prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — Vistelse i frivårdshem torde,om den skall kunna utgöra etl lämpligt alternativ till en vistelse i kriminalvärdsanstalt,dels kräva ingående tillsyn och övervakning, dels kräva mycket slorapersonliga och materiella insatser. Härvid torde endasi böra framhållas att antalelnu i drift varande institutioner (frivårdsholell) som skulle kunna tjäna som frivårdshemär ytterst begränsat. Härtill kommer del från principiell utgångspunkt onöjakiigai det förhållandet alt det egentliga innehållet i en föreskrift om vistelse i frivårdshemskulle regleras ej av domstolen utan av verkställighetsmyndigheien. RÅavstyrker alt möjlighet öppnas alt såsom särskild påföljdsform meddelaföreskrift om vistelse i frivårdshem. Sammastarka tvivel på tillsynsdom som ersältningför ungdomsfängelse gör sig enligtöveråklagaren i även gällande vid vistelse i frivårdshem.Enligt utredningen skall under begreppet frivårdshem kunna inrymmas olika mereller mindre inslitutionsliknande vistelse-platser alltifrån de nuvarande frivårdsholellenlill enskilda hem. Däresl frivårdshemmet har möjlighet att kunna erbjuda enmer aktiv social verksamhet till förmån för klienten skulle krävas dennessamtycke. Sistnämnda tankegång är i linje med socialutredningens förslag menförefaller olycklig då härigenom exempelvis en brottsbenägen alkohol- ellernarkotikaberoende person utan sjukdomsinsikt skulle avskärmas frän en påföljdmed möjlighet till social hjälp- och stödåtgärd. Överåklagaren förordar såledesatt domstol oavsett vederbörandes samtycke skall ha möjlighet att förordna omvistelse i sådani frivårdshem som kan erbjuda någon form av behandling. Dethar betonats atl en föreskrift om frivårdshem inte får lägga hinder i vägen förden dömde när del gäller att utföra arbeie eller studera och atl vederbörandedärför skall ha rält all lämna hemmet för detla syfte. Del anförs vidare altden dömde under dag- och kvällslid skall ha rätt ägna sig ål umgänge ochfritidssysselsättning utanför hemmet, ibland inbegri- 1978/79:212 182 pandevistelse över natt på annan plals. Mot de anförda synpunkterna, såvitt deberör studier och arbeie, finns ej någon invändning alt göra. Däremotifrågasätts i övrigt hur kontrollfunktionen skall kunna upprälthållas. Detfinns en uppenbar risk all fritidssysselsättningen och umgänget kommer att blidetsamma som att tillsammans med likasinnade begä nya brott. Stor restriktivitetbör således råda för tillålande av alltför mycket verksamhet utanför hemmetsram, ej minsl i beakiande av all vistelse på frivårdshem är en skärpning avpåföljden jämfört med inlensivövervakning. Här gör sig naturligt nog också allmänprevenlivasynpunkler starkt gällande. Slutligen är förslaget i denna del även enresursfråga. Utredningen konstaterar också att tillgången på platser åtminstonetill en början kommer atl bli begränsad. Liknande synpunkler anförs avFöreningen . Hovrättenför anför att ulredningen föreslår all föreskrift alt vistas i frivårdshemskall vara bestämd till högst . Tiden skall bestämmas av rältensom därvid kan ta hänsyn till den akluella brottsligheten. Även om skälet fören föreskrift skall vara att möjliggöra en verksam kontroll av den dömde kommeri verkligheten en föreskrift om vistelse i frivårdshem ofta nog atl i minsllika hög grad bero på atl den dömde behöver en bostad eller på annat sätl ärnödställd. Föreskriften är i ett sådant fall motiverad endast så länge behovetkvarstår. Domstolen saknar möjlighet att vela hur detta skall bli.Utredningen har också lagt i övervakningsnämndens hand att vid behov upphävaeller förlänga föreskriften. Domstolens tidsbestämning framstår även av detskälet som ganska illusorisk. Det kan därför sättas i fråga om domstolen börbefatta sig med denna typ av föreskrift. Enligt hovrättens mening skulle detvara fullt tillräckligt om domstolen när sädan föreskrift meddelades angav denlängsta tid under vilken den dömde skulle vara skyldig att bo påfrivärds-hemmet. skulle därefter få upphäva eller