prop · G20399 · 1978-12-31 00:00:00 — Länsstyrelsernaredovisar i stort en ensartad bedömning av vilka trafik-uppgifter - lokala,regionala och intertegionala - de olika kollekliva transportmedlen har störstförutsättningar att tillfredsställa. 1fräga om irafik i lokala relalioner anses således buss eller taxi oftast lämpligasl.Länsstyrelsen i län framhåller dock all det är angeläget, all del lokalaresandel på järn vägen inle bara behålls vid nuvarande nivå ulan även ökasgenom atl personlrafiken ålempplas vid nedlagda siaiioner. Beiräffandeirafiken i regionala relalioner hävdar länssiyrelsen i Prop.1978/79:99 142 länvad gäller avvägningen mellan buss och taxi inom landsvägstrafiken, altiransporiarbelei inom länel har sädan karaklär och omfallning, att busstrafikenf n. bedöms som lämpligast. framhäller emellertid, atlfortlöpande avvägningar givetvis mäsle göras i valel av irafikmedel, när dellaaklualiseras av någon anledning. Liknande uppfattning har kommit till uitryck iflertalet andra trafikplaner, bl.a. i , , ,, och läns planer. i Örebrolän framhåller, all en övergäng till mindre fordon kan vara särskilt aktuell isådana lokala relalioner där bussen inle används för andra bundna uppdrag. 1inlerregionala relal ioner kan främst flyg och jämväg komma lill användningenligt länsstyrelserna. Den långväga bussirafiken - i form av dagligsnabbusstrafik och veckosluisirafik - har dock, vilkel framhålls av bl. a.länsstyrelserna i ,, , ochVärmlands län, kommit alt spela en allt större roll som ettlågprisalternativ eller som komplemenl till järnvägen i vissa irafiksiarkarelationer. i understryker dock, au veckoslutstrafikeninle bör dimensioneras sä, alt den menligt päverkar underiaget för denreguljära linjetrafiken. i konsiaterar, attveckosluistrafiken successivi vuxii ut och innebär trafik vid varjeveckoslut. Parallellt med denna utveckling har inskränkningar i tågtrafikenförekommit. menar all den pä så sätt uppkomna siluaiionenpåkallar ett behov av samordning mellan de olika irafikformerna för au erhållaen frän samhällsekonomisk synpunkt mer nöjaktig lösning. Närdet gäller avvägningen mellan järnvägs- och bussirafik anser iGävleborgs län att det är naturiigi med hänsyn lill förekomslen av ett nät avinlerregionala järnvägslinjer, att den inlerregionala järnvägstrafiken bildarstomme förden regionala trafiken sä långt linjedragning, turtäthet ochtidsmässig förläggning av turerna medger detla. Äv samma uppfattning är bl. a.länsstyrelserna i , och län.Länsstyrelsen i menarall bussen framstårsom del lämpligastetransportmedlet, då det gäller atl kombinera regional och lokal trafik, medantågen bäst kombinerar regionala och inlerregionala trafikuppgifter. i Stockholmslän anför beträffande avvägningen flyg/ järnväg alt om restiden med tåg kanminskas ytterligare,bör järnvägen i högre grad kunna bli konkurrenskraftiggentemot flyget på medellånga distanser. En förändring i färdmedelsvalet tilljämvägens fördel kan även inträda genom ökade fly gbiljetipriser p. g. a. höjdaenergikostnader. Det får bedömas vara en möjlighet att införasnabbare läg främsi på linjema och ochdärmed skapa alternativ till flyget. belydelse för korlareintertegionala resor, t. ex. inom Mälardalsomrädet, kan ökas genom all låg avtyp Östgötapendeln sätts in i flera relationer. Länsstyrelseni län framhäller bl. a. att en av föruisätiningarna för Prop.1978/79:99 143 auden intertegionala järnvägstrafiken skall kunna vara