avlagens tillämplighetsområde så att inte alla fastighetsköp rörandehyresfastigheter behöver handläggas från för-värvstUlständssynpunkt. Förslagetkan likväl leda till så vittgående konsekvenser, att det enligt delegationensuppfattning ej bör genomföras i den ordning som föreslagits. Skälen härtUl ärframförallt följande. Hurpass vidlyftig myndighetshantering en riksomfattande förvärvslagstiftning kanleda fram till är nalurUgen ovisst. Trots den föreslagna förenklingen kvarstårrisker för all prövningen kan bli omfattande, ätminstone i vissa korarauner. TUlärapningenav förvärvstiUståndslagen hittiUs har visat aft den i ett antal uppmärksammadefall åberopats i priskontrollerande syfte. SärskUt i samband med förvärv avbostadsrättsföreningar har påståtts, atl själva prissättningen varit så hög,att priset varit "spekulativt". Sprids denna uppfattning finnstillräckliga skäl förmoda, atl vissa kommuner kan vilja pröva stora delar avfastighetsomsättningen i priskontrollerande syfte, vilket skulle leda till enomfattande administration av förvärvsärenden över hela landet. När tillståndsprövningenpå föreslaget sätt kombineras med förköpsprövning inbjuder för övrigtlagstiftningen i viss mån till uppfattningen, att korarauner raed fördel kanbegagna förköpsrätten i fråga ora "billiga" fastighetsköp ochutnyttja förvärvstUlståndslagen för alt så vitt raöjligt få "dyra"köp omintetgjorda. En sådan möjlighel till en riksomfattande prisprövning avhyresfastigheter kan inle godtas utan grundliga överväganden. Dentillämpning och de farhågor som berörts bottnar i oklarheter kringlagstiftningens syfte och innebörd. Dessa måste undanröjas innan enriksomfattande giltighet beslutas. I princip skall lagen motverka transaktionersom inte väntas leda till varaktig seriös fastighetsförvaltning. Uppenbartborde därmed i vart fall bostadsrättsföreningars förvärv kunna ligga utanförförvärvsprövningen. Här blir det ju en permanent förvaltning av konsumenternasjälva utan annan avsikt än att nå bästa möjliga självförvaltning. Priskontrollmolivettorde knappast ha så uttalat stöd i nuvarande lag, att det skulle kunna komma ifråga som avslagsgrund, i synnerhet inte som marknaden för bostadsrätter i principej är priskontrollerad vid transaktioner hushållen emellan. Dettabelyser oklarheterna i lagstiftningen. Är syftet att motverkafastighetsspekulation begränsat till förvärv, som kan förväntas leda tillförsumlig fastighetsförvaltning, Ugger syftet mycket nära intentionerna medtvångsförvaltningslagen dvs. atl upprätthålla en god fastighetsförvaltning.Det är självfallet tveksamt om detta syfte nås med pris-kontrollåtgärder, somberör fastighetsomsättningen i sin helhet. Överlåtelser kan t. ex. frärajaönskvärd strukturrationaUsering som förhindras, om inle marknadsraässigprissättning accepteras. En överdriven prissättning kan vara en indikation påtänkbar försumUg förvaltning, raen då närraast i korabination med andra fakiorer.I princip bör bruksvärdesystemet, hyresförhandlingslagen, hyreslagens reglerom rätt till reparation på hyresvärdens bekostnad i vissa fall samttvångsförvaltningslagen garantera, att höga omkostnader för fastighetsförvärv drab- Prop.1978/79:164 90 barförvaltaren, ej de boende. Det torde närmast vara försummelser att iakttaskyldigheter raot bostadskonsumenterna, sora är förvärvslill-ståndslagensegentliga syfte att söka förekorama. Därmed synes manifesterade konflikterfrämst i anledning av den här berörda skyddslagstiftningen vara det avgörandekriteriet för alt vägra förvärvstillstånd, inte prissättningen. Enligtdelegationens uppfattning bör dessa frägor kring lagstiftningens egentligasyfte klargöras, innan en tillämpning över hela riket beslutas. Lämpligen bördessa överväganden föregås av en undersökning av hittUlsvarande tillämpning av förvärvstiUståndslagen,kan finnas anledning undersöka möjligheter till samordning