prop · G203150 · 1978-12-31 00:00:00 — a. bedömningarna av produktionsutvecklingen i deninternationella ekonomin beräknas världshandeln öka med 6,i volym.Ökningstakten i det internationella handelsutbytet i förhållande tillproduktionstillväxten har därvid bedömts komma att gå ned något jämfört medtidigare år. Svårigheternaatt förutse vilken ekonomisk politik regeringarna i industriländerna kommeratt föra medför en betydande osäkerhet i bedömningarnaav den internationella utvecklingen. I syfte att belysa osäkerhelsmarginalen ibedömningarna redovisas i LU alternativa scenarion för utvecklingen iOECD-området . I ett s.k. fullsysselsättningsscenario analyseras de problem och krav som är förenade med enekonomisk politik, vilken återför länderna till full sysselsättning vid1980-lalets mitt. För att absorbera arbetslös arbetskraft och dessutombereda nytillkommande på arbetsmarknaden sysselsättning krävs enligt de överslagskalkylersom utförts en produktionstillväxt för OECD-området som helhet på i genomsnittnågot över 4,1976-1985, vilket kan jämföras med en BNP-tillväxt iOECD-området om i genomsnitt 1973 1977. Det krävs således enavsevärd acceleration i produktionstillväxten om full sysselsättning skallkunna återställas i OECD-området . Det kan emellertid inte uteslutas att ett flertalstörre även fortsättningsvis kommer att föra en restriktiv politikpå grund av hänsyn till uppsatta prisstabiliseringsmål eller för att undvika enotillfredsställande utveckling av bytesbalansen. De nuvarande högaarbetslöshetstalen skulle därvid långsiktigt accepteras. De länder som i daghar underskott i sina bytesbalanser skulle då tvingas atl föra en ytteriigtrestriktiv ekonomisk politik. Beräkningarna anger att en fortsättning av denrestriktiva politik Prop.1978/79:150 14 som fördes fram till slutet av 1977 skulle medföra attproduktionstillväxten 1978- 1985 begränsas till 3 ä . Tillväxten ide länder som tar betydande delar av export skulle bli särskiltlångsam. En sannolik effekt av en fortsatt långsam ekonomisk tillväxt är enytterligare sänkning av näringslivets lönsamhet och investeringsnivå. Den öppnaarbetslösheten i OECD-området skulle öka. Motståndet mot rationaliseringaroch omställningar och därmed också de strukturella stelhetema ochinflationsbenägenheten skulle tendera att förstärkas. Vidare måste risken föratt länderna tillgriper protektionistiska åtgärder i syfte att rädda arbetstillfälleninom det egna landet bedömas som stor. Världshandelns volymtillväxt skulleunder sådana förutsättningar begränsas till . Flera remissorgan framhåller denstora betydelse som bedömningar av den internationella utvecklingen har ianalyser av utvecklingsbetingelserna för den svenska ekonomin. Ocksåsvårigheterna att i nuvarande läge förutse denna utveckling framhålls. LO finner det motiverat att LUpresenterar tre alternativa scenarion för utvecklingen i OECD-området fram till1980-talets mitt. Den bedömning av den internationella utvecklingen som görs iLU:s huvudalternativ kan dock enligt LO:s mening vara alltför optimistisk. LUborde därför mer utförligt ha analyserat konsekvenserna för den svenskaekonomin även av en svagare internationell utveckling. TCO anför att LU:sbedömning av den internationella utvecklingen måste betecknas som optimistisk,men inte så optimistisk att den utan vidare kan avfärdas. ifrågasätter om optimismen i LU beträffande deninternationella utvecklingen är berättigad. Vidare finns det enligt förbundeten risk för att prioriteringen av prisstabiliseringsmålet i omvärldenunderskattas. finner LU:santagande om tillväxten i de västeuropeiska något föroptimistisk. föreningsbankers förbundframhåller att trovärdigheten i LU:s antaganden beträffande den internationellautvecklingen är utomordentlig svår att bedöma. Förbundet avstår därför från attvärdera sannolikheten i utredningens antaganden i dessa avseenden. /SRifrågasätter inte LU:s bedömning av den internationella utvecklingen. Eftersombedömningarna av denna är den kanske mest påtagliga