prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — i siällei för sisla meningen i stycket, till tredje meningen fogas följande: "'------ eller om eljesl särskilda skäl föreligger." Under hänvisning lill vad som har anförts vid 5 b §föreslås all uliryckel "allmän domsiol" i fjärde siycket ändras till"domstol". 22 § Lagrådet: Under hänvisning lill vad som har anförts vid 5 b §föresläs atl uttrycket "allmän domstol" i tredje styckets försiamening ändras til) "domstol". Den ifrågavarande meningen torde vara så all förstå atl,då där talas om ersättning lill biträde, därmed avses ersättningen för allbiträdets medverkan avseende den rättsliga angelägenheten i vad denna prövasav domstolen, oavsett vid vilken lidpunki bilrädel utfört sitt arbete ellerhaft ulläggen. Avgränsningen i 18 kap. 8 § RB torde få bli vägledande även dåRB ej är tillämplig på målet eller ärendet vad gäller kostnadema, som är fallelt. ex. i mäl vid förvaltningsdomstol. Dock måste de i 19 § första stycket(lagrådels förslag) uppslällda tidgränsema givetvis beakias. Någon uppdelning av beslutanderätten mellan domstolen ochrättshjälpsnämnden avseende olika delar av bilrädesersällningen skall normaltej förekomma. Däremot kan en sådan uppdelning bli nödvändig därest biträdetutfört arbete sedan målet slutförts. I sådani fall ankommer det pårättshjälpsnämnden atl besluta om biträdets ersättning i denna del. 24 och 25 §§ Lagrådet: Beiräffande behovet av samordning av reglerna i 24 och 25§§ om bevisning och utredning får lagrådet hänvisa lill vad som anförts vid 9§. Förslaget lorde komma att ge part vid förvaltningsdomstol en mera gynnadställning än part vid allmän domstol då det gäller anskaffande av uiredning iett anhängigt mål. Under hänvisning till vad som anförts vid 5 b § föreslårlagrådet atl 25 § andra stycket andra meningen ges följande lydelse:"Ingår utredningen i mål eller ärende som har anhängiggjorts vid domstolfaslställes ersättningen av domstolen." 27 - 30 §§ Lagrådet: Dessa paragrafer innehåller bestämmelser om betalning avrättshjälpsavgift, om fastställande av sådan avgift samt om avräkning med denrätts- Prop.1978/79:90 490 sökande och med bilräde. Reglerna skulle enligi lagrådetsmening vinna i överskädlighel om vissa omdisponeringar gjordes. Sålunda bör ien paragraf samlas föreskrifierna om belalning av rätlshjälpsavgift, vilka idel remitterade förslaget upptas i 27 S försia och iredje slyckena saml 28 S.Härefter kan lämpligen följa en paragraf som ger regler om när och av vemrältshjälpsavgifl skall fastställas (jfr 29 § i del remitterade förslaget). Ianslutning härtill kan intas den regel i förslagels 30 § som ger möjlighel allunder vissa förutsättningar fastställa rällshjälpsavgiften till ett högre beloppän maximibeloppet. Härefter bör samlas de regler om avräkning med denrällssökande och biträde som bör ges i lag. Sädana regler finns i det remiiieradeförslagei i 27 S andra slyckel, 28 a § och 29 §. Lagen innehåller inte några regler om vid vilken tidpunkträtlshjälpsavgift skall belalas. Tydligt är emellertid attinbetalningsskyldighet skall kunna inträda innan rällshjälpsavgiftenfastställs, vilket ju sker först när ärendet har slutförts, antingen helleller i viss instans. Fömtsättningar härför skapas genom alt maximibeloppel föravgiften fastställs redan i samband med alt rällshjälp beviljas. För dedomslolar på vilka är lill-lämpliga kommer beslul om maximibeloppalt gälla , utan hinder av alt de inte har vunnil laga krafl, pågrund av de uttryckliga regler härom som föreslås intagna i 17 kap, 14 § och 30kap, 12 S RB. Motsvarande får aniagas gälla beslul av förvallningsdomstol ochförvaltningsmyndighet. Betalas inie rällshjälpsavgifi kan rättshjälpen upphöraenligt 34 § första slyckel I. 1 normalfallet, då den rättssökande har bilräde, skallavgift erläggas till biträdel. Det ankommer då på denne atl avkräva denrällssökande avgifl, vilket kan ske med hela beloppet på en gång eller idelposter. Om del inte finns biträde skall avgifl erläggas lill