prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Utredningen har också låtit utföra en undersökning avtotalt 1 360 ärenden om offentligt biträde som anhängiggjorts ochslutförts senast . inkom 1 809 ärenden omoffentligt biträde och undersökningen omfattade alltså av dessa. Ärendena om offentligt biträde fördelade sig på följandesätt mellan de olika rättshjälpsnämndema. Totalt 1 360 99,8 I de 6 119 ärendena om allmän rättshjälp bifölls ansökan i5 695 fall (93,) och avslogs i 231 fall (3,). Ansökan avskrevs i 189fall. De prövade ansökningarna fördelade sig på följande sätt med avseende påsaken. Tvist p. g. a. köp av fast egendom m. m. Arvsrätt, testamente och hållande, arrende m. m. Totalt 5 926 100,0 De avslutade ärenden där allmän rättshjälp beviljalsfördelade sig på följande sätl med avseende på var ärendet handlagts. och/eller förvalt ningsdomstol 2,8 Utomprocessuellt 27,8 1978/79: 90 128 Undersökningenvisar också att rättshjälpsnämnden som sådan beslutade i 264 av 5 926 ärendendvs. i av ärendena. 1 182 fall (3,) avsåg beslutet ansökan om allmänrättshjälp, i 79 fall (1,) biträdes-ersättning och i 3 fall (0,) både ansökanoch biträdesersättning. Enligt5 § tredje stycket RHL får tjänsteman vid rättshjälpsnämnden i den utsträckningregeringen bestämmer på nämndens vägnar slutligt pröva rättshjälpsärende.Regeringen har i 8 § instruktionen (1973: 250) för rättshjälpsnämndernameddelat närmare föreskrifter om sådan delegation. Med stöd härav harrättshjälpsnämnderna meddelat särskilda beslut om degelation avbeslutanderätten inom rättshjälpsnämnden. Delegation anses kunna skebeträffande alla ärenden som inte är av större vikt eller av principiellbetydelse. Undantag gäller dock uttryckligen för beslut i vissa frågor.Delegationsbesfämmelserna skiljer sig något vid de olika nämnderna. Gemensamtför alla nämnder utom är att handläggare inte får fastställa ersättningeller besluta om förskott då yrkat belopp överstiger . a. att handläggare vid rättshjälpsnämnd inte får avgöra frågor omrättshjälp åt dödsbo, i utländska angelägenheter med vissa undantag eller åtutländsk medborgare som inte är bosatt här. Hos flera nämnder får handläggareinte jämka kostnadsbidraget på grund av att den rättssökande eller ställföreträdareför honom förfarit vårdslöst eller försumligt och inte förordna atträttshjälpen skall upphöra. Även i fråga om biträdesbyte krävs i regel beslutav rättshjälpsnämnden som sådan. Handläggare får inte heller förordna biträdesom inte är advokat, om inte biträdet godkänts av rättshjälpsnämnden ijämförbar angelägenhet. Har handläggare meddelat beslut om avslag på ansökaneller framställning skall beslutet anmälas vid nästa sammanträde med nämnden. Rättshjälpsnämndernastår under tillsyn av en centralmyndighet. skall enligt sin instruktion (se SFS 1975:506) leda och samordna verksamheten samt meddela föreskrifter, råd ochanvisningar, tillse att verksamheten bedrivs effektivt, leda och övervakarättshjälpsnämndernas tilllämpning av RHL, fastställa taxor enligt RHL samtföreträda staten vid talan mot allmän domstols beslut rörande kostnad förrättshjälp. finns en besvärsnämnd som avgör besvär över rättshjälpsnämnds ellerannan förvaltningsmyndighets beslut enligt RHL. har det antalavdelningar som regeringen bestämmer. Varje avdelning består av ordförande ochsex andra ledamöter. är f. n. inte uppdelad på avdelningar. Under1976 inkom 1 222 ärenden till besvärsnämnden. Av dessa kom 545 frånrättshjälpsnämnden i , 125 från , 169 från , 145 frånGöteborg, 84 från och 107 från . Utgående balans i januari 1977var 133 ärenden. Ändringsfrekvensen är , oftast beroende på att nyttmaterial tillförs ärendena. Detta brukar anges i besluten. 