prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Sådana regler kan fö särskild belydelse i fall då alternativa grunderåberopas för en lalan och skilda domstolar enligt huvudregeln är behöriga atlpröva dessa grunder. En gemensam handläggning kan också tänkas vara praktisktmotiverad när de olika typer av skador som målen rör har orsakals av samma föromgivningen riskabla verksamhei. Som jag lidigare har sagtfinns särskilda bestämmelser om sirikl skade-slåndsansvar i vissa lagar som ärdirekt inriktade på speciella verksamheter, t.ex. i atomansvarighelslagen ochlagen om ansvarighet för oljeskada till sjöss. Dessa bestämmelser bör i principinte omfattas av utredningsuppdraget. Utredaren bör dock uppmärksamma vilkakonsekvenser de allmänna regler som han föreslår kan fö på dessa och liknandeområden som är eller inom en nära framlid kan komma att bli föremål försärskild reglering. Närdet exempelvis gäller oljeskador är att märka atlfrågorna om ersättningsgill skada, sakägare och beviskrav i allt väsentligt harlämnals oreglerade i lagen om ansvarighet för oljeskada till sjöss, på sammasätt som i den konvention som lagen bygger på. Utredarens förslag i dessafrågor kan därför, om inte annat föreskrivs, vänlas fö belydelse också föroljeskadorna. har medanledning av den motion som jag har nämnl också lagit upp frågan omförsäkringsplikt vid sprängningsarbeten och begärt utredning på den punkten (LU1976/77:3, rskr 1976/77:13). Denna fråga bör prövas av utredaren. Denne böröverväga inte bara om del behövs ett obligatoriskt försäkringsskydd vidsprängningsskador utan också om behovei av bestämmelser om försäkring somkomplement lill skadeståndsreglerna är särskilt framträdande vid någon annantyp av skada. För del fall atl ettförsäkringsobligalorium skulle förordas är del en grundläggande fråga vem somskall åläggas försäkringsplikt och vad försäkringen skall omfatta. Detnaluriiga är au försäkringsplikten kopplas lill skadeståndsreglerna. Den somenligt dessa är ersättningsskyldig för skada skulle i så fall vara skyldig aUläcka sill ansvar genom försäkring. Del ankommer på utredaren att pröva vilkamodifikationer i denna princip som kan behöva göras, bl.a. med hänsyn lill defall då flera kan göras ansvariga för samma skada, exempelvis bådefastighetsägare och entreprenör. Vidare för undersökas hur man från samhälletssida bör kontrollera försäkringsplikten och vilka påföljder som bör föreskrivasför den händelse försäkringsplikten inte fullgörs. En möjlighet kan vara allgöra innehavet av försäkring till en föruisättning för tillstånd till denaktuella riskabla verksamheien. I fråga om exempelvis sprängning inomsladsplaneral område krävs enligt allmänna ordningsstadgan (1956:617) tillståndav polismyndighet. Enligt byggnadsstadgan (1959:612)behövs i vissa fallbyggnadslov för bl.a. schaklning, vartill sprängning räknas. Utredaren börpröva i vad mån kontrollen av försäkringsinnehav lämpligen kan ske i sambandmed tillståndsgivning av detla slag. Utredningsarbetetbör bedrivas i nära samråd med miljöskyddsutredningen. Utredaren bör vidarebeakta rättsutvecklingen på områdel i de andra nordiska länderna. A 1978/79. Del II Ju:10 Skr 1978/79:103 50 Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemsläller jag alt regeringen bemyndigarchefen för justiiiedepartemeniet atltillkalla en särskild utredare med uppdrag alt utreda frågor om skadestånd vidmiljöskador, allbeslula om sakkunniga, experier, sekreterare och annal biträde åt utredaren. Vidarehemsläller jag alt regeringen föreskriver atl kosinaderna skall belasta andrahuvudtitelns kommiltéanslag. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. 10.