prop · G20385 · 1978-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna i nuvarande jordförvärvslag är utformade såatt ägare av utvecklade och utvecklingsbara lanlbmksförelag i regel inte kanvägras all förvärva närbeläget företag av samma slag i syfte att föra sammanföretagen till en enhet, s.k. addilionsförvärv. Sådan sammanläggning kan sägasuigöra ett av lagens syften. Utredningen anför att detta i många fall harförsvårat för andra jordbrukare att konkurtera om salubjudna familjeföretag,efiersom etablerade jordbmkare med bättre ekonomiska fömtsättningar har haftmöjlighet att förvärva dessa företag som tillskott till företag som de redanäger. Genom denna konkurrens har även prisema påverkats uppåt. Även omsammanförande av familjelantbruk ur den enskildes syn- 1978/79:85 28 vinkelkan vara företagsekonomiskt motiverat är det enligt ulredningen från regional-och befolkningspoliliska synpunkter ett allmänt intresse all del finnsmöjlighet alt förhindra ell sammanförande, när delta är påkallat. Förelag somvar för sig har fömtsättningar all uppfylla målel för rationaliseringspolitikenbör således inte få föras samman till en enhet. Utredningen framhållersamtidigt att detta givetvis inte innebär att man bör hindra en naturiigutveckling av ett familjeföretag i takt med exempelvis familjens förändringeller den tekniska och ekonomiska utvecklingen. Utredningenföreslår mot bakgmnd av det anförda all förvärvstillstånd skall vägras, omförvärvet kan antas medföra atl två eller flera utvecklade ellerulvecklingsbara lanlbmksförelag, som bör bestå som självständiga enheier, förssamman lill en enhet. Om särskilda skäl föreligger bör dock förvärvslillståndfå lämnas. Vidprövning av fräga om särskilda skäl skall anses föreligga för all medgeförvärv som innebär att två ulvecklade eller utvecklingsbara företag förssamman mäsle enligt utredningen hänsyn tas till de möjligheler som föreliggerför de båda företagen att bestå och utvecklas var för sig. Vidare bör hänsyntas till förhållandena i olika delar av landet och i olika bygder. I vissa välutvecklade bygder är nämligen de befolknings- och regionalpolitiska skälen motett sammanförande mindre lungt vägande. bör i likhel med vad som gäller nu även den nya lagen innehålla ensärskild bestämmelse som innebär atl en olämplig uppdelning av lanlbmksförelagkan förhindras. Den nu gällande bestämmelsen har fått betydelse främst viduppdelning av lantbmksföretag som består av flera registerfastigheter,eftersom uppdelning genom försäljning av område av fas-Ughet regleras genomfasUghetsbildningslagen. Utredningen anser atl bestämmelsen bör avse allöverlåtelse av egendom som är taxerad som jordbmksfastighei och således gällavare sig det är fråga om förvärv av hel registerfasiighei eller endast deldärav. En uppdelning bör emellertid enligt utredningen medges, om den intemedför olägenhet av någon belydelse för företaget. Utan hinder av bestämmelsenbör dock tillstånd kunna ges, om särskilda skäl föreligger. Remissinstansernagodtar i allmänhet utredningens förslag att införa en bestämmelse som germöjlighet alt förhindra additionsförvärv. Även jag förordar atl en sådanbestämmelse införs. Flera starka skäl talar härför. Utredningen åberopar främsiregional- och befolkningspolitiska skäl. Jag vill dämtöver framhålla att enutgångspunkt för den statliga rationaliseringspolitiken enligt 1977 ärs beslutär att familjelantbruket skall vara den dominerande företagsformen. Enbestämmelse som hindrar additionsförvärv är en konsekvent följd härav. Ensädan regel är också ägnad att motverka prisstegringar på jordbmksfasligheteroch kapitalplaceringsköp, att hindra uppkomsten av bmkningsenheter med myckelutspritt ägoinnehav och att underlätta kommande generationsskiften. Jagvill dock framhålla att bestämmelsen inte är avsedd all utgöra ett 1978/79:85 29 hinder för utvecklade och ulvecklingsbara förelag allgenom lillköp av lämpligt belägen mark anpassa sig lill förändringar avproduktionsteknik m. m. av huvudsyftena