förlängaföreskriften på det sätt som utredningen har föreslagit. Stockholmslingsräii anför alt beträffande den för vilken tillsynsdomen främst kan komma ifråga gäller ofta att han vid lagföringen är så nedgången av gravt missbmk avnarkotika och alkohol att det befinnes påkallat atl meddela föreskrift omvistelse i frivårdshem. Tingsrätten efterlyser en möjlighet att i sådana fallmed tvångsmedel få föreskriften verkställd - inte endast för att fillgodosesamhällets berättigade skyddsintresse - utan också av hänsyn fill den dömdesjälv och till hans egentliga behov. Göleborgstingsrätt erinrar om att den i yttrande över betänkandet Häktning ochanhållande framfört kritiska synpunkter mot förslagel om inrättande avtillsynshem. Samma kritik kan i viss utsträckning anföras även mot utredningensförslag om frivårdshem, även om säkerhetsaspekten inte gör sig lika starktgällande i förevarande sammanhang. Enligt tingsrättens mening är detorealistiskt att tänka sig att vistelse i frivårdshem med dess öppna form pånågot avgörande sätt kan avhålla den dömde från fortsatt brottslighet. Frivårdshemmetsöppenhet och avsaknaden av möjligheten att tvångsvis verkställa de föreskriftersom skall gälla för vistelse i hemmet medför dessutom alt förordnande om ensådan vistelse inte framstår som någon egentlig skärpning av påföljden. Förslagetatt inrätta frivårdshem är enligt i och för sig gott mentingsrätten befarar att det av brist på ekonomiska resurser för inrättande av frivårdsholelloch brisl på enskilda hem som är villiga och lämpliga alt taga emot det avseddaklientelet inte kan genomföras annat än i enstaka fall. 1978/79:212 «,-, 183 ställer sig övervägande kritisk tillförslaget om vistelse i frivårdshem. Styrelsen är emellertid införstådd med sivårighetenatt finna något annal alternativ lill sådan vistelse. Om man emellertid i frivårdshemsammanför etl belastat och brottsbenäget klientel torde risken vara övervägandealt den broltsbefrämjande miljön tillskapas som inte torde motverka återfall ibrottslig verksamhet. avstyrker därför förslagel i dennadel. finner konstraktionen lillsynsdommed föreskrift om frivårdshem svårrealiserbar bl.a. så till vida som frivårdshemknappast kan utbyggas på etl tillräckligt stort antal platser i landet för alt syftelmed institutet skall kunna tillgodoses. Enligt styrelsens mening är det ocksåmindre tilltalande all för ändamålet använda nuvarande frivårds-hotell och frivårdshem.Vistelsen på dessa institutioner äger ofta rum i myckel öppna och påömsesidigt förtroende grandade former, som inle står i samklang med del starktkontrollerande och i viss mån repressiva innehållet i den föreslagna tillsynsdomspåföljden.Etl system med frihetsberövande i form av vistelse i frivårdshem och anstalterinom ramen för kriminalvård i frihel kan enligt styrelsens uppfattning leda lilletl instituiiona-liserande av hela frivården, varvid den värdefulla och förverksamhetsområdet karakteristiska grundsynen skulle äventyras. i Slockholm, andra avdelningen anseralt föreskrift om frivårdshem naturligtvis kan ha positiv stödjande verkan menatt det kan ifrågasättas om en sådan anordning förstärker påföljdens repressivakaraklär. i är tanken med frivårdshemgod men torde kunna realiseras redan nu genom föreskrift vid skyddstillsyn.Synpunkten att rätten skall beakta om ett så allvarligt ingripande somföreskrift om frivårdshem är motiverat med hänsyn till den aktuella brottslighetenrimmar illa med tanken att tillsynsdomen alltid skall anses motsvara fängelsei . Åsikten att det ej skulle finnas anledning ge föreskriftom frivårdshem när klienten frivilligt underkastar sig vård etc. bör ses ibelysning av att erfarenhetsmässigt intresset för vården etc. ofta försvinnernär domen väl är avkunnad. Förslaget att föreskrift skall avse visst frivårdshembör fillbakavisas. Det innebär bl.a. all plats mäste reserveras i samband medpåföljdsförslaget och hållas öppen för en åtalad som slutligen kanske döms helt annan påföljd, all elt kanske först vid domstolens överiäggningaktualiserat