Översyn av brottsförebyggande rådet (BRÅ) StatsrådetWirtén, anför. Underslutet av 1960-talel och i början av 1970-lalet framfördes i skilda sammanhangönskemål om ett centralt och samordnande organ på kriminalpolitikens område.Vid riksdag ullalade sålunda jusiiiieutskoltel (JuU 1972:24) att detkunde finnas skäl alt överväga inrättandet av ett cenlralt organ för all fö ettmera samlat grepp på det kriminalpolitiska utvecklingsarbelel. Ett centraltråd borde enligt utskottet ha den övergripande uppgiften att samordna, planeraoch prioritera reformverksamheten och fungera som ett komplement tillutredningar eller kommittéer av traditionellt slag. 1januari 1973 tillkallade min företrädare en sakkunnig för all lägga framförslag lill uppgifter för och organisation av ett cenlralt råd för samordningav samhällets insatser mol brott. Utredningen avlämnade betänkandet(Ds Ju 1973:6) Det brottsförebyggande rådet. Ulredningen föreslog all eitcentralt råd for förebyggande av brott skulle inrättas. Rådet skulle enligt förslagetbli en fristående myndighet direkl under Kungl. Av budgetskäl ansågs detinte möjligl alt ge rådet denna ställning förrän den Ijuli 1974. Med hänsynlill det angelägna i atl rådets arbeie snarasi kom igång föreslog ulredningenalt en kommitté skulle tillsättas med i huvudsak sammapersonsammansättning och arbetsuppgifter som det kommande rådet. Genom beslutden bemyndigades dåvarande chefen för alltillkalla högst 16 sakkunniga med de uppgifier som ulredningen om ettbrottsförebyggande råd hade föreslagit för rådet och med uppdrag att utarbetainstruktion för della råd. Med stöd av bemyndigandet tillkallades desakkunniga, som antog namnet . 11974årsstalsverksproposition (prop. 4) togs på grundval av dels del nyssnämnda betänkandet, dels betänkandet Kriminologisk forskning (SOU 1973:35)frågan om inrättandet av ell brottsförebyggande råd upp lill behandling. 1propositionen föreslogs atl ett sådant råd skulle inrättas fr.o.m. den 1 juli1974. 51 Kommittéer: Del II Ju:10 BRÅär fr.o.m. den en slallig myndighei under juslitiedepar-lemeniel.Enligt sin instruktion (SFS 1974:400, omiryckt 1978:8) skall rådet främjabrottsförebyggande insatser inom olika områden av samhällsverksamheten ochverka för att samhällets och enskildas insaiser mot brott samordnas. följaoch analysera brolisutvecklingen samt göra prognoser om denna, följa,stödja och initiera forsknings- och utvecklingsarbete rörande kriminalitetensorsaker och hur den skall förebyggas samt utvärdera och sprida resultaten avsådant arbeie, verka för samordning avforsknings- och utvecklingsarbete på det kriminalpolitiska området, genomutredningar och initiativ medverka i det kriminalpolitiska arbetet. BRÅleds av en slyrelse med minst 16 ledamöter som utses av regeringen och sominnefattar en bred representation av viktiga samhällsfunktioner. SiyreLsen harf n. Bland dessa återfinns bl.a. förelrädare för de fem störslapartierna i , statssekreterarna i justitie-, socialochutbildningsdepartementen, företrädare för arbetsmarknadsorganisationerna,, försäkringsbranschen och den kriminologiskaforskningen. Styrelsen bestämmer rådets inrikining i stora och principiellafrågor. Ett verkställande utskott och rådels kansli har ansvarei för denlöpande verksamheten. 1 utskottet ingår rådets ordförande och kanslichefensaml fyra ledamöier av styrelsen. Rådetbiträds av en expertgrupp och i vetenskapliga frågor av en vetenskaplig grupp.Till rådet är även knuten en stor krels av kontaktmän som har utökatsfortlöpande. Rådetskansli, som föreslås av en kanslichef beslår av en utredningsenhet och enutvecklingsenhet. antal arbetsgrupper svarar för en stor del av rådelsutredande verksamhet. Ledamöier i arbetsgrupperna är främst företrädare förmyndigheler och organisationer som berörs av den fråga som är aktuell. Arbetsgrupperna harbetydande möjligheter att arbela självsiändigi inom ramen för de direktiv somstyrelsen har fastställt. De behandlar olika frågor av särskild belydelse inområdels verksamhelsområde. De rapporter som arbetsgrupperna lägger fram behandlasi rådets kansli. Därefier beslutar styrelsen eller verkställande utskottetvilka åtgärder rådet skall vidla i anledning av rapporterna. Tjänstemännen vidutredningsenheten är sekreterare i några av arbetsgrupperna. I flera avgrupperna har sekreterare hämtats från andra