medtvångsförvaltningslagen på sätt sora komraer att utvecklas ytterligare senarei värt yttrande, Iavvaktan på ytterligare utredning om lagstiftningens syfte och inriktning kandock vissa omedelbara reformer genomföras. Iförsta hand bör bostadsrättsföreningars fasiighetsförvärv undantas från lagenstillämpningsområde, emedan förvärvaren i sådana fall inte i rimlig mening kanha för avsikt att inleda en försuralig fastighetsförvaltning raed spekulativainslag. Iandra hand bör övervägas hur man skall förhindra en spridning av konstateradefall av dålig fastighetsförvaltning till övriga landet. Enklast sker dettagenom en regislrering av fall, där tvångsförvaltning beviljats eller förvärvstillslåndvägrats, TUlförs dessa uppgifter inskrivningsmyndigheterna borde relativtenkelt rutiner kunna skapas för en avstängning av sådana köpare från förvärv avhyresfastigheter inom landet i sin helhet utan ytterligare riksomfattande förvärvskonlroUav andra fastighetsförvärv. Enklast kan detta ske så, alt registrerad köparevägras lagfart av inskrivningsmyndigheten med påföljd att förvärvet blirogiltigt. Sannoliktkan åtskilligt vinnas med att samordna förvärvstiUståndslagen raed tvångsförvallningslagentill en enhetlig lagstiftning med ett gemensamt syfte: att förhindra försumligfastighetsförvaltning. Det förekommer i landet ett litet antal mindre ansvarskännandepersoner, vars negativa verksamhet på fastighetsmarknaden ofta väcker uppmärksamhetlångt uianför sin egentUga betydelse i våra massmedia på ett säll som riskerarallvarligt rubba tilltron till fastighetsförvaltning över huvud taget. Det voreönskvärt, att dessa problem kunde bemästras på ett mer effektivt sätt än hittUls,Tvångsförvaltningslagen leder till omständliga förfaranden och komplicerade förvallningssituationer,FörvärvstiUståndslagen leder, som antytt, också den lill omfattande administrationoch betydande svårigheter att avgränsa kriterierna för tillståndsgivningen. En effeklivareordning borde sannolikt kunna nås, om myndigheternas ansträngningar inriktadespå konstaterade missförhållanden, och att denna högst begränsade gruppavslängdes från raöjligheter att idka fastighetsförvaltning i fortsätiningen.Detta kunde ske dels genora registrering av dessa faU, så att de avslängdesfrån förvärv, dels borde fastighetsinnehavet kunna avvecklas, t. ex, genoralikartat förfarande som tillämpas vid exekutiv auktion, så alt olägenheternamed fortsatta missbruk från samme förvaltares sida på ett mera effektivt ochsannolikt enklare sätt kora att definitivt upphöra. Ett förfarande av dettaslag förutsätter en prövning som oragärdas raed tillräckliga rättssäkerhets- 1978/79:164 91 garantier.En klandrad förvallare måste t. ex. få tillfälle visa, alt påstådda försumraelserkan ha sin grund i rayndigheters påbud, exerapelvis byggnads- ellerrivningsförbud elc. Delegationenavslyrker sammanfattningsvis en utvidgning av för-värvstiUståndslagstiftningenför hyresfastigheter på föreslaget sätt till hela landet. Delegationen förordari stället, att förvärvstiUståndslagen saraordnas med tvångsförvaltningslagentill en enhetlig och mer effektiv lagstifining för att avstänga försumligafastighetsförvaltare från fortsatt verksamhet. I avvaktan härpå föreslås, attnuvarande lagstiftning förändras så, att bostadsrättsföreningar undantas frånförvärvs-tillståndslagstiftningen. Lagakraftvunna beslut om tvängsförvaltningoch förvärvstillståndsvägran inora storstadsorarådena registreras och tUlförspå lärapligt sätt inskrivningsrayndighelerna i hela landet, så atl de kanläggas till gmnd för avslag pä lagfartsansökan. Vägrad lagfart fär därvid sorarättsverkan att förvärvel blir ogiltigt. Sverigesadvokatsamfund: I yttrande över departementets promemoria medförslag tUl lag ora tiUståndsprövning av förvärv av vissa bostadsfastighelerra, m, (Ds Ju 1975: 10) avstyrkte samfundet på anförda skäl att det dåföreliggande