prop · G203100 · 1978-12-31 00:00:00 — En generell iakttagelseär att placering av enstaka små grupper på en mindre ort kan visa sig olyckligoch resultera i flyktingars isolering och snabba försök atl flytta vidare.Åtskilliga flyktinggrupper - t. ex. flyktingarna från och Judarnafrån - var i regel storstadsbor i hemlandet, varför bosättning iStockholm, eller varit ett självklart önskemål hos dessagrupper. Bostadsföretag och andrahyresvärdar tvekar ibland alt ta emot flyktingar och andra invandrare somhyresgäster. De kan ställa upp olika slag av krav som är omöjliga för enflykting att uppfylla, t. ex. bankgarantier, sex månaders förvärvsarbete elleruppehållstillstånd för avsevärd tid. Gällande lagar ochsamhällets ålaganden inom invandrarpolitiken medför många krav pä kommunemasservice åt invandrare och flyktingar. Prop.1978/79:100 Bilaga 15 227 t. ex. ifråga om bamlillsyn, förskola, skola,mödra- och barnavård, fritidsverksamhet, tolkservice, invandrarbyrå ochinformation. Särskilt vid stora och oförutsedda flyktingvågor utsätts denkommunala serviceapparaten för påfrestningar. Det bör observeras attåtskilliga av de svårigheter som finns i många kommuner hänger samman medallmänna problem i samhället och drabbar såväl svenskar som invandrare ochflyktingar. Av ovan nämndauiredningar framgår att invandrare och flyktingar ofta koncenlreras dels tillvissa orter dels till vissa områdeninom dessa orter. En segregation medför i regel en rad negativa konsekvenserför såväl området som de där boende. Det kan emellertid också finnas fördelarmed att en grupp människor med samma kulturmönster bor nära varandra eller hargoda kommunikationsmöjligheter med varandra. Gruppen skapar sig trygghet genomnärheten till människor med samma kultur, bakgmnd och språk. Också ur praktisksynpunkt är det värdefullt att ha människor ur den egna gruppen nära. Majoritetssamhälletsinställning, dess sociala och ekonomiska situation påverkar i hög gradinvandrares och flyktingars behov av att sluta sig samman. Sammanhållnanationalitetsgrupper inom ett bostadsområde kan medföra vissa fördelar ocksåför kommunen. Det kan vara lättare att ordna l.ex. tolkservice,hemspråksundervisning, kulturell och religiös service. Många olikanationalitetsgrupper inom etl område kan däremot ställa stora och mångskiftandekrav på kommunen och leder lätt till motsättningar mellan de där boende. har påbörjat enupplysningsverksamhet om invandrarnas svårigheler lill intressenterna påbostadsmarknaden. I några starkt segregerade bostadsområden söker verket isamarbete med kommunema pröva nya vägar för att förbättra relationerna mellaninvandrarna och de svenska medbor-garaa. Information om flyktingaroch om det gemensamma ansvaret för svensk flyktingpolitik till alla kommuner,organisationer och bostadsföretag är angelägen. har haft vissintern utbildning för anslällda och förtroendevalda i kommunema. Det ärlämpliga tillfällen att ta upp dessa frågor. Före inflyttningen kommun av en större grupp flyktingar bör kommunala myndigheter, bostadsföretagoch enskilda få en förberedande information om flyktinggruppenssammansättning, bakgrund, kultur etc. Det är också viktigt att förtroendevaldaoch tjänstemän som kommer i kontakt med flyktingar får kunskap i invandrar- ochminoritetsfrågor. Flyktingarna bör redan iförläggningen informeras om de regler och normer som råder i bostadsområdet.De bör få kännedom om de svenska _ boendereglema, den tekniska utrustningen ifastighetema och lära sig att Prop.1978/79:100 Bilaga 15 228 Familjepedagogiska insalser ochgrannskapsarbete i olika former har visat sig värdefulla. Vi anser det önskvärt altden försöksverksamhet som genomförts av bostadssociala delegationen och somhar fört med sig förbättringar för invandrarna permanentas och utvidgas ocksålill andra bostadsområden. I avsikt att förbättrabostadsförmedlingarnas möjligheteratt förmedla lägenheter pågår f n. inombostadsdepartementet en översyn av gällande lagstiftning ochfinansieringsregler. Resultatet av denna översyn kommer atlremitteras till berörda organ och myndigheler. En förstärkning av debosladssökandes rättigheter kommer självfallel också atl gynna flyktingar ochandra invandrare. Arbeisgruppen har ovanpekat på att möjlighetema för stora familjer att få tillfredsställande bostädersammanhänger med hur bostadsbeståndet är i den enskilda kommunen. Det kanemellertid ibland vara svårt att erhålla tillräckligt stora lägenheter. Någonmöjlighel att från statlig sida medverka till inköp av villor har arbeisgruppeni sina överväganden inte ansett finnas. 