prop · G203163 · 1978-12-31 00:00:00 — Förslagetinnebär att Ingripande skall kunna ake såväl mot jordbruksmark där brukningen pågår men där denna är kvalitetsmäaaigt dålig, exempelvis genom underlåtenhet att underhålla markanläggningar, som mot mark där brukningen har upphört. Vid lagens ikraftträdande kommer det att finnas jordbruksmark som tidigarehar brukats men som har lagts ned utan prövning enligt gällande lag. I denna mark kan ingå områden där det från Jordpolitisk synpunkt är mycket angeläget att marken åter tas i bruk för jordbruksproduktion. Som ettexempel härpå kan nämnas de skiften av nedlagd åker som finna pä många håll i de nordligaste länens åkerområden. Desaa akiften består ofta av god jordbrukamark och kangränaa mot eller vara omgivna avbrukad åker yars innehavare ofta har atortbehov av ytterligare åker för att kunna utveckla ainajordbruksföretag. Det kan här i vissa fall såväl frän arronderingssynpunkt aom från förstärkninga-aynpunkt vara av stor viktatt deasa skiften åter uppodlas. Ett annat exempel är mark aom det från regionalpoltisk synpunkt är särskilt angeläget att den kan användas som förstärkning till i orten bosatt brukare. Enligt utredningens mening bör det finnas möjligheter att tillämpa lagen ocksä på sådan mark. Detta bör emellertid gälla endast om särskilda skäl föreligger. Prop.1978/79:163 41 aärakiltakäl är enligt utredningena mening dettidigare anförda exemplet att jordbruksmarkligger insprängd i annan mark som brukas ochvars ägare behöver mark för rationalisering av sina företag. Regionalpolitiska bedömningar kan också utgöra aådana särskilda skäl. En förutsättning för att mark som är nedlagd åter skall odlas upp är givetvis att åtgärden bedöms som företagsekonomiskt och/eller samhällsekonomiskt motiverad. De företagsekonomiska övervägandena skall härvid göras med hänsyn till de framtida brukningsförhållandena. Utredningens ställningstagande innebär att lagen i viss mån kommer att bli retroaktiv. Utredningen vill emellertid erinra om attredan nuvarande lag ger visa möjlighet att ingripa i efterhand och det saknas anledning att ta bortdenna möjlighet. Eftersom utredningen inteföreslår någon tidabegränaning för ingripande bör dock de aärskilda skälen för att ingripa mot redan nedlagdmark vara starkare ju längretid aom förflutit aedan nedläggningen. Självfallet får ingripande inte heller ake omtillstånd till nedläggningen har meddelata enligt nu gällande eller enligt äldre lag. Betänkligheternamot borttagandet av den nuvarande tidsbegränsningen minskas också av de möjligheter som konmer att föreligga att' lämna statligt scöd till iordningaatällande av Jordbrukamark enligt ovanangivna atödförfattningar ooh av de inlösemöjligheter som föreslås i det följande. All jordbruksmark behöver uppenbarligen inte bli föremål för brukning. En lämplig grund för avgränsningen av den Jordbruksmark aom bör omfattas av lagen är enligt utredningens mening denindelningsgrund som jordbruksutred-niJigenföreslagit (SOU 1977:17 a. 331) vidsin bedömning av vilka brukningsenheter somhar förutsättningar att uppfylla målet för rationaliaeringapolitiken på lång resp. kort sikt: Prop.1978/79:163 42 "Till utvecklade och utvecklingsbara företag har utredningen räknat företagaom har respektive förväntas få en sådan kombination av resurser, att vid en fortlöpande tillämpningav känd teknik jordbruksprodukter kanproduceras till lägsta möjliga koatnad, som inkomatmålet för i jordbruketsysselsatta kan uppnäs. har förutsättningar att uppfylla målet för rationaliaeringapolitikenpå såväl läng som kort sikt. Till begränsatutvecklingabara företag har utredningen räknat företagsom inte har eller efter lämplig investering kan anses fä en sådanomfattning ooh kombination av resurser, att de kan hänföras tillgruppen utvecklade och utvecklingsbara företag.Däremot kan de anses bestående och ävenha vissa utvecklingsmöjligheter . Som regel rör det sig om företagsom - nuvarande brukares återståendeyrkesverksamma tid - utnyttjar produktionsresurser