prop · G203183 · 1978-12-31 00:00:00 — Har överenskommelse inle iräffats senast sex mänader fränden dag dä uppsägning senasi kunde göras, skall den part som har sagt uppavtalet hänskjula tvisten lill arrendenämnden. Har fiäga om arrendeavtalets upphörandehänskjutits lill arrendenämnden, har denna alt pröva säväl för-längningsfrägansom villkoren för ell eventuellt fortsatt arrende. Har däremot endastvillkorsfrågan hänskjutits, fär arrendenämnden inte pröva fiågan omarrendeförhällandels upphörande. i samband med förlängning av avtaletfastställt nya villkoi', har arrendalorn räll att senasi fyra mänader därefiersäga upp avlalel, om han finner de nya villkoren alllför belungande. Avlalelupphör dä att gälla pä den fardag som inträffar närmast efter sex mänader fränuppsägningen. Vid remissbehandlingen har flerialel remissinsianser varitense om alt kommitténs förslag innehäller väsentliga förbättringar av delnuvarande uppsägningsföifarandel. Mängti av dessa remissinsianser har ända framförtkriiiska synpunkier bäde i fräga om de principiella lösningarna och beiräffandeolika detaljer i förslagei. Frän flera häll har dessulom framhålliis all enreform av uppsägningsförfarandel beiräffande arrende bör anslä lill desshyresrättsulredningen (Ju 1975:06) har lagt fram sitt förslag till molsvarandereform inom hyresrätten. Enligi min mening visar utfallel av remissbehandlingen altarrendatorns reella förhandlingsunderläge i besillningsskyddsproceduren inlehell har kunnai undanröjas med kommitténs förslag. Jag vill dessutom peka päall flera remissinsianser anser alt kravet på uppsägning hell bör avskaffas,när tvislen endasi gäller ändring av arrendevillkoren. Av olika skäl har det inle varit möjligt förarrendelagskommitién och hyresrättsulredningen all behandla frägan omuppsägningsförfarandel vid samma lidpunki. Del har därför inle gätt allsamordna uiredningsarbelel i denna del. Reglerna om uppsägningsförfarandel är sväiöverskädliga ochdeialjerade. En ändring nu av uppsägningsreglerna vid arrende skulle leda tillatt den principielhi likheten mellan föifarandel i hyrestvister och iarrendetvister gick förlorad. Enligi min mening bör emellerlidförfarandereglerna vara sä likformiga som möjligl pä dessa bada rättsområden.Även om en reform av uppsägningsförfarandet beiräffande arrende är angelägen,anser jag därför all den bör ansiä lill dess molsvarande ändringar kan göras ifräga om hyra. Enligt vad jag har inhämtat arbetar hyresrättsulredningenf.n. med frägan om ett nylt uppsägningsförfarande i hyrestvister. 1978/79:183 30 ningsvis (avsnitt 2.1) nämnde kommerjag attlägga fram förslag lill lilläggsdirekliv för arrendelagskommittén. Enligi minmening är del lämpligi all kommittén då ocksä fär i uppdrag all se över delföreliggande förslaget om uppsägningsförfarandet mot bakgrund av denremisskritik som förekommii och med beakiande av de principiella lösningar somkan komma all väljas för hyresrättens del. Enligi min mening kan man härigenomuppnä den samordning som är önskvärd när det gäller huvuddragen iuppsägningsförfarandel på de bada rällsomrädena. Sammanfallningsvis är jag alltsä inte beredd att f n.lägga fram nägot förslag lill nytl uppsägningsförfarande pä grundval avkommitténs förslag. Jag kommer i slället all föreslå all kommitténfär i uppdrag all göra en förnyad genomgäng av förslagei i denna del. 2.7 Följdändringar beträffande bostadsarrende ochfiskearrende De förslag lill ändringar av reglerna