1978/79: 90 129 beslut kan inte överklagas. Däremot kansom fram går av vad ovan anförts företräda staten vid talan motersättningsbeslut som allmän domstol har meddelat. Ulredningen framhåller att dess förslag om de genomförsfår stor betydelse för både ärendemängden och ärendestrukturen hos rättshjälpsnämnderna.Sålunda har föreslagits alt rättshjälpsnämnden inte alls skall behöva kopplasin på handläggningen av rättshjälpsfrågan i familjerättsmål. Denna typ avrättshjälpsärenden utgör av samtliga rättshjälpsärenden. Om antaleträttshjälpsärenden uppgår till ca 72 000 skulle alltsårättshjälpsnämnderna befrias från ca 49 500 ärenden i ansökningsfas. Tilldetla antal skall läggas de fall där rättshjälpen avser ärenden enligt 21 kap.FB. Någon siffra kan här dock inte anges. Det bör framhållas att nu angivna ärenden mestadels är avenkel beskaffenhet och inte särskilt betungande för personalen på rättshjälpsnämndernaskanslier. Ätt de blir föremål för prövning av rättshjälpsnämnden i dess helhettorde nästan aldrig förekomma. Utredningen har föreslagit att advokat skall få beviljaallmän rättshjälp även i en del ärenden än familjerättsärenden, I dessa fallskulle dock gälla alt advokaten får arbeta på ärendet utan att rättshjälpsnämndeller i vissa fall domstol behöver kopplas in på prövningen avrättshjälpsfrågan. skulle med nu gäUande timkostnadsnorm motsvaraett arvode på . I undersökningen av slutreglerade ärenden antogs attkostnaden uppgår till högst ,, vilket motsvarar ca fem timmars arbete,i omkring 6 350 ärenden och till högst , (ca tio timmars arbete)i omkring 9 000 ärenden . Någon beräkning av hur många ärenden som skuUerymmas inom en tidsgräns av har into gjorts. Utredningen uppskattaremellertid antalet rättshjälpsansökningar som rättshjälpsnämnderna till följdav förslaget i förevarande hänseende skulle befrias från att pröva till 7 000. Av dessa 7000 ärenden torde enligt undersökningen omkring 1 100 ärenden kunna rymmas inomramen för förlängd rådgivning och rättshjälpsnämndema sålunda befrias frånvarje befattning med ärendet. Med utgångspunkt från att antalet rättshjälpsärenden är 72000 skulle alltså enligt utredningens beräkningar antalet ansökningar om allmänrättshjälp vid rUttshjälpsnämnderna minska med sammanlagt 56 500 (49 500 -I- 7000). En viss ökning av antalet rätlshjälpsärenden hos rättshjälpsnämndema kandock bli följden av utredningens förslag om massärenden, om rättshjälp förnäringsidkare och om bodelning. Utredningen har vidare rekommenderat en meraliberal praxis i fråga om allmän rättshjälp i förvaltningsärenden. Storleken avdenna ökning torde kunna anges endast uppskattningsvis. Utredningen beräknarökningen till 5 000 ärenden. 9 1978/79. 1978/79: 90 130 Ävennär det gäller rättshjälp i ärenden om administrativa frihetsberövanden ochvissa utlänningsärenden m. m. torde enligt utredningen dess förslag komma attmedföra en ökning av antalet ärenden hos rättshjälpsnämnderna. En fördubblingav nuvarande antal om ca 3 000 torde inte vara orealistisk. Ensammanfattning av vad som har anförts ger enligt ulredningen vidhanden att antalet ansökningar om rättshjälp som även fortsättningsvis skaUprövas av rättshjälpsnämnd kan uppskattas till 72 000 -f 5 000 -I- 3 000 56500 = 23 500. Tilldetta antal skall dock läggas de fall där advokat inte vill bevilja allmänrättshjälp trots att han i och för sig är berättigad till det och de fall därden rättssökande har anlitat annan än advokat. Antalet sådana fall är ytterstsvårt att uppskatta. Möjligen kan det i ett inledningsskede råda vissosäkerhet bland advokaterna, om allmän rättshjälp skall utgå, vilket kan ledatill ett ökat antal ärenden hos rättshjälpsnämnd. Utredningen uppskattarantalet till 2 000. prövning skulle då återstå ca 25 500 ärenden.Rättshjälpsnämnd skulle få att besluta i ärenden rörande dödsbo, nä-ringsidkarärenden,utlandsärenden, bodelningar m. fl., i sådana fall där advokat inte vill beviljaden rättssökande allmän rättshjälp och i sådana fall där den rättssökandeanlitat annan än advokat. få pröva frågan om fortsatt rättshjälp i vissa fall.Denna prövning torde emellertid i ej ringa