statsverket,och det blir då vederbörande myndighets sak alt framställa kravet. Denna typav ärenden torde ofta vara av sådan art atl beviljandel av rättshjälp och fastställandetav avgiften kan ske i ett sammanhang. Om så inte är fallet torde myndigheienfå göra en preliminär bedömning av om kosinaderna för rättshjälpen enligt 9 och10 §§ kan beräknas uppgå till eller översliga maximibeloppet för rättshjälpsavgiften.Om dessa kostnader kan förväntas bli lägre än maximibeloppet - vilket kan varafallet om syftei med begäran om rättshjälp i försia hand är att vinna befrielsefrån avgifter enligt 9 a S - finns det inte anledning atl fordra atl denrättssökande betalar hela maximibeloppel. Eventuellt behövliga föreskrifterhärom kan meddelas i förordning. Vid Ullkomsten av rättshjälpslagen fäste lagrådetuppmärksamheten vid de olägenheter som kunde vara förknippade med avsaknaden aven möjlighel alt ge anstånd med betalning av koslnadsbidrag (prop. Lagrådel föreslog inte då någon ändring i regleringen men ansåg detangeläget att frågan följdes med uppmärksamhei. 1978/79:90 491 tills lorde inie ge vid handen alt svårigheter haruppstått i prakiiken. Den hiuillsvarande ordningen synes därför allljäml kunnagodias, men del finns fortfarande anledning all ha uppmärksamhelen riktad påsaken. Rättshjälpsavgiflen skall i princip erläggas i förskottmed ledning av det vid rättshjälpens beviljande faslslällda och ev. senarejämkade maximibeloppet. Avgiftens belopp fastslälles i ell senare skede,vanligen då bilrädel begär ersättning sedan den rättsliga angelägenhelenslutbehandlats. Avgiften kan i nulägel variera normall mellan lägsl någrakronor och högsl . Beslul om maximibelopp anses gälla som rättsgrundför belalningsskyldighel utan hinder av atl besluiel ej vunnil laga krafl.Uttrycklig regel därom föreslås inlagen i RB beiräffande beslul som fattas avde domslolar på vilka är alt tillämpa. För förvaltningsdomstolarnakommer visseriigen sädana regler all saknas, men belalningsskyldighel fömlsäiislikväl komma all gälla beträffande deras beslut. Detsamma är fallet med beslulom maximibelopp av rällshjälpsnämnd och annan förvaliningsmyndighel saml ävenav advokaler och biträdande jurisler. 1 27 och28 §§ i del remitterade förslaget anges ej någon tidpunkt när den som beviljalsrällshjälp skall inbelala avgiften. Av vad sagls följer emellertid atl densom erhållil allmän rättshjälp blir skyldig all pä anfordran inbetala helamaximibeloppet vid äventyr av atl vid underiålenhet rälishjälpen enligt 34 §kommer att upphöra. Avfattningen av 27 § försia slyckel enligi remissensförslag anlyder dock all avgiften, när den skall erläggas lill biträde, kanbetalas successivt i posler intill dess maximibeloppel nåtts. Någon möjligheltill delbetalningar syns av ordvalet i lagen atl döma icke finnas, när avgiftenskall inbetalas lill statsverket. Uppenbart är att regler av denna art lätt kan leda tillobilligheler. Den för vilken ell högt maximibelopp blivit fastställt förrällshjälpsavgiften och som inte har biträde och därför kan åläggas atlomedelbarl inbetala hela maximibeloppet till staten kan råka i svårigheter. ett sådant fall den rättsliga angelägenhelen kan beräknas föranleda relaliviobetydliga rällshjälpskoslnader och den slutliga rättshjälpsavgiflen därförblir låg, ler del sig icke rimligt alt den rätissökande skall förskottsvisinbetala flera lusen kronor. Resultatet kan förmodas bli att den rätissökandenödgas avstå från att utnyttja den allmänna rätishjälpen. Han går då hellremisle om den avgiftsbefrielse enligt 9 a §, vartill han kan vara berättigad,än han ligger ute med kanske i förskottsinbetalning tillstatsverket på en avgifl som kanske småningom fastslälles lill noll. Redan vid rällshjälpslagens antagande 1972 riktadelagrådel (prop. 1972:4 s. 403-404) uppmärksamhelen på dessa frågor utan attföreslå nägon ändring av reglerna. De hittillsvarande erfarenheterna pekar ickepå alt större olägenheier uppslån i praktiken. Orsaken härtiU torde väsentligenvara att allmän rättshjälp