om jordbruksarrendesomjag nu har redogjort för får vissa älerverkningar pä reglerna ombostadsarrende och fiskearrende. Bostadsarrende kännetecknas av atl arrendatorn enligtupplåtelsen har rält atl pä arrendeslällel uppföra eller ha kvar bostadshus. om bostadsarrende (10 kap.) liknar i sina grunddrag reglernaom jordbruksarrende. a. i fråga om arrendatornsbesittningsskydd. Fiskerätt kan enligi 25 S lagen (1950:596) om rält tillfiske ingå i jordbruksarrende. Fiskerätt kan också upplåtas separal. Är isådant fall upplåtelsens ändamäl yrkesfiske eller annal fiske av väseniligbelydelse för arrendalorns försörjning, föreligger fiskearrende. Omfiskearrende finns besiämmelser i lagen (1957: 390) om fiskearrenden. Fiskearrende är till sin rättsliga nalur en nyttjanderättsom är jämställd med de i JB behandlade arrendeformerna och med hyra. Deallmänna nytljanderällsbeslämmelserna i 7 kap. JB är därför tillämpliga ocksåpå fiskearrende. Däremot är inte de allmänna arrenderättsliga bestämmelserna i8 kap. JB tillämpliga. Bestämmelserna i fiskearrendelagen ansluter bl. a. närdel gäller besitlningsskyddei lill molsvarande regler i JB. Kommitténs förslag innebär att de ändringar som i fråga omjordbruksarrende föreslås beiräffande beslämmelserna om andra arrendevillkorän arrendeavgift och förlängningslid (avsnilt 2.3) saml dödsbos besittningsskydd(avsnitt 2.5) skall föranleda följdändringar av motsvarande regler rörandebostadsarrende och fiskearrende. Förslagei har i allmänhet lämnats utanerinran av remissinstanserna. Ocksåjag biträder de av kommittén föreslagnaföljdändringarna. Dessulom bör enligt min mening reglerna om arrendeavgiftenssioriek vid bostadsarrende och fiskeartende anpassas till den omarbetning avarrendesältningsreglerna vid jordbruksarrende somjag har föreslagil (avsnitt2.2). I fråga om bostadsarrenden saknas dock förutsättningar för att lålaärren- Prop.1978/79:183 31 deställets avkastningsförmåga ingå bland de faktorer som iförsta hand bör vara avgörande för avgifisbedömningen. Inle heller när del gällerfiskearrenden bör avkastningsförmågan nämnas särskili. I motsats till kommittén anserjag all den föreslagna nyabestämmelsen rörande rätten lill själviniräde vid jordbruksarrende (avsnilt2.4) bör medföra molsvarande ändring i fråga om fiskearrende. Däremot finnsdel inle behov av en sådan följdändring vid bosladsarrende, eftersomsjälvinträde inle ulgör nägon självsiändig besillningsskyddsbrylande grund viddenna arrendeform (se 10 kap. 5 S JB). De lagförslag som jag nu har redogjort för bör träda ikraft . Jag kommei i specialmotiveringen alt redogöra för deövergångsbestämmelser som behövs. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepariementel upprättats förslag lill 1. lag om ändringi jordabalken, 2. lag om ändringi lagen (1957: 390) om fiskearrenden, 3. lag om ändringi lagen (1973: 188) om arrendenämnder och hyresnämnder. Det under 2 angivna förslaget har upprättats i samråd medchefen för . Förslagen bör fogas lill regeringsprolokollel i dellaärende som bilaga 4. 