förslag om föreskrift om frivårdshem kanske är omöjligt attrealisera och att omplaceringar alldeles onödigtvis skulle kompliceras. Med detförtroende som eljest visas frivårdens organ borde dessa också kunna anförtrosatt välja frivårdshem. Enligt övervakningsnämnden i Göieborg, andra avdelningenfinns stora svårigheter inbyggda i förslaget om frivårdshem, t. ex. personalensbefogenheter, grappens sammansättning på frivårdshemmet i fråga och variationeri frihetsinskränkningar. Nämnden föreslår därför att man inte bygger upp ennytt institufionssystem utan t. ex. använder de inackorderingshem inomfrivården som redan finns och utvärderar erfarenheterna från dessa. i , försia avdelningen anser attvad utredningen föreslär om frivårdshem är ett värdefullt tillskott tillfrivårdens behandlingsmöjligheter och att förslaget i denna del bör genomförasoavsett vad som i övrigt sker med utredningens förslag och eventuellt alltsåanknytas till den nuvarande skyddstillsynen. Nämnden erinrar om att hovrättenöver och redan i yttrande föreslog Prop.1978/79:212 184 atl de då aktuella tillsynsansialterna skulle inrältas enliglen modell som nära överensstämmer med vad ulredningen nu tänker sig för frivärdshemmen.Hovrätten framhöll då atl de nya anstalterna i behandlingshänseende borde vara eltinslramenl för skyddsorganisationen och att anstallstiden icke borde tillåtasbli en isolerad påföljd med en påhängd och mindre väl förberedd frigivningslidefteråt. Samma synpunkter bör anläggas på vistelse i frivårdshem som bör sessom elt behandlingsinslramenl. Av stor betydelse är att frivärdshemmen kananvändas också vid verkställighet ulom anstalt. Det förekommer, ehura mycketsällan, all utplaceringen av vissa intagna vållar speciella svårigheter därför atlde inte passar in i något sammanhang. Det har t. ex. förekommit atl en intagenväl icke kunnai beredas vård inom mentalsjukvården men likväl för nämnden tettsig sä oförmögen att ta värd om sig själv all nämnden funnit del vara inhumantalt placera ut honom i ell hyresrum eller ell hotellrum utan hjälp och lillsyn.I ett dylikl läll kan frivårdshem komma atl erbjuda en möjlighet. Riksrevisionsverkel anseralt utredningens beskrivning av syftelmed frivärdshemmen och dess verksamhet visar atl dessa hem har slor likhel medöppna lokalanstaller som tillämpar frigång och fritidsaktiviteter utoman-stallen i enlighet med 11 och 14 88 och vistelse utom anstalt enligt 34 S lagenom kriminalvård i anstalt. Verkel anser inle atl man inom kriminalvården börbygga upp nya institutioner med en social verksamhetsinriktning. Deinstitutioner som kriminalvården och framför alll socialvården förfogaröver bör kunna utnyttjas för de ändamål såsom utredningen avsett. Evenluellaresurstillskott bör enligt verkets mening i stället användas till allNforlsättaulbyggnaden av lokalanstaltsnätel enligt intentionerna i 1973 årskriminalvårdsreform. i konsiateraratt underden tidtillsynsdom verkställs kan enligl utredningens förslag övervakningsnämndbesluta om vistelse i frivårdshem. anser det angeläget att frivårdsperso-nali brådskande fall kan överföra de ungdomar som är i behov av sådan vård till frivårdshem.Det administrativa förfarandet får ej göras tungrott. anför alt utredningen föreslår ävenatt frivårdshem inrättas för särskilda ändamål t. ex. behandling avnarkotikamissbrukare. Förbundel anser liksom utredningen atl vissa socialauppgifter med förtur kan tillgodoses i frivården. Det är dock väsentligt att frivärdsklienteleti slörsta möjliga utsträckning omfattas av samhällets reguljära resurser inomsåväl social- som sjukvård. Förbundet ifrågasätter därför förslaget altkvalificerade behandlingsresurser skall skapas för missbrukare som en kort tid- kanske alltför kort lid för att uppnå behandlingsresultat - är att hänföra lillkriminalvårdens frivård. Förbundet vill även erinra om det nio-punklsprogramregeringens ledningsgrupp i narkotikafrågor utarbetat och nyligentagit ställning till. Svenska kommunförbundel inslämmer i att vissa