myndigheter. Inom den kommitté somföregick BRÅ tillsattes nio arbetsgrupper. En arbetsgrupp skulle verka för allåtgärder vidtogs framför allt från samhällets och företagens sida för atlhindra uppkomslen av brottstillfällen och i övrigt försvåra möjlighelerna altbegå brott (broltskyddssgruppen). En arbetsgrupp skulle ägna sig åt frågor omkriminalilelsprognoser. En arbelsgrupp skulle verka för en samordning av delexterna och interna informationsarbetet inom rättsväsendets område. har beslutat om en översyn avinformationsverksamheten enligt särskilda direkliv. För narkolikafrågor fannsen särskild arbetsgrupp med uppgifi atl följa utvecklingen inom och utom landetpå området. En arbetsgrupp hade lill uppgift att verka för samarbele mellansocialvård, skola och polis och en arbetsgrupp skulle ägna sig ål frågorangående brottsförebyggande verksamhet bland barn och ungdom i skolåldern. Enarbetsgrupp hade lill uppgifi DelIIJu:10 Skr 1978/79:103 52 attverka för all ålgärder vidlogs i syfte all underlätta anpassningen i samhällelav personer som avtjänade frihetsberövande påföljder. Skolundervisningen i lagoch räll skulle följas och främjas av en arbelsgrupp. Slutligen ålåg del en arbetsgruppatl överväga hur uppgiften all verka för atl lagstiftningen håller jämna stegmed samhällsutvecklingen skulle lösas. Dessa arbetsgrupper fortsatte sittarbete inom BRÅ efter . Den sist nämnda arbetsgruppen erhölldärvid namnet den kriminalpolitiska arbetsgruppen och fick i uppdrag attbiträda rådet i behandlingen av sådana frågor som är av grundläggande betydelseför rådets medverkan i det kriminalpolitiska utvecklingsarbetet. 1anslagsframställningen för /79 redogjorde BRÅ närmare fören inomBRÅ gjord översyn av arbetet inom utredningsenheten. Som ett led i översynenhar vissa arbetsgrupper planenligt avslutat sitt arbele och nya har påbörjatsin verksamhei. En ny arbetsgrupp för barn- och ungdomsfrågor har t.ex. inrättats.Analys och prognosgruppen saml narkolikagruppenharöverförts lillutvecklingsenheten medan informationsgruppen har knutits cenlralt till rådetskansli. Den8 beslöt regeringen på min föredragning atl uppdra ål BRÅ attföranstalta om en översyn av lagstiftningen mol den organiserade brottslighetenoch den ekonomiska kriminaliteten. Uppdragei har inneburil atl inomutredningsenheten har inrättats en styrgrupp och tre arbetsgrupper. Utvecklingsenhetenskall samordna och ta initiativ lill forskning inom rådels verksamhelsområde.Den skall också utvärdera resultaten av sådan forskning. En uppgift är atlomsätta forskningsresultat i förslag till åtgärder eller behandlingsprogram.Enheten skall sedan undersöka verkan av sådana ålgärder och program. Enhetenmedverkar vidare i arbetel på atl analysera brolisutvecklingen och förbättraden stalisliska informationen om brott. Rådet delar en gång ut anslagtill utomstående forskare och lill myndigheler inom justitiedepartementetsverksamhelsområde (inomverks-forskning). Ärendena bereds inomutvecklingsenheten. Den vetenskapliga gruppen yttrar sig också omansökningarna. En vikiig uppgifi för BRÅ är all sprida information omforskningsresultat av kriminalpolitisk betydelse. För alt underlätta samarbelemed universitetsforskarna finns del vid varje universitet en kontaktman som kanförmedla upplysningar. drivs fiera utvecklingsprojekt. Det t.v. mest omfattande är projektetfrivårdsförstärkning - Sundsvallsförsökel - som har beslutats av år1970. Del innebär atl man har förstärkt resurserna väsentligt inom ettfrivårdsdistrikt () och att man följer upp denna satsning genom envetenskaplig undersökning. Effekten av försöket, framförallt förklienterna,står i blickpunkten förden vetenskapliga uppföljningen. Slutrapportenom försökverksamheten vänlas föreligga /79. BRÅhar bedrivit en omfattande informationsverksamhet. Information omBRÄ:s löpande arbete lämnas i en periodisk tidskrift med namnet utkommer med fyra nummer . Upplagan är f n. 10.000 exemplar.Resultatet av BRÅ:s forsknings- och utredningsarbete presenteras i