7.5 Beredskap i kommunen I detla kapitel har viberört flyktingarnas ulplacering i arbele eller ulbildning ochbostadsplacering genom försorg samt flyktingarnasbostadsfråga. Alla åtgärder i samband med dessa frågor för med sig attflyktingarna blir bosatta i enskilda kommuner vilka därigenom får ansvar förflyktingarna på samma säll som för andra invånare. Det är därför naturligt atletl samråd sker mellan de myndigheter som har hand om utplaceringen och deenskilda kommunerna. I della avsnitt vill vi behandla kommunemas beredskap attta emot flyktingama. De överväganden och förslag som redovisas nedan görs molbakgrund av de tidigare avsnitten. Flyktingar och andrautlänningar som bosätter sig i en svensk kommun kommeranlingen från en flyktingförläggning eller direkl från ullandel. 1 den senaregruppen ingår framför alll personer som väniar på besked om UAT. Myckel ofta blir den enskilt inreste flyktingen permanenlbosatt i den kommun där han tillbringat väntetiden och därefter varit enskiltinkvarterad. Speciella insatser förulplacering i andra kommuner än där flyktingarna först hamnat kan bli akluellai vissa situationer, dä elt stort anlal utlänningar utan UAT plötsligt kommer till en ort. Så skedde l.ex. i Södertälje1975-1976 då det blev nödvändigt att med särskilda åtgärder försöka hjälpaspontant hitresta assyrier vidare lill andra kommuner. AMS och SoS inrättadevid delta lillfälle ell speciellt förmedlingskonlor i inriktatenbart på insalser för assyrierna. Från SoS sida ställdes även särskildpersonal till kommunens förfogande. Del gällde att finna arbete, ulbildningoch bostäder och, i förekommande fall, tillfälliga lösningar för dem, varstillståndsfråga inte var löst. Prop.1978/79:100 Bilaga 15 229 1 lidigare avsnitt har viredovisat hur förläggningarna förbereder utplaceringen av flyktingaraa genom kontaktermed arbetsförmedling, bostadsförmedling, skol- och socialmyndighel samlinvandrarbyrå på den nya orten. Motsvarande rutinergäller för ulplacering av enskilt inkvarterade flyktingar. Då är detlänsarbetsnämnden som sköter kontakterna. Det har betonats att detär av stor vikt för den mottagande kommunen att den underrättas om attflyktingar kommer att placeras där. En del kommuner har framfört kritik överalt de ofta ställs inför fullbordat faktum - flyktingama finns redan i kommuneneller står inför en omedelbar avresa dit. En förklaring lill bristema ikommunikationen mellan förläggning och kommun kan vara att förläggningen iblandmåsle agera snabbt; erbjudanden om platser på AMU-center eller om arbete kankomma på kort varsel och måste tillträdas utan dröjsmål. service för invandrare och flyktingar Större delen av denkommunala service som kommer flyktingen till del ingår i den allmänna kommunalaverksamheten för invånarna i kommunen. Nyinflyttade flyktingars behov av allmänservice kan i princip i de flesta fall jämställas med andra nyinflyttades behovav samhällsservice. Kompletterande insatser kan dock behövas. Nedan beskrivs vissaverksamheler för invandrare. I dessa inbegrips också flyktingar. Svenska kommunförbundethar i en PM daterad den 7juni 1971, omarbetad , Kommunenoch invandrarna lämnat förslag till hur kommunens insatser för invandrarna kanläggas upp. I promemorian framhållsbl.a. att invandramas behov av service i princip skall ombesörjas av deordinarie kommunala organen. Behovet av att samordna insatsema, strävan attåstadkomma en rationell organisation samt problemens art och storlek kan