omfattning komma att ske hosdomstol, eftersom ärendet kan vara föremål för handläggning vid domstol närrättshjälpsfrågan skall prövas. Slutligen skulle rättshjälpsnämnd få prövafrågan om förordnande av offentligt biträde i ärenden om administrativafrihetsberövanden och vissa utlänningsärenden m. m. Ättberäkna antalet fall där mellankontroll skall ske hos domstol är svårt. Enligtföregående avsnitt handlades av rättshjälpsärendena hos allmän domstol.Ett mycket stort antal av de ärenden som handlades vid allmän domstol utgörsemellertid av familjerättsmål varför de nämnda procenttalen inte ger någonegentlig ledning. Utredningen räknar med ett antal av 2 500. Detta fårbetraktas som en grov uppskattning. skulle alltså enligt utredningens uppfattning återstå 23 000ärenden i ansökningsfas samt för mellankontroll. Ävennär det gäller rättshjälpsnämnds befattning i övrigt med rättshjälpsfrågoranser utredningen att dess förslag innebär en ganska avsevärd minskning avarbetsbördan. Prövningen av frågor om substitution av biträde i den månsådana ärenden över huvud taget kommer att finnas kvar byte av biträde ochentledigande i annat fall av biträde föreslås sålunda få ske hos domstolar,hyresnämnder, arrendenämnder samt överexekutor i sådana fall där ärendethandläggs hos sådan myn- Prop.1978/79: 90 131 dighet när frågan om åtgärden uppkommer, Samma myndigheterföreslås få pröva frågor om utredning och ersättningsfrågor samt frågor omupphörande av allmän rättshjälp i sådana ärenden som handläggs vid myndigheten. En avsevärd minskning av arbetsbördan hos rättshjälpsnämndantar utredningen blir följden av förslaget om förenkling av slutregleringsförfarandetoch ordningen för fördelning av motparts ersättningsskyldighet. Enligtförslaget befrias rättshjälpsnämnderna från atl pröva rättshjälps-avgiften ochgöra avräkning med offentligt biträde i samtliga de fall där ersättningsfrågorskall prövas av domstol, hyresnämnd, arrendenämnd och överexekuior. Självaslutregleringsförfarandet kommer dessutom enligt utredningens förslag attminskas ned till att bli ett led i det förfarande varigenom ersättningenenligt RHL prövas. För prövning av rättshjälpsnämnd återstår alla frågor somkan uppkomma i rätlshjälpsärenden som ej handläggs vid någon myndighet överhuvud laget eller som handläggs vid anan myndighei än domstol, hyresnämnd,arrendenämnd saml överexekutor. De rent utomprocessueUa ärendena utgör enligtföregående avsnitt av rätlshjälpsärendena. Detta motsvarar vid en årligärendevolym av 72 000 ca 20 000 ärenden. Inom denna ram har man enligtutrednings uppfattning alt hålla sig när det gäller att beräkna det antal falldär rältshjälpsnämnd kan komma att få pröva frågor av det slag som avses. Som framgår av föregående avsnitt sysselsätts inomrättshjälpsorganisationen 21 handläggare och 59 biträden. Därtill kommer 4expeditionsvakter. Förslaget innebär enligt utredningen inte bara att ärendemängdenhos rättshjälpsnämnderna minskas avsevärt utan också att ärendestrukturenförändras. Ett mycket stort antal enkla ärenden försvinner sålunda frånrättshjälpsnämndema och vidare befrias nämnderna från en mycket stor del avden pappershantering som belastar dem. Kvar står ärenden av kavlificerad artsom kräver mera ingående bedömningar. Detta bör föra med sig en annanfördelning mellan handläggare och biträdespersonal. F, n. är relationen mellanhandläggare och biträden 1: 3. Utredningen räknar med att relationen ifortsättningen bör vara mellan 1: 1,5 och 1: 2. När det gäller att bestämma antalet handläggare har manenligt vad utredningen ovan har kommit fram till att utgå ifrån en ärendemängdav 23 000 ärenden . Om man med hänsyn , sedvanlig semester ochnormal sjukfrånvaro räknar med en arbetstid av skuHe dettamotsvara 112 ärenden per dag. Enligt utredningens mening bör en handläggarekunna klara av åtminstone 8 ärenden per dag i genomsnitt eller omkring 1 700ärenden . Med det