en svenskoch en engelsk rapportserie. BRÅ ger också ut en promemorieserie. Den är avseddför utredningsoch uivecklingsrapporter av mer begränsal allmänt intresse. BRÅbedriver dessutom informationsverksamhet genom utställningar, konferenser ochbroschyrer i skilda ämnen. BRÅ stödjer genom rådgivning samt bidraginformationsprojekt som lillkommer på t.ex. organisationers eget initiativ.Slutligen har BRÅ en omfaitande verksamhet för au planera och la emot 53 Kommittéer: Del II Ju: 10 ulländskaoch svenska studiebesök. Mot bakgrund av vissaantaganden om samhälls- och kriminaliielsutveck-lingen anges i BRÅ;sanslagsframställning för /79 fem huvudmål inom vilka BRÅ;sutvecklingsenhet bör vara verksam. Sålunda bör sambandet mellan kriminalitetoch samhällsförändringar uppmärksammas. Kriminalitet bland unga och åtgärdermot denna form av brolislighel är ett andra huvudområde. Ett tredje komplex avuppgifter med ett inbördes sammanhang är polisforskning, analyser avbrotlssituationer, lokal miljö och den geografiska fördelningen avbrottsbekämpande åtgärder. Analyser av återfallssiatistik och nya former avövervakning för frivårdsklientel är ell fjärde huvudområde. Det femlehuvudområdet är narkotika och brottslighet, dvs. sambandet mellannarkotikamissbruk och kriminalitet. Såsom ett sjätte område har lillkommil denorganiserade och den ekonomiska brollslighelen. Erfarenhelerna avutredningsverksamheten har enligt den inom BRÅ gjorda översynen visat på behovav en förändring av denna. Därvid har följande ändringar bedömts vara i försiahand påkallade. mer problem-orienterat arbete på områden med direktbroiisförebyggande mål i blick-punkien bör eftersträvas. Detta arbele börförankras i huvudsak i mindre referensgrupper i slället för som isiörre arbetsgrupper. En samverkan mellan rådets utrednings- och utvecklingsenheti bl.a. det problemorienierade arbetet behövs. Slutligen krävs ett ökal ochfördjupat samarbele mellan informationssekretariatet och rådets övriga enheter.Rådet har också funnil del vara nödvändigt all se mera restriktivt på arbetelmed försöksverksamheter. Dessa har visat sig kunna ta i anspråk alltför stordel av rådets resurser. 1 princip anser sig rådet därför inte böra ifortsättningen driva försöksverksamhet i egen regi. innebär inte allrådet ej kan medverka i försök som drivs av andra organ. Översynen har ocksåmedfört all inom kansliel har inrättats en grupp för beredning av frågorangående samordning och inrikining av rådels brottsförebyggande arbeie.Uppgifterna för de lill utredningsenheten knuina arbetsgrupperna sägs kunnaindelas i tre block, nämligen sociala åtgärder, rältsväsendel samt bronsskydd.De ire blocken omfattar alla typer av kriminalitet, både den traditionella ochden moderna, organiserade brottsligheten. För egen del måste jagtill en början konstatera atl brolisutvecklingen forisäiter atl inge allvarligoro. De förhoppningar som kan ha funnits om att det med stigande välstånd föralla skall följa en minskad kriminalitet har inte infriats. De prognoser somgörs visar på en fortsalt ökning av brottsligheten som det mestsannolika. Det är en viktig uppgift för samhället atl vända denna utveckling.Del räcker här inte med kriminalpolitiska ålgärder i inskränkt mening och ökaderesurser lill de rättsvårdande myndighelerna. Det har sålunda efter hand blivitallt mera uppenbart alt ell framgångsrikt arbete på delta område också måstebygga på sådana insatser eller ålgärder som faller under beteckningenbrottsförebyggande verksamhei i begreppets mest vidsträckta mening.Reformverksamhet inom exempelvis familje- och bosladspoliliken,utbildningsväsendet, arbetslivet, fritidsverksamheten samt social- ochhälsovården spelar härvid en framträdande roll. Det är inte minst mol dennabakgrund naturiigt aU behovei av ett särskilt organ med uppgifi atl främjabrottsförebyggande insater inom olika områden av samhällsverksamheten och verkaför atl samhällets och enskildas insatser mot brott samordnas efter hand harframstått som alli mera