4.1 Förslaget till lag om ändring I jordabalken 1 paragrafen finns besiämmelser om begränsning i rälienalt träffa skiljeavtal när det gäller vissa arrendefrågor. Beslämmelserna ärtillämpliga endast pä jordbruks- och bostadsarrenden (jfr prop. 1970:20 Del As. 349 och 404 saml Del B 2 s. 966). I fräga om förlängning av avtal om bosladsarrende ägerenligt 10 kap. 6 § i dess nu gällande lydelse reglerna vid jordbruksarrendemotsvarande tillämpning (jfr prop. 1970: 20 Del B 2 s. 1014). I förevarande paragraf har gjorls en redaktionell jämkningsom föranleds av att den hänvisning i 10 kap. 6§ som ärav iniresse isammanhangei har förls över till en ny paragraf, 10 kap. 6 a §. Prop.1978/79:183 32 8 kap. 31 § 1 denna paragraf ges regler om av arrendenämndsbeslut. I paragrafen har gjorls en redaklionell jämkning av sammaslag som jag har redogjort för vid 28 S. 8 kap. 33 § I paragrafen upptas bestämmelser om överklagande avfastighetsdomstols eller hovrätts dom i arrendelvisl. Paragrafen har jämkats redaklionelll. Jag hänvisar tillvad jag har anfört vid 28 S. Om jordägaren uppsagt arrendeavtalet eller om arrendalornuppsagl avtalet enligt 3§ och i uppsägningen begärt föriängning av avtalet päändrade villkor, har arrendatorn rätt lill förlängning av avlalel, ulom när 1. arrenderätten är förverkad elleravlalel kan uppsägas enligt 8 kap. 14 S utan atl likväl jordägaren uppsaglavtalet att upphöra pä nägon av dessa grunder, 2. arrendatorn i annat fall åsidosattsina förpliktelser i sådan män all avlalel skäligen icke bör förlängas, 3. jordägarengör sannolikt, atl han själv, hans make eller avkomling skall brukaarrendeslällel, och del ej är obilligl mol arrendatorn att arrendeförhållandetupphör, 4. jordägaren gör sannoliki, altarrendestället behövs för en mera ändamålsenlig indelning i brukningsenheter,och del ej av särskilda skäl är obilligl mol arrendalorn atlarrendeförhållandet upphör, 5. jordägaren gör sannolikt, atlarrendestället skall användas i enlighel med fastställd stadsplan ellerbyggnadsplan, 6. jordägaren i annat fall görsannolikt, atl arrendeslällel skall användas för annal ändamål än jordbruk, ochdel ej är obilligl mol arrendatorn att arrendeförhällandel upphör. Om jordägarens iniresse blir tillgodosett genom allarrendatorn avträder endasl en del av arrendeslällel och avlalel lämpligen kanförlängas såvitt avser arrendestället i övrigt, har arrendalorn utan hinder avförsta stycket räll lill sådan förlängning. I paragrafen uppläs huvudregeln om rälien lill förlängningav arrendeavtalet samt de besillningsskyddsbrylande grunderna. Till förslå siycket 3 har fogals ell nyll rekvisil sominnebär all frågan om jordägarens räll till självinträde skall avgöras pägrundval av en obillighets-prövning. Tilläggsbestämmelsen har behandlals i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4). Jag har där ocksä riktlinjerna förden intresseavvägning som skall vara utslagsgivande för bedömningen avhuruvida det är obilligl mot arrendatorn att arrendeförhällandel upphör. Fränseli att en iniresseawägning skall ingå som ett nyltmoment i prövningen av om självinträde bör fä ske, innebär den nya bestämmelseninle nägon ändring av vad som f.n. gäller beträffande denna besillningsskyddsbrylandegrund. Somjag har framhållit i den allmänna moiiveringen 1978/79:183 33 (avsnilt 2.4) äligger del alllsä jordägaren att försl görasannoliki atl han själv eller nära anhörig lill honom - make eller avkomling,varmed jämställs adoplivbarn eller dess avkomling - verkligen kommer allöverta brukandel av arrendeslällel i anslutning lill all arrendeförhällandelupphör. All jordägaren själv skall bruka arrendeslällel innebär i enlighel medvad som f.n. gäller (SOU 1968:57 s. 392-393) att jordägaren skall ha detekonomiska ansvarei för driften av jordbruket. Däremot behöver jordägaren, omdenne är en fysisk person, inle nödvändiglvis