osäkerhetsfaktorn i LUmenar /SR att det hade varit motiverat med en mer systematisk analys avlågtillväxtalternativet. Enligt Kooperativa förbundets (KF) mening kan enutveckling efter de linjer som skisseras i det i LU redovisadelägtillväxtscenariot inte uteslutas. Eftersom återverkningarna på den svenskaekonomin vid ett sådant förlopp kommer att bli mycket allvariiga, borde LUenligt KF ha försökt att räkna utförligare också på detta alternativ. Med tanke på den växande risken för protektionismanser att LU:s antagande om att världshandeln skall stiga någraprocentenheter snabbare än produktionen diskutabelt. Institutet förinternationell ekonomi anser däremot att LU:s bedömning av världshandelnstillväxt är relativt pessimistisk. () framhåller att nyadrastiska prishöjningar på olja inte är osannolika . Delta synes enligt LRF:s mening inte i tillräcklig utsträckning habeaktats i LU:s analyser. De senaste årens internationella utveckling visar attutvecklingsländerna på ett helt annat sätt än vi för något årtionde sedanräknade med kommer att konkurrera med industriländerna på den industriella varumarknaden.På grund av dessa länders väsentligt lägre kostnader för t. ex. arbetskraft kanderas konkurrensöverlägsenhet inom många industrisektorer skapakrissituationer inom motsvarande industrisektorer i vårt land. Ilångsiktsplaneringen måste man därför räkna med betydande osäkerhetsfaktorer iden industriella expansionen. Dessa frågor synes enligt LRF:s mening inte varatillräckligt beaktade i LU. Skeendet visar också att utvecklingsländernasareella näringar inte kommer att påverka den internationella handeln medlivsmedel, så som man i den svenska långsiktsplaneringen harberäknat. En grundläggande förutsättning för den ekonomiska utvecklingsom beskrivs i huvudalternativet i LU 78 är att full sysselsättning ävenfortsättningsvis kommer att vara ett överordnat mål för den ekonomiskapolitiken. Utvecklingen av den totala sysselsättningen i LU bestäms därför avden utveckling av de totala arbetskraftsresurserna som kan förväntas underperioden. Denna har i sin tur beräknats med hjälp av en arbetskraftskalkyl somutförts av prognosinstitutet vid stafistiska centralbyrån (SCB). Arbetskraftskalkylen baseras pä enbefolkningsprognos, samt pä antaganden om utvecklingen av förvärvsfrekvenser,arbetstider, frånvaro, etc. Dessa antaganden bygger i huvudsak på deutvecklingstendenser som har kunnat iakttas . Hänsynhar dock tagits till att utvecklingen delvis har påverkatsav speciella omständigheter, som inte utan vidare kan antas göra sig gällandei lika hög grad . Exempel på sådana speciellaomständigheter är den generella arbetstidsförkortningen från 42,5 till 40timmars arbetsvecka som infördes samt de reformer sompåverkat frånvaron för studier och för vård av barn m. m. Den av SCB utförda arbetskraftskalkylen anger denutveckling av den totala arbetsvolymen, mätt i arbetstimmar, som man kanförvänta under Prop.1978/79:150 16 förutsättning att den ekonomiska politiken inriktas på attuppnå full sysselsättning. Fördelningen av denna sysselsättning på de olikaproduktionssektorerna har däremot beräknats inom ramen för LU:s ekonometriskamodellsystem. Därefter har en avstämning gjorts mellan modellresultaten ocharbetskraftskalkylen vad gäller antalet sysselsatta män respektive kvinnor. Ensådan avstämning är nödvändig beroende på de stora skillnader i proportionensysselsatta män respektive kvinnor som föreligger mellan olikaproduktionssektorer. Dessa proportioner förändras visserligen över tiden, menförändringarna är långsamma. De beror huvudsakligen på de yrkesval som görs avde nytillträdande på arbetsmarknaden, vilka endast utgör en liten del av dettotala antalet sysselsatta. Den befolkningsprognos som liggertill grund för arbetskraftskalkylen utgår från förutsättningen att invandringenäven kommer att överstiga utvandringen.Nettoinvandringen har i prognosen antagits uppgå till lOOOOper år . långsiktiga kalkyler som också ingår i LU harinvandringen och