prop · G20398 · 1978-12-31 00:00:00 — Delär givel atl en anmälningsskyldighet i enlighet med vad generallullstyrelsenhar föreslagit skulle innebära att underiålenhet från förvärvaren att anmälasitt förvärv i vissa fall kunde upptäckas tidigare än vad som eljesl är fallel,i synnerhet om överlålarens anmälningsskyldighet straffsanktione-rades. Ensådan beslämmelse skulle sålunda i viss mån kunna bidra till att uppgifterna iregistret om ägarens namn hålls akluella. Jag anser emellerlid atl man inteutan starka skäl bör ålägga överlåtaren en siraffsanktionerad anmälningspliktvid sidan av den anmälningsplikt som enligt förslaget åligger förvärvaren ochansluler mig därför till bedömningen i promemorian. Generallullstyrelsenhar vidare påpekat alt privatpersoner, som lämnar en enstaka båt lill enuthyrningsfirma med uppdrag alt hyra ul båten, inte lorde omfattas avregislreringsplikl. För egen del ansluter jag mig lill denna bedömning. Förstom ägarens verksamhet kan betecknas som yrkesmässig föreliggerregistreringsplikt. Det förhällandet all uthyrningsfirman bedriver yrkesmässiguthyrning saknar belydelse i delta fall. Iförarbetena lill den nuvarande bålregislreringslagen ultalas(prop. 1975:68 s.44) alt den förvärvsprövning som f. n. föregår förvärvsanteckning ibålregistret kan tänkas få viss privaträltslig återverkan t. ex. vidbåtomsält-ning. Det är nämligen sannolikt, sägs del i propositionen, allrättspraxis kommer att visa sig obenägen att finna förvärv av regisirerad båtförenligt med vanliga krav pä god tro, om förvärvel skell från annan än den somregistrei utpekar som ägare eller som härieder sin rätt från denne. Företagsinteckningsutredningenhar i sitt remissvar med hänsyftning på detta uttalande lagit upp fråganhuruvida den som har förvärvat en regisirerad bål av annan än den, som detföreslagna nya registret utpekar som ägare eller som härleder sin rätl fråndenne, skall anses kunna vara i god tro beiräffande äganderälten. Avskaffasäganderättsprövningen finns del skäl anta atl man i rättspraxis blir mindrebenägen att fästa viki vid en förvärvsanteckning, då det gäller all avgöra omen förvärvare har varit i god tro. Jag vill emellertid inte utesluta allförvärvsanteckningen i vissa fall kan vara en omsländighel som tas i beaktandevid bedömningen av förvärvarens goda tro. Enligt min mening är del emellertidinie möjligl alt genom molivullalanden ange om och i vilken utsträckning enförvärvsanteckning bör tillmätas betydelse i olika situationer. Den frågan börlämpligen överlämnas ät rältstillämpningen. Ulöverden nyssnämnda justeringen av 4 § bör ändringar göras i promemorieförslaget iett par andra hänseenden. Den nuvarande båtregistreringslagen innehåller i 4kap. omfaitande bestämmelser om förfarandet i 1978/79:98 14 båtregislerärenden.Promemorieförslaget innehåller med några få undanlag inie någon motsvarighellill dessa bestämmelser. Beträffande förfarandel hänvisas i 1 § iredje siycketi stället till atl bestämmelserna om tvistemål gäller i tillämpliga delar i denmån inte annat följer av bålregislreringslagen. Enligimin mening kan del inle anses fullt lillfredssiällande alt på della sällallmänt hänvisa till bestämmelser. Del kun vara svårt altöverblicka vilka regler som skall gälla, när hänvisning görs lill eu så stortlagkomplex som . Å andra sidan kan det giveivis inle heller blifråga om atl i bålregislreringslagen ta in en uttömmande reglering av allaprocedurfrågor som kan uppkomma i registerärenden. Hänvisningen tillrättegångsbalken bör därför behållas. Jag vill i det sammanhanget påpeka allockså jordabalkens och sjölagens inskrivnings- och registreringsbestämmelserinnehäller motsvarande hänvisningar lill förfarandet i tvistemål. Vissagrundläggande bestämmelser om förfarandel i båtregisterärenden bör emellertidlas in i båtregistreringslagen. Samtliga bestämmelser om förfarandel bör förvinnande av siörre överskädlighel samlas under en ny rubrik: "Förfarandeli båtregislerärenden". Promemorieförslagetinnehåller inte heller några