med jordförvärvslagen är ju allfrämja jordbrukels raUonalisering. Men villjag underslryka alt ökningav bmkningsenheternas storlek är rationell endast till en viss gräns. En sädanuppbyggnad och utveckling av siörre företag som frän allmän synpunkt kan ansesvärdefull bör inte ske genom all var för sig utvecklade eller ulvecklingsbaraförelag förs samman. Jag ansluter mig till förslaget alt i den nyajordförvärvslagen ta in en motsvarighel till den bestämmelse i nu gällande lagsom gör det möjligl all förhindra förvärv som kan antas medföra atl utvecklateller utvecklingsbart företag delas upp och detla medför olägenhet av någonbelydelse för företagel. Som nägra remissinstanser, bland dem lantmäteriverket,föreslår bör bestämmelsen begränsas till all omfatia fall där uppdelningen avserlantbruksföretag som består av flera registerfasligheter och någon eller någraav dem avses bli skilda från de andra. Bestämmelser som ger möjlighel altförhindra olämplig uppdelning av en och samma faslighet finns redan i 3 kap.6§ försia slyckel fastigheisbildningslagen och något behov av ytteriigarebestämmelser för dessa fall lorde inte finnas. Dessa bestämmelser börsjälvfallet tillämpas så att de hindrar uppdelning av lantbruksförelag somutgör lämplig brukningsenhet. Jag vill i della sammanhang nämna alt jag kommeratl föreslå vissa ändringar i fastigheisbildningslagen som innebär altunderställning till lanlbmksnämnden skall ske i siörre utsträckning än somhittills skett. Avslyckning av område för jordbruk eller skogsbruk somöverlåtits kommer således enligt förslaget i regel inte an få ske utanunderställning av frågan om förvärvstillslånd. 2.3.4 Juridiska personers förvärv Enligt 4§ andra stycket 1 nuvarande jordförvärvslag intarföretag för förädling av jordbmks- och skogsprodukter eller för distribution avjordbruksprodukter en prioriterad ställning vid förvärv av mark vars alsterskall användas i rörelsen. I praktiken har bestämmelsen fått belydelse främsiför skogsbolag och sågverksföretag vid förvärv av skogsfastigheter. Fram lillår 1965 reglerades de juridiska personernas förvärv genom lagen (1925: 219)angående förbud i vissa fall för bolag, förening och stiftelse att förvärvafast egendom (bolagsförbudslagen). Lagen innehöll ett principiellt förbud förbolag och andra juridiska personer att förvärva mark. Endast genomenklavförvärv gavs möjlighet till arealökning. Övriga förvärv skulle i principmotsvaras av en lika stor försäljning av mark. Härvid togs hänsyn inte baralill arealen utan även till markens produktionsförmåga. För sågverksägare, sominte drev verksamheten i bolagsform, gällde jordförvärvslag. Ilillämpningen ansågs förvärvstillstånd för sådan förvärvare kunna meddelasendasl om förvärvet var lill övervägande nytta för näringslivet i orien ellerom särskilda skäl förelåg. 1978/79:85 30 Utredningenpåpekar att det har förts en livlig debatt om deskogsförädlande företagens förvärv av mark bl. a. i syfte att utökaråvarubasen för sina industrier. Härvid har anförts alt företagen har medverkattill att avsevärt höja priserna på skogsfasiigheter och att en del förvärv isjälva verkei har varil ell slags rolpostköp, där avsikten endast har varil attavverka skogen på fastigheten. De höga priserna i kombination med köparensprioriterade ställning enligt jordförvärvslagen uppges ha försvårat för enskildalantbmkare atl kunna konkurtera om förvärv av skogsmark som behövs förkomplettering av lantbruksföretaget. Det är ocksä uppenbart all ellskogsförelag numera knappasl har möjlighet atl genom köp av skogsmark inämnvärd utsträckning säkra sill rävambehov. Areal- och därmed kapilalbehovelhärför är för slorl. Denproduktiva skogsmarksarealen uppgår sammanlagt till ca 23,5 milj. ha. Sedanlänge ägs av skogsmarken av enskilda, av juridiska personeroch av staten m. fl. Enligten undersökning som ulredningen har gjort av de juridiska personemas förvärvför har en nettoöverföring av sammanlagt 1 100 ha åker och 36000ha skog skett från fysiska personer