prop · G203210 · 1978-12-31 00:00:00 — Om ett varulagerparti omedelbartefter balansdagen skall återköpas av säljaren kan man nämligen ofta anse all varornaanskaffats för annat ändamål än att ingå i den skattskyldiges normala omsäuningeller förbrukning av varor. Därtill kommer alt regeln i lagtexten uttryckts päett sätt som enligt kammarrättens mening inle helt överensstämmer med motiven.I motiven åsyftar man sålunda fall av återköp medan lagtexten anknyler till delförhållandet atl säljaren svarar för eventuell föriust på varupartiet.Lagtexten är dunkel och svårtolkad på denna punkt. Enligl kammarrättensuppfattning bör den första regeln slopas medan i stället den andra regelnutsträcks till all omfatla alla slags varor. Visseriigen kan del hävdas atl delinnebären mycket grannlaga uppgift för skattemyndigheterna att avgöra vad somanskaffats för annal ändamål än atl ingå i den skaltskyldiges normala omsättningeller förbrukning av varor. Regeln kommer säkeriigen all föra med sig en deltvister. Man kan t. ex. länka sig fall då det aktuella varupartiet beslår avvaror som normalt används i rörelsen men inköpet belydligl överstiger delnormala behovel och den skattskyldige moiiverar sitt stora inköp med alt manförutsåg en kraftig prishöjning. Det sagda är emellerlid inte skäl nog för atlman skall avstå frän atl införa en regel. Skaltemyndigheterna har förutsättningarall klara av den bedömning som mäste göras. Regeln siktar dessulom endast på"grova" fall, något som framgår av au det skall vara fråga om varorsom uppenbariigen anskaffats för annal ändamål etc. Lantbrukarnasskattedelegalion, , Näringslivets skattedelegation,SHIO och lillstyrker den av beredningen föreslagnaskatteflykisregeln i återköpsfallen men avstyrker förslaget att begränsanedskrivningsrätten av rörelsefrämmande lager. Vihar ingenling att erinra mol beredningens förslag atl varor som inköptsomedelbart före och sålts lillbaka till säljaren efter balansdageninle skall fä inräknas i köparens vamlager. Däremoi kan vi inle lillslyrka atltaxeringsmyndigheterna i andra fall skall ha möjlighet att underkännalagernedskrivning på vad man anser utgöra "rörelsefrämmande" varor.Det måste rimligen förbehållas föreiagen atl själva avgöra vilka affärsverksamheterman skall bedriva. Elt genomförande av detta förslag skulle endasi ge upphov tillmeningslösa diskussioner om den bedrivna verksamhetens ändamål. Förall vid lillfälliga lagerminskningar förhindra upplösning av lagerreserver medåtföljande beskattning finns en särskild regel i punkt 1 sjätte styckel avanvisningarna till 41 § KL. Regeln bmkar benämnas supplementärregel 1 1978/79:210 244 Öm värdel av lagret efter inkuransavdrag vid beskattningsåretsutgång är lägre än medeltalet av molsvarande värden vid ulgången av de två föregåendebeskattningsåren får nedskrivning göras av nämndamedellalsvärde. Vid större lagerminskningar kan regeln leda lill attvarulagrets värde upptas till negalivi värde genom avsättning till s. k.lagerregleringskonto. Beredningensuppfattning aU del kan finnas anledning aU ingripa mot missbruk avsupplementärregel I dä varupartier överförs mellan koncernförelag ellerförelag med intressegemenskap delas av de flesta remissinstanser som lagit uppfrågan. Omkring hälften av dessa remissinslanser lillstyrker också den avberedningen valda metoden, dvs. alt lagervärdet vid beskattningsårets ulgångskall ökas med värdel av lagerlillgångar som avyttrats till ell närslåendeföretag. I vissa remissyttranden föreslås dock alt skatteflykt genom utnyttjandeav supplementärregel I skall förhindras pä del sätt som angetts i eu särskiltyttrande till beredningens betänkande (s. 663 f). Enligt della yttrande börsamtliga bolag, som tillhör koncern eller som av annan anledning är all ansesom närstående, åläggas all tillämpa samma lagerned-skrivningsregel, såledesantingen huvudregeln eller supplemenlärregel I. I Södermanlandslän avvisar den i det särskilda yttrandet föreslagna metoden under motiveringbl. a. att utredning saknas om vilka