bestämmelser om besvär mot registermyndighetensbeslul. I promemonan anförs all bestämmelser om besvär genomhänvisningen till de allmänna tvisiemålsreglerna blir tillämpliga också päbesvär mol myndighelens beslut i registerärenden. Som anförs i promemorian kanavslagsbeslut i registerärenden vänlas bli ytterligt sällsynta. Avbålregislreringslagen bör dock enligt min mening framgå vad som skall iakttasav den som vill överklaga registermyndighetens beslut. Ienlighet med vad jag nu har förordal har promemorieförslageis bestämmelser omförfarandet och de nya bestämmelserna därom samlats under den nya rubriken. Denförsia paragrafen underdenna rubrik, 10§, molsvarar 1 § iredje stycket ipromemorieförslaget. Den följande paragrafen, II §,motsvarar promemorieförslageis 10 §. 1 12 § ges föreskrifier om dagbok ochaklbildning. Somanförs i promemorian är del tillräckligt atl registret återspeglarregistermyndighetens bifallsbeslut. Nägon motsvarighel till de nuvarandebeslämmelserna om all beslut, som skall införas i registret, meddelas genominföringen behövs inle. 1 lagen bör emellertid föreskrivas all bifallsbeslulskall föras in i registret och au annat beslut skall antecknas i dagboken ellerakten. Vidare bör i lagen tas in föreskrifterom underrättelse lill sökande, ombeslul i registerärende gåu honom emot. Till skillnad från vad som anförs ipromemorian anser jag alt en sådan underrättelseskyldighet inle behöverinnebära någon arbetsbelastning av belydelse för registermyndigheten. Som jagnyss har anfört kan avslagsbeslut vänlas bli yiieriigi sällsynla. Bestämmelseri nu nämnda hänseenden har tagits in i 13 §. 1978/79:98 15 114 § finns i överensstämmelse med vad jag lidigare har anförl en bestämmelse ombesvär. Dessutom innehäller paragrafen en erinran om all lagakraftvunnel besluti besvärsärende skall antecknas i regisirel. Bestämmelserna i 15 § molsvararhell promemorieförslagets 11 §. Utövervad jag nu har anföri har vissa ändringar av språklig och redaklionell naturgjorts i förhållande till promemorieförslaget. EnligtI § sjölagen anses fartyg som svenskl om det har svensk ägaröver-vikt, dvs. omdet till mer än hälften ägs av svensk medborgare eller svensk juridisk person. Vidarekan regeringen eller på grund av särskilt bemyndigande medgeatt annat fariyg skall anses som svenskl under förutsäuning alt fartygets driflstår under avgörande svenskl inflylande. Ipromemorian föreslås att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,sjöfartsverkel även skall kunna medge alt ulländskt fartyg vars ägare har fasthemvist i skall anses som svenskl och vara berättigat all föra svenskflagg. Förslagethar i denna del fått ett övervägande positivt mottagande underremissbehandlingen. De flesta remissinstanser som har uttalat sig i sakentillstyrker i princip förslaget eller vill i varje fall inte motsätta sig det.Några remissinsianser har dock pekat på all förslaget i vissa hänseenden kan fåogynnsamma verkningar. Sålunda framhäller generaltullstyrelsen atl denföreslagna ändringen kan medföra svårigheter vid övervakningen av attförordningen (1976:935) om skyddsområden och konlrollområden följs. Vidareanför,företagsinteckningsutredningen alt förslaget genom att för vissa fallhell ge upp kravel på ägarinflyiande bryter med vårt traditionella krav på "genuinelink between the State and the ship". Detta kan enligt utredningen kommaau leda till krav på motsvarande ändring av officiella hållning lillutlandsregistrering av svenskägda fartyg. Liknande synpunkier har framförts avSveriges fårtygsbefålsförening. Jaghar viss förståelse för generaltullsiyrelsens påpekande att den föreslagnaändringen i nalionalitelsreglerna kan medföra olägenheter vid övervakningen avskydds- och konlrollområden. Förslagei innebär emellerlid au de aktuellafartygen blir svenska och således inte är underkastade förordningens reglerför ulländska fariyg. Det är givetvis möjligl att fartyg som har fått svensknationalitet på grund av den nya dispensregeln i högre grad än andra svenskafartyg