förslaget lades tiU gmnd för lagstiftning (se TSA 1975 sid, 286 ff).Samfundet har samma uppfattning nu som då och avstyrker därför att det förslagsora nu lagts fram läggs till grund för lagstiftning. Hyresnämndeni : Det är givetvis tillfredsställande om den föreslagna skärpningenav lagfartsplikten kan motverka icke önskvärda forraer av handel raedhyresfastigheter. Hyresnämndeni : För att öka möjlighelen för inskrivningsmyndigheten att gevitesföreläggande föreslås i promemorian (s. 54 och 60) att koraraun som harförklarat sig avstå från att påkalla förvärvsprövning samt hyresnärand sorameddelat förhandstUlständ skall underrätta inskrivningsmyndigheten omförvärvet. Bestämmelser härom föreslås intagna i förordningen om tillämpningenav lagen (1975: 1132) om förvärv av hyresfastighet m. ra. Hyresnäranden är tveksamom en sådan underrättelseskyldighet bör föreskrivas. Det är näraligen att märkaatt något förvärv ju inte har skett när kommunen eller hyresnämnden fattarsitt beslut och det är inte alla gånger säkert att något förvärv verkligen komraertill stånd . kommer därför att kanske fleragånger få kontakta fastighetsägaren för att få uppgift om huruvida överlåtelsehar skett. Skall underrättelseskyldighet finnas kvar bör i vart fall kommunensbeslut att inte påkaUa förvärvsprövning tidsbegränsas i likhet med vad sora gäUeri fråga ora hyresnämnds förhandstUlständ. Hyresnämndeni : Förslaget att tillståndsförfarandet skall inledas genora ansökan omlagfart grundas enligt promemorian på bl. a. att man velat skapa regler somgaranterar efterlevnaden av lagfartsplikten, I promemorian föreslås i detlahänseende att förvärv av hyresfastighet skall bli ogilligt ora lagfart ej söksinom tre raänader från det fångeshandlingen upprättades i stället för, somenligt tillståndslagen, om förvärvstillslånd ej söks från detfånget skedde. Bättre efterlevnad av lagfartsplikten kan i och för sigåstadkommas ge- Prop.1978/79:164 92 nomatt tillståndslagen uislräckes att gälla i hela landet och hyres näranden underrättar inskrivningsmyndigheten om meddelade förvärvs tillstånd. Inskrivningsrayndigheten fär härigenora underlag för kontroll att lagfartspUkten fullgöres. Det föreslås eraellertid icke endast att för värv av hyresfastighet skall bli ogiltigt ora skyldigheten atl söka lagfart åsidosattes ulan också alt skyldigheten att söka lagfart skaU inträda på ett tidigare stadiura än vad sora nu är fallet. Sålunda kan en förvärvare av hyresfastighet, t. ex. i det faU förvärvet är förenat med vUlkor, ett vanligt villkor torde vara att köpeskillingen erlägges vid framtida till fälle, inte vänla raed att söka lagfart och erlägga stämpelskatten tills vUlkoret är uppfyllt. Denna och andra följder av förslaget angående lagfartsskyldighetens inträde kan medföra olägenheter för förvärvama raen fördelarna får anses överväga nackdelarna. finner övervägande skäl tala för att, på sätt föreslagits, försuraraelsen att söka lagfart skall raedföra ogiltighet av förvärvet, , Hyresnämndeni : Promemorian innehåUer förslag om att hyresnämnd och koraraun vidförhandsprövning skall vara skyldiga att underrätla inskrivningsrayndigheten oraförvärv som koraraer tUl närandens eller koramunens kännedom. Det är docktvivelaktigt vUken nytta inskrivningsmyndigheten får av sådana underrättelserom möjligheten till förhandsprövning bibehålles. Det blir en del arbele medsystematisering och förvaring av sådana uppgifter och efiersom de åtminstonehyresnämndens avser ännu icke fullbordade förvärv, raåste inskrivningsrayndigheten,innan vitesföreläggande ges, kontrollera huruvida förvärv verkligen sedermeraskett. Riksrevisionsverket:RRV pekade i sin rapport på i huvudsak två konsekvenser av försenadelagfartsansökningar, nämligen fastighetsböckernas brisiande tUlförlitlighet samlränteförluster för staten. Som ytterligare problera i storstadsområdenaframhöll RRV också, all