med lågt alternativ-värde. Till företag sominte är utvecklingsbara har utredningen räknat företagsom inte har eller efter lämplig investering kan anses få en sådanomfattning och kombination av produktiva resurser att de varken kan hänföras tillgruppen utvecklade och utvecklingsbara företageller till gruppen begränsat utvecklingsbara företag." har i sitt förslag(SOU 1977:93) till ny Jordförvärvslag anslutit sig till denna bedömning och använtsamma indelning ooh benämningar. Utredningens ställningstagandeInnebär sammanfattningsvis att lagen bör tillämpaspå mark som i) ingår i ettutvecklat eller utvecklingsbart företag, 2) ingår i ett sådant företagsom avses i 8 § 2 i utredningens förslag till ny jordförvärvslag eller 5) är användbar för rationaliseringsändamål enligt 5 § 1 eller 8 §1 utredningens förslag till ny Jordförvärvslag. Mot denna bakgrund anser utredningen att lagen imateriellt hänseende bör avse sådanJordbruksmark aom med hänsyn till belägenhet, omfångoch övriga förutsättningar är lämplig för jordbruksproduktion. 1978/79:163 43 8.2 Undantag frr\n lagens bestämmelser gällandelag är inte tillämplig pä mark som tillhör staten, ingår 1 fastighet med akattenaturenannan fastighet, ingår ifastighet gom genom avstyckning bildats för annat ändamål än jordbruk och som därefter inte har undergått taxering eller sådan mark på vilken jordbruket har varitnedlagt . Enligt'tilläggsdirektiven börutredningen eftersträva sådana bestämmelser j.tt alla kategorier markägare kan åläggas tillse att mark-en brukas ienlighet med ortens förhållanden. Detta för med sig att även undantaget för ataten bör utgå. Genom att även statens mark kommer attomfattas av lagen får lantbruksnämnderna kontroll över all den mark aom även i fortsättningen akall användas för 'jordbruksproduktion. Isammanhanget bör erinras om att utredningen i aittförslag till ny jordförvärvslag har föreslagit att statliga förvärv ooh överlåtelser skall omfattas av tillståndsplikten enligt den nya jordförvärvslagen. Övriga undantag börenligt utredningens mening finnas kvar. Detta innebär att även i fortsättningen undantag bör göras för mark, som ingår i fastighet med skattenaturenannan fastighet, som ingår ifastighet som har nybildats för annat ändamål än jordbruk ooh aom därefter ej har undergått taxering samt sådan mark som ingår i stadsplan eller som enligtbyggnadsplan, fastställdefter , är avsedd för annat ändamål än jordbruk. Beträffande skattenaturen villutredningen framhålla att det är av vikt att vid kommande allmänna fastighetstaxeringar inte sådana förändringar i bestämmelsema görs att ytterligare Jordbruksnarkkommer att ingå i fastighet som är taxerad som annan fastighet. Utredningen vill i sammanhanget framhålla att det kan Prop.1978/79:163 44 '5p'laner och byggnadsplaner som är inaktuella, enligt utredningenamening är det angeläget att sädana planer revideras, vilket manocksä betonat i samband med den fysiskariksplaneringen. Det ärvidare angeläget att jordbruksmark som intetagits i anspråk för i plan avsedda ändamål aköts väl. Det fär i detta fall anses åligga exploatören, som kan vara kommun ellerannan, att svara för att marken brukas. Utredningenhar d"irför inte ansett det nödvändigt att införa någon bestämmelse om hur sådan mark skall brukas i avvaktan på exploateringens fullföljande. Det bör emellertid stå lantbruksnämnden fritt att göra de påpekanden om brukningen av aådan mark som är befogade. Utövernu angivna undantag bor den nya lagen vidare inne-.hålla en uttrycklig bestämmelse om undantag för företag vars tillåtlighet prövas i särskild ordning, exempelvis enligtvattenlagn, väglagen ellerbyggnadslagstiftningen. 