delta aktivt i självajordbruksarbetet. Motsvarande gäller självfallet fördel fall att det är en näraanhörig till jordägaren som skall överta brukandet. Om inlresseawägningen utfaller sä atl arrendatorn medgesförlängning av arrendeavtalet, skall villkoren för del fortsatta arrendel ivanlig ordning beslämmas med lillämpning av 9 §. Atl självinträde har vägrals genom lagakraftvunnel beslululgör ingel hinder mol all jordägaren vid uigången av den iförlängningsbesluiel faslslällda arrendeperioden pä nytt gör gällandesjälviniräde. Frågan om själviniräde fär dä förulsätlningslösi prövas meduigångspunki i de förhållanden som är akluella vid den tidpunklen. 9 kap. 9 S Vid förlängning av arrendeavtal utgär arrendeavgiften medskäligl belopp. Den arrendeavgifl som jordägaren fordrar skall godias, om denej är oskälig. Fordrad arrendeavgift är atl anse som oskälig, om den inleendast obetydligi översliger vad arrendalorer i allmänhet kan antas varavilliga all betala med hänsyn lill arrendeslällels avkaslningsförmäga,arrendeavialels innehåll och omsländighelerna i övrigi. Annal av jordägaren eller arrendatorn uppslällt villkorskall gälla / den mån del ej år oskäligl med hänsyn lill arrendeavialelsinnehåll, omsländighelerna vid avialels lillkomsi, senare iniräffadeförhållanden och omständigheterna i övrigt. Förlängning skall dock ske för lidsom molsvarar arrendetiden, om denna ej överstiger fem är, och i annal fall förfem är. Förlängning kan även ske för annan lid än som sagls , om detta avsärskild anledning är lämpligare. 1 den mån ändring av arrendevillkoren ej påkallas, skallsamma villkor som förut gälla. Träffas vid förlängning av arrendeavtal överenskommelse omvillkoren fördel fortsatta arrendet, skall överenskommelsen, oavsettbestämmelserna i första och andra slyckena, lända till efterrättelse i den mänej annal följer av beslämmelserna i övrigi i denna balk. 1 paragrafen meddelas bestämmelser om villkoren förfortsatt arrende i samband med att avtal om jordbruksarrende förlängs. \,forsla siycket regleras frågan om arrendeavgiftensstoriek i det fall att parterna inle kan komma överens om vilken avgift somskall utgå. Till försia och andra meningarna, som är oförändrade (jfr prop.1973: 23 s. 153 och 173), har fogats en ny tredje mening som innehåller ettkomplemenl till huvudreglerna om vilken arrendeavgifl som skall utgå.Bestämmelsen, som 3 1978179. 1978/79:183 34 för arrenderättens del utgör en motsvarighel lillbruksvärdereglerna i 48 S hyreslagen, har behandlals i den allmännamoiiveringen (avsnitt 2.2). Som jag däivid framhöll innebär de nya arrendesällningsreglernaall arrendenämnden sk'Ul göra en helhelsbedömning av arrenderättens värde ochlägga denna lill grund för prövningen av hur sior avgiften skäligen bör vara. Ett riklmärke vid en sädan helhetsbedömning kan enligilagiexien vara arrendeställels avkaslningsförmäga. Somjag har framhällit i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.2) är del angelägel all motverkaarrendeavgifter som inle är förenliga med jordbrukels längsikiiga lönsamhei.Vid sina överväganden i samband med skälighelsprövningen bör arrendenämndenUlgä från ail en kunnig och erfaren arrendalor ej är villig all belala denfordrade aiiendeavgiften, om denna inle kan bäras av arrendeslällels avkaslning.En sädan arrendeavgifl bör alltsä enligt min uppfattning anses oskäligobeioende av den radande marknadsprisnivän. hindrar inte att ocksä värderingen avavkastningsförmågan måsle ingå som ell led i helhelsbedömningen avarrenderättens värde. Som en remissinsians har päpekai kan det ju I. ex. länkasau marknadsprisnivån på orlen ligger lägre än vad som är moliverai frän enbarlavkaslningssyn-punki. 