dockmotivera speciella åtgärder utöver fackförvaltningaraas reguljära insatser.Under sådana förhållanden, sägs det vidare, kan det vara befogat, att kommunermed många invandrare upprättar en central servicefunktion. Lokalaförhållanden, såsom verksamhetens omfattning, tillgänglig personal ochförvaltningens uppbyggnad avgör hur servicefunktionen kan organiseras. Somtänkbara organisaloriska lösningar nämns dels inrättande av en särskildserviceenhet med egen personal, dels inplacering av uppgiften i den redanbefintliga förvaltningen och dels en kombination av båda. Vilken lösning man änväljer förefaller del nödvändigt att "invandrarfunktionen" blir fastförankrad i såväl kommunens förtroendemanna- som i dessförvaltningsorganisation. Den centralaservicefunktionen kan alltså utformas på olika sätt. En åtgärd, som vidtagitspå ett lOO-tal platser i landei, är att särskilda invandra-byråer inrättas.Invandrarbyråemas uppgifter kan i stort sammanfattas enligt följande: 16 1978/79. Prop.1978/79:100 Bilaga 15 230 - biståutlänningar med råd och upplysningar av olika slag - förmedlaoch etablera kontakt mellan den besökande invandraren och de fackorgan ochföreningar som kan tillgodose speciella behov - verkaför slörre ömsesidig förståelse mellan utländska och svenska medborgare -ansvara för fortlöpandeinformation till invandrarna i form av bl.a. muntlig information,informationsbroschyrer, skrifter avsedda för icke svenskspråkiga m.m. - geinformation till allmänheten om invandrarna och deras problem. I promemoria framhålls ocksåbehovet av samordning och fortlöpande informationsutbyte mellan olikakommunala organ och mellan kommunen och andra intressenter när det gällerinsalser för invandrama. En lämplig form för dylikt samarbete kan vara ensärskild referensgrupp med representanter för kommun, arbetsmarknadens parter,sludieförbund, olika statliga organ, landsting och representanter för invandrarna.Lämpligt är vidare alt referensgruppen knyts till kommunstyrelsen, eftersominvandrarfrågorna inle kan hänföras till någon särskild nämnds kompetensområde.Utöver de åtgärder som föreslagits i promemorian finns emellerlid behov avintensifierade åtgärder . Kommunen vidtar åtgärder inomfritids- och kultursektorn, inriktade på invandrare. Exempel på sådana åtgärderär bibliotekens service på invan-drarspråken och kommunala satsningar påinvandrar- och flyktingorgani-sationerna. Det är en viklig uppgiftall stödja flyktingarna att bilda och bygga upp egna organisationer. har isin verksamhet möjlighet att hjälpa flyktingama och kommunerna i detla arbete,dels genom samråd och direkta insatser av verkets tjänstemän, dels genommöjligheter att gå in med projektbidrag. Sådana bidrag kan utgå för tids- ochkostnadsmässigi klart avgränsade projekt till invandrar- ochminoritetsorganisationer, svenska ideella organisationer, institutioner ochkommuner. Exempel på mer omfattande stöd för flyktingverksamhet är de bidragsom bl.a. har utgått till KFUK/M, Svenska röda korset. Svenska flyktingrådetoch Rädda Bamen. KFUK/M har sedan 1970varit verksam bland assyrierna. /77 lämnade bl.a. ettprojektbidrag på . till KFUK/M för att organisationen skulle kunnaägna sig åt assyrierna. initierade tillsammans med KFUK/M etltvåårsprojekt som avser att med hjälp av en projektledare, två assyriskapräster och två föreningskonsulier söka slödja kyrkliga samfund och bygga uppföreningsverksamhet. Syftet är att ge service främst åt nyinflyttade i sådanakommuner, där tidigare inga eller fä assyrier varit bosatta. Kostnaderna förprojektet är av den storleksordningen alt de inte kunde rymmas inom SlV:sordinarie projektverksamhet. anslog därför 250000 k,r. för ändamåletoch lämnade därutöver etl projektbidrag på lOOOOO kr. Prop.1978/79:100 Bilaga 15 231 Som ytterligare exempelpå projektbidrag kan nämnas att de latinamerikanska flyktinggrupperna har fåttstöd och bistånd i olika former. Så har l.ex. fåttekonomiska bidrag samt hjälp vid starten att finna lokal och att anställa tvålatinamerikaner som arkivarbetare