prop · G203196 · 1978-12-31 00:00:00 — Remissyttrandenahänför sig så goll som uteslutande till sydafrikautredningens förslag. Detta,som inte var enhälligl utan innehåller reservationer och särskilda yttranden,har filt ett blandat mottagande under remissbehandlingen. Förslaget tillstyrks ellerfår ett i huvudsak positivt mottagande av arbetslagar-, ungdoms- och dekyrkliga organisationerna samt av SIDA, KF och . SIDA:syttrande var dock inte enhälligt. TCO framhåller under hänvisning lillsynpunkter som framförts till organisationen från SIF, att effekterna försysselsättningen i närmare bör utredas innan förslaget genomförs ochall man bör undersöka möjliga och lämpliga meioder för att den personal someventuellt drabbas av lagsiiftningen hålls skadelös. LOföreslåratl regeringenefter låter genomföra en allmän utvärdering avinvesteringsförbudets tillämpning och effekter samt då överväger vidareåtgärder mot den sydafrikanska regimen. Förslagettillstyrks även i de yttranden som har avgivits av ,kristna ungdomsråd och Afrikagrupperna i . Från näringslivets sidaoch då i första hand SI/SAF avstyrker man eller är i övrigl negaliv tillförslaget. Även KK och juridiska fakulietsnämnden vid universitetavstyrker. Till fakultetsnämndens yttrande har fogats särskilda yttranden.Internationella handelskammarens svenska nationalkommitté, , , , , , ESABoch SKF har avgivit vissa kompletterande synpunkter men ansluter sig tillSI/SAF:s gemensamma yttrande. De myndigheter, som haranmodats avge yttrande, förklarar sig med angivna undantag för SIDA och KKinte ta ställning till lämpligheten eller tjänligheten av den föreslagnalagstiftningen men ger synpunkter på vissa frågor. Detta gäller även Sverigesexportråd och . 2 Sydafrika- en unik situation Sydafrikautredningensuppfattning om det unika i situationen i delas av SIDA. LO och TCO,medan KK, juridiska fakultetsnämnden vid . Internationella handels-kammaretis .wenska nationalkommitté.Sveriges grossistforbund och SI/SAF inte anser eller finner det tveksamt omsituationen är unik på sådant sätt att den kan särskiljas från andra fall avoacceptabelt förtryck. 1978/79:196 76 5/Z)//.-Styrelsenfinner utredningens beskrivning uv det unika i situationen i Sydafrikuöveriygunde. Del vore följdriktigt all från svensk sida avbryta ekonomisktsamarbete med den Sydafrikanska republiken i konsekvens med fördömandeav där rådande samhällsförhållanden och våri lands mångåriga samarbete med deförtrycktas företrädare. KK:Del torde i icke råda delade meningar om att det sydafrikanskaapartheidsysiemel är djupt oräiifärdigi och mänskligt stötande. harockså, på sätl som redovisas i ulredningen, i inlernaiionella sammanhangagerat för en fredlig förändring av förhållandena i i demokraiisk riklning.Krav på ekonomiska sanktionsåigärder har emellertid hiilills avvisats medhänvisning till an endast ansluter sig till sanktioner beslutade avFN:s säkerhelsråd. Den svenska sydafrikapolitiken i detta hänseende har varilbeiingad av den tillämpade allmänna linjen i vår utrikespolitik,att vi som ell lilei alliansfrilt och ekonomiskt uilandsberoende land bäsigagnar våra strävanden genom all följa och stärka förtroendet för deinternationella syslem som reglerar det ekonomiska och politiska umgängetmellan staterna. På utrikeshandelspoli-tikens område har detta inneburittillämpning av icke-diskriminationsprin-cipen. konsekventa hållninghärvidlag har otvivelaktigt bidragit lill att stärka vårt internationellaförtroende. SåsomUlredningen själv konstaierar skulle det föreslagna invesieringsförbudelutgöra ett brott mot denna huvudlinje i svensk utrikespolitik. Även omifrågavarande princip givetvis icke under alla omständigheter bör betraktas somsakrosankt, synes dock - med hänsyn till det stora värde den tillmätts- åtminstone två viktiga förutsättningar böra vara uppfyllda innan avsteghärifrån övervägs, nämligen all så starka skäl för ett avsteg föreligger altrisken för eventuella negativa konsekvenser härav kan accepteras, samt alt