prop · G203195 · 1978-12-31 00:00:00 — Därvid har man sökt ange vissaramar inom vilka rälligheisbegränsningarna måste hållas. Det lekniskahuvudproblem som man därvid haft atl brottas med kan uttryckas på följandesäll. Hur skall man formulera grundlagsreglerna så, alt de på ell klart sätlskyddar mot vad de skall skydda mot men tillåter vad de måste kunna lillåta? Ensärskild svårighet är atl nya inskränkningsbehov, som bör lillgodoses men somnu inle kan förulses, givelvis kan komma upp i framliden. Vidare får reglerna ien regeringsform inle bli så utförliga all de spränger dennas ram. Vadovan sagts hindrar inle all del på vissa punkler är möjligl alt ulformaunduntugslösu skyddsregler i regeringsformen. Såsom exempel kan nämnas förbudenmol dödsstraff tortyr och kroppssiraff (2 kup. 4 och 5 §S regeringsformen).Och i något fall kan en rättighet bli så fasl definierad all man behöver räknamed bara ett fålal inskränkningsbehov. Men när del t. ex. gällerytirandefriheien måsle som sagt åtskilliga begränsningsmöjligheier lämnasöppna. I viss mån gäller detla också för mötesfriheten och demonsiralionsfrihelen.Och i alldeles särskilt hög grad gäller det för rörelsefrihelen, skyddel förden kroppsliga integriteten och skyddet mol husrannsakan. 54 Ett särskiltlagsiiftningsförfarande . . . SOU 1978:34 4.1.2 Del lidigare gnindlagsarbclet Arbelelmed all ulforma ell egentligt räiiighetsskydd i regeringsformen har pågålt idecennier. Del förslu resultatet kom med regeringsform (2 kap.). Tillgrund härför låg förslug av grundlugberedningen. Vad som uppnåddes i dennaetapp var väsenlligen ire saker. Dels slogs rällighelerna fast iregeringsformen, dels infördes några undantagslösa skyddsregler och delsföreskrevs ull de begränsningsbara ruttigheiernu fick inskränkas bara genomlag, dvs. Däremoi ansågs det inte tillrådligt all iegenilig mening begränsa handlingsfrihet när den beslöt sådan lag.Man tryckte särskilt på del skydd som följet av lagkravet och den publicilel ochmöjlighet till allmän debati som dellu medför. Arbelelmed alt yllerligure förslärku och utvidga grundlagsskyddet fortsatte genom 1973års fri- och rällighetsulredning. 1 vad avser skyddels siyrka gällde del förulredningen all försöka all i regeringsformen dra gränser för riksdugensmöjligheler alt begränsa fri- och rällighelerna. Som framgåu av det föregåendevalde utredningen en "materiell metod i förening med ett judicielltskydd". Den sökte således innehållsmässigt (posilivi och/eller negativi)beskriva vilka inskränkningsmöjligheier skulle ha. Ulredningensmajorilel slannade för alt inte föreslå något särskilt, försvårandebeslutsförfarande i , när del gäller rättighetsbegränsande lagförslag.Utredningens maleriella skyddsmetod skulle vara förenad med den formen avrättslig efterkoniroll att den exisierande lagprövningsrälien skulle beslå.Minoriteter inom ulredningen (SOU 1975:75 s. 222, 235, 236) föreslog härulöverell särskilt förfarande vid beslul om lag som begränsar vissa av fri- ochrällighelerna, främsi opinionsfriheierna och skyddel för förtrolig meddelelse.Enligt dessa minoriteter skulle sådan lag i regel stiftas på samma sätl somgrundlag. Om skulle finna all beslul i denna ordning inle kanavvaktas, skulle dock lagen kunna stiftas genom ett enda beslut. Detta beslulmåsle emellerlid då stödjas av minsl fem själtedelar av de röstande och trefjärdedelar av alla ledamöter. Frågan huruvida ett lagförslagbegränsar någon av de ifrågavarande fri- och rättigheterna skulle avgöras avlagrådet. Fri-och rättighelsulredningens förslag låg i allt väsentligt lill grund förpropositionen 1975/76:209. Föredraganden, dåvarande justitieministern ,ville inle godla ell syslem med krav på kvalificerad majoritet som en del avskyddet för de medborgeriiga fri- och rättigheterna. Han var däremoi inle hellfrämmande för tanken atl förslärka skyddet för vissa rättigheter genom regleromsärskild tidsutdräkt vid behandling av ett förslag lill lag sombegränsar en sådan rättighet. Med hänsyn till frågans kompliceradebeskaffenhei