med uppgift dels atl söka bygga uppkommittén, dels alt bistå flyktingar i enskilda ärenden. En fråga som kan varaväsentlig för flyktingama är möjligheten att utöva sin religion. Specielltviktigt är det för de flyktingar, som upplever sitt religiösa hemvist somanledning till flykten. Det är viktigt att fästa kommunernas uppmärksamhet påbehovet av den speciella mal som vissa religioner kan föreskriva samt vikten avsamlingslokaler för gudstjänster och i vissa fall behovei avbegravningsplatser. Flyktingamas ulplaceringtill en kommun kräver samordning av de insatser som förväntas av förläggningen,kommunen och flyktingen. En smidig utflyttning kräver ett omfattandeförberedelsearbete där informaiion om flyktingens situation och personligaförhållanden samt uppgifier om medföljande familjemedlemmar är väsentliga.Fasla rutiner för informationen måste finnas. Sekretesskydd måste garanterasoch flyktingamas integritet respekteras. AMS bör i samråd med utarbeta regler för vilka uppgifter som skall lämnas tillkommunen och vilka förvaltningar som skall ha lillgång till dem. När ell större anlalflyktingar skall bosätta sig i en kommun kan mottagandet lokall förberedasgenom en för ändamålel särskill tillsatt projektgrupp. I gruppen bör ingårepresentanter för skolan, fritids- och kultursektorn, socialvården och kommunensinvandrarfunktion. Vid behov av speciell sakkunskap och informationsutbyte börrepresentanter för arbetsförmedling, försäkringskassa, bostadsföretag, polisoch arbetsmarknadens parter kunna adjungeras lill projektgruppen. Aktuellaflyktinggrupper bör ocksä om möjligt vara representerade. Projektgruppen bör hatill uppgift alt planera och samordna ålgärder särskilt under initialskedet.Den bör också initiera insalser inom de olika fack-förvaltningama samt följaupp vidtagna ålgärder. Då en ny flyktinggrupp kommer lill en ort är del av viktalt del finns kunniga tolkar på akluella språk. Arbetel bör i göriigaste måninriktas på alt tillgodogöra sig samhällels ordinarie välfärdsanordningar. Av många skäl är detviktigt att flyktingama kan bilda egna organisationer. Dessa kan betraktas somen hjälp till självhjälp, de börkunna tillvarata flyktingarnas intressen både individuellt och kollektivt, dekan sprida information bland och om flyktingama och vara ell stöd för denenskilde flyktingen. Vi anser därför atl bör ha utvidgade ekonomiskaresurser att stödja såväl bildandel som uppbyggnaden och utvecklandet avflyktingars egna organisationer. Prop.1978/79:100 Bilaga 15 232 De religiösafrågorna är, som ovan framhållits, av synnerligen stor vikt för mångaflyktingar. Vi anser att det samrådsorgan som vi föreslår i kapitel 9 bör ägnasärskild uppmärksamhet åt dessa och andra sådana frågor, som ibland saknar en naturlig huvudman. Prop.1978/79:100 Bilaga 15 233 Sammanställning av remissyttranden över promemorian (Ds A 1(8:1) och flyktingarna Efter remiss haryttranden över promemorian avgetts av (), styrelsen förinternationell utveckling (SIDA), (SoS), statskontoret,(), universitets- och högskoleämbelel (UHÄ),(), kommerskollegium, () efterhörande av berörda länsarbetsnämnder och mottagningsföriäggningar förflyktingar, statens invandrarverk () efter hörande av berörda flykting- ochinvandrarorganisalioner, , länsstyrelserna i , och , gäststuderandekommittén (U 1978:03),utlänningslagskommittén (A 1975:04), sysselsättningsutredningen (A 1974:02),expertgruppen (A 1975:05) för invandringsforskning (EIFO), bostadssocialadelegationen (B 1975:01), . ,(), i (LO),Centralorganisationen /SR, (),, , kommun, kommun, Södertäljekommun. , , kommun. Riksförbundetför personal vid invandrarbyråer (RIB), Svenska Röda Korset, , KFUK/, svenska sektionmed och Frikyrkan hjälper. Yttranden har överlämnatsav i från polisstyrelsen i Helsingborgspolisdistrikt och av i från polisstyrelserna iStockholms och polisdistrikt. Dessutom har yttrande inkommit . Redovisningen av remissyttrandenanedan följer i huvudsak dispositionen i promemorian. Förslagen i avsnitten ominternationellt