har ulländska medborgare ombord och atl övervakningen därigenom kanförsvåras. Man måsle dock hålla i minnet au antalet fall då dispens enligtförslaget kan aktualiseras är relativt lilet. Det är därför knappasl troligtatt övervakningen kommer au försvåras i någon högre grad. 1978/79:98 16 Medanledning av företagsinieckningsulredningens remissvar vill jag påpekaföljande. Som har anföris i samband med lagstifining som rör fartygssvenska naiionalilei, anses del ankomma på varje enskild slal au själv bestammavillkoren för au fariyg skall ha dess nationalitet (se bl. a. SOU 1970:74 s. 68f och SOU 1976:44 s. 61). Denna princip har kommii lill uuryck i 1958 årsinlernaiionella konvenlion om det fria havel. Konventionen har visserligen inletilllrälts av , men dess principer tillämpas ändå av oss. 1 art. 5:1 ikonventionen föreskrivs att det mäste finnas en verklig föreningslänk mellanstaien och fartyget ("a genuine link between the State and Iheship"); särskilt måste staien i administrativa, tekniska och socialahänseenden effektivt ulöva sin jurisdiktion över och koniroll av fartyg som fördess flagga. (Artikeln finns återgiven i prop. 1973:42 s. 97 f) Somredan har nämnls innehåller nalionalitelsreglerna i I § sjölagen som huvudregelall ell fariyg är svenskt om del lill mer än hälfien ägs av svensk medborgareeller svensk juridisk person. fartygs nationalitet behöver dock inle mednödvändighet vara grundad på ägarens nationalitet. Redan enligt den nuvarandedispensregeln kan ju nationaliteten i vissa fall grundas på driftsinUytandet islället för på äganderätten. Dåett fartyg till hälften eller mera ägs av en utländsk medborgare som är fastbosau i kan i vissa fall sambandet mellan en sådan ägaresmedborgarskapsland och fartygei vara tämligen svagt. anses sambandetinle ens tillräckligt för att medborgarskapslandet skall kunna tillerkännafartyget sin nationalitet och tillåta registrering där 1 promemorian (s. 56-57)anges ett par fall då denna situation kan uppslå. 1 dessa fall kan anknytningsmomeniettill ofta vara längt starkare än till medborgarskapslandet. Är ägarenfast bosatl här i landet är det sälunda lättare för svenska myndigheter attingripa med slraff och förelägganden om administrativa, lekniska eller socialaföreskrifter åsidosätts. Om fartygei dessutom huvudsakligen används för trafikpå svenska hamnar eller med utgångspunkt från svensk hamn är det också iallmänhet lättare tillgängligt för lillsyn och kontroll av svenska myndigheterän av myndigheterna i medborgarskapslandet. promemorian föreslagna utvidgningen av dispensinstitutet syftar sålundanärmast till att i de nämnda fallen hindra alt man tvingar fram en registreringunder s. k. bekvämlighetsflagg av fartyg, som har sådan anknytning till landetall vi bör kunna la på oss del folkrätlsliga ansvar för dem som del innebär atlge dem svensk nationalitet. Jag delar därför uppfattningen att en utvidgaddispensmöjlighet bör införas för de fall som nämns i promemorian. En sådanutvidgad dispensmöjlighet innebär givetvis inte att man för svensk del blirförpliktad atl inta en liberalare hållning tili registrering av fartyg underbekvämlighetsflagg. Jag vill i sammanhanget peka på att det i norsklagstiftning finns en motsvarande dispensregel. Tillämpningenav den nya dispensmöjligheten från kravel på ägarövervikl Prop.1978/79:98 17 börsåsom har framhållit i sill remissvar vara restriktiv och endaslske då siarka skäl föreligger. Konflikter med främmande slalersregislreringsregler måsle undvikas. Den föreslagna bestämmelsen förutsätiersålunda en noggrann diskretionär prövning i varje enskilt fall. Därvid börsärskilt beakias den anknyining lill som fartygei kan anses ha genomägarens bosättning här och dennes behov av regislrering under svensknationalitet. Är det inte uppenbart atl ell berättigat sådant behov föreliggerbör dispens inte meddelas. Kravelpå ägarens anknyining lill innebär enligt förslaget atl denne skall hafasl hemvist här. För alt fasl hemvist skall anses föreligga bör krävas attvederbörande också har för avsikt att stanna kvar i landet. Av betydelse förbedömningen av frågan bör även vara hur stark anknytning som föreligger tillannal land - hemland eller tidigare vistelseland. Liksomi fräga om dispens enligt nuvarande regler bör dispensen enligt min meningkunna tidsbegränsas och förses med villkor. 