8.3 Skötsel ooh ingripande gällandelag syftar i huvudsak endast till att främja Jordbrukets rationalisering och skydda resultatet avdenna. Grundprincipen i lagen är att det i och för sig är tillåtet att lägga ned jordbruk. Endast i sådana fall då nedläggningen strider mot vissa allmänna intressen kan lagen tillämpas och ingripande ske. kan härvid förelägga innehavaren att återställa hävden under förutsättning att den odlade jordenantingen ingår i brukningaenhet, som är eller genom teknlakt oohekonomiakt rimliga åtgärder kan bli lämpad för rationell jordbruksdrift och aomlider skada genom nedläggningeneller som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga omständigheter finnes böra hällas i odlat skick för att underlätta bildandet av rationellbrukningsenhet. Nuvarande bestämmelser omfattar sålunda inte all åkerjord Prop.1978/79:163 45 och det .-ir onda.nt mot. nedlagd .\kerjord 3om ingripande 'i/jot kvalitetakrav pA brukningen uppställa inte. Fnligt utredningens mening bör åtgärder kunna vidtas och ingripandekunna ske mot jordbruksmark som inte brukas eller som inte används sä att markens produktionsförmåga tas till vara för rationell Jordbruksproduktion. All åkeroch kultiverad betesmark bör således brukas med undanlag av sådan mark som från jordpolitisk synpunkt saknarintresse. Kortfattat kan utredningens ståndpunkt uttryckas så: "den jord som är brukningsvärd som åker eller kultiverad betesmarkskall brukaa rationellt". Ingripande skall härvid kunna ske såväl mot mark där brukningen upphört som där brukningen är kvalitetsmäasigt dålig. Naturvärdsintressen bör däremot inte kunna ligga till grund för att åtgärder skall kunna vidtas med stöd av bestämmelserna i lagen om skötsel av Jordbruksmark. Detta fär i stället ske med stöd av bestämmelserna i naturvärdslagstiftningen. En av anledningarna till att nuvarande lags räckvidd är begränsad är att lantbruksnämnderna ofta fär kännedom om att brukningen upphört först sedan sä långt tid förflutit därefter att ingripande inte får ake. Även om tidsbegränsningen taa bort är detta enligt utredningena meninginte tillräckligt. Utredningen förealär därför även att en anmälningsskyldighet införs för ägare som avser att ta jordbruksmarkur produktion. Självfallet bör inte denna anmälningsskyldighet föreligga om det är fråga om en helt obetydlig åtgärd. Exempel pä sådan åtgärd som inte bör omfattas av anmälningsskyldigheten kan vara uträtning av en brukningsgräns, anläggning av en brukningsväg eller uppförande av en ekonomibyggnad på Jordbrruksmark. Den föreslagna anmälningsplikten medför att lantbruks- Prop.1978/79:163 46 nämndenpå ett tidigt stadium får kännedom om planerade åtgärder. Utredningen anser det därmed inte befogat att gä sä långt att en direkt tillatåndspllkt införs. Ett anmälningaförfarande är enligt utredningena mening ettsmidigt inatrument för attuppnå det avaedda syftet. Anmälan bör göras skriftligen hoa lantbruksnämnden senast tvä månader innan den tilltänkta ändringen skall äga rum. Det bör härvid ankomma på lantbrukanämnden att om möjligt inom angi'fatta bealuti ärendet. Närmare föreskrifter härom bör utfärdas av regeringen. Finnerlanbruks-nämndan att anmälan avaer sådan jordbruksmark som med hänsyn till belägenhat, omfång och övriga förutsättningar inte är lämplig för jordbruksproduktion bör nämnden inte motsätta sig att marken i fråga tas ur produktion. Även om marken är lämplig för jordbruksproduktion bör den dock i vissa fall få användas för annat godtagbart ändamål, «xem-pelvls för golfbana, oaaplngplats ellermarknadsplats. Har brukningen upphört eller sker denna pä ett sätt aom med hänayntill ortens förhållande inte kan anses somrationellt bör lantbruksnämnden kunna ingripa och föreskriva vilka åtgärder aom akall vldtaa. bör härvid bl.a. kunna föreskriva de åtgärder som behövs för att sätta marken eller markanläggningarna i sådant skick att en rationellproduktlon skall kunna upprätthällas samt lämna föreakrifter om viss växtodling. Som exempel pä aådana åtgärder kan nämnas renaning, fördjupning eller igenläggning av öppna diken och avlopp, täckdikning, atenröjning, buskröjning aamt alla de åtgärder aoo kan erfordras för att nedlagd Jordbruksmark åter akall kunna brukaa rationellt. Prop.1978/79:163 47 bör vidare kunna föreskriva viss inriktning av företagets växtodling så att