attraktiv i jämförelse medandra trafikmedel är, alt så snabba förbindelser som möjligl mellan störreorter kan erbjudas. Krav pä ytterligare täguppehåll pä sträckorna inom Uppsalalän och molsvarande krav från andra län skulle medföra väsentligt ökaderestider på fjärrtågen. anser vidare, alt irafiktekniska ochtrafikekonomiska skäl talar för att den regionala trafiken mellan ochSiockholm hell bör ombesörjas med järnväg. i Göleborgsoch län anser, alt bussirafiken i jämförelse med den spårbundna irafikenerbjuder avsevärt större flexibilitet vad gäller exempelvis anpassning tillirafikunderiaget. Underlaget för persontrafiken på järnvåg bör framför alltkunna vidmakthållas dels i storstadsområden med ell stort resandeunderlag ilokal pendeltrafik, dels mellan störte orter i inlerregionala relalioner. Länsstyrelseni framhåller, alt i och för sig skulle det vara länkbart, attjärnvägen ökade sin iransportandel på busstrafikens bekostnad. Med hänsyn tillatt busstrafiken i mycket stor utsträckning även lillgodoser renl lokalairansportuppgifter lorde dock en sädan omfördelning vara möjlig endasl i mycketbegränsad omfattning. Länsstyrelseni underslryker, all del är väsentligt alt tåg-och snabbussnäieikompletteras med eu irafiknät av konventionell typ, där möjlighet bereds tiilsäväl regionalt som lokalt resande. iVäsiernortlands län ullalar som sin uppfattning, att i allmänhet ärkapacileisuinyiljandel lågl i säväl buss- som tågtrafiken med undantag förvissa turer och vissa siörre . Under fömtsättning atl de uppslälldakraven pä en tillfredsställande regional iransportförsörjning enligtmålsättningen kan uppfyllas med tågtrafik och en minskning av rådandeöverkapacitet blir nödvändig, bör denna i första hand ske på bekostnad avbussirafiken. Länsstyrelsernasredovisning av trafiksvaga bandelar Länsstyrelsernahar i enlighel med anvisningama undersökt altemativa transportmöjligheter vadgäller persontrafiken pä 35 trafiksvaga bandelar. Pä fyra av dessa bandelar haräven godstrafiken undersökts. I fråga om den senare irafiken lämnas i detföljande en redogörelse där även länsslyrelsemas bedömning av konsekvensema aven länkl överfiyttning av trafiken pä fem godsbanor till landsväg redovisas. Beträffandeen överflyttning av personlrafiken frän järnväg till landsväg på de berördairafiksvaga bandelama framhäller länsstyrelsema sammanfattningsvis följande. Närdel gäller bandelen har i län funnillandsvägsallernalivel vara del bästa. Persontrafiken på järnväg bördels medhänsyn tilldel mycket stora ekonomiska underskott den ger, dels genom att enfortsatt järnvägstrafik kräver stora investeringar t. v. Prop.1978/79:99 144 Vid en ev. framlida ändrad trafikpolitik bör enligt länsstyrelsensuppfaiining frågan om personlrafik på sträckan på nyll prövas samiidigi somsiällning las lill vilka invesleringar som i så fall skulle erfordras. Underliden anses banan böra bibehållas genom s. k. beredskapsunderhåll. Ennedläggning av personlrafiken kommer enligi länsslyrelsens analys alt reducerade samhällsekonomiska koslnadema med . Linjeningår bland de älta bandelar som enligt beslut (prop. 1975/76:100bil. 8, /76:19, rskr 1975/76:209) skall nedläggningsprövas avregeringen. Prövningen avser personlrafiken. Länsstyrelseni har genomfört en samhällsekonomisk analys för bandelen Sirängnäs-Åkers Slyckebruk .Enligt analysen kommer de samhällsekonomiskakosinaderna alt minska med ca . per är vid en överflyllning avpersonlrafiken