förseningarna ledde till oklarheter beträffandeägarförhållanden, vilket kunde medföra oklarheter i ohka ekonomiska avseenden.Arbetsgruppens förslag till tillständslag innebär att sistnämnda problemdelvis undanröjs beträffande hyresfastigheter, Genora att ogiltigförklaraförvärv av hyresfastighet, sora inte följs av lagfarlsansökan, tvingar man framen sådan inom rätt tid. Emellertidhar arbetsgruppen föreslagit att ogiltighet inte skall inträda omtillståndsprövning ej påkallas eller om hyresnärand redan meddelat tillstånd.Detta innebär alt förvärvare av hyresfastighet kan underlåta alt söka lagfartom förvärvstillstånd redan erhåUits. Konsekvensen av detta blir, enligt RRVs m.ening,att oklarheterna i fastighetsböckerna består och alt staten gör enränteförlust. Visserligen raenar arbetsgruppen alt kommunen bör underrätlainskrivningsmyndigheterna om förvärvet för att vite skall kunna tUlgripas, raenRRV anser inle detta vara den bästa lösningen. RRV m.enar att samtliga förvärvav hyresfastigheter bör drabbas av ogUtighet ora lagfart inte söks . Därmederhålls en enhetlig tillämpning av bestäraraelsen och man fär också korrektauppgifter i fastighelsböckerna särat uppnår att stämpelskatten erläggs . RRVdelar inte heller arbetsgruppens uppfattning att man bör underlåta alt vidtagenerella åtgärder beiräffande försenade lagfarter. Visserligen lorde riskenför ekonomisk brottslighet vara störst vid transaktioner med hyresfastigheter.I fråga om fastighetsböckernas till- Prop.1978/79:164 93 förlitUghetspelar dock hyresfastigheterna en mindre roll genom att transaktionerna ärförhållandevis få, RRV anser därför att åtgärder beträffande andra fastigheterän hyresfastigheter också bör vidtas för att förbättra efterlevnaden av lagfartspUkten,RRV anser att en scha-bloniserad straffränta eller straffavgift bör övervägasför försenade lagfartsansökningar och kan inte finna att en sädan medför någraadministrativa svårigheter, Stockholmskommun ( = föredragande borgarrådet): Den främsta fördelen med de idepartementspromemorian framförda förslagen är att ett förvärv avhyresfastighet i princip blir ogilligt ora lagfart inte söks inom föreskriventid. Underlätenhet att söka lagfart inom föreskriven tid har varit vanligt förekomraandei samband med osunda fastighets-transaktioner. Det finns anledning att anta attlagfartsfcrsumraelsen ofta ingått sora ett led i ekonomisk brottslighet avolika slag. Lagfartsförsummelserna har också inneburit otillförlitlighet hos fastighelsböckerna.Det är angeläget att garantera efterlevnaden av lagfartsplikten ifråga omhyresfastigheter och jag förordar att kommunstyrelsen tUlstyrker det framlagdaförslaget i denna del. Stockholmstingsrätt: Tingsrätten kan instärama i att det är av största vikt atllagfartsplikten efterlevs. Däreraot är det betänkligt atl, såsom utredningenföreslår, införa en ordning som innebär atl ett förvärv av hyresfastighet blirogiltigt om lagfart ej söks i rätt tid. skall enligt 20 kap. 2 §jordabalken lagfart sökas efter det att den handling på vUkenförvärvet grundas (fångeshandlingen) upprättades. Av andra stycket förstapunkten samma paragraf fraragår att tiden för sökande av lagfart räknas förförvärv sora beror på viUkor, myndighels tUlstånd eUer annan sådan omständighet,från det förvärvet fullbordats. Utredningen har dock föreslagit att i ettsista stycke lill paragrafen skall intas en föreskrifi om att bestäramelserna iandra stycket första punkten ej äger tillärapning i fråga om förvärv som avsesi 1 § lUlständslagen och som ej omfattas av undantagsbestämmelserna i 2 §nämnda lag. Det av utredningen föreslagna tillägget får därigenom till följdatt lagfart ovillkorligen mäste sökas från förvärvet för atldelta, där tillståndslagen är tUläraplig, skall bli giltigt. Så bUr falletenligt utredningen om köpets fullbordan även i övrigt är beroende av villkor, säsomköpeskillingens