produktionsinriktningen blirlämplig med hänsyn till de förhållanden aom råder på orten. I aamband härmed bör nämnden ocksä kunna lämna föreskrifter om markkartering,grundkalkning och grundgödaling,ogräabekämpnlng och omläggning av betea-maxk. Utredningen har övervägt att fSrealä möjlighet för tillayhs-myndleten att meddela föreläggande om viss djurhållning men har avatått härifrän. Ett sådant föreläggande skulle innebära ett mycket långtgående Ingrepp 1 den enskildesbruknlngafärhållanden. Vidare kan det uppstå betydande praktiaka svårigheter att genomföra en föreskrift om djurhållning. Bör jordbruksmarken i:aln helheteller till visa del användaaför produktion av vallväxter, bör lantbruka-nämnden emellertid kunna förelägga innehavaren att ha aådan produktion även om denne inte har eller är beredd att skaffa djur. I nuvarande lag finns inga beatämmelaer aom gäller Jordr brukets byggnader.Utredningen har inte heller funnit behov av att införa sådana beatämmelaer. Även om ingripandet begränsas till fall där investeringen är lönaam blir konsekvenserna av ettingripande i fråga om byggnaderna regelmässigt så mycket större än konsekvenserna av ett ingripandei fråga om Jordbruksmarken. Intresset för att underhålla de byggnader som behövs för att på ett ekonomiskt sätt utnyttja företagets produktlonafönitsättnlngar bedöma också vara aå väaentligt för ägaren att aärskilda beatämmelaer med hänayn till det allmännaa intreaae inte akall behövas. I viaaa fall torde det räcka med enbart ett föreläggande att vidta viaa åtgärd för att rättelae akall ake. Erfarenheten avtidigare lagstiftning visar emellertid att före- läggandenaofta bör kombineras med vite för att ge mera tyngd ät detta. Viteabeloppet bör härvid bestämmaa i förhållande till åtgärden så att det utgör ett effektivt påtryckningsmedel. Innan beslut om föreläggandefattas bör detta föregås av överläggningar mellan lantbruksnämnden och innehavaren. Är denne markägare bör i stället för ett föreläggande att vidta vissa åtgärder kuniMi godtas att marken i fråga utarrenderas. Detta bör dä ake på ett aätt aom lantbruksnämnden kan godkänna. Arrendet bör härvid vara aå långsiktigt och arrendeeumman sä avpassad, att arrendatorn kangenomföra de åtgärder aom markägaren annars akulle förelagta utföra. Föreläggande om uttarrendering bör däremot inte kunna ske. Enligt utredningens mening blir en frivillig utarrenderingi atället för ett föreläggande om vlaa åtgärd också rationaliaerlngabefrämjande. Framför allt torde passiva ägare, som låter marken ligga obrukad ellerutnyttjar den extensivt, kunna förväntas välja utarrendering 1 stället för att själv vidta erforderliga åtgärder. får härigenom möjlighet till viaa atymlng genom attpåverka valet av arrendator. Som tidigare framhållits bör de Investeringar aom föreskrivs vara företagsekonomisktoch/eller samhällsekonomiskt försvarliga. De företagaekonomiska övervägandena bör härvid ake med hänsyn till de framtida brukningsförhållandena. En föreskriven åtgärd kan därför ur den passive markägarens synvinkel framstå aom betungande och kanske medverkatill att denne avhänder sig marken till någon som genom sitt tidigaremarkinnehav har bättre förutaättnlngar att genomföra erforderliga åtgärder och ta till vara markens produktionsförmåga. Även kvalitetakravet pä brukningen bedöms bli rationaliseringsbefrämjande. Som tidigare nämnts kommer Prop.1978/79:163 49 det att finnas möjligheter till statligt stöd för iordningställande av jordbruksmark. Enligt 18 § naturvärdslagen (1964:822) får takt av jord för annat ändamål än markinnehavarena huabehov inteake utan länastyrelsens tillstånd. Med husbehovstäkt avses i naturvårdslagen (prop. 75) denförbrukning aom kräva för akötaeln av en Jordbruka- ellerakogabruka-faatlghet. Enligt utredningena mening behöva alltjämt en beatämmelae om matjordatäkt 1 en reviderad jordhävdalag-atlftnlng. Det är nämligen inte aäkert att en prövning enbart enligt naturvåralagen akulle tillgodoae detJordbruka-plltiaka intreaae aom finna att