angelägel. BRÅ:s tillkomst var sålunda resultatet av enmera övergripande syn på brotislighe- DelII Ju: 10 Skr 1978/79:103 54 tensorsaker och säliei alt bekämpa dem. Den nydaning som del här är fråga om hargivetvis väckt både förhoppningar och slorl iniresse. Även inlernalionellt harrådet och dess verksamhei lilldragil sig en belydande uppmärksamhet. BRÅhar nu varil verksamt . Underdenna lid har rådet gjort många viktigainsaiser bl.a. i del kriminalpolitiska utvecklingsarbetet. BRÅ har av trycketutgett 17 s.k. BRÅ-rapporter, nio promemorior och tre rapporter i BRÅ:sinternationella serie. Flera av dessa rapporter har slort allmänt iniresse. Delgäller bl.a. rapporten (1977:7) straffsystem, som under senare lidaktiverat den kriminalpolitiska debatten, och utvecklingsenhetens åriigarapport om brolisutvecklingen. BRÅ;s rapport från en forskarkonferens omallmänprevention (General 2) har blivit internationelltuppmärksammad. Detär enligt min mening klarl alt det behövs ett särskilt organ som har tilluppgift att samordna samhällets insaiser mot brotl. Olika organisatoriskalösningar kan här komma i fråga. En rad alternativ diskuterades också innanregering och riksdag stannade för all inrätta BRÅ. Rådet har anmält alterfarenheterna av de gångna åren ger anledning lill förändring i den hittillsvarandeverksamheien. Även jag anser att det är lämpligt atl BRÅ:s organisaiion ochverksamhei ses över. Jag förordar all en kommitté tillkallas för denna uppgifi. Utredningsarbetetbör inledas med en kartläggning och analys av BRÅ:s hittillsvarande verksamhet.Kommittén bör därvid bilda sig en uppfattning om hur BRÅ har förmått uppfyllade förväntningar som ställdes på rådet vid dess tillkomst och om BRÅ:sbelydelse för det brottsförebyggande arbetet i stort här i landet. Analysen böravse såväl formerna för verksamheten som inriktningen och resullalen av den. Aviniresse i sammanhanget är i vad mån resullalen av verksamheien kan anses haeffektivt förts ut i prakiiken och nått avsedda målgrupper saml hur de olikaprojekten har följts upp från BRÅ:s sida. Motbakgrund av de resultat som erhålls genom karlläggningen bör kommittén läggafram förslag lill BRÅ:s framlida ställning, organisaiion och verksamhei inomdet broiisförebyggande arbelel. Det är enligt min mening inte erforderiigt attutfärda några närmare anvisningar för kommitténs arbele. Jag vill dock peka påatt den brottsförebyggande verksamheien inom BRÅ bör bedrivas på ett sådanisätl alt den fortlöpande kan anpassas till de nya krav som ställs på den genomde ständiga och snabba förändringarna i samhället och av kriminaliteten. Det ärangelägel all organisationen är skickad både för sådana insaiser som kanberäknas ge resultat först i ett längre perspektiv och för punktinsatser ifrågor med särskild aktualitet där snabba resultat kan förväntas. Härvid förden konkreta inriktningen av arbelel inte komma i bakgrunden. Vad som har sagtsnu innebär bl.a. att krav måsle ställas på en röriig organisaiion med bredakontaktytor som ulan tyngande administrativa hinder kan förändras till sininriktning och i formerna för sin verksamhet för atl på bästa sätt fullgöra deuppgifter som framstår som mest angelägna. Kommittén bör bedriva sitt arbeiemed uigångspunki i alt verksamheien inom BRÅ skall fortgå inom nuvarandekostnadsram. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för alltillkalla en kommitté med högsl tre ledamöter med uppdrag atl göra en översynav BRÅ, atlutse en av ledamöterna all vara ordförande. 55 Kommittéer: Del II Ju: 11 allbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annal biträde åt kommittén. Vidarehemsläller jag all regeringen beslutar att kosinaderna för kommiuén skallbelasla andra huvudtitelns kommiltéanslag. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. 11.