erläggande. Denna ordning, innebärande att en köpare sålundablir skyldig atl söka lagfart på ett icke fullbordat fång och där han endastkan erhåUa vUande lagfart, torde, enligt tingsrälten, strida mot den aUmännarättsuppfattningen, som även korarait tUl uttryck i jordabalken. Denraöjlighet sora finns att få förhandsbesked av hyresnärandenföreslås finnas kvar. Utredningen uttalar vidare atl förvärvaren bör hamöjlighet att vända sig till koramunen för alt erhålla besked huruvida koraraunenavser att påkalla prövning hos hyresnäranden. Mot bakgrund av dessa raöjUgheterför köparen kan invändning göras raot den föreslagna lydelsen av 5 § itillståndslagen. Enligt första punkten är, såsora ovan angivits, ett tillståndspliktigtförvärv ogiltigt ora lagfart ej söks inora föreskriven tid ochförvärvstillstånd ej redan har meddelats samt den kommun där den fastaegendomen är belägen ej heller har förklarat sig avstå från att påkallaprövning hos hyresnämnden. Om köparen hos hyresnäranden eller kommunen begärtför- 1978/79:164 94 handsbeskedeUer om koraraunen påkallat hyresnämndens prövning innan lagfart ännu söktskan förvärvet bli ogiltigt under liden sora frågan behandlas av kommunenrespektive hyresnämnden. Om kommunen senare beslutar att ej påkalla prövningeller hyresnämnden meddelar förvärvslillstånd har köparen föga glädje av dettaeftersom köpet likväl blir ogiltigt. Motbakgrund av det nu anförda anser tingsrälten att den av utredningen föreslagnalösningen att giltigheten av ett förvärv av en viss lyp av fastighet görshelt beroende av om lagfart söks i rätt tid är betänklig, särskilt sora ett ioch för sig berättigat iniresse av att upprätthålla lagfartspliktenbeträffande denna fastighetslyp kan tiUgodoses genom andra lösningar (sevidare under 3). Falutingsrätt: Tingsrätten avstyrker den föreslagna ordningen att ett förvärv avhyresfastighet i princip blir ogiltigt, om lagfart inte söks i rätt tid (sevidare under 3). Anordningen atl låta en ogiltighetspåföljd inträda vidåsidosättande av lagfartsskyldigheten bryter radikalt raed svenskrättstradition på detta område. Det skaH föreligga utomordentligt starka skälinnan man inför undantag från regler av det slag som det är fråga om när det gäUerlagfartsansökans rättsverkan. Att göra detta för de relativt sett fåtaligaförvärven av hyresfastigheter (anm: av SCB:s statistik framgår att av antaletinskrivna förvärv är 1973 avsåg överlåtelser av hyres- och affärsfastigheler)kan inte försvaras med del i promemorian angivna behovet av selektiva ålgärderi fråga om hyresfastigheter eller med att därigenom ernås en lösning avproblemet med hur förfarandet enligt lUlständslagen bör inledas. Denföreslagna ogiltighetspåföljden skulle komma att innebära allförvärvslagstiftningen beträffande hyresfastigheter grundades på en princip somhelt skiljer sig frän vad sora gäller enligt övrig förvärvslagstiftning(jämför jordförvärvslagen och lagen ora vissa inskränkningar i rätten attförvärva fast egendom ra. ra., enligt vilka lagar ogiltighetspåföljd inträder oraansökan om förvärvslUlstånd ej göres inom föreskriven tid). Domstolsverket:Enligt departementschefens uttalande i förarbetena lill nya jordabalken börsärskilda anordningar för att skärpa efterlevnaden av lagfartsplikten inteinföras annat än om det klart visas att denna försummas i betydandeutsträckning (prop. 1970: 20 del B s, 570), Riksrevisionsverketsrapporl, som inte tar hänsyn till förekomsten av lagfartspliktsförskjutande vUlkori de undersökta förvärven, tyder närmast på att lagfartsplikten inte försummasi besvärande utsträckning. Den innehåUer heller inte något sora tyder på att förvärvareav hyresfastigheter skulle visa särskild försuraraelse. Inte heller SCB:sbearbetning av förvärv visar att lagfartsansökningar beträffande hyresfastighetsförvärvskulle skilja sig från genorasnittel. Resoneraang om ränteförlust för statenoch