lill skogsföre-tag. "NSedanjordförvärvslagen trädde i kraft och fram till årsskiftet1975/76 har skogsförädlande företags nettoförvärv av skogsmark uppgått tillsammanlagt 117 400 ha. Ifräga om den skogsmark som ägs av enskilda har den förändringen skett att enbetydande del av marken numera ägs av personer som inte är bosalla på orten. Utredningenpekar på att jordbmksutredning i betänkandet (SOU 1977:17) Översyn avjordbmkspolitiken har funnil alt kombinationen jordbmk/skogsbmk medförbetydande fördelar från flera synpunkter och alt det är angeläget att dekombinationseffekter som dessa företag kan erbjuda tas till vara iralionaliseringsverksamheien. Många av dessa förelag finns i områden där detär svårt att utveckla företagens jordbruksdel och därsysselsättningsmöjligheterna utanför jordbmket är begränsade. Kombinationenjordbmk/skogsbmk ger enligt jordbmksutredningen i sådana områden möjlighet attbygga upp företag där brukaren kan få sin huvudsakliga sysselsättning ochinkomst. Jordförvärvsulredningen åberopar vidare atl det i prop. 1977/78:19 omnya riktlinjer för jordbrukspolitiken, m. m., vilken somjag har nämntnumera har antagits av , uttalas atl det kombinerade företaget innebärfördelar från jordbrukels synpunkt. Utredningenföreslår mot bakgmnd av det anförda att den nya lagen skall utformas så att dekombinerade jord- och skogsbmksföretagen skall kunna utöka sina innehav avskogsmark, där detta är önskvärt frän jord-bmkspolitisk eller regionalpolitisksynpunkt. Sädana tillskottsförvärv bör alltså i princip få företräde framför deskogsförädlande företagen. 1vissa bygder i landet är det vidare av regionalpolitiska och befolknings- Prop.1978/79:85 31 politiska skäl angeläget all även främja lillkomslen avsädana skogsbruks-förelag som bmkas av på orten bosalla personer. Även sådanaförvärvare bör därför enligi uiredningcns mening ges förelräde framför deskogsförädlande förelagen. Del finns dock enligi ulredningen områden där inieall le-digbliven skogsmark behövs för atl tillgodose de nu angivna ägarkalego-riernasbehov. I sådana fall bör skogsförädlande förelag Ullålas förvärva skogsmark.Även om dessa förelag i fortsättningen således inte bör ha samma prioriteradeställning som f. n., bör de enligt ulredningen bl. a. frånsysselsättningssynpunkt även i fortsättningen under vissa förutsäliningar kunnalämnas lillsiånd all förvärva skogsmark. Ulredningen föreslår därför all lagen inie skall innehållanågoi ovillkoriigl förbud för juridiska personer all förvärva mark. Lagen böri stället utformas så all förvärvsUllstånd fär ges om vissa, särskilt angivnaförutsäliningar är uppfyllda. En sädanfömtsättning bör enligt ulredningen vara alt den juridiska personen avslåregendom som är av belydelse för lanlbmkels raUonalisering och är av väsenlligensamma storlek eller värde. Atl forisaii bylesverk-samhet kommer lill ståndanser utredningen vara ett allmänt intresse, eftersom en rationellfastighetsindelning kan främjas härigenom. Enligt utredningen bör i vissutsträckning sådan bytesverksamhet vid lillämpningen av bestämmelsen kunnabetraktas som en fortlöpande verksamhei. Varje enskilt byte behöver därför inteinnebära alt egendom vid ell och samma lillfälle byts mot annan egendom medsamma areal eller värde. Vid bytesverksamheten bör vidare beaktas atl den intemotverkar rcgionalpoliliska syften. En annal fall när juridisk person föreslås få möjlighelall få lillsiånd lill förvärv är atl förvärvet medför all lantbmksföretag, somredan tillhör förvärvaren, blir mer ändamålsenligt. Detta kan gälla förvärv avenklaver och arronderingsförvärv av mindre omfattning. Ett iredjefall bör enligi ulredningen vara alt förvärvel huvudsakligen avser skogsmarksom med hänsyn lill förhållandena på orten inte bör ägas och brukas av personersom är bosalla där. Förvärvaren förutsätts i detta fall driva industriellverksamhet för förädling av skogsprodukter och skall kunna antas komma attvaraktigt använda egendomens produkter i rörelsen. Hänsyn bör därvid