1 ell sädanl fall bör arrendenämnden ulgä från alt enkunnig och erfaren arrendalor ej är villig all belala högre arrendeavgifl änsom är nödvändigi med hänsyn lill marknadsförhållandena. Vid en helhelsbedömning av arienderältens värde kan enligtlagtexten hänsyn ocksä las till arrendeavialels innehall. 1 den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2) harjag lämnat exempel pä avtalsvillkoi' som detfinns skäl atl beakla i deiia sammanhang. Vid bedömningen av arrenderättens sammanlagda värde mästeman kunna la hänsyn ocksä lill andra förhällanden än arrendeslällels avkastningsförmågaoch arrendeavtalets innehåll. Lagtexten innehåller därför även en hänvisningtill omsländighelerna i övrigt. Har t.ex. arrendatorn genom egna ätgärder ökalarrendeslällels värde ulan all han av jordägaren fält ersättning för delta, börförbättringen i allmänhei ej ensam uigöra nägon grund för anendehéijning (SOU1968: 57 s. 401). Detla överensstämmer i princip med vad som i molsvarandesiiuaiion gäller vid lokalhyra (prop. 1979/80: 89 s. 15 och 24) och bosladshyra(prop. 1974: 150 s. 459 och 500 och CU 1974: 36 s. 67 och 103). Som jag har framhållil i den allmänna motiveringen(avsniii 2.2) visar erfarenhelerna från rällslillämpningen all det nästanaldrig finns förutsättningar för all göra en renodlad orisprisjämförelse iarrendesätlningslvis-lerna. 1 många fall kan sädana upplysningar som parternalämnar om arrendeavgifterna för närmast jämförliga arrenden ända vara en godhållpunkt vid bedömningen av vad arrendatorer i allmänhet kan antas varavilliga att belala. Inom ramen för den i lagiexien iniagna hänvisningen tillomsländighelerna i övrigi finns del ocksä i fortsällningen ulrymme för 1978/79: 183 35 arrendenämnden atl ta hänsyn till upplysningai' av dettaslag. Besiktning av de åberopade jämförelseobjekten bör i enlighel mednuvarande praxis endasl föreläs pä begäran av pari. Vid undersökningen av eveniuelli ingivetjämförelsemaieriii! bör arrendenämnden självfallel borlse fränjämförelseobjekt där avgiften av olika skäl inle kan anses marknadsmässig,t.ex. om arrendeavialel är ingängel mellan nära släktingar. Även i övrigi ärdel enligi min uppfaiining önskvärl med en nyanserad bedömning avjämförelseobjekiens användbarhei för en prisjämförelse. Del kan i.ex. sällananses meningsfulll alt åberopa sidoai-renden. när prövningen gäller ellgärdsanende. Som ytterligare exempel pä arrenden som normall inle böi' ansesvägledande vid en piisjämförelse kanjag peka pä brukningsenheler med enförorten ovanlig driftsinriklning eller arrenden där ulgäende arrendeavgifterbaseras pä marginalkoslnads-beriikningar. Molsvarande lorde gälla i fräga omarrenden som har upplåtits efier anbudsförfarande. Den avgifisnivä som nämnden kommer fram till när den pädella säll skall söka bilda sig en uppfattning om arrenderättens lotala väldelorde alltid bli förenad med en viss osäkerhetsmaiginal ("högsi-lägsl").Med hänsyn lill den osäkerhei som gäller vid uppskattningar av detta slag mästejordägaren tillförsäkras ett ulrymme ovanför den sälunda konstaierade högsiaskäliga nivän. Som framgär av lagiexien har detta utrymme angetts sä attfoidiad avgift är alt anse som oskälig, om den inte endasl obelydligtöversliger