var han emellerlid inle beredd all la ställning till en sådanreglering på grundval enbart av del utredningsmaterial som då var tillgängligt.Han förordade i stället all möjlighelerna all på detta sätt bygga ut skyddetför fri- och rättigheterna skulle uiredas i särskild ordning (s. 89-90). Denyssnämnda minorilelsförslagen i fri- och rättighelsuiredningen fullföljdesmolionsvis i (i partimotionerna 1975/76:2551, fp, och 2553, m).Härjämte lades ett nytt förslag fram genom parlimolionen 2554 (c). Det innebaratl det för lag, som berör någon av de begränsningsbara rättigheterna, skullefordras två beslul av med minsl sex månaders SOU 1978:34 särskilt lagstlflnlngsförfäiande ... 55 mellanrum.De båda beslulen skulle inle behövu vara likalydande. I den andra omgångenskulle dock inle få beslutas längre gående rällighetsbegränsning än det förstabeslutet innefattade. Båda besluten skulle kunnu fallas vid summa riksmöie. Närsynnerliga skäl förelåg skulle lagen dock kunna stiftas genom ett beslul medkvalificerad majoritet. Därvid skulle krävas minsl tre Ijärdedelarav derösiande och merän hälften av ledamöter. Också enligt moiionen 2554skulle lagrådel höras, dock utan au få någon beslulanderält. Konsiitutionsutskotielsmajoritet fann (1975/76:56 s. 12-14) all de skäl, som lalar emot ett syslem medkvalificerad majorilel som en del av räilighetsskyddel, sammanlagna hade ensådan styrka all utskouet inte kunde godla en sådan ordning. Förslaget omgrundlagsstiftningsförfarande för beslul om opinionsfrihetsbegränsande laggodlogs ej heller. Motionen 2554 konstaterades visserligen innebära ett mindreslrängl kruv på beslutsordningen för rättighetsbegränsande lag. Men förslageti denna molion innebur, anförde ulskollei bl.a., en hell ny konsirukiion förriksdagens besluisfallande och del hade presenterats försl genom följdmolionen2554. Utskoitet var inle berett all förorda all detta särskilda beslulsförfarandeskulle antas. Utskottet slällde sig dock inle avvisande lill motionsyrkandenassyfte. Arbelel på att förstärka och fördjupa rättighetsskyddel borde inte sessom avslutat i och med atl proposilionen 1975/76:209 behandlals av . Islället borde arbelel även därefter fortsättas med bland annat en nyuiredningsomgång med följande remissbehandling. Därvid borde man enligtutskottets mening söka efter mönsier av tryckfrihetsförordningen få till stånden särskild yiirandefrihetsgrundlag, som skulle i störsla möjliga utsträckningläcka samtliga opinionsfriheter. Parallelll härmed borde man enligt utskottetöverväga frågan om all förstärka skyddel för rättigheter som ej kan skyddas pånämnda säll. Del skulle kunna ske genom t. ex. en ordning med två beslulmolsvarande den som föreslagits i moiionen 2554. Man kunde enligt ulskolleiockså länka sig andra möjligheler atl skapa viss tidsutdräkt mellan förslag ochslutligt beslut. Motionerna2551, 2553 och 2554 fullföljdes med reservaiioner lill konstitutionsutskottetsbetänkande (s. 71 f, 68 f och 66 f). följde utskottet (rskr 414, KU1976/77:1, rskr 2). Genomdenna reform fick 2 kap. regeringsformen sin nuvarande, kraftigt utvidgadeomfallning. Ändringarna har dock kriliserals såsom olillräckliga. Kritikernahar särskilt hävdat att del materiella skyddel i 2 kap. regeringsformen ivissa delar är så allmänt utformat alt dess skyddseffekt är obelydlig. Molbakgrund av det ovan sagda tillsattes rätiighetsskyddsutredningen. Delvis molsamma bakgrund tillsattes sedermera yttrandefrihetsutredningen (Dir 1977:71).Sistnämnda utredning skall fortsätta massmedieulredningens arbele på atl eftermönsier av tryckfrihetsförordningen utforma en särskildyiirandefrihetsgrundlag. 