prop · G2039 · 1978-12-31 00:00:00 — 6. lag om ändring i lagen(1956:216) om jordbrukskasserörelsen. Förslagen har inför lagrådet föredragitsav hovrättsassessorerna Förslagen föranleder följande yttranden. I denna paragrafdefinieras bl. a. termen värdepapper. Det finns anledning att något dröja vidhur objekten för den handel som regleras genom lagförslaget skall betecknas. I nuvarande lagstiftningbenämnes de värdehandlingar om vilka är fråga i delta lagstiftningssammanhangfondpapper. Förändringen beträffande terminologin frän fondpapper tillvärdepapper föreslogs av fondbörsulredningen i dess belänkande Fondbörsen (SOU1973:60 s. 131). Motiveringen därtill var atl termen fondpapper i förordningen(1908:129 s. 1) angående en särskild stämpelavgift vid köp och byte avfondpapper har givits en speciell innebörd, som något avviker från definitioneni 1 § FL. Utredningens förslag har följts i lagrådsremissen utan närmarekommentarer. Det finns emellertid skälöverväga om den nuvarande terminologin skall överges så lättvindigt. Till att börjamed kan fastslås att, såvitt är känt, den nu rådande olikheten beträffandebegreppet fondpapper i FL och i nämnda slämpelförordning icke föranlett någraolägenheter. Något akut behov av en ändring finns ej. 1första hand måste beaktas att begreppet värdepapper förekommerpå många håll i lagstiftningen i en annan och mera vidsträckt bemärkelse äntermen ges i lagförslaget. Gränserna är flytande och meningarna om begreppetsinnebörd delade. En färsk och översiktlig framställning av debatten om ordetvärdepappers rättsliga innebörd finns i : Lagen om skuldebrev, 1977 s. Allmänt kan sägas att termen vanligen användes i lagspråkel i en vidbetydelse, 1. ex. då i 15 kap. 7 § talas om "penningareller värdepapper" som allmän beteckning för en viss kategori av myndlingstillgångar. I samma kapitels 5 § talas om "aktier eller därmed jämförligavärdepapper" för vilkas inköp krävs tillstånd av överförmyndare i dentydliga avsikten att utesluta alla sådana värdepapper vilka icke är jämförligamed aktier. Alt termen värdepapper i lagspråket har en vidsträckt innebörd ochbrukas för atl helt allmänt beskriva dokument som representerar ell överlåtbartvärde framgår även av 4 § lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur ochhandelsresande, som talar om atl försälja eller inköpa varor, värdepapper ellerannan lös egendom. Ofta utgår man i lagstiftningen från atl det finns en stormängd värdehandlingar av skilda slag. Av dessa tar man ut den grupp man villbehandla, t. ex. aktier, andelsbevis eller obligationer, och lägger vidbeskrivningen avrundande lill "och andra liknande värdepapper". Molbakgrund av denna lagstiftningsteknik, som synes allmänt godtagen, ler det sigenligt vår mening mindre välbetänkt alt i nu förevarande lagstiftning gå övertill att ge en legaldefinition av termen värdepapper, som innebär alt den inskränkestill atl avse vissa i definitionen uppräknade slag av värdepapper meduteslutande av alla andra existerande former av värdepapper, vilka i meragenerella lagar inräknas i begreppet värdepapper. Med fortsatt tillämpning avdenna metod kan efterhand ordet värdepapper komma att i skilda lagar betecknamycket varierande grupper av värdepapper. Detsynes därför oklokt att när det nu finns i lagstiftningen enklar term "fondpapper" överge denna. För ett fasthållande vid dennatalar också atl sammansältningsledet fond- har en i dessa sammanhang inarbetadbetydelse. Det talas sålunda om fondbörs, fondhandel, fondkommissionär.Begreppet fondpapper har visserligen ursprungligen avseit endast räntebärandestatsobligationer, men det har i vart fall omfattat även in- ochutländska aktier och andra obligationer. Att nu vidga begreppet ytteriigarenågot och låta del täcka även konvertibla skuldebrev och andelar i aktiefondsynes naturligt. Fondpapper är alltså en klart avgränsad grupp inom det störrebegreppet värdepapper. I nu gällande 1 § FL tillämpas denna teknik, som är deni m. fl. centrala lagar accepterade. Värdepapper