utvandringen antagits bli lika stora fr. o. m. I befolkningsprognosen har vidareantagits att fruktsamheten - dvs. det genomsnittliga antalet födda barn perkvinna i åldern - kommer att öka från den myckel låga nivån 1,65 år1977 till 1985 och därefter ligga kvar på denna nivå. Antagandet ärsjälvfallet mycket osäkert, men dess inverkan på befolkningsprognosen är iperspektivet begränsat till barn i . Förövriga åldergrupper har befolkningsprognosen en helt annan precision. Befolkningsutvecklingen kommerunder att medföra en ökning av antalet personer iarbetskraften. Detta sammanhänger dels med invandringen, dels medförskjutningarna i befolkningens åldersstruktur. De stora födelsekullarna från1960-talets början kommer upp som de storafödelsekullarna kommer upp i åldersintervallet , medde höga förvärvsfrekvenser som kännetecknar denna åldersgrupp. Förvärvsfrekvenserna de s. k.relativa AK-talen väntas fortsätta att öka mycketstarkt för kvinnorna och minska svagt för männen. Ökningen för kvinnorna antasbli nästan lika stark som under den tidigare delen av ; endast enmindre avböjning av trenden har förutsatts med hänsyn till att kvinnornasrelativa AK-tal i vissa regioner var mycket höga redan i utgångsläget. Arbetskraftskalkylen innehålleräven ett antagande om arbetslösheten. Den förutsätts vara lika stor 1983 som1977, räknat i procent av antalet personer i arbetskraften. Antagandet, som ärrent kalkylmässigt, syftar till att markera att en viss öppen arbetslöshet -som är svår att precisera exakt - är ett ofrånkomligt inslag på en föränderligarbetsmarknad. I sammanhanget kan också nämnas att den utveckling av det totalaantalet sysselsatta som ägt rum har dominerats avföränd- ringar i förvärvsfrekvenserna. Den förändring i den öppnaarbetslösheten som har förekommit har i jämförelse härmedendast haft en obetydlig inverkan på sysselsättningen. Arbetskraftskalkylens antaganden om befolkningutveckling,förvärvsfrekvenser och arbetslöshet innebär sammantaget att det totala antaletsysselsatta ökar med totalt 232000 personer , från 4060000år 1977 till 4 1983. Så gott som hela sysselsättningsökningen avserkvinnor; antalet sysselsatta män ökar endast obetydligt. De totala arbetskraftsresurserna, mätta i arbetstimmar,beror inte endast av antalet sysselsatta utan även av arbetstider, frånvaro ochsemester. De genomsnittliga veckoarbetstiderna antas i arbetskraftskalkylenkomma att minska något , beroende på en fortsatt ökning avandelen deltidsarbetande och en minskning av andelen övertidsarbetande. Någongenerell arbetstidsförkortning förutsätts däremot inte ske. De antagnaförskjutningarna i andelen deltids- och övertidsarbete har beräknats genomtrendframskrivning av de senaste årens utveckling. Den andel av de sysselsatta som av olika orsaker - bl. a.sjukdom, värnplikt och tjänstledighet - är frånvarande från arbetet under merän en arbetsvecka antas i arbetskraftskalkylen komma att öka under prognosperioden.De antagna förändringarna förklaras helt av de reformer som företagits underde allra rörande föräldraförsäkringen, rätlen till tjänstledighetför studier samt vuxensludiestöd. För kvinnornas del tillkommer dessutomeffekten av att en allt större del av kvinnorna befinner sig i arbetskraftenvid det tillfälle då de får barn, vilket automatiskt medför en ökning avandelen kvinnor som är frånvarande på grund av havandeskapsledighet. Semesterfrånvaron ökade till följd avinförandet av den femte semesterveckan. Sammantaget betyder de beräknadeökningarna av semesterfrånvaron och den övriga frånvaron samt förändringarna iarbetstidsförhållandena att årsarbetstiden per sysselsatt minskar med i genomsnitt1% . Var och en av de tre nämnda faktorerna harenligt kalkylen en ungefär lika stor inverkan på denna förändring iårsarbetstiden. Antalet sysselsatta personer beräknas som nämnts öka meddrygt 230000 personer , vilket motsvarar en ökning med0,, som den genomsnittliga årsarbetstiden per sysselsattminskar med I % . De totala arbetskraftsresurserna mätta