1 dispensbeslulel bör erinras omatt dispensen förfaller om förutsättningarna för dess beviljande ändras. Fartygidentifieras enligt sjölagen (6-8 §§) genom registerbeteckning(igenkänningssignal) och hemort samt i fråga om skepp även genom namn. Krav päatt fartyg skall ges namn vid registrering och att namnet skall sättas ut päfartygsskrovet är av gammalt dalum. Nägra hinder mot all flera fartygregislrerades under samma namn fanns dock inte tidigare, trots att en vissförväxlingsrisk kunde föreligga. Särskilda regler om namnskick för svenskafartyg av innebörd att registrerade skepps namn skall skilja sig från varandrainfördes först genom ändringar i sjölagen. 16 § sjölagen föreskrivs att skepp som förs in i skeppsregistret skall ha namn,som tydligt skiljer sig från andra skeppsnamn i registret. Namnet får inteolillböriigt gripa in i särpräglat namnskick som brukas av annan skeppsägare,även om namnet i och för sig är olikt andra registrerade skepps namn. Del kaneljest förmedla intrycket av atl skeppet hör lill en grupp av skepp med ettgemensamt namnskick. Inom ramen för en namnserie är del emellerlid lillålel meden viss namnlikhet under förutsättning all fartygen har samma ägare. Namn fårändras endasl om skeppet eller större andel däri än hälfien övergår till nyägare eller särskilda skäl föreligger. Utgångspunktenförden nuvarande regleringen våren framställning från Sveriges redareföreningmed krav på ett ökat rättsskydd åt fartygsnamn och serier av sådana namn.Namnskicket tillgodoser emellertid också behovet av säkra medel au identifieraskepp, vilkel behov bl. a. har sin grund i det förhållandet all skeppsregistreringengenom sjösakrätlsliga reglering har givils belydande privaträttsligaverkningar. Även ett allmänt iniresse påkallar atl registrering av fartyg skerpå sådant sätt att förväxlingsrisk inte 2 1978/79. 1978/79:98 18 uppstår.Genom inskrivning i skeppsregistret kan skeppsnamn, som lydligl skiljer sigfrån andra skeppsnamn i registret, reserveras(l 5 § sjölagen). Dennabeslämmelse gör det möjligl atl redan före sjösättningen ge fartyg namn ochhindra alt annal fariyg regislreras under samma eller liknande namn.Inskrivning av förbehåll om skeppsnamn skall avföras ur registret, om namnet ejinom har lagils i bruk för registrerat skepp. Somjag berörde lilläl den tidigare ordningen att flera regisirerade fartyghade samma eller liknande namn. De nya reglerna krävde därförövergångsbestämmelser som innebar atl vid ikraftträdandet redan registreradefariyg, irots namnlikhet, i allmänhet inte skulle behöva byta namn. Fartyg somdå var registrerade under visst namn fick således i princip behålla namnet.Namnet fick dock ej behållas om registermyndigheten fann synneriiga skälföreligga alt det ändrades för undvikande av förväxling (punkten 3 iövergångsbestämmelserna). Utan en sådan regel skulle eljest ett belydande antalfartyg ha tvingats atl byla namn i samband med alt de nya reglerna infördes. Enviss namnlikhet har således accepterats övergångsvis även enligt den nyaordningen. Redareföreningenhar i den av mig inledningsvis berörda skrivelsen framhållil att de nyareglerna om namnskick för skepp har lett lill vissa olägenheier förrederinäringen. Således hindras redare från alt på ell nylt skepp bruka namnsom av tradition har använts på rederiels fartyg, om något annat registreratskepp bär namnet. Föreningen har därför hemställt om lagstiftning, som tillåterägare att på nya fartyg använda sådana namn som "inarbetats" förrederiets fariyg, även om det redan finns ell registrerat fartyg med sammanamn. Redareföreningenföreslår all frågan löses genom en rege! som gör det möjligt all under enperiod av från reglernas