tas,föruiom till lantbruksföretagens behov av skogsmark, även till befolkningspoliliskaskäl och lill utvecklingen i näringslivet i orten. A andra sidan bör också deskogsförädlande företagens belydelse för sysselsättningen i orten beaktas.Enligt uiredningcns mening bör det i princip inte förutsättas att förvärvaren idetla fall avslår skogsmark i samband med förvärv. bördock efter en prövning av omständigheterna i det enskilda fallet ha möjlighetalt ställa som villkor att annan skogsmark skall avstås, om den behöver las ianspråk för rationaliseringsändamäl. I fråga om förvärv av fysisk person somdriver industriell verksamhei för förädling av skogsprodukier bör enligt ut- Prop.1978/79:85 32 redningen i princip gälla samma fömtsättningar förförvärvstillslånd som för juridisk person med sädan verksamhet. Ett fjärde fall dä juridisk person bör få förvärva egendomär enligt utredningen då egendomen behövs för annat ändamål än jordbruk ellerskogsbmk, exempelvis för industriellt ändamål eller för exploatering. Sådanaförvärv förekommer enligt utredningen inte sällan och bör tillåtas även ifortsättningen under förutsäitning att det är klarlagt att egendomen får användasför avsetl ändamål. Lagen börenligt utredningen ocksä medge att juridiskapersoner ges förvärvslillstånd, om särskilda skäl föreligger, exempelvis omgemensam-hetsskog behöver utöka sitt skogsinnehav, om egendom är mycket storoch kapilalkrävande eller om förvärvel sker mellan juridiska personer. I nuvarande lag intar även förelag för förädling ellerdistribution av jord-bmksprodukler en prioriterad ställning vid förvärv av markdär egendomens alster skall användas i rörelsen. Antalet sådana förvärvharenligi ulredningen varil ytterligt få. Utredningen anser att tillstånd lillförvärv av lanlbmksförelag, som i huvudsak avses för jordbruk, i princip endastbör lämnas fysisk person. I fråga om angivna förelag bör således gälla s?mmaregler som för andra juridiska personer. Flertalet remissinstanser tillslryker utredningensförslag. Några remissinstanser, bland dem och domänverket,framhåller skogsindustriföretagens belydelse från i;egionalpolilisk ochbefolkningspolitisk synpunkt och anser atl gällande regler bör behållas för deskogsförädlande företagens del. Vissa remissinsianser uttalar farhågor för attden av utredningen förordade bytesprincipen skall komma att motverkarationaliseringssträvandena inom skogsbmket. När bolagsförbudslagen upphävdes ochlillslåndsprövningen i fräga om bolagsförvärv liberaliserades, utgick man frånatt rätl betydande förskjutningar skulle ske i balansen mellan olikaägarkategorier i fråga om innehavet av jordbmksfasligheter. I första handräknade man med betydande utvidgningar av skogsbolagens innehav främst iavfolkningsbygder. Utredningens undersökningar visar atl en viss sådanförskjutning ocksä har ägl rum. Jag delar utredningens och flertalet remissinstansersuppfattning att den nuvarande ordningen enligt vilken vissa juridiska personerges företräde till förvärv av jordbmksfastigheier bör inskränkas. a.rcgionalpoliliska synpunkter bör balansen mellan olika ägarkategorier behållasi stort sett oförändrad. Något absolut förbud mot juridiska personers förvärvbör emellertid inte ställas upp. 1 stället bör som utredningen föreslär i lagennärmare anges vilka riktlinjer som bör gälla för tillståndsprövningen. Jag kani allt väsentligt ansluta mig till utredningens förslag till sådana riktlinjer. När det gäller förvärv av mark i bygder med enbarljordbruksföretag eller med kombinerade jordbmks- och skogsbmksföretag börbolagens för- Prop.1978/79:85 33 värv i princip tillåtas endasl under förulsäiining allförvärven har byteskaraktär och marken inte är mer lämpad all användas för aitbygga upp eller förslärka enskilda jord- och skogsbmk. Fördetia talar bädejordbrukspolitiska och regionalpolitiska skäl. Tvärtemot vad vissaremissinsianser anför anser jag att bytesprincipen bör främjastrukturrationaliseringen i skogsbmket. Därtill kommer att mark som tillhörjuridiska