konsekvenser en enhelliglagernedskrivningsprincip skulle fö hos koncernföretag som har hell skildaverksamheler och som saknar egentligt inre samband. Liknande synpunkterframförs av i Göteboigs och län. iVäslernorriands län anser atl beredningens metod och den i det särskildaremissyttrandet omnämnda metoden inte utesluter ulan snarare kompletterarvarandra. Näringslivetsskattedelegation sägersig inte vilja motsätta sig beredningens förslag om attsupplementärregel I inte skall få användas vid icke affärsmässiga överföringarmellan koncernföretag. Enligl delegationens uppfattning bör tillämpningen avden föreslagna regeln dock vara restriktiv. 2.6Märkt virke och avverkningsrätter Vadberedningen anfört om den skattemässiga behandlingen av avverkat virke har iallmänhet lämnats utan erinran vid remissbehandlingen. En remissinstans,länsslyrelsen i , gör dock vissa invändningar: Beredningenhar vall att i ett särskilt avsnitt behandla virke som kvarblivit i säljarensvård men som är märkt för köparens räkning i enlighet med vad som föreskrivs ilagen (1944:302) om köpares rält till märkt virke. Eftersom sådani virke inteför tas i anspråk för säljarens skulder anser beredningen att detta börlikställas med levererat virke. Frågasynes fortfarande vara om separalionsräu i konkurs. Enligl Walin:Separalionsrätt (1975, sid. 26) har lagstiftaren vid den nämnda lagenstillkomst inte avsett att märkningen skall anses likvärdig med besittningsta- Prop.1978/79:210 245 gandeannat än i fräga om separalionsrätt gentemot säljarens borgenärer. Lagen lordeinle heller vara lällillämpad eftersom den förutsätter all del vid köp av visstvirke är brukligt att man genom märkning anger vad som tillkommer köparen.Lagen anknyler sålunda lill sedvana inom branschen. Del kan i vissa fall varaförenat med betydande svårigheier alt faslslälla om en ny sedvänja uppkommitelleren gammal sedvänja upphört. Med hänsyn lill lillämpningssvårigheterna börifrågavarande slag av märkt virke inle jämställas med levererat virke om delinle föreligger tungl vägande skäl härför. Några sädana skäl har interedovisats av beredningen. Flertaletremissinstanser delar beredningens uppfattning att de nuvarande bestämmelsernaför värdering av stamdjur (inkl. rekryteringsunderiag) kan leda till attorealiserade vinster måste tas lill beskattning. Den av beredningen anvisademetoden för alt komma till rätta med detta problem, nämligen att ge denskaltskyldige räll att värdera stamdjur efter del lägsta av de av RSVfastställda värdena för det löpande beskattningsåret eller för något av de femnärmast föregående beskattningsåren, har dock mottagils negativt vidremissbehandlingen. En allmän uppfattning bland remissinslanserna är alt detåsyftade resultatet kan uppnås med enklare regler än de som beredningenföreslagit. Deflesta jordbrukare beskattas enligl bokföringsmässiga grunder. Dennaordning blir obligatorisk om . Därmed föreligger endast iundantagsfall det tidigare vanliga problemel att skilja mellan siamdjur ochomsättningsdjur och kommer detta problem att hell vara ur världen. Omberedningens förslag genomförs kommer emellertid beskattningsmyndigheternaåter att ställas inför vanskliga avgöranden om var gränsen går mellan stamdjuroch omsältningsdjur. Vidare uppkommer problemet att skilja mellan nyuppsättningoch ersättningsanskaffning. Erfarenhetsmässigt medför dessa gränsdragningar såstora svårigheier alt RSV avstyrker genomförandet av beredningens förslag. öm den beskattningseffektsom följer av värdestegringen på jordbrukarnas djur skall undanröjas bör dettaske på annal sätl än som föreslagits, t. ex. genom att större nedskrivningtillåts på nötkreatur, inklusive omsättningsdjur, än pä andra lagertillgångar.En sådan större nedskrivning kan lämpligen konstrueras så, att RSV i sinaåriiga anvisningar fastställer nötkreaturens värde till ett visst procenttal avde verkliga genomsnittspriserna för ifrågavarande period. På motsvarande sättbör i så fall nedskrivningsunderiaget för sådana mera värdefulla djur som