socialauppgifter med fördel kan tillgodoses inom frivården. är del dockangeläget alt verka för alt frivärdsklientelet i ökande utsträckning omfattasav samhällets reguljära sociala och medicinska vård- och behandlingsresurser.Den av utredningen framförda tanken på frivårdshem för särskilda ändamål,exempelvis hem med behandlingsresurser för dömda som är narkotikamissbrukare,finner förbundel därför bör övervägas ytterligare. Det förefaller tveksamt omsärskilda, i vart fall mera kvalificerade, behandlingsresurser i detlahänseende skall tillskapas för missbrakare som omfattas avkriminalvårdens frivård. När det gäller tillsynsdom med föreskrift om frivårdshemär TCO av den 1978/79:212 v 185 principiella uppfattningen atl valet av vilka vårdinsatsersom skall sättas in bör göras av dem som verkställer påföljden. Del är därförej lämpligt atl inrangera frivårdsholell, inackorderingshem och i synnerhetenskilda familjevårdshem bland insiitutioner som skall fylla en formellfunktion i en påföljd. Däremoi bör avsevärda resurser sältas in päuppbyggnaden av ett större familjevårdsnät och även av inackorderingshem somkan fylla en viklig funktion ur behandlingssynpunkt. Separata sädana resurserbör dock inle tillskapas inom kriminalvården. finner del angeläget att samhällel.speciellt i rådande kostnadsläge, bygger ut olika boendeformer för alt tillgodosefrivårdsklienternas behov såväl som andra eftersatta gruppers. Ge-nomgångslägenhelmed viss lillsyn, familjevårdshem. kollekliv, små inackorderingshem ochbostadshotell kan vara bra instrument i arbelel med olika ärenden. Givelvis vara lämpligt att föreskriva en viss boendeform för atttemporärt bryta en missbruksperiod eller dylikt. I största utsträckning bör manemellertid undvika segregerade institutioner som konserverar den kriminellagrupptillhörigheten. För speciella frivårdshem av föreslagen typ är detsärskilt viktigt alt gästerna fångas upp i aktiviteter och alt del finns engenomtänkt metodik på hemmet. Tillsyns-klienterna kan knappast lämnas åt sigsjälva som många av de nuvarande frivärdshotellens gäster kan. Vistelsen påhemmet bör inte låsas lill med eventuell förlängning. Boendel därkan troligen användas för alt lösa krissituationer och böravslutas när en bättre placering är klar. LO är tveksam till förslagel att placera de ungdomar somsaknar bostad i de s. k. frivårdsholellen. Risken, eftersom det här rör sig omen ofta hårt utslagen grapp av ungdomar, med förslaget är atl frivårdsholellen ulvecklastill nya inslilulioner i stället för atl fungera som utslussningsstationer somde nu gör. Enligt bör det i lagtexten kommatill uttryck alt det skall föreligga samband mellan brottets art och beslutetom frivårdshem respeklive tiden för vistelse i frivårdshem. Det föreliggerannars risk att sanktionerna mol den som inle följt elt beslut om vistelse i frivårdshemär för svaga för att domstolarna skall våga tillgripa påföljden. är tveksam till utredningensförslag om frivårdshem. Man kan ifrågasätta om vistelse i frivårdshem, meddess öppna form, på något avgörande sätt kan avhälla den dömde från fortsattbrottslighet. Frivårdshemmets öppenhet och avsaknaden av möjligheter alttvångsvis verkslälla de föreskrifter som skall gälla för vistelse i hemmetmedför också att förordnande om sådan vistelse sannolikt inte framstår som nägonegentlig skärpning av påföljden. Däremot kan frivårdshemmet fylla en uppgiftnär del gäller alt få intensivövervakningen att fungera för dem som annarsdriver omkring utan bostad och arbete. Belräffande utredningens förslag alt förvandla de nuvarandefrivårdsholellen till tillsynshem befarar Föreningen detta på kort lid skulle kunna försvåra frivärdshotellens nuvarande verksamhetoch förvandla dem till anstalter som frivårdens övriga klienter skulle betraktamed misstro. SAK anser alt det mol bakgrund avungdomsfängelseklientelets sammansättning framslår klarl att detta klientel äri behov av en skala av mer och mer ingripande kontrollåtgärder. I vad gäller omhänderlagandeformenhar alternativet