nu förda resonemanget skulle det behövas 1315handläggare och omkring 24 biträden för atl klara av rättshjälpsärendena.Utredningen anser att man vid beräkningen av rättshjälpsorganisationensstorlek bör 1978/79: 90 räknamed att det behövs 14 handläggare och 24 biträden. Relationen mellanhandläggare och biträden skulle därmed bli 1: 1,7. Utredningentar vidare upp frågan om hur den ärendemängd om ca 23 000 ärenden somutredningen räknar med för rättshjälpsnämndernas del skulle kunna tänkasfördelad på de nuvarande sex rättshjälpsnämnderna. Fördelningen av ärendenmellan nämnderna är något olika i fråga om allmän rättshjälp och offentligtbiträde enligt 41 § RHL. Om man utgår ifrån att 17 000 ärenden avser allmän rättshjälpoch 6 000 offentligt biträde enligt 41 § RHL blir fördelningen följande. Omen handläggare beräknas klara av 1 700 ärenden skulle alltså Stockholmbehöva 5,8 handläggare, 1,8 handläggare, 2,2 handläggare,2,3 handläggare, 0,8 handläggare och 0,6 handläggare. Rättshjälpsnämndersom inte bereder en handläggare full sysselsättning bör enligt utredningensmening inte komma i fråga. Också rättshjälpsnämnder med bara 12 handläggareär alltför små. finns det anledning utgå från att även stora nämnderkan vålla problem från ohka synpunkter. Utredningen anser att 56 handläggareär ett lämpligt antal. Flera skäl talar härför, inte minst rekryteringsskäl.Med hänsyn till den roll som policy- och prejudikatorgan som rättshjälpsnämndenföreslås få är det viktigt att nämnden får kvalificerad personal både påhandläggare- och biträdessidan. 1 en nämnd med 56 handläggare kan en varachef, en ställföreträdare och de övriga enbart handläggare. Utredningenkonstaterar att rättshjälpsnämnden i med den tillämpadeberäkningsgrunden skulle få 5,8 handläggare. Denna nämnd bör därför finnaskvar. Utredningen återkommer till frågan om verksamhetsområde för nämnden.Personalstyrkan hos övriga rättshjälpsnämnder blir däremot mindre än vad somenligt utredningens mening är idealiskt. En sammanslagning avrättshjälpsnämndema bör därför enligt utredningen övervägas. 1978/79: 90 133 Därvidär flera alternativ tänkbara. med sina ca 9 900 ärendenskulle t. ex, kunna läggas ihop med rättshjälpsnämnderna i och ,En på detta sätt sammanslagen rättshjälpsnämnd skulle med ca 12 200 ärendenkunna bereda sysselsättning åt ca 7 handläggare och 12 biträden. Nämndenskansli skulle i så fall lämpligen finnas i . Jönköpings-, , ochGöteborgsnämnderna skulle tillsammans kunna bUda en nämnd. Denna skulle med ca10 800 ärenden kunna bereda sysselsättning åt omkring 6 handläggare och 10biträden. Denna nämnd skulle lämpligen kunna förläggas till . Ettannat tänkbart alternativ är emellertid atl låta behållasill nuvarande verksamhetsområde och bilda en särskild rättshjälpsnämnd avSundsvaUs- och Umeånämnderna. En sådan "" skullevisserligen med hänsyn till ärendetillströmningen inte bereda sässelsättning åtmer än 2 handläggare och 34 biträden. Den lämpligaste kansliorten för enNorrlandsnämnd är enligt utredningens uppfattning . Majoritetenav utredningens ledamöter saml en expert har stannat för att föreslå trerättshjälpsnämnder, nämligen en i med 6 handläggare och 10 biträden,en i med lika många handläggare och biträden och en i med 2handläggare och 4 biträden. Utredningens ordförande har avvikande mening tillvilken en expert ansluter sig. De anser att en rättshjälpsnämnd med 56handläggare vore tillräckligt. Två experter har i särskilt yttrande hävdat attså små ingrepp som möjligt bör göras i nämndorganisationen. De anser att antaleträttshjälpsnämnder endast bör reduceras till fyra, förlagda till ,och samt en med sammanlagt 16handläggare och 24 tjänster för övrig personal. Denpersonal som skulle bli överflödig genom den reducering av personalstyrkan somskulle bli följden av utredningens förslag torde utan svårighet kunna beredassysselsättning inom övriga sektorer av rättsväsendet. Rättshjälpsnämndbör