framför allt ålnjulils av personer, förvilka Prop.1978/79:90 492 ellrelalivi lägl maximibelopp blivit faslsiälll. Då lagstiftarens mening mästevara atl även personer med maximibelopp pä åtskilliga skallkunna i prakiiken bli delaktiga av den allmänna rättshjälpens förmåner, måsledel finnas ell lagfäsl belalningssysiem som möjliggör della. Delmåste betecknas som mindre tillfredsställande all del beiräffande enofTentligrätlslig avgift, som skall eriäggas i förskott med belopp i storieksordningenupp till , icke finns några i lag klarl angivna regler ombetalningssättet. Trots all man i prakiiken under ell inledningsskede harkunnat reda sig utan preciserade regler på förevarande punkt, kan icke, dålagstiftningen nu på ett genomgripande sätl reformeras, hittillsvarandeproblemlöshel tas till intäkt för att frågan kan fortsatt lämnas heltoreglerad. Det föreligger betydande risk för obillighet i tillämpningen, efterhandsom nya grupper gör anspråk på de förmåner lagen erbjuder. Detremitterade underlaget erbjuder icke tillräckligt material för framläggande avslutgiltiga förslag i frågan. En möjlig lösning vore att i samband med allmaximibeloppet fastställs också en preliminär rältshjälpsavgifl fastställs medangivande av hur avgiften skall erläggas. Väljes en sådan lösning, skulle 15 §(lagrådets förslag) kunna inledas med tvä stycken och 27 § (lagrådels förslag)förses med ett nytt andra stycke. Ett sådani aliernativ skulle kunna fåföljande lydelse. 15 §försia och andra styckena (molsvarande 15 § första stycket i lagrådetsförslag): "1 samband med att allmän rättshjälp beviljas fastslälles delför sökanden gällande maximibeloppel och den preliminära rällshjälpsavgiften.Därvid får även anges hur avgiften skall erläggas. Preliminärrättshjälpsavgift utgår med maximibeloppet. Om rällshjälpskoslnadema i denrättsliga angelägenhelen kan antagas uppenbarligen icke komma atl uppgå tillmaximibeloppel, utgår den preliminära rättshjälpsavgiflen med del lägre beloppsom kan beräknas lämna full läckning för väntade räitshjälpskostnader. Ommaximibeloppet jämkas, får den preliminära rällshjälpsavgiften ocksåändras." 27 §andra stycket (lagrådets förslag): "Om annat icke angivits vid denpreliminära rältshjälpsavgifiens faslslällande erlägges denna senast två veckorefter del att allmän rättshjälp beviljals eller maximibeloppel jämkats.Överstiger avgiften av basbeloppet kan betalningsmottagarenbeiräffande del av avgiften besiämma senare betalningstermin." Införandetav begreppet preliminär rätlshjälpsavgift som mått på vad rällssökanden har atlerlägga i förskott, skulle komplicera lagstiftningen och erfordrar jämkningarpå åtskilliga andra punkler i lagförslaget, bl. a. i 27 § (lagrådets förslag)och beträffande avräkningsreglerna. Förall rällshjälpsavgiften skall kunna faststäUas fordras alt den beslutandemyndigheten har en samlad bild av kostnaderna för den allmänna 1978/79:90 493 rättshjälpen i saken. Vid faslslällandei har man nämligenall utgä från ä ena sidan del för avgiften gällande maximibeloppel och å andrasidan summan av räitshjälpskostnaderna. I denna summa ingår oftast som denstör-sia posten ersätiningen lill biträdet, vart'ör denna måste ha blivitbestämd innan avgiften kan fastställas. Vid avgiftens fastställande kan vidarekomma in frågan om denna skall sättas till högre belopp än maximibeloppetjämlikl 30 S i lagrådsremissens förslag. Först sedan rättshjälpsavgiftenfastställls kan avräkningen göras. Alla de nämnda tre momenten, biirädesersättningensbestämmande, rältshjälpsavgifiens fastställande och avräkningen, förs ofta iprakiiken samman. Avräkningen med bilrädet, som uppburit rällshjälpsavgiften iförskoll, kan i. ex. icke göras ulan all man vet hur stor rällshjälpsavgiftenblivii. Vanligen utlöser ell krav på ersältning från biträdel ett regleringsförfarande.Enligi förslagei skall också rällshjälpsavgiften fasislällas i samband med allbilrädesersällningen fasisiälls. Om del inie finns någoi bilräde eller ombiträde inte begär ersättning, skall