frivårdshem diskuterats i samband med häktesutredning-en.Föreningen betraktar förslaget som orealistiskt. Ett alternativ vore alt Prop.1978/79:212 186 avkorta allmänna slraffminimum kanske ner till sju dagar.Dessa korta frihetsstraff skulle kunna verkställas inom ramen för ansialtssystemetunder föratsättning av en vidareutveckling av detla. kan accepiera alt vistelse i frivårdshemskall kunna föreskrivas, om inte lämplig bostad kan ordnas på annal sätt ellerom andra skäl föreligger. anser att förslaget atttillsynsdomen kan skärpas genom intagning i frivårdshem under högst tre månaderär en olämplig lösning. En brottspåföljd bör ha innehåll. Om man vill ha vård ifrivårdshem skall detla kunna ske i form av fängelse och tillsynsdom. Att döljaett frihetsberövande i lillsynsdomen är olämpligl. Om frihetsberövandet inteär nödvändigt med hänsyn till laglydnaden bör del ej heller ske. Detla börenligt förbundet framhållas i synnerhet mol bakgrund av att utredningenbetonar att anslaltsbehandlingen inte bör ske av individualpreventiva skälutan enbart pä grand av hänsyn lill allmän laglydnad. 3.3 Intagning i anstalt JK påpekar all i 28 kap. 3 8 2 st. lagförslaget gesmöjlighet till verkställighet utom anstalt av sådani förordnande om intagningi anstalt som avses i paragrafens första stycke. Med hänsyn lill attvaraktigheten av ett sådant förordnande i regel är kort vill JK ifrågasätta ominte den föreslagna möjligheten onödigtvis komplicerar systemet. Del är ocksåoklart vad utredningen menar med "frigivning" när man lalar om "frigivningföre utgången av den i förordnandet angivna tiden". JK hänvisar till 26kap. 6 8 1 st. i lagförslaget där del talas om "en nära föreslående frigivningeller villkorlig frigivning". I specialmoiiveringen lill 33 kap. 5 8anförs av utredningen att tillsynsdom i prakliken inte kan förenas medförordnande om intagning i anslall i de fall avgörandet föregås av en häktningsom varat . Med hänsyn lill atl det vid återfall i brottkan bli fräga om att trappa upp påföljden anser JK atl ett sådant förordnandebör ges även om man förklarar att förordnandet skall anses verkställtgenom den tilltalades hållande i häkle. JK anför vidare alt utredningenföreslår atl någon möjlighet inle skall finnas atl för samma brott döma tilltillsynsdom jämte böler. Däremot bör del enligt utredningen vara möjligt alt isamband med förordnande om konsumtion beträffande lidigare lillsynsdom dömatill böter. JK har svårt att inse konsekvensen i detta resonemang. RÅ anser att det för alt tillsynsdomen skall kunna bli eltslagkraftigt alternativ till frihetsberövande påföljd är erforderligt altmöjlighet ges aU kombinera tillsynsdomen med en korlare lids inledande anstaltsvislelse.Att anstaltstidens längd bör bestämmas av domstolen och ej av administrativmyndighet ligger i linje med RÅ:s allmänna uppfattning att domstolen bör gesstörre inflytande vad gäller straffpåföljdernas närmare innehåll. RÅ anslutersig vidare lill utredningens bedömning att den övre tidsgränsen för ansialisvistelsenbör sättas . Den nedre gränsen bör - såsom utredningen anfört imotivuttalanden - bestämmas till en månad. Detta bör klart utsägas i lagtexten.Att medge verkställighet utom anstalt vid så kortvariga frihetsberövanden,högst , som det här är fråga om är endasi ägnat att försvagainstitutets allmänprevenliva effekt och avstyrks av RÅ. Mot utredningens förslag om intagning i anstalt finneröveråklagaren i i och för sig ej skäl till siörreinvändningar. Den nuvarande anslaltsbehandlingen i samband med dom påskyddstillsyn har 1978/79:212 .V 187 säkert i många fall kommit alt beslulas av domslolarna av allmänprevenlivaskäl och i främsta syfte atl undvika en fängelsedom. Lagstiftarens ursprungligatanke att anslaltsbehandlingen skulle ha etl individualpreventivt ändamäl harmed liden starkl uttunnats. Del är därför positivt att det enligl förslagelklart sägs ut att intagningen skall ske av hänsyn till allmän laglydnad samlalt terminologien ändras frän behandling till intagning. Mol den föreslagnaliden