prop · G203117 · 1978-12-31 00:00:00 — I förtydligande syfteföreslås del tilläggel till nuvarande regel att minimibesättningenssammansättning skall bestämmas också med beaktande av den för fartygei gällandeordinarie arbetstiden (jfr. Med ordinarie arbetstid avses iförsta hand vad som gäller för fartyget enligt sjöarbeistidslagen. Om ettkollektivavtal har slutits i enlighet med denna lags regler ocharbetstidsmåtlel enligi avtalet avviker frän lagens, skall avtalet beaktas.Detta sker redan enligt praxis. Vidare har jag i fiera sammanhang betonat atlarbetets organisaiion pä ett avgörande sätl kan påverka minimibesäuningen.Delta är enligt min mening av sådan betydelse att det bör nämnas särskilt iparagrafen. Förslaget är uiformat i enlighel härmed. Genomatt den nuvarande hänvisningen till vad som är särskilt föreskrivet rörandesjöbefäl tas bort ur paragrafen läggs ansvaret också för befälsbemanningendirekl pä sjöfartsverkel eller den myndighet som eljesl enligi 6 kap. 3 §beslutarom minimibesättning. sker i enlighel med vad jag har förordal iden allmänna motiveringen. Minimibesäuningen skall dä beslämmas enbart medhänsyn till sjösäkerheten. Detla framgår av den sista meningen. 6 kap. 5 § Denärmaste motsvarigheterna till denna paragraf är 6 kap. 2 § försia siycketandra meningen och 5 §. Den föreslagna regeln innebär vissa skärpningar iförhållande lill vad som gäller. Enligtvad jag anför i den allmänna motiveringen skall bemanningen obligatorisktregleras genom minimibesättningsbeslut för de fartyg som avses i 3 § försiastycket. De fär därför inte drivas utan gällande beslul om minimibesättning.Någon möjlighet au som sker använda fartyget innan minimibesäuningen harfastställts skall alllså inte längre finnas. En uttrycklig bestämmelse häromhar tagits upp i första stycket. Enligtnuvarande lydelse av 6 kap. 5 § fär det antal besättningsmedlemmar som anges iminimibesättningsbeslulet inte underskridas. Reglerna om bristmönsiring i 10kap. 3 § sjösäkerheislagen och i 38 § sjöbefälskungörelsen möjligt atlavvika frän kvalifikationskraven under vissa förhällanden. Enligt förslagetregleras möjligheterna att avvika frän ett minimibesättningsbeslut uteslutandeav 6 §. Om fömtsättningar för en avvikelse enligt denna paragraf inieföreligger, skall enligt andra siyckei antalet i besättningen 1978/79:117 92 ingåendepersoner vara lägst det som anges i beslutet om minimibesättning och kvalifikationskraveni detta beslut uppfyllas av personalen. Redannu får anses gälla att fartyg med minimibesättningsbeslut inte får användas iannan fart än den som anges i beslutet. I andra stycket andra meningen angesdetla uttryckligen. 6 kap. 6 § Paragrafenhar ingen motsvarighet i gällande lag men ersätter till en del nuvarandebristmönstring. Den reglerar vad som i den allmänna motiveringen kallasbefälhavarbeslul. Paragrafen innehåller en säkerhetsventil för sådanabristsituationer där beslut om tillfälligt ändrad minimibesättning,resebeslut, inte kan avvaklas och ett avsteg frän minimibesättningsbesluletkan göras efter noggrann prövning av befälhavaren utan atl avkall görs påsjösäkerhetens krav. Innebörden av det föreslagna stadgandet redovisasulföriigl i avsnitt 4.1.6. Det bör understrykas ventil som paragrafen innehåller endast fär utnyttjas när bristsituationenberor på en oförutsedd händelse. Det skall alltså vara fräga om en plötsligtuppträdande situation, vilket innebär atl det inle finns lid au inhämtatillstånd till en avvikelse från sjöfartsverkel. Vidare förutsätts för rätllill befälhavarbeslul enligt paragrafen, alt bristen inte har kunnat avhjälpasföre fartygels planerade avgång från den hamn där det befann sig när bristenuppkom. Befälhavarbeslul gällerhögst eller om resan till närmaste desiinaiionshamn tar ianspråk, den tid som behövs för att nå denna hamn. Regeln ger möjlighel förfartyget att besöka flera hamnar. Däremot kan befälhavaren intebeslula alt först besöka en eller flera