är detövergripande begreppet. Då blir fondpapperna en del av dessa. I 1 § FL Uttrycksdet så: Värdepapper som sagts - dvs. aktier, obligationer etc. -benämns ilagen fondpapper, Manbör undvika ett lagspråk där termen värdepapper bmkas dels generellt 1978/79:9 262 sombeteckning för allehanda värdehandlingar som på ett eller annat sätt är föremålför överlåtelse dels i olika slag av speciell lagstiftning medlegaldefinitioner som benämning på varierande sammansatta grupper avvärdepapper. I en deflnition avses vissa värdepapper, i en annan andra. Medhänvisning till det anförda finner vi anledning ifrågasätta om man icke bordeöverväga alt i de nu framlagda lagförslagen genomgående utbyta termenvärdepapper mot termen fondpapper, när man blott har de kategorier papper varomnu är fråga i tankarna. Skulle man komma till att så bör ske, får i förevarandedefinilionsparagraf ordet värdepapper i punkt 5 bytas mol fondpapper. I 13 §torde ordet värdepapper brukas såväl i den vidare meningen som iöverensstämmelse med den i lagförslaget angivna legaldefinitionen. Då i 13 §första stycket 3 talas om värdepapper synes nämligen vid en jämförelse med 15 §första stycket 3 och 4 avses även andel i ekonomisk förening och andra papperän sädana som täcks av definitionen i 1 §. När i 13 § första stycket 5 talas omvärdepapper och andra värdehandlingar får man anta alt ordet värdepapper följerlegaldefinilionen och ordet värdehandlingar givits en övergripande betydelse. Föreskrifteni första stycket att bankinspektionen skall godkänna fondkommissionsbolagsbolagsordning är utformad efter mönster av banklagstiftningens bestämmelserom stadfästelseav bolagsordning för bankaktiebolag samt reglemente för sparbank ochjordbrukskreditkassa. Sådan stadfästelse äger rum i ett tidigt skede avförelagsbildningen och aren förutsättning för att registrering skall få ske.Tillstånd atl driva fondkommissionsrörelse kan däremot sökas av ett redanregistrerat aktiebolag. I sådant fall kan bankinspektionens granskning avbolagsordningen inte fä någon direkt inverkan på bolagets registrering.Granskningen blir endasl ett led i inspektionens prövning av tillståndsfrågan.Mot denna bakgrund synes 7 § första stycket sakna självständig betydelse, ochlagrådet föreslår att bestämmelsen utgår. Beiräffandeprövningen av bolagsordningen må ytterligare påpekas följande. Enligt 2 kap. 4§ aktiebolagslagen skall bolagsordningen ange bl. a. bolagets firma. Enligt denföreslagna fondkommissionslagen skall fondkommissionsbolags firma innehållaordet fondkommission (12 §), medan annan än fondkommissionär inte får användadetta ord i sin firma (4 §). Härav följer å ena sidan att bankinspektionen vidsin prövning av en ansökan om tillstånd lill fondkommissionsrörelse skallkontrollera att ordet fondkommission ingår i sökandebolagets firma, och å andrasidan atl patent- och registreringsverket torde ha att vägra registrering avett aktiebolag, vars firma innehåller detta ord, eller av en ändring ibolagsordningen, som innebär alt ordel införs i firman, såvida inte bolaget hartillstånd atl driva fondkommissionsrörelse. 1978/79:9 263 Dettainnebär att, om ett nytt bolag bildas för att driva fondkommissionsrörelse,tillståndsfrågan bör prövas innan bolaget registreras, vilket möjliggörs avregeln i 6 § andra stycket. Skall ett existerande bolag övergå till sådanrörelse, får först bolagsstämman besluta om erforderiiga ändringar i bolagsordningen,bl. a. såvitt rör firman, varefter bolaget kan ansöka om tillstånd hosbankinspektionen. Sedan sådant tillstånd har lämnats kan beslutet om ändringari bolagsordningen registreras. Attvad som är föreskrivet om aktiebolag i allmänhet gäller också sådani aktiebolagsom har tillstånd att driva fondkommissionsrörelse behöver inte uttryckligenutsägas. Det kan inte heller anses behövligt alt ange att de särskilda reglersom lagen innehåller om fondkommissionsbolag har företräde framför vad som ärföreskrivet om aktiebolag i allmänhet. Med hänsyn härtill och då bestämmelsensplacering