förhindra att fastigheten föraämraa genom att matjord boirtförs. I likhet med vad som gäller enligt naturvärdslagen bör husbehovstäkt vara undantagen. Enligt utredningens mening bör dock med husbehovstäkt avaea aådan takt aom är normal för akötaeln av tomtmarken tillinnehavarens och de anställdaabostäder. Härav följer att matjordstäkt för iordnlngsatällandet av aommarstugetomter ellerför försäljning Inte bör bedömas som husbehovstäkt. Beatämmelaemaom matjordstäkt bör därför i förhållande till .gällande lag ändras så att all annan matjordstäkt på jordbruksmark än husbehovstäkt skall föregås av anmälan pä samma sätt aom när jordbruksmark annars tas urproduktion enligt vad utredningen tidigare föreslagit. skall Ingripa mot takt fär avgöras efter samma grunder somutredningen tidigare förordatnär det gäller fråga om nedläggning av jordbruksmark. Föralaget ger lantbrukanämnema en bättre och mera full-atändlg kontroll över den jordbrukamark aom även fram-delea-akall användas för Jordbruksproduktlon. Prop.1978/79:163 50 Enligt nuvarande lag kan ataten bil akyldig inlöaa den jord aom beröra av ett föreläggande. Då föreläggande om att återställa hävden oftast berör endast del av fastighet kan det förhällandet uppkomma att inlösen inte kan äga rum till följd av att beatämmelaema i faatighetablldnlngalagenförhindrar ett avskiljande avaktuellt markområde frän atamfaatlgheten. Utredningen föreslär att statens skyldighet till .inlösen skall gälla hela den fastighet som Ifrågavarande markområde tillhör, om detta inta är av aä ringa omfattning att det kan anaesobllllgt att aå åker. Inlösen bör emllertid efter överenskommelse även kunna avse bara del avfastighet om sä bedöma lämpligt i det enskilda fallet. Utredningen har i sitt förslag till ny jordförvärvslag för motsvarande fall föreslagit att löaenbeloppet skall bestämmas med tillämpning av expropriationslagens värderingsregler. Detta bör även gälla inlöaen enligt lagen om skötsel av jordbruksmark. 8.6 Förhållandet till annan lagstiftning En lag, aom ålägger ägare eller innehavare av aådan mark att använda marken för Jordbrukaproduktion, kan i en delfall komma att atrida mot amnan lagstiftning eller föreakrifter aom meddelaa med atöd av aådan. Så kan t.ex. bli fallet i fråga om byggnadalagatiftningen,naturvårdslagen och skogsvårdslagen. I den män företagets tillåtlighet prövas i aåirsklld ordning bör sådan ändring av markanvändningen inte falla in under lagenom akötael av jordbruksmark . Som framgår av avsnitt 4.3.2 kan markens innehavare med atöd av naturvärdalagen i flera fall åläggas Inskränkningar i förfoganderätten över mairken. I den män aådana föreskrifter Prop.1978/79:163 51 innebär att den pågående markanvändningen avsevärt försväras skall ersättning utgå. I övriga fall förutsätts föreskrifterna inte vara mer ingripandeän som kan förenas med ett normalt Jordbruk. Som tidigare anförts har utredningen, eftersom regleringen i naturvårdslagen och jordhävdslagen sker från olika utgångspunkter, funnit lämpligt att bestämmelsen i jordhävdslagen om takt av matjord överförs till den nya lagen. Lydelsen bör emellertid enligt det anförda ändras. Bestämmelsema i de båda lagarna nödvändiggör vidare samordnings-föreskrifter för tillständaglvningen aom lämpligen tas in i naturvärdsförordningen (1976:484) ooh tillämpningaförordning till lagen om akötael av jordbruksmark. Förhållandet till skogavårdslagen påkallar uppmärksamhet endast i den mån madcen ligger oanvänd och därför även skogsvårdslagen kan komma att bli tillämplig. Om jordbruksmark har övergått till att bli skogsmark och används för virkesproduktion talar nämligen samhällsekonomiska skäl för att marken även fortsättningsvis får användas för sådant ändamål. Annorlunda ställer det sig emellertid om markenligger helt oanvänd. Det är ofrånkomligt att aåväl akogavärdalagen aom den nya lagen om skötael av jordbrukamark i principblir tillämpliga i fråga om aådan mark. Det är dock enligt utredningens meninginte möjligt att ställa upp någon