bristande tillförlitlighet hos fastighetsböckerna saknar således generellrelevans även när det gäUer hyresfastighetsförvärv. Detär i stäUet här en liten gmpp förvärvare inom en liten grupp förvärv som skallträffas av restriktioner. Att så är fallet framgår också av berördahyresnämnders statistik. Attmot den bakgrunden införa något sora så radikalt bryter mot svenskrättstradition som ogUlighetspäföljd vid försenad lagfartsansökan framslår soramindre lämpligt. Prop.1978/79:164 95 Detär givetvis angeläget atl stävja ekonomisk brottslighet. Det väsentliga lordevara att tvinga frara transaktionerna i ljuset. Det bör då inle spela någonroll om tvånget åstadkoraraes genom lagfartspUkten eUer skyldigheten att sökaförvärvstillstånd. Att märka är atl utredningen inte ens påstår att lUlständslagenpå denna punkt varit ineffektiv. Lagfartskall sökas efter del att den handling pä vilken förvärvetgrundas (fängeshandlingen) upprättades. Delta gäller emellertid inteundantagslöst. Vid villkorade och därraed järaslällda förvärv inträder intelagfartsplikten förrän förvärvet fullbordats. Av förarbetena till jordabalken fraragåratt lagberedningen föreslog atl detta undantag inte skulle finnas.Arbetsgruppen är nu inne på lagberedningens linje såvitt gäller förvärv avhyresfastigheter. Mot lagberedningens förslag uttalade departementschefenföljande (prop. 1970: 20 del B s. 565): Detär ingen överdrift att påstå att fastighetsöverlåtelser, med bortseende frånde familjerättsliga förvärven, liU en början regelmässigt är för sin giltighetberoende av villkor. Man torde också kunna utgå från alt den tid som normaltförflyter från det köpeavtalet ingås tills det blir definitivt väsentligtöverstiger tre mänader. Med beredningens förslag innebär detta att det normalaskulle vara att lagfartssökandet fick ske i två omgångar. Lagfartsansökan pådel ännu ej fuUbordade förvärvet skuUe ju endast föranleda ett beslut ora vilandeförklaring,som kräver fullföljd vid ett senare tiUfälle, Detla skulle otvivelaktigtinnebära en väsentligt ökad belastning på fastighetsomsättningen och, vilketinte är minst betydelsefullt, för inskrivningsmyndigheterna. Nackdelarna med ensådan ordning skulle vara särskilt framträdande i de säkerligen mycket vanligafall, när förvärvet av någon anledning ej alls bUr fullbordat eller inle påsätt sora avsetts från början. Enligt min mening är det också principielltmindre tiUtalande att utkräva lagfartsskyldigheten innan förvärvaren kan fåfull lagfart. Häremot har visserligen anförts, alt denna situation under allaförhållanden kan inträda sora följd av annat lagfartshinder, exempelvis den oraständighetenatt fångesmannen ej vunnit lagfart. Denna invändning är dock inte träffande. Iförevarande fall är del ju förvärvarens eget fång, som ännu ej vunnit sådangrad av ombbUghet alt lagfart kan raeddelas. Enligt rain raening har de skäl sorasålunda kan åberopas mot den av beredningen föreslagna ordningen sädan tyngdatt de klart väger upp den vinst som ordningen skulle ge. Jag föreslår därföratt lagfartsskyldighet inte skall inträda i fråga om villkorade och därmed jämslälldaförvärv, förrän förvärvet fullbordats. Härigenom tillgodoses också de önskemål sorafrarakorarait under remissbehandlingen. Detdepartementschefen sålunda anförde raot lagberedningens förslag torde i likamån vara gUtigt mot arbetsgruppens, I olUcasammanhang har framhållits vikten av att IM häller lagstadgad expeditionslid iinskrivningsärenden. Ett väl fungerande kreditliv är beroende av attexpeditionstiderna ej är för länga. Betydande insatser har gjortsför att förbättra och förenkla handläggnings-rutinerna vid IM, Ändringar igällande regler sora innebär ökad arbetsbelastning på IM med åtföljande riskför förlängda expeditionstider bör därför inte företas annat än när tungtvägande skäl föreligger. Förslaget om ändrad lagfartsplikt och ogiltighetspåföljdinnebär