avgiften fasislällas när rälishjälpenupphör eller, i mål eller ärende vid domstol, när domstolen skiljer målel ellerärendei från sig. Vid domstol fastställs rällshjälpsavgiften genom beslut, sommeddelas av domstolen enligt därom gällande regler och som kan överklagas undersamma förutsättningar som andra beslut. I normalfallet kommer beslutet - liksombeslul om ersältning lill bilräde -all meddelas i samband med avgörandet isjälva saken. Del föreslagna sysiemel innebär, såsom också påpekas ilagrådsremissen, all faslslällande av rältshjälpsavgifl och avräkning kankomma att ske i samma rätlshjälpsärende. Ett exempel på en sådansituation är all ell mål vid domsiol förs genom flera inslanser, eit annat attett domstolsförfarande följs av en utomprocessuell handläggning. En tredjesituation, som inte särskilt har uppmärksammats i remissen, är all den rällsligaangelägenhelen försl handläggs vid en förvaltningsmyndighet, som inte fär fattabeslul i rältshjälpsfrågor, och därefter går vidare till förvallningsdomstol.1 så fall ankommer del på rättshjälpsnämnden att fastställa biträdesersätlningoch rältshjälpsavgifl saml göra avräkning såvitt gäller förfarandet i förstainstans, medan molsvarande ålgärder beträffande besvärsförfaran-del åvilar domstolen.Som ytterligare exempel på en situation dä rältshjälpsavgifl kan komma attfastställas kan nämnas alt del sker byte av bilrädeunder ärendels gång. I klarhetens intresse bör lämpligen i lagen utsägas all rättshjålpsavgiftskall fastställas vid de i lagen angivna tillfällena, även om sådan avgift lidigarehar fastställts för den rätissökande. När rältshjälpsavgifl har fastställts skall ocksåavräkning ske med den rätissökande och med biträdel. Även avräkning kan alltsåkomma att äga mm under rättshjälpsärendets gång. Avräkningenskall ombesörjas av den myndighet som fastställer rällshjälpsavgiften. Avräkningenär emellertid närmast att betrakta som en verkställighetsåtgärd i lik- 1978/79:90 494 hel med utbetalning av ersättning lill viline eller offentiigförsvarare, expediering av dom eller beslul, avsändande av underrättelser avskilda slag, ätgärder för delgivning elc. Del synes inte vara påkallat att avräkningensker genom beslut av domsiolen eller myndigheten som sådan. Bestämmelsen börformuleras så alt detla framgår. Närmare anvisningar för hur avräkningen skall genomföraskan meddelas i form av tillämpningsföreskrifter lill lagen. I själva lagen böremellertid - i enlighet med vad som föreslås i 27 § andra stycket och 28 § idet remitterade förslaget - regleras dels bilrädels ansvar mol statsverket förden rällshjälpsavgifi som den rällssökande har all betala, dels möjligheten attinnehålla belopp som vid avräkningen tillgodoförs den rättssökande, om delfinns anledning all räkna med alt högre rältshjälpsavgifl skall komma att fasislällassenare i ärendei. Däremot torde det få anses ligga i sakens nalur både allbelopp som bilrädet har alt svara för mol statsverket också skall inbetalas ditav biträdet och att belopp som den rällssökande har er-lagt utöver rällshjälpsavgiftenskall återbetalas lill denne. De regler som föreslås härom i lagen lorde ulan olägenhelkunna utgå. Under hänvisning till det nu anförda och lill vad lagrådethar förordat vid 5 b, 15 och 19 §§ föreslås atl 27-30 §§ och rubriken närmasiföre 27 § får följande lydelse: "Belalning och faslslällande av rätlshjälpsavgift,avräkning med den rällssökande och med biträde 27 § Finns bilräde enligt denna lag, erläggesrättshjälpsavgift till biträdet inlill det enligt 15 § försia siycket fastställda maximibeloppet. Finns ej bi träde, skall rätlshjälpsavgift erläggas lill statsverket. Har maximibeloppel höjis sedan rällshjälp beviljals, skall den avgift som kan föranledas av höj ningen erläggas lill siaisverkel. 