innebär vissa problem förordar lagrådet atl paragrafen får utgå urlagen. Om så sker kan lill undvikande av större ändringar i paragrafindelningen6 § andra stycket lämpligen brytas ut till en särskild 7 § och nuvarande 7 §betecknas 8 §. Blandde värdepapper som fondkommissionsbolag enligt 15 § första stycket 3 och 4 färförvärva för egen räkning nämns inte konvertibla skuldebrev. Anledningenhärtill torde vara att de betraktats såsom obligationer, vilka enligt 15 §första stycket 3 får av fondkommissionsbolag förvärvas för egen räkning. Enföljd av detta betraktelsesätt blir att konvertibla skuldebrev inte träffas av regelni 16 § som syftar till att begränsa fondkommissionsbolags innehav av förspekulation lämpade värdepapper, till vilken kategori obligationer intehänförts. Delkan emellertid ifrågasättas om inte konvertibla skuldebrev är väl lämpade som spekulaiionsobjeki.Som ulredningen anmärkt (SOU 1976:54 s. 106) avgörs kurssättningen påobligationsmarknaden i stort sett av den allmänna räntenivån och genomförhandlingar mellan jämslarka parter. kurs påverkas givetvis avdess obligationskaraktär såtillvida alt kursen rimligen ej bör falla under ettvärde som bestäms av skuldebrevets ränta, återstående löptid och del allmännaränteläget. Ovanför denna värdegräns synes dock kursen variera i relativt näraöverensstämmelse med kursen på den aktie mot vilken skuldebrevet skall fåutbytas. lorde därför som spekulationsobjekt vara att jämföra medaktien. Detanförda talar för atl konvertibla skuldebrev borde upplagas som en Prop.1978/79:9 264 särskildkategori värdepapper under 15 § första stycket 4. Detsamma gäller skuldebrevförenade med optionsrätt lill nyteckning. Emellertid äralt märka atl bankinstilutför närvarande torde ha obegränsad rätt atl föregen räkning driva handel medoch förvärva dessa slag av värdepapper (jfr 54 § lagen om bankrörelse, 23 §lagen om sparbanker och 31 § lagen om jordbrukskasserörelsen). Eftersom fondkommissionsbolaginte bör åläggas längre gående restriktioner i delta hänseende änbankinstituten vill lagrådet inte föreslå någon ändring i det remitteradeförslaget på denna punkt. Skulle den pågående översynen av banklagstiftningenleda till att konvertibla skuldebrev likställes med aktier, synes motsvarandeändring böra göras i fondkommissionslagen. Enligt första stycket i dennaparagraf fär fondkommissionsbolag ej förbehålla sig andel i vinst på affär, sombolaget ej får avsluta för egen räkning. I specialmotiveringen lill stadgandetsägs att detla aren följd av förbudet för fondkommissionsbolag att driva annan verksamheiän den som har angetts i lagen eller för vilken bolaget har fått särskilttillstånd (13 §). Del framhålls, att 23 § utformats efter förebild av bl. 64§ lagen om bankrörelse, där motsvarande förbud gäller mot att bankaktiebolagförbehåller sigvinstandel. Ibelänkandet haren likartad bestämmelse upptagits såsom 18 §. Även därförekommer uttrycket "vid avtal om kredit eller eljest i sinrörelse". Motiveringen till stadgandet återfinns i avsnittet om fondkommissionsfirmornaskreditgivning (SOU 1976:54 s. 107 fO. Det lorde också vara tydligt att detfrämst är i samband med kreditgivning för värdepappersaffär som sådantförbehåll om vinstandel träffas varom 23 § handlar. Derestriktioner i fråga om fondkommissionsbolags verksamhei som uppställs i 13 §är av olika slag. För de i första stycket av paragrafen uppräknadeverksamhetsgrenarna gäller som en huvudregel att syftei med dem skall vara attunderlätta fondkommissionsrörelsen och att de skall ha samband med denna.Beträffande kreditgivning stadgas vidare, att den får ske endast mol säkerhetvarom stadgas 121 §, dvs. i allmänhet värdepapper av visst slag. Meduppställandet av detla krav åsyftas alt säkra att kreditgivningen har sambandmed fondkommissionsrörelsen. 