intefinns med i RSV:s värderingstabell tas upp till samma procenttal av djurenssaluvärde. Frågan om hur stor procentandel av de verkliga priserna som börligga till grund för RSV:s anvisningar kräver närmare utredning. Lantbrukarnasskattedelegalion anför att det primära målet bör vara att tillskapa enmöjlighet för lantbrukarna att inventera djuriagret efter anskaffningskostnaden.Delegationen är dock klar över att en exakt sådan värde- 1978/79:210 246 ringsmelodär praktisk omöjlig att tillämpa. Enligt delegationens uppfattning gäller detdärför alt söka sig fram till en hanterlig melod, låt vara med schablonmässigainslag, som kan leda till någoriunda riktigt resullat. Beredningenbegränsar silt förslag till stamdjur inkl. rekryteringsunderiag. Härigenomskulle man i jordbmksbeskaltningen återinföra etl av de mera frekveniatvisteämnena från den gamla kontantprincipen, nämligen gränsdragningen mellanstamdjur och omsättningsdjur. Delegationen kan inte finna delta vare sigönskvärl eller nödvändigt. Dessulom är del principfrämmande all för vissa slagav tillgångar framtvinga beskattning av icke realiserade vinster. Oavselldjurets ålder vid inventeringsiillfället lär del vid egenuppfödning inte kunnahävdas annal än atl dess anskaffningsvärde (produktionskostnad) i normalfalletunderstiger RSV:s normvärde. Delegationen kan därför inte accepiera all delvid inventeringen skall göras åtskillnad mellan stamdjur och omsältningsdjur.Såväl enkelheiskravet som materiella skäl talar för all samma princip skallgälla över hela linjen. Etlpraktiskt säll all lösa problemel kan vara etl stadgande av innebörd, atldjurlager för inventeras med ulgängspunkl frän normala relationer mellanproduktionskostnader och allmänna saluvärden för olika slag av djur. Pä dessaanskaffningsvärden (produktionskostnader) för gängse nedskrivnings-regler förlager lillämpas. Även om ell sådant syslem lill slor del måste bygga påschabloner - sädana är som förut sagts ofrånkomliga i sammanhanget -skulle deldock i princip innebära likformiga lagervärderingsregler mellan lantbrukare ochrörelseidkare. Enligllillgängliga data kan uppfödningskosinaden fören kalvfärdig kviga genomsnittligtberäknas till knappt 80 procenl av dess allmänna saluvärde. Även för övrigaegenproducerade djur kan "anskaffningskostnaden" beräknas till cirka80 procenl av allmänna saluvärdet. Avvikelser härifrån förekommer givetvis, bl.a. beroende på omfattningen av egen kapitalinsats, anställd arbetskraft ochvariationer i prisläget, men dessa avvikelser torde få accepteras förenhetlighetens skull. Delegationenföreslår således följande modifieringar i beredningens förslag. Vidlillämpning av huvudregeln skall gälla alt inventerade värdel skall upplagastill 80 procenl av det lägsta av RSV:s norm värden, som fastställts för djur(såväl stamdjur som omsättningsdjur) av motsvarande slag under beskattningsåreteller någol av de föregående fem åren. Supplemenlärregel I skall få tillämpas ivanlig ordning. Vid nyuppsättning kaneventuellt föreskrivas att inventering för ske endast med ulgångspunkt frän detlägsta av de normvärden som fastställts efter nyuppsältningslillfället. Enligldelegationens uppfattning vore det dock knappast förenat med större risker omman avstod frän särregler för nyuppsättningsfallen, eftersom den nyetableradelantbrukaren sällan skulle ha möjligheter all skriva sitt djurlager "ibotten". 3Lagen om allmänna investeringsfonder (avsnitt 8.2.5 och 12.1) Företagsskatteberedningenssyn på investeringsfonderna som ett medel all -vid sidan av dekonjunkiurpolitiska syftena-stimulera företagens allmänna Prop.1978/79:210 247 tillväxtoch konsolidering över huvud laget godtas eller lämnas utan erinran av del heltövervägande antalet remissinslanser. Några remissinstanser, Z.0, riksbanken.Svenska kommunförbundel och TCO, betonar dock fondernas konjunkiurpolitiska funktion. Investeringsfondssyslemethar sedan första hälften av 1970-lalel tappat sin funktion att vara ettkonjunkturpolitiskt styrmedel i försia hand. I