den konstaterade högsta skäliga nivän. Den valda formuleringenansluler lill 4 S försia siyckei 1 i förslagei lill ny jordförvärvslag (piop.1978/79: 85 s. 24, 26, 117 och 136). Om prövningen ulfallei' sä all den av jordägaren begärdaarrendeavgifien anses oskälig, skall arrendenämnden sälla ned avgiften tillskäligl belopp. Beiräffande principeina för denna nedsättning hänvisar jag tillde molivullalanden som gjordes när biuksvärdesyslemel infördes pä hyresmarknaden(prop. 1968:91 Bihang A s. 361). Beiräffande de nya ariendesättningsreglerna villjagavslutningsvis framhälla att de liksom molsvarande besiämmelser i hyreslagensbruksvärde-paragraf (48 § hyreslagen) endasl ger exempel pä omsländigheier sombör kunna föranleda all ett fordral vederlag skall anses som oskäligl (jfrpiop. 1968:91 Bihang As. 55 och prop. 1977/78: 175 s. 215-216). Arrendenämndenhar alllid möjlighel all göra en s.k. ren skälighelsbedömning. Med anledning avett påpekande under remissbehandlingen villjag i sammanhanget erinra om allprocessen i nämnden är disposiiiv och alt nämnden inte heller har nägon allmänutredningsplikl (jfr prop. 1968: 91 Bihang B s. 18-19). Del är alllsä parternasyrkanden och åberopanden som anger processens ram och därmed ocksä vilkafakiiska förhällanden som är av belydelse vid piövningen av om fordrad avgiflär all anse som oskälig. Jag ålerkommer lill den frägan i specialmoliveringenlill 17 S lagen om arrendenämnder och hyresnämnder. 1978/79:183 36 '\ndra slyckel förslå meningen upplär normerna för prövningen avtvist som gäller annat arrendevillkor än arrendeavgiftens storlek ellerarrendelidens längd. Bestämmelsen är utformad efter mönster av generalklausuleni 36 S avtalslagen. Viss olikhet föreligger dock mellan de bada lagparagrafernanäl det gäller deras prakliska tillämpning. Med stöd av generalklausulen kanendast villkor i ett redan ingånget avtal prövas, medan det enligt förevarandebeslämmelse är möjligl atl pröva ocksä en avtalskontrahenls förslag till heltnya villkor. Som framgär av vad jag anförde i den allmänna moiiveringen(avsnitt 2.3) anserjag emellerlid all della fakiiski sell inle innebär sä siorskillnad atl del bör påverka utformningen av grundrekvisi-len. Prövningen enligt förevarande beslämmelse bör i försiahand inriklas pä det villkor eller det förslag lill nyll villkor vars skälighelhar ifrågasatts av endera parten. Pä molsvarande sätt som gäller beiräffandelillämpningen av generalklausulen (prop. 1975/76:81 s. 111) bör dock prövningengrundas pä en helhetsbedömning, där hänsyn tas till alla omständigheter somföreligger i del enskilda fallel. Atl skälighelsfrägan bör avgöras pä grundval av enhelhetsbedömning framgår av att enligt lagtexten hänsyn kan tas tillarrendeavtalels innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senareinträffade förhällanden och omständigheterna i övrigi. Liksom när det gällerarrendeavgiftens storlek begränsas dock arrendenämndens handlingsfrihet avparternas yrkanden och åberopanden. Nämnden fär I.ex. inte ändra ostridigaavtalsvillkor. kan arrendenämnden komma atl ställas inför valelmellan två versioner av samma villkor, där ingendera versionen i och för sigkan anses oskälig. Det kan ocksä hända atl parternas yrkanden ger utiryck förden positiva och negativa sidan av samma sak. Som exempel kan nämnas attarrendalorns önskemål om rält att fä ta väg över en gårdsplan motsvaras avjordägarens krav pä förbud för arrendalorn all