1 fråga om rätt för fondkommissionsbolag att köpa,sälja och byla värdepapper för egen räkning stadgas i 13 § första stycket attden begränsning skall iakttagas som anges i 15 och 16 §§. Av dessa regler är idetta sammanhang av särskilt intresse de värdegränser för egel innehav somstadgas i 16 §. Delär tydligt atl, om fondkommissionsbolaget vill lämna kredit lill en kund föralt denne skall kunna göra en vinstgivande värdepappersaffär. 1978/79:9 265 kreditgivningen- alldeles oavsett om vinstandelsförbehåll görs eller inte -måste ha sambandmed bolagets och att kravet i 21 § på särskild säkerhet måsieuppfyllas. Vanligen har väl också kreditgivningen det sambandet med fondkommissionsrörelsenatt det är fondkommissionären som genomför affären för kundens räkning, Beiräffandede värdemässiga begränsningarna i 16 § uppkommer vid kreditgivning medvinstandelsförbehåll frågan hur beräkningen skall ske. Om fondkommissionsbolagetännu inte har fyllt sin kvot enligt 16 § och hela kundens inköp av värdepapperryms inom del lediga utrymmet, föreligger givetvis intet hinder enligt 23 § mottransaktionen: fondkommissionsbolaget hade kunnat göra inköpet för egenräkning. Om å andra sidan inköpet inte till någon del ryms inom bolagets kvot,är det tydligt att förbehåll om vinstandel inte får göras. Men om bolagetenligt 16 S hade kunnat för egen räkning köpa en del av de ifrågavarandevärdepapperna, kan man ställa sig frågan om sådant förbehåll under allaförhållanden bör vara förbjudet. Avfattningen av 23 § lyder närmast på altdelta är avsikten och anledningen härtill kan förmodas vara att regeln ansettsnödvändig för att hindra kringgående av bestämmelserna om tilläten verksamhet. Bestämmelsenreser frågan om det överhuvud är lämpligt alt fondkommissionsbolag deltar ivinstandelsaffärer inom ramen för sin fondkommissionsrörelse och i verksamheisom det enligt 13 § första stycket driver i samband med denna. Besvaras frågannekande, skulle 23 § första stycket få den avfattningen att fondkommissionsbolagej får förbehålla sig andel i vinst på affär som bolaget avslutar i sin fondkommissionsrörelseeller i sådan verksamhet som anges i 13 § första stycket. Enligidenna paragraf skall lagens bestämmelser om fondkommissionsbolags verksamhetoch om tillsyn över fondkommissionsbolag i tillämpliga delar gälla också vissaföretag som har nära samband med fondkommissionsbolag. Räckvidden av dennabestämmelse är inte helt klar. Enfråga som inställer sig är om uttrycket "företag" endast syftar påjuridiska personer, 1 så fall skulle regeln inte bli tillämplig exempelvis omhuvudaktieägaren i ett fondkommissionsbolag såsom enskild näringsidkare driverhandel med värdepapper eller kreditgivning mot säkerhet i värdepapper. Deltatorde emellertid vara ett exempel på sådant kringgående av lagen som paragrafenär avsedd atl förhindra. Man bör därför utgå från alt regeln i princip skallomfatta även verksamhet som drivs av fysisk person. Lydelsen lägger inte hinderi vägen för en sådan tolkning. Regeln bör emellertid inte rimligen ges sådanräckvidd att den hindrar ägaren av ett fondkommissionsbolag atl placera sinprivata förmögenhet i värdepapper, som han själv Prop.1978/79:9 266 förvaltar.En avgränsning som synes väl förenlig med bestämmelsens syfte uppnäs om iuttrycket "torelag" inläggs att det skall vara fråga om en yrkesmässigtbedriven verksamhei (jfr definitionen av "företagare" i 26 S lagen(1953:603)om motverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inomnäringslivet). Närasamband mellan förelag skall enligt första stycket tredje meningen ansesföreligga, om i huvudsak samma personer har ett bestämmande inflytande överföretagen och en betydande andel i resultatet av företagens verksamhei. Det fårantas att denna bestämmelse är avsedd att uttömmande beskriva de fall då närasamband i paragrafens mening föreligger. Bestämningen är efter ordalagenbetydligt mera restriktiv än beskrivningen av "närmare samband" i 17§ FL och 25 § utredningens förslag. Någon annan motivering härtill har intelämnats än alt regeln har utformats med förebild i aktiebolagslagens koncernbegrepp.Det kan emellertid ifrågasättas om inte regeln oavsiktligt har fått en alltförsnäv avfattning. Som