prakliken har del fått enresultaiuljämnande roll saml öppnat möjligheter för lönsam-helssiöd lill förelageni en avmattningsperiod. När invesleringsfondsreglerna nu ses över måste enförutsättning vara all de skall åierfö sin egentliga roll somstabiliseringspolitiskt styrmedel. Vadgäller förslagen till ändringar i investeringsfondssyslemet vill fullmäktigeframför alll betona den stabiliseringspolitiska fördel som ligger i allföretagens möjligheter att bilda obeskattade reserver i ökad utsträckning knytslill investeringsfondssyslemet. De obeskattade reserver som bildas genomavsättning till investeringsfond skiljer sig nämligen på flera sätt från övrigaobeskattade reserver. a. har samhällel en hög grad av inflylande över näroch hur de avsatta medlen utnyttjas. Detla gör investeringsfonderna lill ettviktigt konjunkturpolitiskt - och även delvis regionalpolitiskt -styrmedel. Enminoritet (en ledamot) i riksbanksfullmäktige anser atl följande tillägg skallgöras till del ovan anförda: Undersenare är har emellertid investeringsfondernas betydelse som styrmedel minskat.Detta hänger samman med atl investeringsfonderna har fåttutnytljas relativt fritt. En fömtsättning för alt den potentiella ökning avstyrmöjligheterna som utvidgningen av investeringsfonderna innebär verkligenskall kunna tas till vara är därför all man återgår till en merselekliv politik vad gäller utnyttjande av investeringsfonderna. Medhänsyn till atl ovannämnda nya regler om avsättning till resultatuijämningsfondoch lagernedskrivning för vissa företag och branscher dock sannolikt kommer attge ett minskat sammanlagl reserveringsutrymme föreslår beredningen att 50 96mot f n. 40 96 av årsvinsten Hr avsällas till investeringsfond. Enliglstyrelsen, som från synpunkt inte har något atl erinra mot förslagel, börfonderna genom den vidgade avsättningsmöjligheten få och ges ökadkonjunklurpolitisk funktion. TCOvill, som tidigare påtalats, understryka atl en restriktivare frivinstreglering automatiskt ökar omfattningen av den bundna reserveringen. Enlägre nivå för de fria vinsldisposilionerna motsvarar därför inle en Prop.1978/79:210 248 motsvarandelägre nivå för företagens möjligheler lill resullalreglering utan accentuerarmöjligheten att använda vinsldisposilionerna för atl i än högre grad häva konjunklurfluktuationer.TCO menar emellertid all skäl finns alt ytteriigare fokusera detkonjunkiurpolitiska inslaget förde i skattehänseende förmänliga reglerna som ärknutna till investeringsfondssyslemet. Beredningensförslag all la in del föreslagna förändrade regelsystemet i en ny lagtillstyrks eller lämnas ulan erinran av samlliga remissinstanser. Flera av dempåpekar att den nuvarande lagen är svåröverskådlig. Näringslivetsskattedelegation och KF lar särskilt upp frågan om samordning med övrig fondlagsiiftning. Föreiagsskaiteberedningenhade enligl direktiven i uppgift all samordna beslämmelserna rörandekonjunkturinvesteringsfonder och andra i skattelagstiftningen utnyttjadefondsystem. Beredningen har gjort en genomgång av lagsiiftningen omkonjunkturinvesleringsfonder och framlägger förslag om en hell ny lag.Samordningen i övrigl har emellertid beredningen avstått ifrån. Enliglvär mening är del nödvändigl alt en sädan samordning sker, så atl tidigareinvesteringsfondsavsältningar för las i anspråk på samma villkor som de nuföreslagna. Detta skedde också när investeringsfonder infördes. Vivill i detta sammanhang särskilt peka pä nägra punkter där en samordning börske, nämligen ändamålen för vilka fonden fär tas i anspråk,investeringsavdragels storlek, effektiv beskattning vid återföring av fond ochöverföring av fond. Om en samordning inte sker på dessa punkter, kan - medhänsyn till den föreslagna regeln i övergångsbestämmelserna om att tidigarefondavsättningar måste las i anspråk före fondavsättningar enligt de nyareglerna - underiiga effekter uppstå. Så t. ex. kan ett företag, som vill ta ianspråk sin nya fond för forskningsändamål, inte göra det så länge företagethar gamla investeringsfonder