Översyn av förvaltningslagen m.m. Departementschefen,statsrådet , anför. Närförvallningslagen (1971:290) utfärdades skedde del efter näslan trettioårs förberedelser. Tanken var länge att man skulle försöka åstadkomma enmycket utförlig förfarandelag, som skulle vara gemensam förförvaltningsmyndigheter och förvaltningsdomstolar. För förvaltningens delskulle en sådan lag uigöra en motsvarighel till . Man stannadeemellertid lill sisl för lösningen all ha en förfarandelag förförvallningsmyndighelerna, förvaltningslagen, och en utförligare särskildförfarandelag för flertalet förvaltningsdomstolar, förvaltningsprocesslagen(1971:291). Förvaltningslagen ärkortfattad och överskådlig. 1 sammanlagt tjugo paragrafer slår den fasl vissagrundläggande regler för förfarandel i ärenden hos förvaltningsmyndigheterna.Det har sagls att den anger en minimistandard för handläggning avförvaltningsärenden. Lagen gäller för bådestatliga och kommunala förvaltningsmyndigheter. För de kommunala myndigheternasdel görs dock del vikliga undanlaget atl lagen inte gäller, om ärendei avgörsgenom beslul som överklagas genom kommunalbesvär eller besvär hos kommunalbesvärsnämnd. Också inom den statliga sektorn undanlas vissa ärenden.Förvaltningslagens lillämpning begränsas vidare genom alt avvikandebestämmelser, som förekommer i lag eller i författning som har beslutats avregeringen eller , gäller framför det som är föreskrivet iförvallningslagen. Under åren 1972-1974behandlade vid fiera lillfällen motioner om ytterligare åtgärder föratt förstärka den enskildes rättssäkerhet inom förvaltningen. I motionernaframfördes bl.a. förslag om en rättslig reglering av olikaförvaliningsrättsliga frågor som inte är behandlade i förvallningslagen. Efterhemställan av konsiitutionsutskottet (KU 1972:39, 1973:9 och 1974:62) avslogriksdagen motionerna. Skälet var au något särskilt inilialiv från riksdagenssida inte ansågs behövligt med hänsyn till pågående reformarbete på olikaområden. I sammanhanget anfördes också atl förvallningslagen inte hade varit ikraft så länge atl man hade den överblick över dess effeki som behövdes. Ävenvid 1975/väcktes motioner om åtgärder för atl stärka deenskildas rällsskydd inom förvaltningen och förbättra statsförvaltningensservice åt allmänheten. DelllJu:ll Skr1978/79:103 56 förstunder (KU 1976/77:15). hade den dåvaranderegeringen I976iillsalt en arbetsgrupp (Kn 1976:1) för en översyn avkontakterna mellan medborgare och samhällsorgan. Bland arbetsgruppens uppgifteringick alt göra en utvärdering av de bestämmelser i förvallningslagen som är avsärskilt intresse från den enskildes synpunki. Utskottet framhöll atlarbetsgruppens tillkomst var eti initiativ i räu riklning. Beiräffande de imotionerna berörda frågorna konstaterade utskottet atl rällssäkerhelen i svenskförvallning i och för sig uppfyllde högt ställda krav men atl regelsystemethade byggts ut i snabb takt vilkel fdrsvårai allmänhelens möjligheter lillinsyn och överblick. Enligt utskoltels mening värdet angeläget atl nu fullföljabeslutade reformer genom atl angripa sådana rältssäkerheisfrågorsom direklknölan till den statliga förvaltningen. Särskilt angeläget var det enligtutskottets mening atl förvallningslagen, som hade varil i krafl , blevföremål för översyn. godkände dessa uiialanden. 1december 1976 ersatte den nuvarande regeringen arbetsgruppen för översyn avkontakterna mellan medborgare och samhällsorgan med en parlamentarisk kommitté,som antog benämningen byråkratiutredningen (Kn 1977:7). I direktiven förkommittén anförde chefen för kommundepartemeniet bl.a. att det är angelägelalt åtgärder vidtas för att underlätta medborgarnas kontakter med myndighelernaoch över huvud laget minska byråkratin i samhällel. Han anslöt sig till deriktlinjer som hade dragits upp i direktiven för den tidigare arbetsgruppen.Beträffande förvaltningslagen underströks belydelsen av alt man iutredningsarbetet beaktar synpunkter som gäller de enskildas rättssäkerhet inomförvaltningen. På delta område skulle den nya kommittén ha befogenhei altutarbeta förslag till partiella reformer. Del skulle däremoi inte vara enuppgift för kommittén att gå närmare in på lagstiftningsfrågor av störreräckvidd.