enrealisiisk bedömning gjorts av om de åtgärder som övervägs i tillfredsställandegrad kan ge åsyftad effekt. Näreltbeslut om ensidiga ekonomiska sanktioner, som också utredningen slår fast,utgör ett avsteg från en hävdad princip i svensk utrikespolitik blirfrågan om dess prejudicerande inverkan på vår fortsatta handlingsfri-ei avstörsta vikt vid ett slutligt ställningstagande. Utredningens majoritet hävdarför sin del att del föreslagna avsieget från den tillämpade principenavser en unik situation. Enligl kollegiets mening har ett sådantbetraktelsesätt sitt berättigande men endast i begränsad mening. Om man, somockså utredningens ordförande anför i ett särskilt yttrande, ser till degrundläggande kännetecknen på situationen, kränkningen av de mänskligarättigheterna etc, ter det sig ingalunda klart att situationen i kansärskiljas från andra fall av oacceptabelt förtryck. 1 motsats lill vadulredningen hävdar anser kollegiet sålunda att det avsteg från hittillstillämpade principer i förevarande hänseende som utredningen föreslår kommeratt i hög grad försvåra våra möjligheter att i fortsättningen på ett Prop.1978/79:196 77 trovärdigt sätt avvisa krav på liknande åtgärder mot andraländer där förtryck råder ulan alt tvingas lill besvärande jämförelser avinterna förhållanden i olika länder. vid universitet:Ulredningen, som är medveten om det avsteg från av följdaprinciper förslaget på många sätt innebär, motiverar detta med att Sydafrikaoch vore särfall. Ulredningen kan inle se någon situation i någol annalland i världen, vilken skulle motivera sådana åtgärder som den föreslår i frågaom och . Mol en sådan bakgrund menar ulredningen, bör denlagstiftning den föreslår inte få någon prejudikatverkan. Huruvida en svensk åtgärd som denna skall an.ses unik,eller inbjudande till efterföljd eller eljest mönsterbildande avgöres dock inleav förslagsställarna utan beror på hur den uppfattas av omväriden. Kränkningar, ja t. o. m. mycket grova kränkningar avmänskliga rättigheter är dessvärre i vår lid alls icke någol unikt. Del äringen svårighet all uppräkna en rad länder där kränkningar av de mänskligarättigheterna liksom i ingår såsom ell led i det rådande poliliskasystemet. Såvitt tillgängliga pressuppgifter, ger vid handen förekommergodtyckliga frihets-berövanden, tortyr, misshandel och dödande i fierasydamerikanska republiker såsom och i en omfattning som ärdjupt kränkande för svenskt rättsmedvetande. De poliliska fångarnas antal i säges varasnarare över än under 100 000. (4, 1969 p 10 ff, id.l5, 1975 p 9 ffid.l8, 1977 p 3 fO. I och på befinner sig etniskaminoriteter i krig med den nya statsmakt som övertagit den lidigare kolonialaadministrationen av dessa områden. Det uppges all i omkring 100 000människor fått sätta livet lill under ett despotiskl styre åtminstone delvis såsomett led i en diskriminering på etniska eller religiösa grunder. (andHuman Rights. Report of Ihe I C J to the United Nations, 1977; D. Munin,General , 1974 p 226 fO- I del demokratiska har den fornastadsbefolkningen, som räknas i millioner personer fördrivits från sina hem,liksom otaliga av dem måsisätta livet lill (I C J Review 20,1978 p6 fO.Invånarna i de kinesiska "reformaiionslägren" beräknas av vissaiakttagare lill 16-20 millioner av vilka, säges det, knappast någon mera kanförvänta sig ell liv i frihet. (1 Pascalini, Prisonnierde , 1975 s10ff)I är enligt antalet poliliska fångar omkring 3000 av vilka många varil fängslade bortåt . Enligt tillgängliga uppgifter(Supplement(No 7) 18.11.78) skall f n. i finnas åtminstone 96 läger förpoliliska fångar till ell anlal av omkring 2 millioner; Amnesiy Iniernaiionalanger i en nyligen publicerad rapport anialet dödade i Eliopien lill 30 000. Uppgifternaom antalel dödsoffer i varierar men del är under alla förhållandenchockerande siort. Förföljelse och dödande av etniska minoriteter längretillbaka i tiden är käni från ()och () liksom 1978/79:196 78 Fakulteten gör med denna uppräkning inte någon graderingav dessa