kvar. Vidsidan om lagstiftningen om konjunkturinvesteringsfonder finns det en rad andraavsättningsmöjligheter till fonder o. d. inom del svenska skatteväsendet. Ävenom det i och för sig inte är av större olägenhet alt olika fonder med speciellaändamål behandlas i separata lagar behövs en samordning av de olika begrepp somanvänds i de olika lagarna. Det vore vidare av värde om en samlad genomgång avlagstiftningen görs för att finna gemensamma tekniska lösningar i likartadefrågor. Vi anser därför atl en särskild teknisk översyn börverkställas. KFfinner de föreslagna reglerna för allmän investeringsfond i flera hänseendenenklare än de nuvarande att praktiskt tillämpa. De skulle emellertid innebäraatl man under ganska läng tid framät har tre olika regelsystem förinvesteringsfonder-1947 års, och föreslagna regler -att tillämpa vidianspräklagande eller återföring av fondmedel. Förbundet ifrågasätter om det ejär möjligt att tillämpa de nya reglerna även på 1947 och fonder och därigenomunderiätla hanteringen hos såväl skattskyldiga som myndigheler. 1978/79:210 249 Enligllagen om investeringsfonder för konjunkluruljämning lillkommer rätt alt görafondavsättning aktiebolag, ekonomisk förening och sparbank.Föreiagsskaiteberedningen föreslår ingen ändring i detta avseende. Beredningensslällningstagande lämnas i allmänhel ulan erinran. Länsstyrelserna i ochHallands län saml anser emellerlid att även andraförelagsformer skall fö rätt att göra fondavsättningar. Deregler som gäller för investeringsfond för konjunkluruljämningliksom de nya regler som föresläs gäller endast för juridiska personer.Länsslyrelsen anser all dessa regler bör konslrueras på så sätt atl de blirtillämpliga för alla förelagsformer. Det förslag om allmän investerings-reservsom föreslås för enskilda rörelseidkare bör därför inle genomföras. Länsstyrelseni , som släller sig avvisande lill förslagel om allmäninvesteringsreserv, anför; Länsstyrelsenvill emellerlid tillstyrka att egenföretagarna på annal sätl får möjlighet tillfondavsättning för investering om nu sådana behov verkligen föreligger. Dellabör dä ske pä så sätl all investeringsfondsinstitutet utvidgas till att avseocksä fysiska personer. Samma regler beträffande avsättning och ianspräklagandeav fondmedel bör då gälla som för aktiebolagen. Insättning pä räntelösl konto iriksbanken får dock med anledning av de olika skattesatserna för aktiebolag ochfysiska personer ske efter annan procentsals, förslagsvis med 75 96 avavsättningens belopp. Individuell tillståndsgivning för ianspräklagande i denutökade kretsen av fondinnehavare kommer naturiiglvis att innebära merarbeteför lillståndsgivande myndigheter. Detta synes dock vara en ofrånkomligolägenhet. anser alt även häradsallmänningar skall fä göraavsättning till allmän investeringsfond. 3.3Sammanslagning av investeringsfond för rörelse och investeringsfond förskogsbruk till en gemensam fond Förslagettillstyrks eller lämnas utan erinran av samlliga remissinstanser med undantagför Näringslivets skattedelegation. Delegationen erinrar om atl ett slopande avskogsfonderna övervägdes vid den översyn avkonjunklurin-vesteringsfondssystemet som färdigställdes är 1962 och atl tankendå avvisades bl. a. under hänvisning till att den kommunala beskattningenpåverkades. Delegationen anför vidare: Nublir visseriigen sistnämnda skäl av mindre bärkraft om beredningens förslagrörande en bolagsskatt och dess fördelning pä kommuner genomförs. I annatsammanhang förespråkar vi sammanföring till en förvärvskälla av 1978/79:210 250 skogsbrukoch industriell bearbetning av skogsprodukler. Om detta förslag genomförs ochäven separata, enbart skogsägande bolag i koncernen tas med skulle i praklikenendast en fond behövas. Innan så skett är det emellerlid lämpligt all ha kvarskogsfonderna. För vår del anser vi att konjunkturin-vesieringsfondssystemelinnebär sådana fördelar för samhällel all den dubbelräkningseffekl, somulredningen hänvisar till, inle har särskilt stor betydelse. Tvärtom är detönskvärl atl slora avsättningar görs lill investeringsfond ihögkonjunklurlägen - vilket är ägnat alt hålla lillbaka överhell-ningsiendenser- för alt i stället användas i lågkonjunkturlägen. Del är självfallet ofta enfråga för förelaget var dess satsningar skall göras - inom industridelen ellerskogsbruksdelen. Viss risk finns för alt skogsbruksdelen blir sämretillgodosedd om man lägger hela investeringsfonden i rörelsedelen. Frägansammanhänger med den blivande utformningen av skogspolitiken. 