samarbete och insatser i tredje land tas i stort sett emotpositivt av de remissinstanser som berör dessa frågor. SIDA betonar, främst medavseende på förhållandena i , vikten av att skyddet för demänskliga rättigheterna stärks i syfte att förhindra en utveckling, som tvingarmänniskor på flykt från sina hemländer, och att bidrar aktivt till detta arbete. Hjälpinsatserna till förmånför flyktingar bör enligt SIDA i första hand inriktas på att ge förföljdamänniskor en i en kulturell miljö som liknar den de är vana vid.Möjlighetema till bilateralt bistånd bör uppmärksammas, kanske främst i renakatastrofsituationer. När det gäller de multilaterala insatsema framhållerSIDA betydelsen av att ges resurser som gerorganisationen möjligheter att fylla sin svåra uppgift att balansera mellanvad flyktingsituationen kräver och vad myndighetema i de länder där 1978/79:100 Bilaga 15 234 man verkar tillåter. Dessa svårigheter gör atldet flyktingarbete som på platsen utförs av frivilliga, ofta kyrkliga,organisationer är av största vikt, någol som också framhålls av SverigesFrikyrkoråd KFUK-KFUM:s Riks-jörbund. Svenska Röda Korset. och svenska sektion med Lulherhjälpen. Förslaget om alt ifortsättningen generellt bör ha ansvaretför flyktinguttagningen i stället förAMS tillstyrks överlag. AMS anser i enlighel med förslaget att formema föruttagningen bör kunna ändras efter de krav som flyktingsituationen ställer. SIVmenar att det i vissa fall kan vara lämpligt alt en representant för verket påplatsen deltar i uttagningen lillsammans med utlandsmyndigheten där.Statskontoret anser att en sådan uttagningsform bör prövas i ökad omfattning. Förslaget om att - såsomen försöksverksamhet - ge AMS möjligheter alt bekostaresan till för nära anhörigatill de personer som har fåll stanna här som politiska flyktingar enligt 2 §andra stycket utlänningslagen får i princip ett positivt mottagande. Någraremissinstanser gör dock invändningar mot de föreslagna grunderna för urvaletav dem som skall kunna komma ifråga för sådana resebidrag. SoS, och menar atl försöksverksamheten bör omfatta även anhöriga tillpersoner som har fåll stanna här med tillämpning av 2 § tredje stycketutlänningslagen. anför såväl humanitära som praktiska skäl härför. Verkelgör vid lillståndsgivningen inle någon bedömning av om en person mottagitsenligt andra eller tredje stycket utlänningslagen. En sådan prövning sker iprincip endast om flyktingen ansöker om resedokument enligt 1951 årsGenevekonvention. Om arbetsgruppens förslag genomförs blir en sådan prövningnödvändig i flera fall. Detta skulle enligt innebära ett betydandemerarbete, för vilket verket saknar resurser. Arbetsgruppens förslag omen generösare tillämpning av begreppet "synnerligaskäl" (prop. 1968:142 angående riktlinjer för utlänningspolitiken m.m.)som grund för atl tillåta andra släktingar till flyktingar än make/maka ochbarn att invandra får viss kritik, även om flertalet remissinstanser lämnarförslaget utan erinran. anser dock atl konsekvenserna av en praxisändringenligt förslagel är mycket svåröverskådliga. Det råder ett mycket starkt tryckfrån många flyktinggrupper för att få hit sina släktingar. Även en begränsaduppmjukning av praxis skulle enligt kunna medföra all ett stort antalpersoner måste tillåtas komma hit under en relativt kort tidsrymd. förordardärför i stället att regeringen beslutar om en särskild kvot för anhöriga till främst flyktingar. Kvoten bör disponerasav och omfatta förslagsvis 250 personer . Om en sådan särskild kvotför anhöriga införs, bör enligl resekostnadema för de personer, som fårkomma hit inom ramen för kvoten, betalas av staten. Vidare bör kommunen fåstafiig ersättning för utgiven socialhjälp till dessa personer. Om en sådankvot inte införs, bör begreppet "synnerliga skäl" preciseras. Storhänsyn bör därvid tas till de härvarandes situation i all- Prop.1978/79:100 Bilaga 15 235 Två faktorer, som enligt bör fästörre tyngd i bedömningen än , är om den härvarande har vislatslänge i och hunnit etablera sig