kränkningar i förhållande lill vad apartheidpoliiiken innebär för desvarta i , ulan menar bloii au, när det gäller så grova ochsystematiska kränkningar av mänskliga rättigheter, man knappast kan mätafolkens lidande i människornas anlal eller arten av grymhet de utsättas för. Påså sätt är situationen i inte unik. Den är knappast ens unik vadavser rasdiskriminering och apartheid i stor skala, ehuru den f n. är deninternationelll mest uppmärksammade. Förföljelsenav asiater i och de svarta papuanernas krig i har redan ovanberörts. I är den till flera millioner uppgående kinesiska befolkningenutsatt för en organiserad förföljelse (såsom tidningar och andranyhetsmedia rapporterat) och även i är kineserna diskriminerade. IIndien är 85 millioner f d. kastlösas villkor sådana att krav ställts ompåtryckningar mot av andra stater för att förmå att snabbiförbättra deras situation 20, 1978, p 37 Demänskliga rättigheternas trängda läge i kan alltså dessvärre ickebetraktas såsom något unikt, vare sig i det förflutna, eller i del närvarande. Däremot är situationen i Namibiaunik sålilllvida att i ett rådgivande yttrandeuttalat (Legal consequences for slates of the Continued Presence of SouthAfrica in (South West ) notwithstanding Security CouncilResolution 276(1970), ICJ Reports I97I p 58 para 133) all närvaro iNamibia är olaglig. Konsekvenserna härav har utvecklats av domstolen isistnämnda yttrande. I den mån genom svensk lagstiftning ingripes iförhållandena i föreliggeri vart fall icke någon kränkning avSydafrikas suveränitet. Vem som f n. skall anses behörig att företräda Namibiasintressen är inte så lätt att svara på. men del torde heller inle varaerforderligt då eventuella svenska invesieringar i åtminstone f n. intesynes ha praktisk betydelse. Enannan aspekt av delta spörsmål är huruvida är ett sådani särfall atten avvikelse från eljest tillämpliga folkrättsliga regler kan motiveras på renträttsliga grunder. Visseriigen kan allvarligakränkningar av de mänskliga rättigheterna inte anses såsom ett lands heltinterna angelägenheter, såtillvida att förhållandena utan hinder av FN-stadganart. 2:7 flr dryftas i generalförsamlingen. Därav följer dock icke att varjestal är saklegitimerad, dvs. har "locus standi" eller "legalinterest" i förhållande till varje annan stat som kränkt sina medborgaresmänskliga rättigheter och gränserna för tillåten s. k. humanitär interventiondragés allmänt mycket snävt. De svenska lagstiftningsåtgärderna kan alltsåinte rättfärdigas såsom själviäki eller repressalier. Stocklwimshandelskammare anser det tveksamt om de grundläggande kännetecknen påsituationen i , som utgör grunden för kraven på Prop.1978/79:196 79 ingripande,nämligen kränkningen av de mänskliga rättigheterna, del implicerade hotet motinternationell fred och säkerhet och de små utsikterna till en spontan fredliglösning kan föranleda all situationen skall betraktas som unik. grossistförbund:Vi anser det synnerligen betänkligt all lillgripa unilaterala svenska sanktionsåigärderäven om del som i detla fall är fråga om ett land, vars interna politik bedömspå ett alldeles särskilt sätl slå i strid med allmänt vedertagna normer. Justden omständigheten au den sydafrikanska rasåtskillnadspolitiken allmäntssn utei världen anses vara hell oförenlig med moraliska och etiska normer på dettaområde gör det enligl vår mening naturligt för att avvakta medsanktioner, bojkotter och liknande tills lägel utlöser ett allmäntinternationellt beslul om sådana. Man bör fasihålla vidprincipen all som stal bör ansluta sig endast lill sådana aktioner motett land som är internationellt förankrade och Sladgeenligl beslutade av FNssäkerhetsråd. Även om det i dagens läge kan vara riktigt att med ulredningenbedöma situationen i som unik, befarar vi att nya lägen och nyainterna svenska bedömningar kan uppkomma, då lättröriiga opinioner villgenomdriva aktioner mot andra länder. Har man en gång övergivit en klarprincip, kan det bli svårt alt stå emot olika opinionsvågor och