exempel på fall som inte täcks av regeln kan nämnasföljande: Fondkommissionsbolaget är dotterbolag till ett aktiebolag, däraktieinnehavet är spritt på sådani sätt atl del inte flnns någon som kan ansesha ett bestämmande inflytande över bolaget. Fondkommissionsbolaget och detandra företaget ägs av olika personer, vilka uppbär avkastningen vardera avsitt företag, men de båda företagen förvaltas under gemensam ledning,exempelvis på grundval av ett samarbetsavtal. De båda företagen leds av en ochsamma person, men resultatet tillfaller inte denne utan någon annan, exempelvishans barn eller en större ägarkrets. Vi ifrågasätter om inte syftet med 25 §skulle tillgodoses bättre med följande bestämning av "samband",vilken närmare anknyter till den gällande lydelsen i 17 S FL: "Närasamband skall anses föreligga, om de båda företagen leds av samma eller ihuvudsak samma personer eller om vinsten av förelagens verksamhet helt ellertill betydande del skall, direkt eller indirekt, tillfalla samma eller ihuvudsak samma personer." Ävenvad gäller frågan om vilka regler i lagen som blir tillämpliga på detnärstående förelaget inger förslaget viss osäkerhet. Hänvisningen till bestämmelsernaom fondkommissionsbolags verksamhet lorde i huvudsak innebära följande. Detnärslående förelaget far inte ulan lillsiånd av bankinspektionen bedrivaverksamhet av annat slag än som anges i 13 § första stycket, och verksamhetenskall ha samband med fondkommissionsrörelsen och syfta till all underiäitadenna. Företaget fär inte utfärda förskrivningar som anges i 14 § och får inte ulan tillståndförvärva egendom av annat slag än som sägs i 15 § förstastycket. Det särskilda tillsiåndskraveti 15 stycket omfattar också det närstående företaget, och beträffandeinnehav av aktier m, m. gäller för fondkommissionsbolaget och det närståendeföretaget gemensamt den begränsning som framgår av 16 5- Även 17 och 19-24 S§torde vara tillämpliga på det närstående förelaget. Däremot kan del förefallatveksamt 1978/79:9 267 omutrymme finns för atl uppställa särskilda kapiialtäckningsregler enligt 18 §för andra företag än fondkommissionsbolag. Någon absolut hinder häremot synesdock inte föreligga. Vadbeträffar tillsynen förefallet del klart att bankinspektionen har rätl attföreta undersökning hos det närstående företaget enligt 28 § andra stycket ochavkräva förelaget uppgifter och material som avses i 35 S- Vidare kaninspektionen meddela företaget föreläggande enligt 30 § första eller andrastycket. Även erinran och föreskrift enligt 31 S kan komma i fråga.Föreläggande eller föreskrift kan förenas med vite. Reglerna i 32 och 33 S§ lärknappast kunna tillämpas på företag som inie är aktiebolag, men om ettnärstående företag drivs i aktiebolagsform kan det komma i fråga atl tillämpadessa bestämmelser. Det torde dock knappast vara avsett att inspektionen alltidskall vara skyldig att förordna revisor enligt 32 S i närstående företag som äraktiebolag. Även 34 § torde i och försig vara tillämplig på närstående företagmed de modifikationer som kan föranledas av att förelaget inte drivs iaktiebolagsform. Vadgäller övriga bestämmelser i lagen kan förtjäna påpekas att regeln omtystnadsplikt i 44 § första stycket och strafföestämmelsen i 48 § inte omfattasav hänvisningen i 25 §. Detsamma gäller regeln om begränsning avbefattningshavares egna värdepappersaffärer i 39 §. Denna paragraf äremellertid formulerad på sådani sätt att den kommer att omfatta även personersom visserligen primärt är knutna till det närstående företaget men genom dettaockså kan sägas ha anknytning till fondkommissionsbolaget. Föralt undvika ett kringgående av lagstiftningen på så sätt, att vissa av de i 13§ första stycket beskrivna verksamhetsgrenarna flyttas över på från fondkommissionsbolagetformellt frislående sidoförelag, har i remissen under denna paragrafföreslagils att vad som stadgas i de två avsnitten som handlar om fondkommissionsbolagsverksamhet (13-24 §§) och om tillsyn över fondkommissionsbolag (26-36 §§) skalli