28 § I mål eller ärende vid domstol skall domstolen faslställarälls hjälpsavgiften i samband med att den fastställer ersältning till bilräde. Finns ej biträde eller begär bilräde ej ersättning, fastställes rättshjälpsav giflen när domstolen skiljer mälel eller ärendet från sig eller när rättshjäl pen upphör. Vad nu sagts gäller även om rätlshjälpsavgift lidigare har fasl siällis för den rällssökande. År den rällsliga angelägenhelen ej anhängig vid domstol,skall rältshjälpsnämnden fastställa rällshjälpsavgiften. Därvid skall förstastycket äga motsvarande lillämpning. 29 § Har den sombeviljats allmän rättshjälp eller ställföreträdare för honom genom vårdslösheteller försummelse föranlett ökade koslnader för rättshjälpen, får vidfastställande av rällshjälpsavgiften maximibeloppet överskridas efter vad somär skäligt. 30 § När myndigheifastställt rättshjälpsavgiften skall genom dess försorg avräkning göras medden rätissökande och med biträde. Från ersättning till bilräde enligi 22 § skall avräknasvad den rättssökande enligt 27 § är skyldig att utge som rätlshjälpsavgifttill bilrädet. Prop.1978/79:90 495 stiger ersättningen den avgift som skall avräknas, svararbiträdel, om kostnader ulöver bilrädesersällningen uppkommil för rälishjälpen,mol siaisverkel för mellanskillnaden. Faslställes rättshjälpsavgiften till lägre belopp än delsom den rällssökande inbetalat, fär med älerbelalning av mellanskillnadenanslå, om det finns anledning antaga atl högre avgift kommer atl fastställas pägrund av ytterligare koslnader för rättshjälpen." Enligt förslaget skall varje domslolsinstans för sig fallabeslul i vissa rällshjälpsfrågor. Bortsett från sådana beslut, som kan ingå imåls och ärendes beredning, skall beslulen fallas av domstolen i den sammansättningden skall ha vid avgörande av själva saken. För överinslansernas del innebär denaall beslulen fallas av kollegier på mellan ire och sju kvalificerade domare. Beslulenär vanligen av rutinkaraktär men kräver dock vari och ell älskilliglövervägande och kontrollarbete. Det synes mig föga rationellt all belastaöverinstansernas domare med uppgifier av delta slag, som kan komma all sammanlaglkräva icke hell obelydliga arbelsinsalser. Man lorde därför böra överväga omdel icke är möjligl alt finna former för all ålminsione i alla rutinfall låtadomstolen i mindre kvalificerad sammansättning än den som gäller för självasaken avgöra vissa ärendegrupper enligt rättshjälpslagen. 31 § Lagrådel: Under hänvisning till vad som har anförts vid 5 b §föreslås all uitrycket "allmän domstol" i första stycket ändras till"domstol". Godias den av lagrådel föreslagna ändringen i 12 §, börlydelsen av andra slyckel tredje meningen jämkas, förslagsvis sä atl ordet"maximibelopp" ersätls med "della belopp" och"avgiften" med "maximibeloppet". Med hänsyn till den innebörd som ordel domsiol enligilagrådels förslag till avfattning av 5 b S fått bör i iredje stycket sistameningen ordet "domstols" ändras till "allmän domstols". Godias vad lagrådet har föreslagit beträffande 27 och 28 §§bör hänvisningen i försia stycket 1 lill 28 § utgå. Under hänvisning till vad som har anförts vid 5b§ föreslåsatl uttrycket "allmän domstol" i fjärde stycket ändras lill"domstol". I förevarande paragraf finns regler om upphörande avrättshjälp, innan Prop.1978/79:90 496 ännu den rällsliga angelägenhei för vilken rälishjälpenbeviljats blivit slutbehandlad. I gällande rätl saknas föreskrifi om hurärenden om upphörande av rättshjälp skall anhängiggöras. I motiven tilllagregeln (prop. 1972:4 s. 341) sägs beiräffande del fall all rältshjälpsavgiflicke eriägges alt det får åligga biträdel all anmäla förhållandel lillrättshjälpsnämnden. Meningen enligt det remiiierade förslaget får antas varaalt anmälan i dylika fall i stället skall göras lill vederbörande domsiol dåden rällsliga angelägenhelen är anhängig där. Fräga om rättshjälps upphörandesynes i princip skola upptas självmant av den behöriga myndigheten när denfinner anledning till-lämpa förevarande paragraf. Denna ordning reser åtskilliga problem. Del måsle för endomstol som är i färd med atl handlägga ell mål le sig vanskligi alt plötsligtfrånta part som åtnjuter allmän rättshjälp denna förmån, särskilt om den kanutgå från atl parten