tolkningen avvad som kan kallas unikt blir lätt flytande. Iprincip bör man enligt vår åsikt göra åtskillnad mellan politik och affärer.Att göra affärer med ett land innebär inte att man accepterar landets in- ellerutrikespolitik i olika avseenden. , som är starkt beroende av att kunnaupprätthålla en omfattande utrikeshandel, nödgas göra affärer med åtskilligaländer, vilkas interna eller externa politik i mångt och mycket är oacceptabelutifrån svenska värderingar. Poliliska omvälvningar kan inträffa i olika länderoch medföra situationer som inte ter sig godtagbara. SI/SAF: Utredningensmajoritet gör gällande att situationen i är alldeles unik. Man sägersig inte kunna se någon situation i något annal land i väriden, vilken skullemotivera sådana åtgärder som de som föreslås i fråga om . Mot denbakgrunden bör, enligt utredningsmajoriteten, den föreslagna lagstiftningeninte få någon prejudicerande verkan. Delär en sak för sig om man i upplever situationen i som unik.Den avgörande frågan är emellertid hur detta uppfattas i andra länder. Kommerman i utlandet att lila på att endast önskar ingripa mol en långtgåendeoch systematisk diskriminering grundad på hudfärg, men avstår från ensidigasanktioner mot regimer som utövar hårt förtryck på andra grunder och i andraformer? Detla så mycket mera som del i den svenska opinionsbildningen redanuttalats att åtgärderna mol måste betraktas som ett första steg ochatt det därefter gäller att ta itu med andra länder. LO:LO stöder förslaget att ska vidta ensidiga sanktioner mot 1978/79:196 80 Sydafrika.Huvudlinjen ifåga om införande av sanktionsbestämmelser bör, enligt LO, ävenfortsättningsvis vara att de ska ske i enlighel med stadgeenliga beslut i FNssäkerhetsråd. LO delar dock utredningens uppfattning alt situationen iSydafrika motiverar att ett undantag görs från denna allmänna princip. I likhetmed utredningen vill LO understryka att situationen i är hell unikoch finner därför att de farhågor som framförts om att sanktionspolitiken lättkan utvidgas till att gälla även i förhållande till andra länder måstebetraktas som ogrundade. TCO:Sverige har i FN framhållit att situationen i i flera avseenden ärunik. Starka skäl kan därför åberopas för alt man från vårt lands sida vidtarensidiga pålryckningsåtgärder mot . Ett sådant är att starkareän något annat land engagerat sig för och givit ekonomiskt stöd till olikabefrielserörelser i . Förväntningarna är därför stora på Sverigesinitiativ i sanktionsfrågan såväl i N som på det nationella planet. Ett annatskäl är att stora svenska organisationer och folkrörelser - bl. a. kyrkan ochfackföreningsrörelsen - liksom flertalet politiska partier länge krävt sådanaåtgärder. Ett tredje och mycket väsentligt motiv är all påverka andra länderatt genom liknande åtgärder få till stånd bindande ekonomiska sanktioner inomramen för FN. Sydafrikaulredningensuppfattning att ett kapitalexportförbud förutsätter företagens frivilligamedverkan för att bli verkningsfullt delas av . LO ochSveriges ungdomsoiganisationers landsråd. delar utredningens bedömning att ett kapilalförbud utankompletterande överenskommelser inte skulle uppfylla målsättningen att begränsasvensk näringsverksamhet i . utgick i sitt betänkande från att förbud mot kapitalexportvärden mest ändamålsenliga sankiionsåtgärden. Ulredningen har dock entydigtvisat au ett sådant förbud inte skulle fa någon egentlig effekt för desvenskkontrollerde företagens investeringsverksamhet i . Förbud motkapitalexport skulle lätt betraktas som en tom gest utan egentligt värde. Inteminst den psykologiska och den opinionsbildande effekten av ett svenskt beslutskulle påverkas negativt om åtgärderna inte skulle kunna visas ha någonegentlig betydelse för de svenska investeringarna i landet. LO delar därförutredningens slutsats att förbudet måste gå längre än all enbart gällakapitalexport. Sverigesungdomsorganisationers landsråd delar utredningens uppfattning att ellkapilalexportförbud, för alt bli verkningsfulli, föruisäiier företagens frivilligamedverkan. 