personer som regel inte kan förväntas bli disponibel annal än genombyten. När del gäller kompensationskravet, dvs. kravel pä all juridisk personskall avslå egendom av belydelse för jordbmkeis raUonalisering, bör emellertidsom ulredningen och flera remissinstanser framhåller kravet på överensstämmelsei fråga om storlek eller värde i varje enskild transaktion inte ställas förhögt. I så fall kan del finnas risk för atl strukturrationaliseringenförsvåras. Det kan dock vara lämpligt alt upprätta en långsiktig plan förbytesverksamheten, varvid lantbmksnämnden kan redovisa sina önskemål. Därmedbör bytesverksamheten kunna ske fortlöpande. Jagansluter mig också till förslaget atl juridiska personer bör kunna fåförvärvstillslånd, om förvärvel medför all egendom som redan tillhör förvärvarenblir mer ändamålsenlig. Härmed avses främst sådana fall då förvärvaren intehar någon mark av betydelse för lantbmkets rationalisering all avstå, menförvärvet ändå är lämpligt med hänsyn lill att det avser enklaver i skogsmarkeller annal mindre markområde varigenom arronderingen förbättras. Juridiskapersoner bör även få lämnas förvärvstillstånd om egendomen är avsedd för annatändamål än jordbmk eller skogsbruk eller om sådana särskilda skäl föreliggersom utredningen ger exempel på. Utredningen har vidare föreslagit en regel som enbartavser juridiska personer som driver industriell verksamhet för förädling avskogsprodukter, dvs. sågverk, massafabriker, pappersbmk och fabriker förtillverkning av fiberskivor, spånskivor eller plywood, i fortsättningen kalladeskogsindustrier. Utredningens förslag innebär att skogsindustrierna bör ges utrymmeall förvärva skogsmark inom sådana områden där skogsmarken med hänsyn tillförhållandena på orten inte bör ägas eller brukas av personer som är bosattapå orten. Jag kan i huvudsak ansluta mig till utredningens förslag.Skogsindustrin bör i vissa fall kunna medverka till en positiv utveckling i enbygd genom atl göra insatser för skogsbmkets utveckling och ge tryggadanställning åt skogsarbetarna. är det emellertid nödvändigi all klartskilja mellan å ena sidan sådana bygder som med hänsyn till belägenhet,kommunikationer, samhällsservice och andra omständigheter saknar förutsättningarför enskilt skogsbmk eller för kombinerat jord- och skogsbruk och å andra sidanövriga bygder där det finns efterfrågan på mark från enskilda,förvärvsberätligade köpares sida. Ett tillskoltsförvärv kan i nyssnämnda bygderför den enskilde jordbmkaren ha avgörande betydelse för hans försörjning ochsysselsättning och därmed för möjligheterna att bo kvar i området. Efiersomtillgången på odlad jord är begränsad, ärdet i regel endasl 3 1978179. Prop.1978/79:85 34 genom utökning av skogsarealen som företaget kanutvecklas. Ofta har samma förvärv ingen eller ringa belydelse för bolagetsmöjligheter till ett rationellt utnyttjande av tidigare innehav. Som en allmänriktlinje bör således gälla all skogsindustrins förvärv inte får läggas lillandra områden än som klart hör till förstnämnda områden utan alt ettbytesförfarande av nämnd innebörd kommer lill stånd. En marköverföringtill skogsindustrin får alltså inte motverka de regionalpolitiska strävandena. 2.3.5 Bosättning och brukning m. m. Enligt 4§ första slyckel nu gällande jordförvärvslag fårförvärvstillslånd vägras om det finns anledning ania all förvärvarenshuvudsakliga syfte med fånget inte är alt själv yrkesmässigt och varaktigt ägnasig åt jordbruk på förvärvsegendomen eller driva skogsbruk där som slöd ålförvärvaren lillhörigi jordbmk. 