då blir nödsakad att av ekonomiska skäl lägga ned sintalan vilken kan vara välgrundad. Enligt gällande ordning ankommer det på rätlshjälpsnämndalt fatta beslul om upphörande. Den tar icke själv befattning med den rättsligaangelägenhelen i sak och kan lättare besluta i frågor om rättshjälpensupphörande än domstolen. Den senare kan genom dylika beslul äventyra sinopartiska ställning. Nära till hands ligger att tillägga del allmänna ombudet,som lagrådet föreslår skola införas i rättshjälpsförfarandet, initiativrätt. Ombudetbör anförtros uppgifien alt som part hos behörig myndighei yrka den allmännarättshjälpens upphörande. Biträde som icke fåll mottaga vederbörlig rätlshjälpsavgiftfår i sådant fall till ombudet göra anmälan om detla förhållande. Skulle eljestframkomma omständighet som kan leda lill rättshjälpens upphörande, får allmännaombudet göras uppmärksamt härpå. Del fär sedan ankomma på ombudet atl eftervederbörlig prövning väcka frågan om hjälpens upphörande inför behörigt forum.Om sådan fråga skulle uppkomma i ett besvärsärende om allmän rättshjälp, bördet ankomma på allmänna ombudet alt hos besvärsmyndigheien föra talan i sådantavseende. om denna allmänt ombuds talerätt bör inleda paragrafensnya fjärde stycke. Upphörandegrunderna är enligt lagförslaget fem. Några avdem avser fall, där den rättshjälpssökande förfaril bedrägligt eller grovt oaktsamteller lämnal oriktiga uppgifter. Dessa fall synes böra särhållas från fall, ivilka rättshjälpens upphörande förorsakas av förhållanden som ändrats efterdet rätishjälpen beviljats. Så har icke skett i lagrådsremissen då - i anslutningtill regeln i 49a § andra stycket - vissa ändringar föreslås i förevarandeparagrafs tredje stycke. Delta innehåller bestämmelser om den rättsliga verkanav att allmän rällshjälp förklaras skola upphöra. Huvudregeln i tredje styckels försia mening är att, omrättshjälpen be-slules skola upphöra, den som haft rälishjälpen förklaras skolasjälv bära koslnadema för denna. Av ordalydelsen fär anses följa att han ickeskall åläggas atl i efterhand belala de avgifier eller andra kostnader, förvilka 1978/79:90 497 han inlill besluiel om upphörandel ålnjutiiavgiftsbefrielse enligt 9a S. i slyckels andra mening föresläs en generellregel av innehåll all, om särskilda skäl föreligger, rättshjälpskoslnadernaeller del av dessa skull betalas av statsverket. Samtliga upphörandefall förssålunda in under en och samma skälighetsregel. Enligt motiven fömlsäiis dock denya reglerna skola till-lämpas i överensstämmelse med vad som gäller enligtnuvarande lag som är mera nyanserad. Där stadgas för de fall dä beslutet omupphörande beror på alt rättshjälpsinnehavaren ej betalat sin avgift eller påalt hans intresse av all få saken prövad anses ha försvagais, all räiishjälpsinnehava-rensbelalningsskyldighel skall begränsas till maximibeloppet för hans avgift. Enligt min mening kan erinringar riktas mol all manupphäver den differentiering som enligi vad ovan sägs nu gäller och ersällerden med en allmän skälighelsbedömning. Belalningsskyldighel för redan uppkomnarällshjälpskoslnader bör icke relroaklivi åläggas en rällssökande som dragilpå sig dessa i den atl kosinaderna enligi lagen skulle bäras av slalen ochsom icke lålil något otillbörligt eller nägon vårdslöshet komma sig till last. Märkas bör vidare all, som förut framhållits, skyldighet atlerlägga rättshjälpsavgift inträder, då allmän rättshjälp beviljals och maximibeloppelför rällshjälpsavgiften därmed faslsiällis, liksom all då också den koslnads-krävandehjälpen omedelbarl ulgår. Några frisler för all olika beslul enligi lagen skallvinna laga krafl avvaklas icke. Belalningar skall göras liksom förmåner ålnjulsfortlöpande under den rällsliga angelägenheiens handläggning, oavsett om deolika besluten tagil ål sig laga kraft. 1 28 § lagrådets förslag finns en uttrycklig regel atl rätlshjälpsavgiftskall fasislällas, då bilräde begär ersättning eller, om bilräde ej finns ellerbilräde ej begär ersättning, då rätishjälpen upphör.