4.1.3Rällighelsskyddsuiredningens direktiv i denna del Chefenför justiiiedepartemeniet, statsrådet , har såsom en avrällighelsskyddsuiredningens huvuduppgifter angett, att utredningen skall 56 Eu särskiltlagstlflningsförfaiaiide . . . SOU 1978:34 sökaularbela särskilda regler om förfarandel vid rättighetsbegränsandelagsiiftning. Syfiet är all ställa upp hinder mol atl en riksdagsmajorileluinylljar möjligheten att inom de ramar regeringsformen ställer upp beslularättighetsbegränsningar av ell slag som normall skulle te sig helt oacceptabla.Departementschefen länker här på l. ex. sådana fall, då är föremålför pålryckningar från främmande makl eller påverkas a v en tillfållig inhemskopinion. En naiurlig lösning förefaller honom vara all skapa regler sominnebär, all rällighelsbegränsningar inle kan beslutas lika snabbi som vanliglag. Vid Ulformningen av sådana regler får man bland annal la ställning till omett krav på särskild tidsutdräkt skall gälla undantagslöst eller ej. Det kanlänkas alt på vissa områden bör kunna få till stånd en rällighetsbegränsningutun sådan tidsutdräkt. annal tänkbart undanlag ärdet fallel, atl enbelydande majoritet inom kan vinnas för ett lagförslag.Departementschefen påpekar alt behovet av ull kunna begränsu räiligheter genomell endu beslul ökar ju siörre del räliighelsområde är som omfattas av desärskilda förfarandereglerna. Del bör därför också övervägas, om dessa reglerkan begränsas lill au gälla opinionsfriheierna eller om de skall ha siörreräckvidd. 4.2 anförda argument för och mot en särskildbeslutsordning 4.2.1 Vid lillkomslen av regeringsform Fråganom ell särskilt beslulsförfarande för räiligheisbegränsande lag diskuleradesinom grundlagberedningen. Del gällde närmasi ell krav på kvalificerad majoriteti för beslul om sådan lag. Förespråkarna för detta frånföllemellertid sill krav härpå i samband med en allmän överenskommelse inomberedningen i rältighelsfrågorna. Beredningens betänkande innehåller därföringen diskussion av problemel. Iproposilionen (1973:90) logs frågan däremoi upp, och departementschefenmoiiverade varför han tog avstånd från ell sådani särskilt lagstiftningsförfarande.Vid riksdagsbehandlingen enades man i konsiiiulionsuiskollel (1973:26) om allrältighelsfrågorna skulle uiredas på nyll. Ulskollei gick därför i sillbetänkande inle närmare in på de olika sakfrågorna. Den argumentation i frågaom ett särskilt förfarande för räiligheisbegränsande lag som kan hämias frånförarbetena lill regeringsform går således enbart i negativ riklning.Den finns som sagl i propositionen 1973.90(s. 196-198)och innebärsammanfattningsvis följande. Somexempel på en särskild lagsiifiningsprocedur för beslul om rättighetsbegränsandelag nämnde departementschefen beslut med kvalificerad majoritet eller beslut iden ordning som gäller för grundlagsändring. Eu system med en sådan procedurhade emellerlid avgörande nackdelar, ansåg han. Om man låler skyddet omfattasamtliga de fri- noch rälligheler, som lages upp i regeringsformen, skulle detkomma au beröra omfattande lagslifiningsområden. a. skulle ingenstrafföestämmelse med frihetsstraff i skalan kunna beslutas annai än i densärskilda ordningen. Deua innebar i sin lur atl skyddel skulle komma alt siräckasig långl uianför de lypiskl politiska rällighelerna. SOU1978:34 särskilt lagsiiflningsjörjärande ... 57 Skyddelskulle komma ull gulla också i. ex. näringsverksamhet och andru frågor avekonomisk nalur. Om mun å andru sidan försökte göra undantag Irån kruvel påsärskild beslutsordning i fråga om vissa frihetsberövanden, mötte manbesvärliga gränsdragningsproblem område där meningarna kunde bryta siggällde frihetsinskränkningar av del slag som ligger i föreskrifiernu omvärnplikt, civilförsvarsplikl och annan tjänsteplikt. En regel alt sådanaföreskrifter skulle få beslutas endasl med kvalificerad majoritet skulle enligtdepartementschefen kunna innebäru att försvarspolitiken i viktiga hänseendenkom ull beslämmas av en minoriiei inom . Hurman än avgränsade det särskilda förfarandets lillämpningsområde fick mun räknamed alt dettu skulle kunnu omfatta också föreskrifier i ämnen som är poliiiskikontroversiella men där de akluella frågorna i prakiiken saknar rimligt sambandmed enskildas fri- och rälligheler. 