ikraftträdande förbehålla fartygsnamn somhar innehafts 1 januari 1970-31 december 1975. au del införs en möjlighet att alllid förbehålla skeppsnamn isamband med avregistrering. Samtliga remissinstanser utom tingsrättoch har tillstyrkt eller i vart fall ställts sig positivatill redareföreningens förslag. Tingsrätten har visseriigen anslutit sig tilltankegången i promemorian om en begränsning av namnskyddets omfattning tillfartygels art och användning men har likväl inte anseti alt redareföreningenhar visat tillräckliga skäl för den föreslagna ändringen. Enligtrikspolisstyrelsen bör nuvarande regler behållas med hänsyn lillförväxlingsrisken. Inomsjöfartsnäringen är det vanligt att ett rederi använder vissa bestämda namn påfartygen i sin floua. Det finns exempel på svenska rederier vilkas flaggskeppunder generationer har burit samma namn. När fartygei utgått ur flottan harnamnet övertagils av dess ersättare. Detta djupt traditionsbundna namnskick harmedfört att vissa fartygsnamn automatiskt kopplas samman med ett bestämt rederioch dess iransporttjänster. 1978/79:98 19 fåtten varumärkesliknande funklion. De kan liksom ell varumärke anses som bärare aven viss "good-will". Även inom fiskerinäringen kan fartygs-namnenibland ha en liknande funklion. Jag delar därför uppfallningen all en regleringav del slag som redareföreningen har förordat bör komma lill ständ. Redareföreningensframställning ger anledning atl i första hand överväga om det nuvarande kravetpå namnolikhel bör kunna förses med ett generellt undanlag för sädana fall däförväxlingsrisk inte föreligger i prakiiken, såsom då fartygen i fråga skiljersig lill art och användning. En remissinstans har dock avstyrkt en sådanreglering under hänvisning lill att den bl. a. skulle ställa de tillämpandemyndigheterna inför svåra avvägningsproblem i namnärenden. Ettgenerellt undantag av det slag som jag nu har berörl skulle innebära alt mantill en avsevärd del gav upp sjölagens nuvarande krav på att namnet i principskall särskilja ett skepp från andra skepp i registret. Enligt min meningföreligger del inte tillräckliga skäl för en sådan ändring. Den nya bestämmelsenbör därför utformas som en övergångsbestämmelse i huvudsaklig överensstämmelsemed vad redareföreningen har förordat. Vadsom har kommit fram vid remissbehandlingen ger mig emellertid anledning all laupp frägan om de föreslagna beslämmelserna bör komplet-' ras med reglersom minskar risken för att de leder till förväxling av registrerade skepp. Ettpar remissinstanser har sålunda framhållil alt en föruisättning för bifall ansökan om förbehåll bör vara att sökanden kan visa all han har särskildaskäl för sin framställning. Vidare bör det enligt vissa remissinsianser ställaskrav på att risken för förväxling, med hänsyn till fartygets art ochanvändning, fär anses ringa. Slutligen har en remissinstans påpekat atl skeppetinte bör tillåtas atl behälla förbehållet namn om det avyttras. Jag delar uppfattningenatt den som vill göra förbehåll för namn enligt de föreslagna reglerna bör visaatt han har särskilda skäl för sin framställning. Genom en sådan regel markerasatt del är fräga om en undantagsregel frän sjölagens grundläggande princip omnamnolikhet. Enligt min mening bör del dessulom i den föreslagna bestämmelsentas in regler som gör det möjligl atl hindra alt ett förbehållet namn användspå ett registrerat skepp, när risken för förväxling med annat registrerat skeppär uppenbar. En sådan regel kan lämpligen utformas på samma sätl sommotsvarande regel i övergångsbestämmelserna till ändringar isjölagen. Slutligen anserjag i likhet med en av remissinstanserna atl det inteskall tillåtas att ett skepp efter överlåtelse behäller namn som det har fållmed tillämpning av de föreslagna reglerna, när namnet liknar annat namn iregistrei eller olillböriigt griper in i särpräglat namnskick, som brukas avannan skeppsägare. Jagföreslår att regler av angivna innebörd förs in som en ny punkt 7 b i nyssberörda övergångsbestämmelser. 