från järnväg lill landsväg. framhåller emellertidall personlrafiken på järnvägslinjen har stor betydelse för kommun. Länsstyrelsenmenarall den posiliva irend vad gäller arbetstillfällen och bosättning, somvaril rådande kan mbbas vid försämrade kommunikationer.Länsstyrelsen anser vidare, all de beräknade merkostnaderna för bibehållande avpersonlrafiken påjämväg inle är av den omfallning, all motiv föreligger för ennedläggning. Man underslryker, all de värdemässigl icke mälbara eftektema börtillmätas stor betydelse och alt de ökade trafikolycksrisker, som uppkommer vidlandsvägstrafik, på intet säll får underskattas. Densamhällsekonomiska analys som länsstyrelserna i smålandslänen låtit genomföraför bandelen visar enligt utredningsmannen all fortsaiijärnvägsdrift skulle ge en ärlig besparing av ca . Länssiyrelserna iJönköpings och underslryker atl den samhällsekonomiska analysenknappasl kan ge en fullständig bild av alla de konsekvenser som en nedläggningav järnvägstrafiken skulle få och au ulredningen därför mäsle tolkas med storförsiktighet. Del förutsätts härvid att erforderiiga justeringar görs i deolika länens ulredningar i samband med den cenlrala ulvärderingen och altkonsistensen och rimligheten i olika antaganden därvid prövas. Även om deöverslagsmässiga beräkningama sälunda måsie tolkas med stor försiklighelbörenligt länsslyrelsernas mening järnvägstrafiken bestå. Länsstyrelseni län menar mol bakgrund av ulredningen och med beakiande av sävälregionalpoliliska som kommunalekonomiska aspekier au del inle finns någrabelägg för all linjen inle skulle vara samhällsekonomiskt lönsam. De treberörda länsstyrelserna ifrågasätter vidare om inie samtliga i ulredningendiskuterade vägprojekt måste tidigareläggas, vilkel skulle öka desamhällsekonomiska kostnaderna för landsvägsalternativet ytterligare. Å andrasidan synes antalet resenärer ha överskattats, vilkel i sin tur nägoi reducerarden samhällsekonomiska vinsten av ett bibehållande av järnvägen. Prop.1978/79:99 145 1den uiredning, som i gjort beträftande den smalspårigabandelen H u I isf red-Växjö framhåller länssiyrelsen all för länets delinnebär en överföring av personlrafik till landsväg inte nägra betydandeolägenheier. Förutsättningen är härvid atl vissa väginvesteringartidigareläggs, att staten garanterar full kostnadstäckning iersältningstrafiken och au ersättande landsvägsbussar blir av hög klass. Enligtulredningen kan de samhällsekonomiska mindrekostnaderna vid övergång lilllandsvägsaliernaliv pä längre sikl uppskattas till ca . Länsstyrelseni län delar inle denna uppfattning ulan hävdar alt landsvägsallernalivelvisar en samhällsekonomiskl underskou om man lar full hänsyn lill kosinadernaför åtgärder inom vägsektorn och om man därtill beaktar bl. a. samhällsbyggnadskostnaderoch regionalpoliliska effekier. i lanhar även undersökt den berörda linjens fortsättning, nämligen bandelenJenny-Hultsfred. anger den samhällsekonomiska besparingen vid ettbibehållande av persontrafiken lill drygt I miljon kr. Enligtlänsstyrelsen pekar den utredning som gjorls entydigt på att fortsaltjämvägslrafik är del mest fördelaktiga alternativet. Från regionalpolitisksynpunki talar alla skäl till förmän för fortsall järnvägsdrift. Länsstyrelsenframhåller allmänt atl transportalternativet med landsvägslrafik för länetsdel uppfattas som rent hypotetiska och atl eu realiserande av sådana alternativskulle allvarligl ävenlyra