i arbetstimmarkommer därmed enligt kalkylen att minska något. I genomsnitt över perioden1977-1983 uppgår minskningen till . Arbetskraftsresursernas totala storlek är självfallet avmycket stor betydelse för utvecklingen av produktionskapaciteten i ekonomin.En annan omständighet som framhålls i LU 78 är att produktivitetsutvecklingenär beroende av rörligheten på arbetsmarknaden. En viss sådan rörlighet krävsför att produktionsökningen i expansiva och högprodukliva företag 2 1978/79. Prop.1978/79:150 18 inte skall hämmas av brist på arbetskraft, och för attunderlätta produktionsminskningar i tillbakagäende och lågproduktiva företag. synes rörligheten på den svenskaarbetsmarknaden ha minskat. Delvis torde detta ha rent konjunkturmässiga skäl -rörligheten avtar då efterfrågan på arbetskraft minskar - men det finns ävenandra, strukturella skäl, som t. ex. ökad kvinnlig förvärvsfrekvens, ökategna-hemsboende och ökat psykologiskt motstånd mot flyttning. En förutsättningför att produktiviteten i näringslivet skall kunna öka så kraftigt som anges iLU 78 är, vilket tidigare framhållits i denna bilaga, att rörligheten påarbetsmarknaden blir större än den har varit . Någon exaktprecisering av hur mycket rörligheten skulle behöva öka har dock inte kunnatgöras. Det bör framhållas att en generell ökning av efterfrågan på arbetskrafti sig tenderar att medföra en icke obetydlig ökning av den frivilligarörligheten på arbetsmarknaden. Den allmänna uppläggningen av LU:sanalyser av arbetskraftens och sysselsättningens utveckling kommenteras inte avremissinstanserna. Vad gäller den befolkningsprognos som ligger till grund förarbetskraftskalkylen framhåller statens invandrarverk att man räknar med attinvandringstrycket kommer att förbli stort fram till 1983.Invandringsöverskottet har varit betydande - 23000 år1977 och 1978 - trots det svåra arbetsmarknadsläget. Invandringensstruktur har förändrats på så sätt att den tidigare utpräglade arbetskraftsinvandringenhar ersatts av en ökad invandring av flyktingar och anhöriga till tidigare invandrarefrån länder utanför . Det finns, enligt invandrarverkets uppfattning,inga skäl att tro på en minskad invandring av flyktingar till , snararetvärtom. Den fortsatta invandringen kräver, enligt invandrarverkets mening,särskilda insatser inom en rad olika offentliga verksamhetsområden, bl. a.barnomsorg och utbildning. Även anser att invandringen kan blistörre än vad LU har räknat med, främst därför att lönenivån för ungdomar ärhög i . Arbetsgivarna skulle därför, enligt insfitutets uppfattning,föredra yrkeskunnig eller mera arbetsvan importerad arbetskraft framför svenskaungdomar. Förvärvsfrekvensernas utveckling berörs endast av /SR.Man ställer sig tveksam till möjligheterna att öka kvinnornas förvärvsfrekvensså som förutsätts i LU:s kalkyler om inte mycket kraftiga insatser görs inomarbetsmarknads-, regional- och socialpolitiken. LU:s behandling av arbetslösheten kommenteras av fleraremissinstanser. anser att LU inte tillräckligt haruppmärksammat ungdomsarbetslösheten, som kan befaras öka på grund av denkraftiga befolkningsökningen i åldrarna . 1.2 1978 årslångtidsutredning 19 framhålleratt det faktum att arbetslösheten är högre bland kvinnor än bland män inte börbetraktas som en helt naturlig följd av att andelen nytillträdande påarbetsmarknaden är större bland kvinnorna. Man påpekar att det bl. a. finnsnegativa attityder till sysselsättning av kvinnor på en rad arbetsuppgifter ochunderstryker behovet av fortsatta och utvidgade insatser för att befrämjajämställdheten mellan män och kvinnor på arbetsmarknaden. Socialstyrelsenanser att LU:s behandling av arbetslösheten innebär en alltför snäv definitionav full sysselsätlningsmålet. Hänsyn borde tas inte endast till den öppnaarbetslösheten, utan även till de latent och partiellt arbetslösa, personer iarbetsmarknadsutbildning, i beredskapsarbete eller sysselsatta inomarbetsvärden, samt personer som av arbetsmarknadsskäl har förtidspensionerats.LU