hamnar och sedan motslutet av veckan påbörja en resa som tar i anspråk tid mer än från detatt beslutet fattades. Samrädsregelni andra stycket kommenteras i den allmänna motiveringen. Tredjestycket innehåller inskränkningar i möjligheten att utnyttja befälhavarbeslul.Enligt första meningen får kvalifikationskraven för befälhavaren ochradiopersonalen inte åsidosättas. Befälhavare kan enligt nuvarande regler intebristmönstras. Han har alllför stora säkerhetsuppgifter för att man skall kunnaens tillfälligt godta andra kvalifikationer än dem som anges i beslutet omminimibesättning. För radiopersonal finns bindande konventionsbestämmelser.Beträffande andra meningen, som öppnar möjlighet för den beslutande myndighetenatl i minimibesättningsbeslulet göra ytteriigare inskränkningar i rätlen allfatta befälhavarbeslul, hänvisas till den allmänna motiveringen. Prop.1978/79:117 93 6 kap. 7 § Idenna paragraf ges regler som ålägger befälhavaren att skriva ned sitt beslutenligt 6 § och göra anteckningar om det samråd som har föregått beslutet samtatt underrätla sjöfartsverkel om delta. Bestämmelsen liknar den i 9 kap. 10 §och övervägandena i prop. 1977/78:55 s. 56-57 rörande denna paragraf hartillämplighet även pä den nu föreslagna bestämmelsen. Denna innehåller någotulföriigare anvisningarom underrättelsen till om beslutet än vad9 kap. 10 § gör. Delta hänger samman med atl syflel med 6 kap. 7 § är all göradet möjligt för verkei all ingripa mol beslutet som deltillämpas. Såsom jag har anförl i den allmänna motiveringen kan verket därvidanvända nytljandeförbud. Därför mäsle materialet vara fullgott ochunderrättelsen komma fram snabbi såsom telegram eller telexmeddelanden gör. Undantagetfrån underrättelseplikten i andra stycket andra meningen för befälhavare påfartyg, vars minimibesättning har fastställls av annan myndighet änsjöfartsverket, tar sikte på de statliga fariyg som omfattas av 3 § iredjeslyckel punkt 1. Det kan inte anses erforderligl alt i lagen ålägga befälhavarepå sädanl fartyg atl underrätla eller den myndighet under varsförvallning fartygei stär om ett befälhavarbeslul. Fartygens användningsområdeär begränsat och myndigheten kan vid behov genom interna instruktioner sörjaför att den ansvariga arbelsledningen för fartyget underrättas. Det kan hellerinte anses föreligga behov atl kunna göra ingripanden mol sådana fariyg underden lid som ell befälhavarbeslul tillämpas. Iparagrafen ges bestämmelser om gillighetsliden för olika beslut omminimibesältning. Ettordinärt minimibesättningsbeslut gäller normalt tills vidare. Annal sådanibeslul än provisoriski beslut flr dock lidsbegränsas, om särskilda skälföreligger. Sädana skäl föreligger enligt min mening alltid då försöksverksamhetav något slag bedrivs och avvikelser från normala principer förminimibesättningsbeslut har gjorts för alt göra försökel möjligl. Ocksäresebeslui tidsbegränsas enligt denna regel. Avandra stycket framgår att ett provisoriski beslul om minimibesättning enligt 6kap. 3 § tredje slyckel punkl 2 alltid gäller . Beiräffandeskälen lill delta hänvisas lill avsniii 4.1.7. 6 kap. 9 § 1paragrafen ges bestämmelser om räll för sjöfartsverkel eller annan myndighetsom har fastställt ett minimibesättningsbeslut att upphäva 1978/79:117 94 besluielpä egel initiativ. Den vanligaste situationen då ett minimibesättningsbeslutupphör att gälla torde dock bli den, alt redaren begär omprövning avminimibesätiningen och åberopar nytillkomna skäl av organisatorisk eller annanart. En sådan omprövning fordrar ingen författningsreglering. Ett beslut omminimibesäUning kan enligt paragrafen återkallas i tvä fall. Det förstamotsvaras av del som regleras i 6 § första stycket. Det andra fallel, somregleras i andra punkten, utmärks av atl andra väsentliga förutsättningar förminimibesättningsbeslulet har ändrats och besättningen därför behöver prövasom. Jag avser här särskilt följande omständigheter. päfartyget kan