för vistelse på anstalten har överåklagaren inget alt erinra. Däremotavstyrks förslaget att frigivning före den av domstol fastställda tiden skallfå ske om del "prövas synneriigen angeläget". Tiden för ansialisvistelsenär redan så begränsad alt det på grand härav ej bör ske någon reduktion. Vidareär risken för varierande praxis i olika räjonger uppenbar. Slulligen lillstyrkeröveråklagaren förslagel att den nuvarande nedre åldersbegränsningen förintagning i anstalt bortfaller. Med hänsyn lill alt tillsynsdomen skall komma i fråga vidbrottslighet av förhållandevis svår beskaffenhei och skall anses motsvara etlfängelsestraff kan enligt anlas att domslolarnaofta av allmänprevenliva skäl förordnar om intagning i anstalt. För verkslällighelav sådani förordnande skall enligl lagförslaget gälla vad som stadgas omfängelse. I konsekvens härmed och i linje med strävandena inomkriminalpolitiken alt införa ett enhetligt frihetsstraff borde även denna formav frihetsberövande kallas fängelse. instämmer i utredningens övervägandenangående intagning i anstalt och föreslår all nuvarande regler om behandling i anslalli samband med dom på skyddstillsyn ersälls med vad utredningen föreslagit omvistelse i anstalt. För atl en med anstaltsvistelse skärpt skyddstillsyn ur allmänpreventivsynpunkt skall kunna bli ett användbart alternativ lill elt tidsbestämtfängelsestraff bör liden för vistelse i anstalt eventuellt förlängas. Även omman således ändrar anslallsbehandling lill vistelse i anstalt, vilket bällresvarar mol vad påföljden innebär efter , finns enligt tingsrättensmening anledning understryka viklen av all man från kriminalvårdens sida redanunder ansialisvistelsen gör särskilda ansträngningar för att underlätta denintagnes frigivning. Vid anstaltsvislelse i samband med dom på skyddsiillsynbör villkoriig frigivning inte förekomma oavsett tiden för ansialisvistelsen.Domstolarna bör i stället ges möjlighet att förordna atl sådan anstaltsvislelseskall följas av viss tids intensivövervakning. Liknande synpunkler framförs avövervakningsnämnden i , andra avdelningen och . Enligt synes allt väsentligt i denmed påföljden tillsynsdom med förordnande om intagning i anstalt åsyftade effeklenkunna uppnås inom ramen för vårt nuvarande straffsystem genom alt domslolarnabegagnar den möjlighet som står till buds enligt 28 kap. 3 8 BrB. i anser anslallsbehandlingvid skyddstillsyn vara elt utmärkt inslag i påföljdssystemel, kanske inle såmycket ur behandlingssynpunkt som genom den möjlighet som därigenom öppnas attpröva etl mellanting mellan frivård och i egentlig mening frihetsberövandepåföljder. En omkonslruktion innebärande att anstallstiden bestäms på förhandkan vara befogad. Varför endasi hänsyn till allmän laglydnad skall fåföranleda anstaltsbehandling är enligl nämnden emellertid svårt atl förstå. Denåtalades behov av en rejäl näsbränna kan också vara elt goll skäl för en sådanbehandling. i , första avdelningen påpekaratt lagtexten inte stämmer överens med motiven i fråga om tid för intagning ianstalt. i anser att det bör finnsmöjlighet Prop.1978/79: 212 188 att i samband med tillsynsdom döma till böter. Samma åsikthar 70. Tillsynsdom med förordnande om intagning i anstalt synes 7COvara elt bättre altemativ än nuvarande anstaltsbehandling eftersom rätlenomedelbart vid domslillfällel kan bestämma anslallslidens längd. TCO är av uppfattningenatt intagning i anstalt skall vara sista sanklionsmöjlighet i påföljdenskyddstillsyn och även vara en självständig päföljdsmöjlighel. Som sådanbörden kunna vara etl alternativ till längre fängelsestraff socionomers rik.sförbund anser utformningen avinstitutet intagning i anstalt vara rakare och på så sätt mera tilltalande änden nuvarande anslaltsbehandlingen. Även om förslaget om tillsynsdom inlegenomförs ulan den nuvarande skyddsiillsynen behålls vill förbundet lillslyrkaintagning i anstalt i den föreslagna ulformningen. Det är dock tveksamt omintagningen skall få verkställas så långt efter prövotidens ulgång som .