trafikförsörjningen inom länel. sägersig inte under några omständigheter kunna acceplera en sådan trafikpolilik. Närdel gäller bandelen gav Kungl. Maj:t genom beslul den 20februari 1970 SJ lillständ all lägga ned persontrafiken. Nedläggning får dockenligt beslutet inte företas förrän lämplig ersällningslrafik anordnats.Länsstyrelsen i redovisar i sin trafikplan ett förslag till sådanersättningstrafik. Linjen ingår bland de åtta bandelar som nedläggningsprövasav regeringen. Prövningen avser personlrafiken. En överflyttning av persontrafikenpä bandelen Ystad-Tomelilla-Simrishamn till landsväg skulle enligt denuiredning i län genomfört medföra ensamhällsekonomisk vinst av ca . understrykeremellertid viklen av all persontrafiken bibehålls med hänsyn till jämvägensregionalpolitiska belydelse. uttalar därför som sin beslämdamening atl järnvägen bör bibehållas. Beträffandebandelen Eslöv-Tomelil I a anför i atl denuiredning som gjorts, visar att persontrafiken drivs med belydande underskou.Länsstyrelsens samhällsekonomiska kalkyl ger vid handen, att en överfiyttningav persontrafiken frän jämväg till landsväg innebär en ärlig samhällsekonomiskmindrekostnad av siorieksordningen . framhåUer vidare,all om hänsyn uteslutande las till de irafikuppgifter som persontrafiken utförpå denna linje, kan trafiken läggas \0Riksdagen 1978/79. Prop.1978/79:99 146 nedulan större nackdelar för passagerare under förutsäuning all erforderligupprustning av del berörda vägnätet kommer till stånd.Länsstyrelsen anser sammanfattningsvis all linjen bör ses i ellsiörre sammanhang och pekar särskilt på atl banan kan komma atl få belydelseför färjeirafiken på leden Ysiad-Swinoujscie och på banans samband med linjenMalmö-Ystad. Linjeningår bland de åtta bandelar som nedläggningsprövas av regeringen. Prövningenavser endasl persontrafiken. och Nässjö-Värnamo-Halmstad behandlas gemensami i enuiredning som gjorts av en ulredningsman på uppdrag av länsstyrelserna iJönköpings och . De samhällsekonomiska analyserna visar enligtutredningsmannen atl landsvägstrafiken är ca . dyrare per är pälinjen och ca . dyrare på linjenNässjö-Värnamo-Halmstad än bibehållen järnvägstrafik. Till nackdel förlandsvägstrafiken lalar bl. a. förlängda restider, ökade trafikolycksrisker ochbehov av väginvesteringar. De synpunkier på ulredningen som iJönköpings län framfört vad gäller bandelen gäller ävenbeträffande de akluella linjerna. anser all ytterligare behov avväguppmstningar föreligger och framhåller det angelägna i att personlrafiken päjärnvägen bibehålls. i drar samma slutsatser ochpekar särskilt pä linjernas betydelse dels som mälarbanor till affärsbanenäiet,dels från totalförsvarssynpunkt och dels ur regionalpolitisk synvinkel. Länsstyrelseni har gjort samhällsekonomiska bedömningar av för- ochnackdelarna vid en överflyttning av personlrafiken pä bandelarnaSlrömslad-Uddevalla och till landsväg. Enligt länsslyrelsenskalkyler skulle landsvägsallernalivel ge en samhällsekonomisk mindrekostnad av1 milj. kr. för vardera linjen. har dock funnil atlförbindelserna enligt det regionala stomlinje-nälet bör upprätthållas medjärnvägslrafik och atl således trafiken på de aktuella järnvägslinjerna även ifortsätiningen bör finnas kvar. Men framhäller ocksä altlandsvägstrafiken mellan och via den nyafärjeförbindelsen över som beräknas komma att öppnas under år1976 kan komma atl påverka resandeunderlagei och härigenom också turutbudel påbandelen . Allmänt bör gälla, menar , atlIrafikeringen av linjerna avvägs med hänsyn till resandeunderiag, servicekravoch utifrån de krav på goda kommunikationer som ställs inom ramen för en aktivregionalpolitik. Länsstyrelseni anseratt del - med hänsyn till den pägäende trafikpolitiskautredningen - inte är möjligl att nu ta ställning lill olika transportaliemativför berörda järnvägslinjer i länei. Försl då den nya trafikpolitiken formatsoch antagits anser sig kunna fullfölja påbörjade utredningar. Vadgäller linjen anför , alt för Prop.1978/79:99 147 sträckanFalköping-Ulricehamn lorde det inte innebära några mer belydandevälfärdsföriuster,om personlrafiken läggs ned, under fömtsäuning att ett välfungerande bussystem kommer lill stånd. För sträckan ärdetenligt även möjligt att landsvägsledes tillgodose de lokala ochregionala irafikbehoven, även om resenärerna i flera fall får förlängdarestider. a. väguppmstningar-bör vidlas, innan irafikenöverförs lill landsväg. beräknar den samhällsekonomiskabesparingen genom en överflyttning av personlrafiken pä hela linjenFalköping-Landeryd till storieksordningen . Linjen ingårbland de älta bandelar som nedläggningsprövas av regeringen. Ompersonlrafiken läggs ned på bandelen , kan enligtlänsslyrelsens mening ersäitningstrafik med buss av likvärdig siandard ordnas.Även här gäller, alt viss väguppmslning är nödvändig. Den samhällsekonomiskabesparingen vid övergäng till landsvägslrafik uppgår enligt lillendasl ca . , beroende bl. a. på behovei av väginvesteringar. Beträffande den del avlinjen som berör länet, framhåller iÄlvsborgs län, alt för trafiken norr om gäller, all en förbäitradvägstandard bör priorileras framför en olönsam järnvägstrafik. Överföring avpersonlrafiken från jämväg lill landsväg ger viss samhällsekonomisk besparingoch anses möjlig, om vissa i planen närmare angivna ålgärder vidtas. Ävenlänsstyrelsen i kommer fram till en samhällsekonomisk vinst genomöverföring av personlrafiken lill landsväg. varnar föratt del finns en stor risk för alt de kvantifierbara faktorema i analysentillmäts en i förhällande till de icke mätbara faktorerna oskäligl stor lyngd.Frågan om läg- eller busstrafik pä länets trafiksvaga järnvägslinjer får därförinte betraktas enbart som en trafikpolitisk eller trafikekonomisk fråga utanmäste ses också i sitt regionalpoliliska sammanhang. framhällersom skäl för bibehållande av persontrafiken pä linjen bl. a. den dåligavägstandarden i omrädel, turistnäringens regionalpolitiska betydelse och depotentiella möjligheter till en kraftig industriell expansion som de norskaoljefyndigheterna skapat. Delförslag lill regionall stomiinjenät som i lagtfram innebär atl nuvarande järnvägsnät i länet bibehålls, alllså även länelsirafiksvaga bandelar För bandelen Gå rdsjö-Hä kan torp haren företagsekonomiskkostnadsjämförelse gjorts mellan ett järnvägs- och ett bussaltemaiiv. Därvidhar kommii fram lill all jämvägslrafik företagsekonomiskt ärungefär likvärdig med landsvägstrafik. En nedläggning av personlrafiken skulleenligt varken innebära förelagsekonomiska ellersamhällsekonomiska vinsler. Enliknande kostnadsjämförelse mellan ett järnvägs- och ett bussaltemaiiv har ävengjorts för bandelen . Vid ett tumtbud med buss av sammasiorieksordning som turutbudel med läg vid ulredningslill- 1978/79:99 148 fällel- 35 dubbellurer - uppkommer en kosinadsdifferens tilllandsvägstrafikens förmån pä ca . framhäller,all en nedläggning av