i landet samt om denne upplever sinsituation särskilt pressande på grund av att han Ivingas leva åtskild frånsina anhöriga. Såväl SAF som LO avvisar en utvidgning av begreppet"synneriiga skäl". SAF menar alt en sådan praxisändring kan geeffekter långt utanför vad som är avsikten när en flykting bereds tillträdelill . LO anser atl frågan bör lösas i elt större sammanhang. SoS menaratt förslaget är oklart till sin innebörd och därför är svårt atl ta ställningtill. Förslaget om en nymottagningsförläggning för flyktingar och dess ulformning tas emot positivt avflertalet remissinstanser. AMS framhåller att den nuvarande kapaciteten inte ärlillräcklig bl. a. beroende på alt den genomsnittliga vistelsetiden påförläggningarna, på grund av arbetsmarknadsläget, har ökat under senare år.SoS efterlyser en utvärdering av nuvarande förläggningsformer i syfte att geunderlag för en bedömning av inkvarteringsresursernas dimensionering ochutformning. i anser atl man bör utnyttjainkvartering i lägenheter i största möjliga utsträckning, så att de kollektivaboendeformerna i huvudsak används genomgångsvis. Liknande synpunkter framförsav bosladssociala delegationen, som menar att inkvartering i egna lägenheler ianslutning till en dagcentral bör eliminera de risker för isolering som finnspå en kollektiv förläggning. i och menaratt erfarenheterna av en försöksverksamhet med en sådan inkvarle-ringsform, sombedrivs av AMS i , bör tillvaratas. kommunförklarar sig beredd att ta emot den föreslagna nya förläggningen inomkommunen. RRV anser det vara svårtatt bedöma behovet av att genom en ny permanent flyktingförläggning ökamottagningskapaciteten. En sådan bör enligt verkel inte utesluta andra åtgärderför atl förkorta förläggningsvistelsen, vilket man anser vara väsentligt. Arbetsgruppens förslag omökad valfrihet mellan enskilda och kollektiva boendeformer tillstyrks av fleraremissinstanser. AMS menar dock atl en valfrihet vad avser boendeformerna ärsvår att nå i praktiken. a. krävs en inte obetydlig reserv av lediga lägenheter.Därtill kommer alt de flyktingar som vill bo i enskild inkvartering i regelhar bestämda önskemål i fråga om bosättningsort. Flera remissinstanser,bl. a. länsarbetsnämnden i ,fram-håller atl en ökad användning avenskild inkvartering släller stora krav på länsarbetsnämndernas resurseratt ge flyktingarna stöd och hjälp av samma omfattning och kvalitet som inom enförläggning. pekar särskilt på behovet avbarntillsyn. RIB framhåller att en stor del av den kurativa och socialarådgivningen för flyktingar, som har rest in på egen hand, på många orterfaller på invandrarbyråerna, eftersom länsarbetsnämnderna inte har personalavsedd för dessa ändamål. Prop.1978/79:100 Bilaga 15 236 Arbetsgruppens förslag ominriktningen av den verksamhet som bedrivs vid förläggningarna lämnas i stortsett utan erinran av remissinstanserna. Många betonar särskilt vikten av altbryta isoleringen och att få flyktingarna mer delaktiga i introduktionsarbetet.SoS kommenterar mycket ingående arbelsgruppens överväganden och förslag idenna del och framhåller bl.a. betydelsen av att hälso- och sjukvården vidförläggningarna ordnas på ett tillfredsställande sätt och att man därvid, sålångt möjligt, bör sträva efter att engagera sjukvårdspersonal frånflyktingarnas egen grupp. Vidare uppmärksammas de ofta stora behoven avpsyko-social rådgivning och tandvård. och instämmer medarbetsgruppens uttalande att den information om och svensktsamhällsliv som ges under introduklionsliden bör anpassas till flyktingarnasbakgrundsförhållanden för all bli effektiv. Även här framhålls viklen av attpersoner ur den egna gmppen deltar i arbetet. KFUK/anseratt frivilliga organisationer bör anlitas i större utsträckning för informationtill flyktingar. Alla remissinstanser somkommenterar förslagen är eniga med arbetsgruppen om att mer ivåspråkigpersonal behövs liksom en personalutbildning som tar sikte på att ökapersonalens kunskaper om och förståelse för flyktingarnas bakgrund ochsärskilda problem.