enligt utredningen liksom f. n, bestå av ordförande samt fyra andraledamöter. Två av dessa bör liksom f. n. vara myndiga svenska medborgare som ärbosatta inom nämndens verksamhetsområde. Däremoi torde det räcka med enadvokat som anlingen kan vara privatpraktiserande eller anställd på allmänadvokatbyrå. Den återstående ledamoten bör liksom ordföranden vara erfaren idomarvärv. När domarrepresenlanterna utses bör lämpligen tillses all både allmännadomstolar och förvaltningsdomstolar blir företrädda. n. kan det enligt utredningens uppfattning inte komma i fråga alt allarättshjälpsärenden avgörs av nämnden i plenum utan delegation till handläggarebör vara möjlig. Med hänsyn till den ändrade ärendestrukfuren hos nämnderna bördock i ett övergångsskede propor- 1978/79: 90 134 tionelltsett fler ärenden än handläggas av nämnden som sådan. Allteftersom praxisstabiliseras kan det sedan bli fråga om att delegera beslutanderätten tillhandläggare. Därvid är det länkbart att ge kanslichefen och stäUföreträdarenmera vidsträckt behörighet än övriga handläggare. Slutligenberör utredningen rättshjälpsnämndernas ställning som myndigheter. F. n. ingårrättjhjälpsnämnderna som organisatoriska enheter i de olika hovrätterna. Somskäl härför anfördes under förarbetena (prop. 1973: 74 s. 18) att nämnderna medundantag av var små enheter och att de vid tillfälligavakanser och vid arbetstoppar kunde få hjälp från hovrätterna med personal förhandläggare och biträdesuppgifter. Om hela personalen vid något tUlfälle intehade full sysselsättning med kansligöromålen åt nämnden kunde den nyttiggöras ihovrättsorganisationen. Från hovrätterna skuUe nämnderna också få hjälp medlöpande personal- och ekonomiadministration. Dessasynpunkter torde enligt utredningens uppfattning ha giltighet även med detförslag till organisation som utredningen nu lägger fram. Rättshjälpsnämndernabör alltså även i fortsättningen vara knutna till hovrätten i resp, kansliort.Utredningens ordförande anser däremot att övervägande skäl lalar för attnämnderna görs frislående. Närdet gäller anser utredningen inte atl det finns anledning attändra verkets funktion som tillsynsmyndighet när det gäller rättshjälpen. förslag kommer besvärsnämnden i ökad utsträckning att få avgörabesvär över domstols beslut. kan av naturliga skäl inte ingripamot beslut som har meddelats av besvärsnämnden, eftersom denna ingår idomstolsverket. Avsaknaden av ingripande- och överklagningsmöjlighet fördomstolsverket synes inte ha känts som en brist. Enligt utredningensmening är det emellertid av principiella skäl anmärkningsvärt attdomstolsverkets möjligheter att ingripa är så väsentligt mer begränsade närbesvärsnämnden avgör ett ärende än när domstol gör det. Bristen kommer dessutomatt bli mer framträdande om utredningens förslag genomförs. Ettsätt att skapa ökade gransknings- och överklagningsmöjligheter fördomstolsverket är att göra besvärsnämnden fristående i förhållande tilldomstolsverket. Utredningen förordar en sådan lösning. bör äveni fortsättningen ombesörja att besvärsnämnden har tillgång tUl föredragande-och kanslipersonal. Inte heller behöver någon ändring ske i fråga om besvärsnämndenslokalisering. Däremot torde besvärsnämndens verksamhet behöva särskiltregleras i RHL och i instruktion. Utan att komma med något förslag villutredningen dock peka på en annan metod att skapa bättre möjligheter attövervaka och granska myndigheternas hanterande av rättshjälpsfrågor. åsyftar är att man inför någon form av allmänt ombud irättshjälpsfrågor. 