1 sådana fall skulle en särskildbeslulsregel på eu otillböriigl säll kommu i sirid med den för den demokraiiskabeslutsordningen grundläggande majorilelsprincipen. exempel bland mångu på de lagiekniska problem man möler nämndedepartementschefen de full där olika typer av rättigheter bryier sig motvarandra. I sådana fall medförde kravet på särskild beslutsordning förinskränkning av en rättighet svårigheler all genom posiliva lagbestämmelserskydda en motstående rättighet. Departemenischefenpåpekade vidare all del inte gick all precisera det särskilda förfarandetstillämpningsområde ulan all regleringen blev myckel ulföriig. Del förelågdärför en betydande risk för all en domstol eller annan myndighei skulle iniaen annan slåndpunkl än i frågan, huruvida en lag inskränker engrundläggande räiiighel. Delta skulle kunnu leda till all myndigheien ansåg enlag, som antagits enligt de vanliga reglerna för lagsiiftning, vara ogillig.Grundlagsenlighelen i uifärdade lagar kunde komma alt ofta sällas i fråga.Konflikter skulle kunna uppslå mellan och de rällslillämpandeorganen. Sådana konflikter skulle på lång sikt kunna förringa allmänhetensförlroende för lagar som utfärdats i behörig ordning. Varje sysiem med särskililagstiftningsförfarande skapade enligt departementschefen ime bara risker förolustiga procedurslrider i . Del innebar också, och framför ulll, påsikl en pålaglig risk för polilisering av domslolarna lill nackdel både fördemokraiin och rällssäkerhelen, anförde han. Majoriieteni fri- och rättighelsuiredningen ville inle ha något särskilt beslutsförfarandeför räliighetsbegränsande lag (SOU 1975:75 s. 100-101). Vadförsl gäller meloden med krav på kvalificerad majorilel ansåg ulredningen skulle kunna leda lill en förskjulning av de politiska maktförhållanden somblir en följd uv de demokraiiska valen. Meloden .ansågs inle siämma medmajorilelsprincipen, som är eu grundläggande inslag i den politiska demokraiin.Mun kunde inle acceptera en räitighetsreg-lering som underminerar delpariamentariska sysiemel därhän, all olika minoriteter till och tätt får slyrade poliiiska beslulen. Ulredningen underströk också värdel av atl medborgarnakunde förändra samhällel. 8 Ett särskiltlagsiiftningsförfarande . . . SOU 1978:34 därförinle införa sådunu nya momenl i besluisfultundei som hindrar eller fördröjerfolkviljans utslag. Medveiandci om au kunna påverku besluten innebar enfbrankring uv demokraiin hos medborgarna. Man kunde därför från principiellautgångspunkter inle tänka sig en ordning som med verkan fördel reguljäralagstiftningsarbetet ställde krav på kvalificerad majorilel Ibr beslul avriksdagen. Dessaprincipiella invändningar ansåg ulredningen även om meloden skullereserveras Ibr beslul om inskränkningar i vissu rättigheter. Enrättigheisbegränsning kunde ingå som en del i ell siörre förslag på l. ex. delekonomiska eller sociulu områdel. Förslaget kunde i och för sig sakna varjesamband med de grundlugsskyddade fri- och rällighelerna. Del kunde inle vararimligt, anförde ulredningen, all i ell sådani fall kräva kvalificeradmajorilel för genomförandel av ell reformförslag. Som exempel nämndes ull man isamband med en reform som rör näringslivet eller medborgarnas sociala förmånermåste besluta vissa föreskrifter om lyslnadsplikl för de funklionärer som skalladminisirera reformen i fråga. Förövrigi skulle, anförde ulredningen, en ordning med kvalificerad majorilel förrällighelsbegränsningar inle vara någon adekval skyddsmeiod. Den hindrar juinle beslul bakom vilka slår stora riksdagsmajoriteler. Ulredningen kundeföresiälla sig upphetsade lägen i vilka en belydande riksdagsmajorilel-eveniuelli riksdugen i dess helhei -skulle kunna vinnas för förslag sominnebar långlgående begränsningar i rällighelerna. Deprincipiella invändningar som ulredningen sålunda anförde mol ell syslem medkvalificerad majorilel gjorde sig enligt utredningens mening med ungefär sammastyrka gällande i fråga om andra former av särskild procedur förräliighetsbegränsande lagbeslui. Som exempel nämndes en ordning som innebär allen riksdagsminoriiet kan ivinga fram ell längre uppskov med ell sådani