1978/79:196 81 uppfattning alt viktiga politiskaoch psykologiska effekter kan nås genom att investeringsförbud, som ökartrycket på den sydafrikanska regimen delas av SIDA. Av motsatt uppfattning är och handelskammare,SI/SAF, . En avveckling av svenska företag i blir en trolig följdav ett investeringsförbud enligt statens industriverk, exportråd,, SI/SAF, ,och . En[ig{ handelskammare.SI/SAF, och har svenska företagsnärvaro i bidragit till att ändra apartheidpolitiken. SIDA, är härvidlag av motsatt uppfattning. Sydafrikanskamotåtgärder i form av lagstiftning kan enligt KK, juridiska fakulietsnämndenvid universiiei, Sf/SAF, och få till följd att de svenska åtgärderna "sätts urspel" (jfr. Protection of Businesses Act). SIDA: Styrelsen kan inte finna stöd för tanken, att svenskaföretag genom sin närvaro i landet skulle kunna medverka till en ändring avapartheidpolitiken. Inget talar för att den sydafrikanska regeringen skullevara mer benägen att tillämpa en s. k. reformstrategi än . Antaleträttegångar, fängslanden och bannlysningar ökar oavbrutet liksom antaletdödsfall i samband med häktningar (jfr- rapport från ,). Svenska företag i tvingas arbeta inom gällande system.Enligl styrelsens åsikt är deras möjligheter att bidra till en förändring ipositiv riktning små. I utredningen beskrivs den ringa framgång som de svenskaföretagen haft i sina försök att stimulera till fackligt organisationsarbetebland de svarta arbetarna. Det framhålls, alt förklaringen till detta misslyckandefrämst måste sökas utanför fabriksportarna. Genom det stöd som svensk fackföreningsrörelse - nu ocksåmed svenskt statligt stöd - ger till facklig utbildning av afrikanska arbetarebl. a. via den Fria fackföreningsinternationalen, har det varit möjligt förstyrelsen att fl nära insyn i förhållandena på den sydafrikanskaarbetsmarknaden. De svarta arbetarna har inte tillgång till lagskydadefackföreningar, och de är utestängda från förhandlingssystemet. Deras fackligaledare verkar under ständigt arresteringshot, och många är fängslade eller hargått i landsflykt. Enligt styrelsens uppfattning bevisar de svenskaföretagens problem det orealistiska i tanken, att ett fåtal svenska företagskulle kunna påverka 6Riksdagen 1978/79. Prop.1978/79:196 82 arbetsmarknadsrelationer,vilka helt styrs av den gällande raspolitiken. Styrelsenanser del inle påvisat att ökade utländska invesieringar medför ett minskatförtryck. Tillgänglig statistik ger vid handen au förtryckei ökar somutländska investeringar ökat. KK:anser att belydelsen för den sydafrikanska ekonomin av den föreslagnaregleringen torde vara ytterst marginell om den över huvud laget är märkbar.Inte heller anser kollegiet att en nyetablering i med svenska ekonomiskaintressen kan förhindras i de fall delta skulle ske via ett utländsktdotterföretag vari svensk juridisk person äger minoritetspost. Denenligt kollegiets mening kanske viktigaste praktiska invändningen motlagförslaget är emellertid att möjligheterna för sydafrikanska regeringn allensidigt införa bestämmelser som bryter dotterbolagens förpliklelser molmoderföretagen synes vara obegränsade. Om delta skulle ske skulle lagen iekonomiskt hänseende bli helt verkningslös. anser att man torde fl räkna med att ett investeringsförbud avföreslagen typ i flertalet fall medför, all de svenska företagen efter någontid genom försäljning eller på annat sätt avvecklar sin verksamhet i ,Det finns åtminstone tre skäl som lalar för en sådan utveckling: Fördet första innebär invesieringsförbudel i sig en begränsning av förtagenshandlingsfrihet då det gäller val av produktions- och marknadsföringsmetoder,sortiment m, m,, vilket kan göra det omöjligt för dem att i längden försvara sinamarknadsandelar. Fördet andra flr man räkna med att förbudet medför ökat köpmotstånd frånpresumtiva kunder i , delvis beroende på osäkerhet om hur länge desvenska företagen kommer att finnas kvar i landet och erbjuda service av olikaslag. Fördet