färdas där. Del är inle möjligl all säga nägoi allmäni om hurskälighelsbedömningen bör ulfalla i sädana fall. Jag vill emellertid peka päatl arrendenämnden inte är hänvisad till all godta det ena villkorsallernativeloch förkasia det andra. Som framgär av lagtexten har nämnden möjlighet attjämka ett uppställt villkor eller förslag lill nytt villkor, när nämndenfastställer villkoren för det fortsatia arrendel. Vissa villkorstvisier tordedärför bäsl lösas på sä sätt all nämnden söker ulforma del omtvistade villkorelsom en sammanjämkning av parternas ståndpunkter. Vid skälighelsprövningen bör i liHämpliga delaruttalandena i förarbeiena lill generalklausulen (prop. 1975/76:81 s. 118-130och 135-147) ijäna lill vägledning. Vid den närmare avvägningen bör liksomhillills ledning också sökas i den utomrättsliga god sed iarrendeförhällanden. Andra siycket andra och tredje meningarna innehållerregler om be- Prop.1978/79:183 37 stämmande av tiden för förlängningen. Reglerna motsvararhell vad som föreskrivs i försia slyckel Iredje och fjärde meningarna iparagrafens nu gällande lydelse (jfr prop. 1970: 20 Del A s. 358 och 406, Del B2 s. 868 saml 3LU 1970: 80 s. 208-209). I en ny paragraf, 9 a §, uppläs komplelterandebestämmelser om förlängningstidens längd i det fall atl arrenderätten harövergått pä arrendatorns dödsbo. Tredje stycket, som hell överenssiämmer med försiaslyckels sisla mening i paragrafens nu gällande lydelse, ger uttryck förhuvdprincipen alt i den mån ingen av parterna fordrar atl villkoren skalländras skall samma villkor som förut gälla (jfr prop. 1970: 20 Del B 2 s. 1968:91 Bihang A s.231). Fjärde stycket motsvarar frånsett en redaklionell jämkningandra Slyckel i paragrafens nu gällande lydelse. Beslämmelserna innebär allavtalsfrihet råder om villkoren för det fortsatta arrendel inom ramen förlagens tvingande bestämmelser (jfr prop. 1970:20 Del A s. 358-360 och 406-407saml Del B 2 s. 982-983). 9 kap. 9 a § Avlider arrendalorn under arrendeiiden, skall vidtillämpningen av 9 § andra stycket andra och tredje meningarna dödsboet ha rätllill förlängning som den avlidne skulle ha haft. Detta gällerdock endast när avtalet förlångs vid uigången av den arrendeperiod under vilkendödsfallet har inträffat. Förlängs i annat fall arrendeavtal sedanarrenderätten har övergått på arrendatorns dödsbo, skall arrendetiden utgöraell år i den mån ej annat följer av 9 § fjärde stycket. Föreligger synnerligaskäl, får dock förlängning ske för längre lid än . I paragrafen, som är ny, ges kompletterande besiämmelserom föriäng-ningslidens längd, när arrenderätten har övergått på arrendalornsdödsbo. Paragrafen molsvarar 9 § Iredje stycket i utredningens förslag. Jaghänvisar lill vad jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5). Paragrafen är tillämplig endast på dödsbo efter arrendatorsom har avlidit . Dödsbo som nytillträder ett arrende skall ibesitiningsskyddshänseende behandlas enligt allmänna regler. Försia meningen utgör ett komplemenl till bestämmelsernaom tiden för föriängning i 9 § andra stycket andra och tredje meningarna. Dennya bestämmelsen innebär alltså ingen inskränkning i parternas rätt alt efteruppsägningen träffa frivillig överenskommelse om förlängningstiden inom ramenför lagens tvingande bestämmelser. En sådan överenskommelse blir gällandeenligt 9 § fjärde stycket. Inte heller medför bestämmelsen någon förändring ifråga om vad som gäller vid s. k. automatisk förlängning.