borde därför kompletteras med uppgifter om den dolda arbetslösheten.Konsekvenserna av de i LU redovisade alternativen borde också, enligtsocialstyrelsens mening, redovisas i termer av antalet personer som önskar menej kan erhålla arbete på den öppna marknaden. anser vidare att det är missvisandeatt rubricera en arbetslöshet nivå som"friktionsarbetslöshet" eftersom man därigenom döljer de allvarligastrukturella problem som präglar dagens arbetsmarknad. Hit hör bl. a. ökningenav arbetslöshetsriskerna för de yngsta åldersgrupperna och förlängningen av arbetslöshetsliderna.Socialstyrelsen finner det anmärkningsvärt att LU inte speciellt haranalyserat denna typ av strukturella förändringar på arbetsmarknaden. Utvecklingen av arbetstider och frånvarokommenteras i allmänhet inte av remissinstanserna. Frågan om en allmänarbetstidsförkortning tas dock upp av /SR, som anser att en sådan reform ioch för sig vore berättigad, men att ekonomiska förutsättningar härför intetorde föreligga . Behovetav politiska åtgärder för att möjliggöra den sysselsättningsutveckling som LUskisserar har uppmärksammats av några remissinstanser. AMS påpekar att storakrav ställs på anpassningen mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft ochdärmed på arbetsmarknads- och regionalpolitiken. Man framhåller att en centralarbetsmarknadspolitisk uppgift därvid blir att söka undvika att de enskildaindividerna drabbas av långa arbetslöshetsperioder. Denna enligt AMS:suppfattning självklara inriktning av de arbetsmarknadspolitiska insatserna kani vissa situationer komma i motsatsställning till en på andra grundermotiverad rörlighetspolitik. /SRbetonar vikten av att åtgärder sätts in för att LU:s kalkyler rörandekvinnornas förvärvsfrekvenser skall kunna realiseras. Svenska kommunförbundetpåpekar att en stor del av den offentliga sektorns utbyggnad betingas avinsatser för atl undanröja olika förvärvshinder. Behovet av sådana insatserkan, enligt kommunförbundets mening, antas bli mer omfattande ju högreförvärvsfrekvens som eftersträvas. Prop.1978/79:150 20 att realisera utbudskalkylen blir därmed beroende av omdet avsätts tillräckliga resurser för att undanröja olika förvärvshinder. LU:s förutsättningar beträffande den framtida rörlighetenpå arbetsmarknaden har kommenterats av flera remissinstanser. Såväl Institutetför internationell ekonomi som och / SRanser att det finns ett behov av kraftfulla röriighetsstimulerande framhåller dock att sådana åtgärder kankomma i konflikt med olika inkomstfördelningsmål, och /SR efteriyser ettarbetsmarknadspolitiskt handlingsprogram där såväl positiva som negativaeffekter av ökad rörlighet belyses. /SR stödjer i princip enröriighetsstimulerande politik som tar hänsyn till påtalade negativakonsekvenser. Enligt skulle emellertid en meradynamisk arbetsmarknadspolitik även få andra positiva effekter utöver en stimulansav produktiviteten, t. ex. tryggare anställning, minskad ungdomsarbetslöshet,etc. Även anser att det är nödvändigtatt stimulera en viss rörlighet, i första hand inom de enskilda regionerna.Förbundet framhåller dock att det är viktigt att skapaförutsättningar för sysselsättning där arbetskraften finns. Grunden måstedärför vara fortsatta regionalpolitiska insatser för att tryggasysselsättningen i alla delar av landet. TCO påpekar att röriigheten har ett starkt samband med detallmänna arbetsmarknadsläget, och att den frivilliga rörlighet som förekommer istor omfattning främst vid högkonjunkturer ofta får mycket positiva resultatför de flyttande. Det är främst den ofrivilliga rörligheten under lågkonjunkturersom ger dåligt utbyte både lönemässigt och i andra avseenden för de flyttande.TCO:s uppfattning är att den minskning av den geografiska röriigheten somförklaras av andra orsaker än den minskade efterfrågan på arbetskraft ihuvudsak måste kompenseras genom en kraftigt förstärkt regionalpolitik. Även ()understryker regionalpolitikens betydelse, bl. a. för att skapa merdifferentierade arbetsmarknader. Enligt