beslul. Somframgått i det föregående valde fri- och rätiighelsulredningens majorilel istället en maleriell metod i förening med ell judiciellt skydd. En närmareredogörelse för dessa grundlagsregler har lämnals i kapilel 2. Tvåreservanter (SOU 1975:75 s. 215 f och 228 f) ville, som lidigare sagls, härulöverha ell särskili förfarande för - främsi - beslul om lag som begränsar någon avopinionsfriheterna eller skyddel för förtrolig meddelelse. De utgick från alldel föreslagna materiella skyddel inle var tillräckligt, eftersom del lillstora delar var så allmänt formuleral all det kunde lolkas i skilda rikiningar.Förfarandeskyddel skulle, hävdade reservanlerna, inle leda lill all minoritelerskulle komma all slyra politiska beslul. Minoriteten skulle bara kunna påfordrauppskov. Vidare framhölls utt tanken med ett grundlagsskydd jusl var all i vissmån hindra en riksdagsmajorilel från atl beslutarällighelsbegränsningar. Del skulle, som en av reservanlerna uttryckte saken,"inte vara möjligl alt med någon enda rösts majorilel inom loppelav beslula om omfatlande inskränkningar av demokratiska fri-och räuigheler". Enav reservanlerna underströk särskilt regelns funklion som minoritets-skydd. 1proposilionen 1975/76:209 (s. 89) fann departementschefen, som lidigare sagts,atl det inte var möjligl all godla ell syslem med krav på kvalificeradmajorilel som en del av räiiigheisskyddei. Föruiom de skäl som anföris av fri- SOU 1978:34 Ett särsklli lagsiifhiingsföffarande ... 59 ochrätiighelsulredningens majorilel tryckte hun på ull del här skulle vuru frågaom all kombinera ell malerielll skydd med ell förfurundeskydd. 1 övrigi pekudedepartemenischefen särskilt på de vådor som oftu ålerkommunde Ivisier iprocedurfrågor kunde föru med sig. Emellertid var hun inle hell främmunde förlänken på ell visst måtl uv uppskovsförfarunde i fri- och rällighetssammanhang.I första hand hänvisade hun därvid lill del särskilda behov UV ulrymme lorallmän deball kring ell ruilighetsbegrunsunde lugförslag som ibland kanföreligga. Regler om en särskild lidsuldräki mellan förslag och beslul skullevidare förbättra möjligheler alt underkasta frumlagda lagförslag ennoggrann prövning mol bakgrund bl. u. av de synpunkier som kunde ha förts frami den allmänna debatten. Frågan om möjlighelernu all införa ell sådaniuppskovsförfarande borde uiredas närmare. Konsiiiuiionsulskoliels(I975/76:56)fiesta ledamölerdelade den syn påeii sysiem med krav på kvalificerad majorilelsom fri- och rätiighelsulredningens fierlal och departemenischefen gellullryck för. Vud särskili belräffar molionernu 2551 (fp) och 2553 (m)ansågutskoitet bl. a. all det var principiellt betänkligt atl lagrådet skulle fåbefogenhei ull med för bindande verkan avgöra frågor om lillämpningav grundlag. Vad beträffar kravel på beslul i grundlagssliftningsordning såskulle det bl. a. innebära, all en ime ringa del av den nu gällandelagsiiftningen i verkligheten fick nära nog grundlags karaklär ulan atl detlavaril från början avsetl och ulan all lagsliftningens innehåll anpassatsdärefter. Konsekvenserna av ett genomförande av den angivnaordningen kunde enligt utskoltels mening inte överblickas. Också mol de mindrestränga förfarandekraven i moiionen 2554 (c) kunde enligi uiskoileis meningresas åtskilliga av de beiänkligheier som kunde anföras mol de motsvarandeförslagen i motionerna 2551 och 2553. Särskilt framhöll ulskollei allförslaget i motionen 2554 var avsell all gälla alla i 2 kap. regeringsformenangivna fri- och räiligheter. Del skulle då bli tillämpligt påen myckel stordel av lagbesluien,i. ex. på alla lagar där frihetsstraff ingår som sanktion.Som tidigare framgått var utskottet emellertid posilivi till atl frågan om ellmera begränsal uppskovsförfarande utreddes. Denulskoltsminoriiet som reserverade sig i anslutning till moiionen 1975/ 76:2554anförde (s. 66) atl ell system med obligalorisk lagrådsgranskning saml tvåriksdagsbeslut med viss lid emellan ger en i praktiken myckel väsentligförstärkning av skyddel i