1 praxis har bestämmelsen enligt utredningen kommit attlillämpas på förvärv av mindre och medelstora brukningsenheter, dvs. bondebrukav typ en- och tvåfamiljsjordbmk. Som förutsättning för förvärvslillstånd hargälll all förvärvaren kan bedömas komma alt bosätta sig pä förvärvsegendomenoch även ha sin huvudsakliga sysselsättning på egendomen och ta väsentlig del iarbelel där. Bedömningen av sökandens avsikl med förvärvel är enligtutredningen ofta en grannlaga uppgifi för tillslåndsmyndigheten. Framför alltgäller della vid prövning av förvärv som görs av personer med annanyrkesinriktning, men som i sin förvärvsansökan uppger att de avser all bytayrke och bli aktiva jordbrukare på förvärvsegendomen. Enligt utredningen medför del passiva ägandel i många fallen sämre skötsel av egendomen eftersom en ägare, som inte bor pä egendomen ochägnar sig ät dess brukning, har svårt att utöva samma tillsyn som en aktivjord- och skogsbmkare. Även om åkerjorden arrenderas ut, blir investeringarnaofta eflersalla efiersom en arrendalor, genom den osäkerhei som alllid finns iett arrendeförhållande, är mindre angelägen all salsa arbete och pengar påinvesteringar som kanske någon annan får nytta av. Med hänsyn härtill börenligt utredningen den yrkeskunnige förvärvaren som har för avsikt atl bosättasig på och själv bruka förvärvsegendomen ges företräde vid förvärv av egendommed utvecklingsbart eller utvecklat lantbmksföretag. Utredningen förordar vidare som närmare kommer att framgåav avsnitt 2.3.6 atl - om del är av särskild betydelse frånregionalpolitisk synpunkt - tillstånd får vägras till förvärv av egendom med ej utvecklingsbart eller begränsat utvecklingsbart lanlbmksförelag eller sådani förelag med fiske bl.a. om företaget behövs som komplement till annan sysselsättning för brukare som är bosatt på orten. Utredningen anför att det vid tillämpning en av de nu förordade bestämmelserna kommer att uppstå i slorl selt sam ma svårigheter att bedöma sökandens avsikt med förvärvet som vid till- lämpningen av gällande lag. 1978/79:85 35 Ulredningenföreslår all en beslämmelse som i huvudsak molsvarar bestämmelsen i 4S försiaslyckel nuvarande jordförvärvslag las in i den nya jordförvärvslagen. Fysiskperson bör sålunda fä vägras lillsiånd lill förvärv av egendom med utvecklateller utvecklingsbart lantbruksföretag, om det kan antas all han inte kommeratl bosätta sig på egendomen och yrkesmässigt bruka den. Föratt sä långt möjligt komma ifrån de anlaganden som måste göras i fråga omförvärvarens avsikl med förvärvet föreslår ulredningen vidare alt i den nyajordförvärvslagen skall las in en bestämmelse som gör del möjligl förlillslåndsmyndighelen all uppslälla som villkor för lillsiånd all förvärvarenbosätter sig på egendomen och själv brukar den. Bestämmelsen föreslås blitillämplig i första hand vid förvärv av utvecklade och utvecklingsbaralantbruksförelag, men bör enligt ulredningen även gälla vid lillämpningen avden förordade regionalpolitiska bestämmelsen som avser ej ulvecklingsbara ellerbegränsal ulvecklingsbara företag. Ulredningenföreslåralt tillslåndsmyndigheten skall kunna uppställa sådant villkor efterprövning av omständigheterna i del enskilda fallel. Villkoret behöver såledesinte ställas när det framstår som sannolikt atl köparens avsikt med förvärvetär atl bebo och bruka egendomen. Som exempel åberopar utredningen ansökan frånen arrendator atl få friköpa den egendom som han brukar. Råder emellertidtveksamhet om en sökandes avsikt med förvärvet verkligen är atl bosätta sig påförvärvsegendomen och själv bruka den börenligt utredningen tillståndet görasberoende av all villkoret uppfylls. Är sökandens verkliga avsikl att ägna sigåt jordbruket på förvärvsegendomen blir åläggandel inte betungande. Delmotsvarar ju bara vad han själv önskar. Är avsikten med förvärvet däremot enannan, exempelvis kapitalplacering, kan bestämmelsen antas ha viss avhällandeverkan. Bestämmelsen bör ge prövningsmyndighelen frihet att, beroende påomsländighelerna i del enskilda fallel, ålägga köparen att anUngen bosätta sigpå förvärvsegendomen, alt enbart bmka den eller bådadera . Åläggandelbör avse av fem är. För all bosällning skallföreligga bör förvärvaren vara sladigvarande bosalt på egendomen. Med brukningavser utredningen i fråga om de utvecklade och ulvecklingsbara förelagen altförvärvaren slutar en eventuell tidigare anställning och lar väsentlig del iarbetet i det företag förvärvel avser.