generell regel för deaaa fall utan frågan om markens framtida användning måste avgöras med ledning av omständigheterna i det aktuella fallet.Härvid bör de ansvariga myndighetema(lantbruksnämnden och skogavårdaatyrelaen) aamräda innan bealut fattas. Det bör i sammanhanget nämnas att 1973 åraakogautrednlng (SOU 1978:6 a.9) funnit att det inte kan anses nödvändigt att behålla den regel som innebär att outnyttjad mark, aom i och för alg äf lämplig för virkeaproduktion under viaaa omständigheter akall falla utanför akogsvårdalagens till- Prop.1978/79:163 52 lämpningsomräde..Det bör i atället enligt denna utredning prövas i varje enskilt fall om mark,som inte är föremål för någon form av utnyttjande, akallundantaa frän akogavärdalagen. Prop.1978/79:163 53 Inledande beatämmelaer 1och 2 §§ I paragraferna angea den mark på vilken lagen är tillämplig. Punkterna 1 och 2 i 2 § har motsvarighet 1 nuvarande lag.I punkt 3 undantas mark vara tillåtlighet prövas 1 aärakild ordning, exempelvia enligt väglagen, vattenlagen ellerbyggnadalatiftningen. Efteraom det nuvarande undantaget för ataten förealäa avskaffat faller ocksä lantbruksnämndens mark i princip under lagen.Utredningen har .utgått frän att sådan mark mäste skötas. Skulle mot förmodan fråga uppkomma om ingripande fär denna fråga självfallet avgöras av lantbrukaatyrelaen. Enligt paragrafen akall aådan Jord'bruksmark som med hänsyn till angivna egenskaper är lämplig för jordbruksproduktion brukaa, aå att produktionsförmåga tas till vara rationellt för sådan produktion. Bestämmelsen ger uttryck för grundtanken att den brukningsvärda Jordbrukamarken akall brukas.Vilken denna mark är framgår av avsnitt 8.1. Brukningen skallvidare vara rationell. Veul som kan anses rationellt får avgöras med ledning av förhållandena pä orten. I paragrafen ges undantag frän huvudregeln i 3 §. För att avsteg skall få göras från denna förutsätts att det föreligger aärakllda akäl. Exempel pä sådana skäl har angetts i huvudmotiveringen.Detta gäller även vid matjordatäkt fdr annat ändamål än husbehov. Innebörden av uttrycket huabehov harangetta i avsnitt 8.4. Prop.1978/79:163 54 Enligt denna paragraf är markägaren akyldig att inom angiven tidgöra anmälan innan jordbrukamark taa urproduktion eller takt av matjord åker för annat ändamål än husbehov. Anmälningsskyldigheten har inte begränaata "till Jordbrukamark somär lämplig för jordbruksproduktion utan föreligger aå anart jordbrukamark, oavaettbeskaffenhet, är berörd. Denna konstruktion har välta efteraom anmälnlngs-akyldlgheten inte bör göraa beroende av den enaklldea uppfattningom vad aom är lämpligt för Jordbrukaproduktion. Marken mäs1:e dock vara aådan aom angea i 1 §. Om åtgärden endaat 'berör en obetydlig del föreligger dock inte anmäl -ningaakyldlghet. DettaTo"!jer av uttrycket jordbruksmark "av någon betydelae". utredningen har förutaatt att regeringen skall meddelaadminiatrativa beatämmelaer med närmare föreakrifter om skyldighet förlantbruksnämnden att meddela beslut 1 fråga om tillåtligheten av en aktuellåtgärd som avsea 1 4 § Tillsyn 7 - o m I paragraferna åläggs lantbruksnämnden och lantbruksstyrelsenansvaret för övervakningen av lagens efterlevnad.De får i sådant syfte meddela de förbud cch förelägganden aom behöva, exempelvia föreakrifter om viaa växtodling eller latåndsättnlng av mark eller markanläggning. Åtgärder som kan komma i fråga anges i 9 §. Uppräkningen där är dock inte uttömmande. Även annan liknande åtgärd kan således komma i fråga. 1978/79:163 55 Föreläggande eller förbud fär riktas mot markens ägare eller nyttJanderättshavare eller mot båda. Om nyttjande-rättahavarena äteratående beaittningstid är kort eller koatnaden för den ifrågasatta åtgärden avsevärd och det därför framatår aom obilligt att ålägga nyttjanderätts-havaren ansvaret, bör föreläggandet i allmänhet riktaa mot Jordägaren ensam. kan bestämma att förbud eller föreläggande länder till efterrättelse. Denna beatämmelae är i första hand avsedd för matjordstäkt. 11 - 12 §§