AMS:s uppfattning hämmas rörlighetenmellan olika yrken och sektorer f n. av atl den ofta förutsätter enmellanregional flyttning med dithörande anpassnings- och omställningsproblem. Ett speciellt hinder för dengeografiska rörligheten är enligt AMS bristen på bostäder. Även och framhåller bostadsbristens roll som rörlighetshinder,i synnerhet för ungdomarna. påpekar attinvandrarna har varit betydligt mer lättröriiga på arbetsmarknaden änsvenskarna. Denna lättrörlighet har emellertid upphört, främst beroende på attandelen unga, ensamstående invandrare har minskat. Inte heller TCO tror attinvandringen kan spela någon mera betydelsefull roll för en ökad rörlighet påarbetsmarknaden. framhålleratt det kan bli svårt att i socialt acceptabla former uppnå den ökade rörlighetpå arbetsmarknaden som utvecklingen i LU:s huvudalternativ kräver. LRFframhåller alt röriigheten på arbetsmarknaden inte får stå i strid med denregionalpolitiska målsättning som regering och riksdag i andra sammanhangenhälligt har uttalat sig för. Enligt uppfattning står LU:ssynsätt vad gäller arbetskraftens rörlighet inte i överensstämmelse medstatsmakternas mål om regional balans. Det är därför, enligt socialstyrelsensmening, nödvändigt med en mer allsidig belysning av för- och nackdelar ur såvälsamhällets som den enskildes synvinkel med en politik inriktad på att flyttaarbetskraften respektive arbetstillfällena. Till skillnad från vad som harvarit fallet i tidigare långtidsutredningar görs i LU 78 en klar distinktionmellan produktionskapacitetens trendmässiga tillväxt ä ena sidan och denproduktionstillväxt som är möjlig att uppnå i ett medelfristigt perspektiv medhänsyn tagen till produktivitetsreserven i utgångsläget. Denna uppläggning harmotiverats av det extrema underutnyttjandet av såväl kapital- somarbetskraftsresurserna i svensk ekonomi . Produktionskapacitetenstrendmässiga utveckling bestäms tillsammans med arbetskrafts- ochrealkapitalresursernas utveckling av förändringar i den s. k. teknikfaktorn. Isjälva verket har teknikfaktorns betydelse ökat . Under perioden1960-1965 förklarades av tillväxten i bruttonationalprodukten av enökning i teknikfaktorn. hade denna andel ökat till ca85%. Teknikfaktorn fångar upp kvalitativa förändringar iproduktionsfaktorerna. Det rör sig alltså om flera faktorer än de som vi idagligt tal syftar på när vi talar om teknisk utveckling. Sålunda kommer t. ex.effekterna av en ökad utbildningsstandard att inkluderas i teknikfaklorntillsammans med de produktivitetseffekler som är att hänföra till arbetskraftsomflyttningari riktning mot modernare och mera effektiva anläggningar såväl inom enskildabranscher och regioner som mellan dessa. 1 tabell 2 har teknikfaktorns utveckling för hela ekonominangivits för . Beroende på det extrema underutnyttjandet avresurserna har en korrigering gjorts på såväl kapital- som arbetskraftssidanför . När det gäller arbetskraften beräknasproduktivitetsreserven inom industrin till av den normala produktivitetsnivån.Kapacitetsreserven på kapitalsidan beräknas för hela industrin till . Motbakgrund av den arbetskraftskalkyl som diskuterats ovan 1978/79:150 22 betyder detta att man kan räkna med en ökning av deneffektiva sysselsättningen inom hela ekonomin med ca 1/. Denna ökning beräknas därvid huvudsakligen uppkomma genomett bättre utnyttjande av de arbetskraftsreserver som tillkommit underlågkonjunkturen. Tabell 2 Kapital- och arbetskraftsinsats, teknikfaktor ochBNP-tillväxt från produktionssidan 1960-1983 BNP Kapilal- Arbetskrafts- Teknik- -0,5 -1,3 2,9» 0,5" " Korrigerat 1977. De anlaganden som LU gjort omproduktionstillväxt, ledig kapacitet, arbetskraftsreserv, sysselsättnings- ochinvesteringsutveckling implicerar tillsammantagna att teknikfaktorns tillväxtunder skulle bli något långsammare än under första delen av1970-talet. beräknasdet totala arbetskraftsutbudet i timmar komma att minska per år.Detta kan antas leda till en ungefär lika stor minskning i der trendmässigaBNP-tillväxten.