1978/79:98 20 lertidall förbehåll inte kan ske i fräga om namn som ändras i samband med alt skeppeteller andel däri övergår lill ny ägare ulan alt skeppet avregistreras. Detmåste vara angelägel alt kunna förbehålla namnet även då skeppet efter namnbyteskall förbli registrerat i . Jag föreslår därför atl bestämmelsernautsträcks alt omfatta också detta fall. 1enlighel med vad jag har anförl bör sälunda i de nya bestämmelserna till enbörjan föreskrivas atl skeppsnamn i samband med avregisirering av skeppet ellernamnbyte fär förbehållas med lillämpning av beslämmelserna i 15 § sjölagen,även om namnet inte tydligt skiljer sig från andra skeppsnamn i registret. Enförutsättning för alt sådant förbehåll skall få göras bör vara att särskildaskäl föreligger för bifall lill ansökningen. Sådana särskilda skäl kan i. ex.vara alt namnet av tradition har använis inom rederiet eller på fiskarens ellerfiskelagels fartyg. Vidare bör i enlighel med redareföreningens förslag gesföreskrifter om en molsvarande men tidsbegränsad räu litl förbehåll utansamband med avregisirering eller namnbyte för den som under en bestämd lidsperiodföre ikraftträdandet av ändringar har brukat ettvissl skeppsnamn. bör sättas lill . Rätten tillförbehåll bör gälla var och en som har brukat namnet underfemärsperioden Ijanuari 1971-31 december 1975. En förutsäitning för rält tillförbehåll enligi sistnämnda bestämmelse bör vara atl ansökan görs inom sexmånader frän de föreslagna reglernas ikraftträdande. Ocksä i detta fall måstesärskilda skäl för bifall till ansökningen föreligga. Detta har i lagtextenmarkerats genom uttrycket "motsvarande räu". Namnsom har förbehållits enligt nyssnämnda bestämmelser bör få brukas förregistrerat skepp utan hinder av bestämmelserna om namnolikhet i 6 § sjölagen,såvida inle registermyndigheten med hänsyn till risken för förväxling med annatregistrerat skepp finner synneriiga skäl föreligga alt vägra all namnetanvänds. Den som har rätl au förbehålla sig ett skeppsnamnoch la det i bruk för registrerat skepp enligt de föreslagna reglerna bör ocksåha rätt att och utan föregående inskrivning om förbehåll brukanamnet när nyregistrering eller ändring av registrerat skepps namn sker vidifrågavarande tidpunkt. Ett krav pä särskild inskrivning enligt reglerna i 15 §sjölagen skulle i sådani fall innebära en onödig omgång. Den nya bestämmelsenhar utformats i enlighet härmed. Slulligen bör föreskrivas om skyldighet altvid överiåtelse byta namn på fartyg som har namngelts med stöd av de föreslagnabestämmelserna. 1den promemoria som upprättades i med anledning avredareföreningens framställning påpekades att det saknaspåtryckningsmedel för alt förmå ägaren att vid registreringen anmnäla ellskeppsnamn, som uppfyller kravel på alt vara särpräglal. 1 promemorianframhölls därför all registermyndigheten borde få rätl att förelägga vite. Sveahovrätt och har i sina remissvar framhållit att del ärönskvärt au vitesregler införs för detta ändamål. 1978/79:98 21 hänvisatlill del siarka allmänna iniressei av atl skepp åsäiis namn. Invändningar molen viiesregiering har inte gjorls av någon remissinstans. Jag föreslär alt en regelinförs i 6 § sjölagen, som berättigar registermyndigheten att vid vileförelägga fartygsägaren au bestämma ett godtagbart namn för fartyget. Enmolsvarande regel finns i den berörda punklen 3 i övergångsbestämmelsernatill sjölagsändringar. Sisinämnda regel ger registermyndighetenmöjlighet att vid förväxlingsrisk i vissa fall förelägga ägaren alt inom visstid ändra det namn som skeppet är regislreral under. 26§ sjölagen innehåller en allmän regel om au vite som registermyndighetenförelägger med stöd av sjölagen får bestämmas till högre belopp än som annarsgäller och att viiet döms ul av myndigheten. Dessa bestämmelser blirautomaliskl tiUämpliga pä de föreslagna vitesreglerna i 6 §. Någoi undanlag idetta hänseende föreslås således inte. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslårriksdagen altanta inom jusiiiiedepartementel upprättade förslag till