ha förändrats till följd av t. ex. ändrad användning, trots atlsjälva fartyget och dess utrustning är densamma som lidigare. Vidare kan enprincipöverenskommelse ha träffats mellan redaren och en personalorganisationsom gör att personalen inie kan utnyttjas pä det sätt somminimibesällningsbeslutei förutsätter. I sädana fall måslesäker-heismyndigheten ha möjlighet att inom ramen för den fiexiblabemannings-politik som enligt min mening skall tillämpas hamöjlighel alt ompröva beslutet. Eu särskilt fall, somocksä omfattas av andra punklen, följer av del förhållandet altminimibesättningsbeslulet kan meddelas innan fartyget har tagits i bruk pågrundval av upplysningar om detta som lämnas av redaren eller någon annanintressent. När fartyget är mätt och regislreral måsle del alltid kontrollerasatt förutsättningarna för det fattade beslutet har varil rikliga. eller en annan beslutande myndighet finner att förutsättningamabrisler pä någon väsenilig punkt, har myndigheten att återkalla beslutet.Normalt skall della ske i samband med alt ett nytt beslut om minimibesältningfallas. Enligtdel nuvarande andra stycket skall ett fartygs lillsynsbok åleriämnas lillsjöfartsverkel när ett beslut om minimibesätlning har återkallats. Med dennaregel hänger samman nuvarande 4 §,enligt vilken minimibesättnings-beslutelskall föras in i lillsynsboken. Jag föreslår att dessa bestämmelser upphävs ochredovisar här skälen för detla. Befälsbemanningsutredningenföreslog all skyldigheten atl anteckna beslutet om minimibesättning itillsynsboken skulle slopas. I sitt remissvar framhållet altalla särskilda uppgifter om ett fartyg avseende säkerhelen nu finns samlade påett ställe nämligen i tillsynsboken, att detla underlättar arbetet med tillsynav fartyget och att det är önskvärt att en sådan användning av tillsynsbokenbibehålls. Jaganser atl synpunkter är riktiga och atl lillsynsboken börbehålla sin karaktär av samlat säkerheisdokument. Emellertid bör en anteckningi lillsynsboken inte längre vara utgångspunkt för tillämpningen avminimibesällningsbeslutei, såsom fallet är enligt nuvarande 5 §. Då saknasanledning atl reglera anteckningar i tillsynsboken i denna lag. Motsvarandereglering kan emellertid göras genom administrativa föreskrifter. 1978/79:117 95 1paragrafen slås fasl, att bemanningsföreskrifter är bindande på samma sätl sombeslul om minimibesäiining. Den motsvarar därvid 6 kap. 5 § i förslaget. Någonmotsvarighet lill 6 § föreslås däremot inle flnnas. Såsom anförs i den allmännamotiveringen (avsniii 4.1.8) kan bemanningsföreskrifter alltså inle sällasåsido genom befälhavarbeslul. Paragrafenmotsvarar 6 kap. 7 §. Nuvaranderegel innebär alt endast den allmänna bemanningsregeln i 1 § första slyckelgäller ulländska fartyg. Även kravel på lillräckligi god syn- och hörselförmågai 2 § bör ha denna allmängillighel. 1 övrigi föreslås all bemanningsregleringeni kapitlet, som hiltills, gäller endast svenska fartyg. Idenna paragraf tar jag upp de ändringar i fräga om ingivande och granskning avfartygsritningar som har föreslagits av fartygsmiljöutredningen och som jagtidigare har behandlal i avsnitt 5.2. Ändringeni försia stycket innebär att den omsländigheten att ett fartyg tillfälligtändras eller byggs om ulomlands inte utgör tillräckligt skäl för alt medge atlritningarna sänds in i efterhand. I sådana trängande fall där ritningarnaalltjämt flr sändas in i efterhand skall delta ske med skyndsamhel, vilketocksä framgår av den föreslagna ändringen. Itredje siyckei föreslås del tillägget till nuvarande regel atl regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, en förvaltningsmyndighet fär meddelaföreskrifter om alt rilningar skall granskas och godkännas. Iparagrafen anges de fall dä fartyg fär beläggas med nytljandeförbud. Isitt remissvar över befälsbemanningsutredningens betänkande anförsjöfartsverket, att uttrycket i nuvarande 6 kap. 2 § "den minstabesättning som kan anses betryggande