1973 årsskogsutredning har avgivit ell belänkande i denna fråga, som f n. ärföremål för remissbehandling. Bl.a. föreslår skogsuiredningen en obligatoriskavsättning för beskogningsåtgärder i samband med avverkning samt en ärliginsättning för andra skogliga ändamål. Båda dessa avsättningar förutsäits varaavdragsgilla vid beskattningen och belopp som uttas för sill ändamål skallbeskattas. Det är svåri att bedöma behovel av speciella ytterligareavsättningar, om skogsutredningens förslag genomförs. Uppenbart är emellertidall detla inle tillgodoser några som helst konjunkturpolitiska ändamål. Beredningensuppfattning all avsättning lill investeringsfond för rörelse ävenfortsättningsvis bör baseras på den i bokslutet redovisade årsvinsten föreskatter och fondavsättningar lämnas i allmänhel utan erinran. AOoch några länsslyrelser framför emellerlid kriiiska synpunkler. Anvisningamalill 2 § innehåller definitionen pä den årsvinst som skall varaavsätiningsgrundande. Här anges atl den bokföringsmässiga vinsten -före skatteroch fondavsättning - skall ökas med bl.a. donationer, dvs. avsättningen skallbasera sig på den skattepliktiga vinslen före denna icke avdragsgilla kostnad.Regeln har oförändrad tagils över från nuvarande beslämmelser. Del är en riktigprincip att del är det skallepliktiga överskottet som fär fonderas och användasför avskrivning på nyanläggningar. Av praktiska skäl är del dock nödvändigt atlgöra så fö avsteg som möjligl från den bokföringsmässiga vinsten. Donationer äralltså etl sådani. En mer väsentlig post med vilken basen för avsättning börkorrigeras är skattefria aktieutdelningar. Även obligaiionsvinster ochrealisationsvinster skulle finnas skäl atl undanta. Genom att bygga upp ettförelag som en koncern i flera aktiebolag kan förelagen systematiskt öka denandel av koncernens vinst som kan avsättas till investeringsfond uiöver vad somvore möjligl om företaget bedrev hela verksamhelen i etl enda bolag. Den vinslsom i ett bolag återstår efter maximal fondavsättning kan nämligen delas uttill elt moderbolag för atl där ingå i ytterligare en avsäliningsbas. Slarkaprincipiella skäl lalar för au åtminstone de skattefria aktieutdelningarna inlegörs avsäunings- Prop.1978/79:210 251 grundande.Genomförs beredningens förslag atl förenkla kedjebeskattnings-besiämmelsernabehöver det inte bli några prakliska problem med én sådan regel. Länsstyrelseni framhåller till en början att styrelsen delarföretagsskalleberedningens uppfattning alt investeringsfond för skogsbruk ochinvesteringsfond för rörelse bör slås samman lill en gemensam fond saml anför: Förall ytterligare jämställa verksamhei som drivs i olika förelagsformer anserlänsstyrelsen i likhet med vad som föreslagits för allmän investeringsreservalt avsättningen begränsas lill av årsvinsten som är hänföriig tillinkomslslagen rörelse, jordbruk och evenluelll bokföringsskyldig ägare av annanfastighet. Andra inkomstslag medräknas således inte i avsätlningsunderiagei.En dylik gränsdragning är enkel alt tillämpa och ger en bättre överensstämmelsemellan syftel och ändamålet med avsättningen och ianspråklagandet. Avgränsningkan med lätthet göras på del formulär förelaget är skyldigt att avlämna enligtförslagel till ulformningen av 19 §. Länsstyrelseni län, som inte har något atl erinra mot alt taket för avsättning tillinvesteringsfond höjs lill 50 96 av årsvinsten, anför: Dennautökade avsättningsrält gör del emellertid mer angeläget alt tillse atlavsättningen endasi görs från intäkter i förvärvskällan.