tredje kan man inte utesluta möjligheten att sådana motåtgärder vidtas frånsydafrikanska myndigheters sida, att betingelserna för de svenska företagensverksamhei i landet starkt försämras. Hursnabbi lönsamheten för företagens sydafrikanska verksamhet påverkas, och näravveckling blir aktuell, varierar givetvis beroende på de enskilda förelagensmarknadspositioner. Men också det föreslagna dispenssyslemels utformning tordehär få stor betydelse. Det framgår enligt verkets mening inle klart av utredningslexlenvilken funktion dispenserna avses fylla: om de skall göra det möjligt förföretagen att bibehålla sin verksamhet i ihuvudsak oförändrad, eller om de skall uppfattas som ett stöd för en smidig,successiv avveckling av denna verksamhei. Uttalandena om en restriktivtillämpning av dispensreglerna synes tala för den senare tolkningen, men delfinns också uttalanden i betänkandet som är positiva till all svensknäringsverksamhet i lever kvar till dess apartheidsysiemelavskaffats. vid : En svensk lagstiftning avifrågavarande slag torde ge räll au vidtaga molåtgärer. Prop.1978/79:196 83 naturiigsådan vore att ställa del sydafrikanska bolaget eller aktierna i detta underivångsförvallning och sålunda eliminera grunden för det svenska moderbolagelsinflytande, har ju självt förfarit på liknande sätl efter kriget då detgällde alt eliminera tyskt eller allierat inflytande över lyskägda bolag iSverige, Andra motåtgärder kan innefatta utdelningsförbud, förbud mottransferering av utdelningar från svenskägda bolag eller annan blockering avsvenska tillgångar i , EnligtSveriges exportråd kommer sannolikt de föreslagna åtgärderna att medföra enavveckling av de svenskdominerade företagen i och att större delen avden svenska exporten dit upphör. Omföretagen tvingas upphöra med investeringar i medför detta i längdenett avtynande av och ett upphörande av verksamheten i ,eftersom konkurrensen på marknaden är så svår att endast förstklassigtutrustade företag kan överleva. Om ensidigt genomför föreslagnarestriktioner innebär del all konkurrenterna, sydafrikanska och andra, tar övermarknaden, åtgärder borde därför rimligen samordnas med av FNbeslutade motsvarande åtgärder för alt erhålla önskad effekl. Exportrådetdelar utredningens uppfattning att risken för officiella sydafrikanskamotåtgärder på kort sikt får anses liten. Däremot flr man räkna med all ettinvesteringsförbud kan medföra ett omfattande spontant eller organiseratköpmolslånd mot svenska varor. Vivill i detta sammanhang erinra om den relativt omfattande inofficiellaköpbojkolt av svenska varor som uppstod i under början av 1960-lalelpå grund av vissa privata bojkottaktioner i mol framföralltsydafrikansk frukt. Med lanke härpå måste man utgå ifrån att ett officielltsvenskt investeringsförbud kommer alt medföra en så stark reaktion bland desydafrikanska köparna att de svenska moderbolagens export måste helt upphöra,även om några officiella sydafrikanska motåtgärder inte vidtas, sannoliktkommer också export som inle direkt är knuten till förhållandet moderbolag -dotterbolag att drabbas av en kraftigt minskad efterfrågan. Altförsöka återelablera en verksamhet, sedan ett förelag en gång övergivit sinmarknad och sina kunder på denna, är synneriigen svårt. När det sydafrikanskasamhället en gång förändrats så att det åter är godtagbart från svensksynpunkt, riskerar man alltså all den svenska industrin inte finns kvar pämarknaden. Dess plats har då tagits av utländska eller inhemska konkurrenter, Stockholmshandelskammare: Handelskammaren instämmer i utrednings-ordförandens särskildayttrande vari framhålls alt de svenskstyrda företagens andel i detsydafrikanska näringslivet är så liten - knappt I 96 av de utländska förelagensproduktion i och av bruttoinvesteringarna -all ett stoppför nyetablering och expansion måste antagas lämna den sydafrikanska ekonominoberörd. Så länge de svenskägda förelagens konkurrenter kan fortsätta sinverksamhet utan inskränkningar finns skäl all antaga 1978/79:196 84