förhållande lill vad som föreslagils i proposilionen.Därigenom garanleras en omsorgsfull sakbehandling och möjliggörs enmeningsfylld allmän debait i lagfrågor som rör de grundläggande fri- ochrätiigheterna. Enighet rådde om atl del starkaste skyddet för dessa rällighelerligger i det demokraiiska sysiemel som sådani. Del var då nalurligl, anfördedessa reservanter, att i enlighet med moiionen 2554 inrikla reformer på attförbättra del demokraiiska systemets funktionssätt, så atl del ger de enskildamänniskorna ökade möjligheter till insyn, påverkan och kontroll. Dereservanter som fullföljde motionerna 1975/76:2551 och 2553 i nu förevarandedel (s. 68 f och 71 f) argumenterade på liknande sätl som molsvarandereservanter i fri- och rättighelsuiredningen. De ansåg vidare all moiionen 2554ej gav tillräckligt skydd. Frågan huruvida del särskilda o Ett särskiltlagstiflningsförfaraiuh'. . . SOU 1978 34 förfarandetvar lillämpligl i eu vissl fall skulle nämligen enligi den moiionen avgöras medenkel majoritet i - lål vura au rådgivande yllrande av lagrådeldessförinnun inhämiades. Enligt moiionerna 2551 och 2553 skulle molsvarandefråga avgöras av lagrådel - således av ell från de poliiiska inslansernafrislående orgun. 4.3 Den materiella metodens möjligheter är begränsade;också ett förfarandeskydd behövs Räiiigheisskyddsulredningenär enig om all del är bäsi. om regeringsformens räiiighetsskydd ulformas med enmateriell metod. Det innebär alltså alt man i grundlagen anger vilkarällighelsbegränsningar som skall få beslula. 1 försia hand bör delske genom undantagslösa regler. Annars får mun unge i vad mån de olika fri- ochrällighelerna skall kunna begränsas. Endust när den maleriellu meloden visarsig inle kunna leda lill ett tillfredsställande grundlagsskydd, bör mantillgripa metoden med ell surskilt besluisförfurande för räiligheisbegränsandelagar. Fri-och räiiighetsuiredningen gav exempel på flera sätl all ulforma ell malerielllskydd i regeringsformen förde fri- och rälligheler som skall kunna begränsasgenom vanlig lag. Man kan söka all i grundlagen ange tillåtna ändamål förrällighelsbegränsningar. Innebörden är all alla andra inskränkningsändamål ärförbjudna. Eu exempel på denna metod är 2 kap. 14 S regeringsformen. Metodenkan givelvis användas bara när man kan idenli-fiera alla behövligainskränkningsändamål och antalet sådana är någorlunda hanleriigl. annal säuär alt ange vilka inskränkningsändamål eller vilka inskränkningsgrunder som ärförbjudna. exempel härpå i 2 kap. regeringsformen är 12 S andra slyckelsisla meningen. Teoretiskt skulle man vidare kunna länka sig all söka angesiiuaiioner, i vilka rällighetsbegränsning skulle vara lillålen. En meraallmän, och naturligtvis diffus metod är all söka kvalificera de motstående inlressen,som skall få föranleda rällighetsbegränsning, genom all lala om"särskilda skäl" eller "synnerliga skäl" eller, såsom i 2kap. 13 S förslu slyckel regeringsformen, "särskilt vikliga skäl". Enannan meiod är all direkl la sikle på den "kärna"av en fri- ochrättighet, som man aldrig skall få inkräkta på, och söka positivt beskrivadenna kärna i grundlagsiexten. sleg i riklning mol en sådan kärnbeskrivningkan i fråga om yttrande- och informationsfriheterna sägas ha lagils i 2 kap. 13S andra slyckel regeringsformen. 1enlighel med den utgångspunkt, som rällighetsskyddsutredningen deklareralinledningsvis i della avsnitt (4.3), har ulredningen ägnal viss uppmärksamhetål frågan, om del inte är möjligt all förbättra regeringsformens materiella skyddför opinionsfriheierna. Ulredningen har därvid följt två olika huvudlinjer.Dels har den övervägt frågan om en bätire kärnbeskrivning i fråga omyttrandefriheten (gäller skyddet mol efterhandsingripande från del allmännassida). Och dels har ulredningen tagil upp spörsmålet om ell principielll förbudmol förhandsingripande från det allmännas sida när del gäller yttrandefrihetensaml möles- och demonstralionsfrihelerna. I förslnämnda hänseendehar ulredningen undersökl en grundlagsregel av