från sjösäkerhetssynpunkt" angergenom sin likhet med formuleringen "att det inte är bemannat päbetryggande sätt" i 8 kap. 1 §, att det föreligger grund för nytljandeförbudvid bristande uppfyllelse av vad som föreskrivs i minimibesättningsbesluletangående antal eller kvaliflkationer. Inte desto mindre medgeskvalifikationsmässiga undantag i 6 kap. 4 § (enligt propositionen 6 §)lagförslaget och i förslaget till övergångsbestämmelser tillsjösäkerhetsförordningen. Med hänsyn härtill är del enligt sjöfartsverketönskvärt atl med bibehållande av gmndtanken på en 1978/79:117 96 minimibesältningoch möjlighet att utfärda nytljandeförbud söka åstadkomma något mer skildaformuleringar i 6 kap. 2 § och 8 kap. 1 §. föreslär med dennamotivering, att regeln i 8 kap. 1 § ändras lill all lyda "att del icke ärbemannat på betryggande sätt för avsedd resa". Såsomjag anför i avsniii 4.1.6 kan sjöfartsverkel ingripa med nyttjande-förbud omett befälhavarbeslul enligt 6 kap. 6 § i förslaget inte står i överensstämmelsemed sjösäkerheiens krav. Del är enligi min mening en av fömlsältningarna föratt systemet med befälhavarbeslul som "ventil" skall fungera frän säkerhetssynpunklall kan på eu enkell sätt komma lill rälla med missbruk. Därvidmäste nytljandeförbud kunna användas. Jag anser alt den av sjöfartsverkelföreslagna ändringen tydligare än nuvarande lydelse markerar att prövningenenligt 8 kap. skall avse den aktuella, avsedda eller påbörjade, resan. Del ärockså från den av framförda synpunkten önskvärt altformuleringen i 8 kap. 1 § något skiljer sig från den i bemanningskapitlet.Nämnda paragraf har därför ändrats på det sätt som föreslår. 9 kap. 15 § Denändring som föresläs i iredje stycket behandlas i avsnitt 4.2.4. Detta styckegäller all personal pä ett fartyg, alltsä även dem som ingår iminimibesäuningen, utom befälhavaren och maskinchefen, för vilka gällersträngare regler i första resp. andra stycket. Ändringen innebär atl personalenskall beredas tillfälle att skaffa sig erforderiig kännedom om fartygei, innandess resa påbörjas. Motsvarande regel gäller nu i den mån del är möjligt mengörs alltsä obligatorisk. Vidare skall all personal ges en viss grundläggandesäkerhetsulbildning. Denna är delvis allmängiltig och behöver endast omfattaden som inte har tjänstgjort pä ett fartyg, men den är också speciellför varje fartyg, t. ex. beträffande livbåtarnas användning. Deregler som ställs upp i paragrafen är sanktionerade genom straflbestäm-melsen i10 kap. 11 §. 10 kap. 1 § Paragrafenmotsvarar nuvarande 10 kap. 2 §. Förde brott mot lagens bestämmelser som paragrafen handlar om införs genom denföreslagna lydelsen ett ansvar för redaren vid sidan av det nuvarandebefälhavaransvaret. Skälen till denna skärpning behandlas i den allmännamotiveringen, avsnitt 4.3. 10 kap. 2 § Nuvarande10 kap. 3 § har delats i två paragrafer. Dess försia siycke motsvaras av denföreslagna 2 §. Andra slyckel, som innehåller en brist- Prop.1978/79:117 97 mönsiringsregel,föresläs upphävd utan att direkl ersältas av nägon ny regel. Tredje och fjärdestyckena har förts samman i förslagets 3 §. 1det föreslagna första stycket finns en bestämmelse om straff för denbefälhavare som inle följer de föreskrifter rörande bemanningen som gäller förfarlygel. Bestämmelsen rör överträdelser av säväl minimibesättningsbeslut sombemanningsföreskrifler. Enligt 6 kap. 6 § harbefälhavaren rätt att uinyttja en ventil där en plötsligt uppkommande händelsegör atl minimibesätiningen inte blir komplett. 