personlrafiken skulle med all säkerhei negativi påverkamöjlighelerna att öka induslrisysselsällningen i området, dä en ändring avtrafikformen lält uppfattas som ell steg mot total irafiknedläggning. Länsstyrelsenmenar därför, att synnerligen starka skäl lalar för alt persontrafikenbibehålls på bandelen. Ävenlänsstyrelsen i hävdar, att personlrafiken i. v. bör bibehållaspå samtliga de bandelar i länet för vilka allernaliva iransportlösningarundersökts. Beträffande bandelama Lesjöfors-Filipstad-Daglösen ochNykroppa-Kristinehamn anförs, att linjerna har stor betydelse för befolkningenoch näringslivet i östra och för lillgängen lill sysselsättning,service m. m. De negativa konsekvenser som en nedläggning av personlrafiken påbandelama skulle få anser väger upp den samhälleliga vinsl om ca450 . per är, som en nedläggning skulle ge. Vadangår bandelen by-K il påpekar atl harföreslagits som primärt turistområde. För att en sädan klassificering skallkunna få nägon reell innebörd, mäsle området enligt vara lälttillgängligt inte bara för privatbilisier ulan ocksä för kollektivresenärer.Med beakiande av de ekonomiska fömtsättningama - landsvägsallernativetskoslnader översliger jämvägsallemalivels med ca . enligt gjordsamhällsekonomisk kalkyl - och järnvägens betydelse för i försia handbefolkningen och lurislnäringen i anser , all ennedläggning av personlrafiken på bandelen inle kan ifrågakomma. Beträffandebandelen Örebro-Svariåanför i län, att vid en nedläggningav persontrafiken den förelagsekonomiska vinsten kan beräknas uppgå till ca 5500(X) kr. menar, all en nedläggning av persontrafiken f n.inte kan anses motiverad, eftersom sannolikheten talar för atl ökadesamhällskostnader uppkommer om irafiken läggs ned. Härtill kommer planerna påatt starta matartrafik till tågen och au se över skolskjutstrafiken. Densamhällsekonomiska analys av efTekterna vid en driftomläggning på linjenMalung-Vansbro-Repbäcken som i genomfört,utfaller till fördel för fortsatt personlrafik på linjen. Bussaliernalivet harberäknats bli ca 500 0(X) kr. dyrare per är. anser också, attbandelen borde kunna betraktas som en föriängningsbana lill affärsbanenälel. Länsstyrelseni menar - liksom länsstyrelserna i Väsiernortlands, Jämtlandsoch - rent allmänt, alt en mängd psykologiska effekter ärförknippade med nedläggning av personlrafiken pä en bandel. a. påverkassannolikt företagens lokaliseringsval av om del finns tillgång till järnvägeller ej. Vidare ifrågasätter länsstyrelserna mot bakgmnd av den rådanderesandestmkiuren om S"J:s bedömning atl inlands- Prop.1978/79:99 149 bananmed bibanor inle har något malarvärde kan vara rimlig. Innebörden härav är atlen överföring av personlrafiken på dessa banor lill landsvägstrafik inle skullemedföra något som helst imäklsbortfall på SJ:s affärsbanenäl. Länsstyrelseni ifrågasätter om den metod man haft, all använda för ausiudera effekterna av en nedläggning är hell lillämpbar pä en trafikled avinlandsbanans karaktär, vilken delvis berör länel. 