tillämpliga delar gälla även om sådant närstående sidoföretag. Möjlighet lilldispens helt eller delvis har öppnats genom en uttrycklig regel därom. Reglernaom begränsningarna i fondkommissionsbolags verksamhet liksom reglerna omtillsyn över sådant bolag är på många punkter långtgående och ibland utformadeav hänsyn till andra intressen än dem som står i förgrunden i ett sidoförelags verksamhei.Regler till kontroll av kreditgivningen har t, ex, inget siörre intresse, om sidoföreiageiej sysslar med kreditgivning. Vad som under sådana omständigheter skall förståsmed "i tillämpliga delar" blir i många lägen svårbedömt och lättgodtyckligt. Detföreslagna stadgandet kan icke sägas fylla ur rättssäkerhetssynpunktofrånkomliga krav på förutsebarhet vad beträffar den framtida lagtillämpningen.Någon möjlighet alt erhålla en opartisk tolkning av lagrummets 1978/79:9 268 innebördstår icke heller till buds förden berörde. Hänvisning sker nämligen lill ihuvudsak icke straffsanktionerade påbud och förbud, där reaktionen i anledningav överträdelse är åtgärd från bankinspektionens sida, i sisla hand återkallelseav fondkommissionsbolagets tillstånd att driva fondkommissionsrörelse.Bankinspektionens beslut är visserligen överklagbara till regeringen, mendennas överprövning kommer långt i efterhand och kan förmodas få begränsadpraktisk belydelse, Dispensgivningen är också lagd på bankinspektionen.Möjligen bör fullföljden till regeringen därvidlag tillmätas siörre vikt. Medhänsyn till att fråga är om vittgående ingrepp i enskilds rättssfär ställs manav rättssäkerhetsskäl inför atl i lagstiftningen på ett eller annat sätl skapamöjlighet för den enskilde att i det särskilda fallet få klarhet i vad somgäller för honom. Omman vill behålla regeln i den föreslagna helt opreciserade formen, ifrågakommeralt införa en ordning genom vilken ett närstående sidoföretag kan erhålla ettförhandsbesked om förelaget överhuvudtaget är sådant att regeln i dennaparagraf har giltighet för dess del. Vidare bör i ett sådant förfarande meraprecist kunna avgöras vad som skall förslås med i tillämpliga delar, dvs. vilkabegränsningar verksamheten är underkastad och om vilka lillsynsåtgärder det ärfråga. Här gäller del icke någon lämplighetsprövning ulan ren lagtolkning. Avhänsyn härtill bör förfarandet fä en judiciell karaktär. Exempelvis kundeordnas så alt bankinspektionen i första hand beslutar om förhandsbesked men medmöjlighet till fullföljd till regeringsrätten. Denna domstols arbetsbörda kanicke märkbart påverkas av en sådan regel. Ansesinte vägar av detta slag framkomliga, blir man nödsakad att i lagen i detaljange vilka regler i de båda avsnitten av denna som man vill skola gälla ävenför sidoföretagen. Tillvad lagrådets övriga ledamöter yttrat om tolkningen av ordel företag kan jagansluta mig. 1andra punkten föreskrivs alt tillstånd att driva fondkommissionsrörelse kanåterkallas om fondkommissionsbolag överträder fondkommissionslagen, uppenbartej iakttar sina uppdragsgivares intressen eller på annat sätt visar sigolämpligt att utöva sådan rörelse. Uppenbarligen bör intevarje överträdelse av lagen utgöra äterkallelsegrund och måhända inte hellervarje uppenbart åsidosättande av uppdragsgivares intresse. Avgörande far ansesvara om fondkommissionsbolaget genom sitt handlande i berörda hänseenden visatsig olämpligt att ulöva fondkommissionsrörelse, Detla kommer till uttryck omandra punkten erhåller följande lydelse: 1978/79:9 269 "fondkommissionsbolaggenom atl överträda denna lag eller uppenbart åsidosätta uppdragsgivaresintresse eller på annat sätt visar sig olämpligt att utöva sådan rörelse," Enligtförevarande paragraf a v,ses bankinspektionen få befogenhet att, om denåterkallar tillstånd för fondkommissionsbolag att driva fondkommissionsrörelse,också meddela föreskrift för bolaget som berövats tillståndet atl upphöra medsådan rörelse. Sådan föreskrift, som skall ha formen av föreläggande, kommerenligt den allmänna regeln i 45 § all kunna förenas med vite.