1 sådani fall kan han beslutaatl fartygei skall framföras trots bristen under förutsättning atlsammansättningen av den besättning som finns kvar pä fartyget ärtillfredsställande med hänsyn lill sjösäkerhelen. Motsvarande regel finns inteenligt förslaget beträffande bemanningsföreskrifler. Om befälhavaren harutnyttjat denna ventil på ett riktigt säll, skall han inle siraffas. Genom altbefälhavaren i 6 kap. 6 § andra stycket har ålagts samrådsskyldighet förebeslutet och att han enligt 7 § i samma kapilel skall noga anleckna sittbeslut, har sörjts för att en riklig lillämpning av ventilen föregås avnoggranna överväganden. Fömtsättningama för dessa kan dokumenteras och delfinns därför ett gott underlag för kontroll i efterhand. Av detföreliggande materialet måste alltså stå klart all sådana förhällanden harförelegat som berättigar lill utnyttjande av ventilen. Sålunda skall vakt ochjour kunna upprätthållas, nödvändig tillsyn av fartyg och last kunna göras ochpersonalen med hänsyn till föreliggande arbetsavtal och arbetstidsreglering fäutnyttjas pä det ändrade sätt som kan vara en förutsäitning för au det genombefälhavarbeslutet planerade systemet skall fungera. Även en överträdelse avbemanningsbestämmelserna som har skett av grov oaktsamhet föreslås blistraffbelagd enligt paragrafen. Härigenom läggs grunden fast för kravet på ennoggrann prövning av fömtsättningama, innan ett befälhavarbeslul fattas. Detlainnebär en skärpning i förhållande lill vad som gäller enligt nuvarande 3 §.Vid bedömande om oaktsamheien har varit grov bör särskilt beaktas ombefälhavaren inte har följl de råd som hans närmasle män inom fariygsledningenhar lämnat eller om hans beslul har medfört au personalen har ålagts övertid iotilläten ulsiräckning. Iandra stycket straflbeläggs förseelse som har skett av oaklsamhet vilken inteär grov. Detta innebär inle nägon principiell nyhet i sjösäkerhelslagstiftningen,eftersom oaktsamhelsbrott redan har kunnat straffas enligt 40 §sjöbefälskungörelsen. - Om förseelsen är ringa, t. ex. därför alt befälhavarenhar gjort ett misstag i en pressad situation, skall han inle straffas. Beträffandetredje stycket, som innebär att ett ansvar för redaren införs vid sidan avbefälhavaransvaret för överträdelser av bemanningsreglerna, hänvisas lillavsniii 4.3. 7 1978/79. Prop.1978/79:117 98 3 § Molsvarar 10 kap. 3 § tredje och fjärde slyckena. Ihuvudsaklig överensstämmelse med nuvarande sladgande om obehörig befälsuiövningi 36 § sjöbefälskungörelsen föreslårjag i 4 § en regel om slraff förden somtjänstgör i befattning som befälhavare, maskinchefeller ansvarig för vakt päett fariyg ulan alt inneha den behörighel som är föreskriven för befattningen iminimibesällningsbeslutei eller i bemanningsföreskrifter. Siraffrihetsregeln iandra punkten avser inle bara nöd under resa säsom 36 § sjöbefälskungörelsengör utan även fall dä någon har uppehållit en befattning på grund av beslul avbefälhavaren enligt 6 kap. 6 §, även om detta beslut i efterhand visar sig varasakligt felaktigt. Iparagrafen, som molsvarar lOkap. 10 §, har lagls lill all även förseelse mot 6kap. 7 § är straffbelagd. Sistnämnda paragraf innehåller skyldighet förbefälhavaren atl skriva ned sitt beslut alt gå ifrån minimibesättningsbesluletmed stöd av 6 kap. 6 § (befälhavarbeslul) saml alt underrättasjöfartsverket om delta beslul. Iavsnilt 4.1.7 lägger jag fram förslag beträffande provisoriska minimibesättningsbeslut.Ett sådani beslut är tidsbegränsat (se 6 kap. 8 § andrastycket). Avsikten är, alt som beslutet gäller den vanliga ordningenför beredande av beslul skall pågå, bl. a. samräd med organisationerna, så atlett ordinärt beslul kan ersätta det provisoriska när dettas giltighetstid ärslut. Med hänsyn särskilt till lidsbegränsningen uttalar jag i det nämndaavsnittet att del inte finns något behov av att kunna överklaga ellprovisoriskt minimibesättningsbeslut. I första stycket av förevarande paragrafhar jag därför tagit upp en regel som förbjuder överklagande. Dennya lagstiftningen bör träda i kraft . Somjag har anfört i avsniu 4.1.5 mäsle vissa övergångsbestämmelser finnas. Dessainnebär all bristmönstringssystemei finns kvar under en viss lid efterikraftträdandet men atl tillämpningen av det begränsas efter hand i allt störreutsträckning. Jag hänvisar beträffande den närmare ulformningen härav lill vadsom anförs i nämnda avsnilt. Prop.1978/79:117 99 Medhänvisning till vad jag nu har anföri hemsläller jag au regeringen föreslärriksdagen att antaga förslaget till lag om ändring i lagen (1965:719) omsäkerheten på fariyg. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar au genom propositionföreslå att antaga det förslag som föredraganden har lagt fram. 1978/79:117 100 av betänkandet (SOU1978:2IJ Bemanning av fartyg, avgivet av befölsbeman-ningsutredningen Utredningenlägger fram förslag lill ny författningsreglering rörande bemanningen av allafartyg på vilka sjösäkerhetslagstiftningen är tillämplig och lill nyabestämmelserom behörighet för tjänstgöring i befattning ombord pä sädanafartyg. Härjämte innehåller utredningens belänkande överväganden av betydelseför den framtida bemanningspoliliken. Ulredningenföreslår all sjöbefälskungörelsen upphävs samt att reglerna om bemanning avfartyg samlas i sjösäkerhetslagen och sjösäkerhelskungö-relsen (numerasjösäkerhelsförordningen). Besiämmelserom behörighet all inneha befattning påfartyg förs samman till en särskild förordning om behörighel för sjöpersonal. Innebördenav utredningens förslag vad gäller bemanningen av fartyg är i huvudsak att detoffentliga ansvaret för att fartygen är bemannade pä ett fränsjösäkerhelssynpunkt betryggande sätt mer odelat läggs pä . Denuvarande detaljbestämmelserna i sjöbefälskungörelsen om besättningenssammansäitning slopas. De av riksdag och regering utfärdade beslämmelsernakommer enligt förslaget att begränsa sig till allmänna riktlinjer till ledningför sjöfartsverkels beslul i bemanningsärendena. Härigenom öppnas möjligheterför en flexiblare praxis, där siörre hänsyn än tidigare kan tas tillutvecklingen inom sjöfarten och lill speciella förhällanden i enskilda fall. Minimibesättningskall som bestämmas med hänsyn enbart till sådana arbetsuppgifter somhar samband med säkerheten. Utredningens förslag innebär ett förtydligande avsäkerhetsbegreppet och i viss mån en ulvidgning av detta. Sålunda skall vidbeslämmande av minsla bemanning ombord hänsyn las ocksä till behovet avpersonal för förtöjningsarbete. Hänsyn skall ocksä kunna tas till nödvändigtarbete med ett fartygs hjälpmaskineri. Till arbete för fartygets säkerhet skalläven räknas sådan hantering av lasten som har till syfte atl kontrollera attsäkerheten ombord inte eftersatts eller att föreskrifter om oljeskydd och annatmiljöskydd iakttas. Utredningen betonar starkare än vad som har gjorlsde sociala fordringarna på minimibesätiningen och betydelsen för säkerheten avalt arbetsförhållandena blir drägliga. I detla sammanhang framhålles intendenturtjänstenombord och den vikt som bör fästas vid kosthåll och hygien pä fartygen. 1särskilda avsniu (kap. 20 och 22) redovisar utredningen sina närmareöverväganden rörande sammansättning av minimibesättning. Bedömningarna harschablonmässigt konkretiserats i tabeller där besättningskraven uttrycks iförhällande till bestämda kriterier, främst fartygens storlek, maskinstyrka ochfartområde (trafikområde). Det understryks att avsikten Prop.1978/79:117 101 inleär atl med tabellerna binda , utan verkei har att i sintillämpning la hänsyn lill förhållanden som inte har beaktats när tabellernagjordes upp. Det är ocksä enligt utredningens mening självklart att utvecklingent. ex. i fräga om tekniken och arbetsorganisationen ombord bör leda till allbemanningspraxis prövas om och anpassas efter nya förhållanden. Utredningenframhäller den belydelse som sjöfarlsverkel vid ulformningen avbemanningspraxis bör lillmäla träffade överenskommelser mellan redarnas och deombordansiälldas organisationer. vidgat infiytande frånarbelsmarknadsparternas sida på bemanningen bör enligt utredningens meningverksamt främja en utveckling som gagnar näringen i stort. För att främja rationellarebemanningsförhällanden föreslår ulredningen en ny fartområdesindelning somfömisätts komma alt som regel användas när bestämmerminimibesätlning.