1 stället borde effekternapä i sin helhet ha studerats. menar sig ha stöd idenna sin uppfattning av del faklum,alt trafikpolitiska utredningen fånlilläggsdirekliv atl siudera framlida användning. Beträffandedelen av ärenligt länsslyrelsens beräkningarkostnadsskillnaden lill landsvägstrafikens förmån -ca 1000(X) kr. per är-av såbegränsad omfattning, au lillräckliga skäl för en överflyllning avpersonlrafiken från järnväg lill landsväg inle föreligger. Länsstyrelseni redovisar i sin trafikplan en samlad bedömning av de delar avinlandsbanan som berör länel. För bandelen anges ensamhällsekonomisk merkostnad av . per är vid överflyllning avpersonlrafiken lill landsväg bl. a. beroende pä en förväntad ökning avresenärernas biljettkostnader, försämrad bekvämlighet och inte minsi behov avau inrätta en särskild godsbillinje pä sträckan. framhäller altde effekter av en nedläggning som inle kunnai värderas i pengar slarkl påverkarde samhällsekonomiska kosinaderna till förmän för ett bibehållande avpersontrafiken. De kalkyler somlänsstyrelsen i upprättat vad gäller bandelen Ljusdal-Hudiksvallvisar, all en omläggning av personlrafiken lill landsväg fränsamhällsekonomisk synpunkt innebären besparing av storleksordningen 500 000 krper är. framhäller ocksä atl medan de ekonomiski mälbarafördelarna med en omläggning är relalivi stora, är de icke mätbara effekternaoklara och pekar i varje fall inle särskilt uttalat i nägon bestämd riklning.Länsstyrelsen anser därför, att det kan vara en rimlig slutsats, att det ursamhällsekonomisk synvinkel totalt selt är fördelaktigt att övergå tillbussirafik på den aktuella sträckan. Länsstyrelsenunderstryker emellertid, atl från regional och lokal synpunkt kan delkonstaleras, att vinsterna för samhällel vid en omläggning i nulägel ensidigttillfaller staten. Nackdelama av en omläggning däremoi gär lika ensidigt ulöver befolkningen i berörda regioner. Då en omläggning av trafiken från järnvägtill landsväg enbart innebär nackdelar för länet - bl. a. längre restider,försämrad bekvämlighet och lägre trafiksäkerhet - menar , att ettbibehållande av persontrafiken pä bandelen är den meständamålsenliga regionala iransportlösningen för befolkningen i norraHälsingland. Del finns emellertid enligt skäl all cenlraltöverväga en överflyttning lill landsväg, om de samhällsekonomiska vinslema aven sådan överflyttning helt eller delvis kan användas för alt utveckla eu siaisbidragssyslemsom möjliggör väsentliga taxereduklioner i den regionala busstrafiken. 1978/79:99 150 Beträffandepersonlrafiken pä bandelen Holing-Forsmo visar i Väsiernorrlandslän aU järnvägsaltemativet blir ca . dyrare än eu jämförbartlandsvägsaliernaliv. menar dock, alt om hänsyn las lill demindreiniäkler pä SJ:s affärsbanenät som blir en följd av en driftomläggning,blir i stället jämvägsaliernativet klart förmånligast. Även i Jämtlandslän behandlar linjen i sin plan. IJämtlands läns trafikplan redovisas vidare en analys av persontrafiken påbandelen . Kalkylen visar att jämvägsalternativei är ca 500 000kr. dyrare per är. I den samlade bedömning som gjort av de delarav - inkl. bandelen Holing-Forsmo - som berör länel är kostnadernaför landsvägsallernalivel - vad gäller de kvantifierbara kostnaderna - ca . lägre än jämvägsalternativet. 1 kosinaderna för landsvägsallernalivelingår därvid bl. a. en anlagen väsentligt ökad långväga personbilslrafik,försämrad bekvämlighet, ökade biljett-kostnader saml behov av all inrättasärskilda godsbillinjer. Sammantaget belastar dessa koslnaderlandsvägsalternativet med drygl 2 milj. kr. Till de kvantifierbarakostnadema kommer emellertid även icke kvantifierbara effekter. Således kommerenligt länsslyrelsens bedömning antalet trafikolyckor att öka kraftigt ilandsvägsallernalivel. Detla har värderats till . , varförlandsvägsalternalivel totah blir ca . dyrare per är för samhälletsolika seklorer.