1978/79:90 135 Ettliknande organ föreslås för socialförsäkringsmålens del av utredningenangående översyn av besvärsorganisationen inom socialförsäkringen m. m. ibetänkandet Försäkringsrätt och försäkringsöverdomstol (SOU 1976: 53 s. 132).Förslaget innebär att en fristående enhet, ombudsman-naexpeditionen, inrättasinom med uppgift bl. a. att vara part isocialförsäkringsmål. Utredningenkonstaterar inledningsvis att det är svårt att göra exakta beräkningar av dekonsekvenser som utredningens förslag skulle komma att få i kostnadshänseende.Vad gäller de nuvarande sex rättshjälpsnämnderna med 21 handläggare, 59biträden och 4 expeditionsvakter beräknas dessa f. n. kosta statsverket omkring8 milj. kr. Utredningen har föreslagit att antalet rättshjälpsnämnderskall vara tre med sammanlagt 14 handläggare och 24 biträden. Dessutom tordeviss expeditionsvaktspersonal behövas. Förslaget torde enligt ulredningen åtminstone innebära en reducering av kostnaderna med , Istort sett är detta en reell besparing. De arbetsuppgifter som enligt utredningensförslag i stor utsträckning försvinner från rättshjälpsnämnderna ärhandläggningen av frågor om beviljande av allmän rättshjälp och slutregleringav rältshjälpsärenden. Dessa uppgifter överförs främst till advokater ochdomstolar. Det bör inte förorsaka advokaterna något merarbete alt själva fåbevilja rättshjälp, Slutregleringsförfarandet förenklas avsevärt och detarbete som ett nytt avräkningsförfarande kommer att medföra för domstolarnakan i stort sett anses motsvara det nuvarande arbetet med att skriva ochexpediera underrättelser till rättshjälpsnämnderna. När det gäller frågor somkan uppkomma efter det allmän rättshjälp har beviljats har utredningenföreslagit att prövningen i viss utsträckning skall handhas av den domstol somhandlägger det aktuella ärendet. Det merarbete som kan uppkomma hosdomstolarna torde bli obetydligt. Förslaget om en enklareordning för fördelning av motparts ersättningsskyldighet bör enligtutredningen kunna medföra vissa kostnadsbesparingar hos kronofogdemyndigheterna.Grovt räknat kan besparingarna antas uppväga kostnaden för övertagande av denrätissökandes fordran på rättshjälpsavgift i vissa fall. Förslaget i denna del,nämligen att statsverket skall överta den rättssökandes fordran pårättshjälpsavgift när denna inte överstiger av basbeloppet (ca . ),kan beräknas medföra en kostnad för statsverket om högst . Sammanfattningsvisberäknar utredningen atl dess förslag om förenk- 1978/79: 90 136 lingar av rättshjälpssyslemet medför en kostnadsminskningom ca 4 milj. kr. Utredningen har vidare föreslagit en förlängning avrådgivningstiden och viss höjning av avgiften för rådgivning. Vidare föreslåsnågot ändrade riktlinjer för nedsättning och eftergift av avgiften, vilka börmedföra en viss kostnadsminskning. Genom att subventionen blir något siörre ide ärenden där avgiften sätts ned uppkommer emellertid en viss kostnadsökning.Dessa plus- och minusposter bör, menar utredningen, i stort sett jämna utvarandra. Den förlängda tiden för rådgivning bör medföra atl vissaärenden kan handläggas som rådgivning i stället för allmän rättshjälp, vilketinnebär en besparing. Vilken verkan i kostnadshänseende som den förlängdarådgivningen i övrigt kommer atl få är svårt atl bedöma. Även här får detbetydelse i vilken utsträckning nedsättning eller eftergift av avgiften kommeratt förekomma. Det är emellertid troligt att förlängd rådgivning kommer att gesi en del fall där allmän rättshjälp f. n. inte anses kunna förekomma, bl. a. iförvaltningsrättsliga ärenden. Det är vidare troligt att en del av dagensrådgivningsärenden blir förlängda rådgivningar, anses vara för kort. Möjligheten till förlängdrådgivning torde emellertid också kunna bidra till att kostnaderna begränsas ienklare ärenden där allmän rättshjälp beviljas. Sammanfattningsvis anser ulredningen att dess förslag omändringar i rådgivningsinslitulet kan beräknas medföra en viss kostnadsökningmen storleken är inte möjlig att beräkna. Utredningen menar även att ganska betydandekostnadsökningar torde bli följden av förslaget om ökade möjUgheter tillrättshjälp i massärenden, om ökade möjligheter för näringsidkare att fårättshjälp och om bättre förmåner vid bodelning med anledning aväktenskapsskillnad eller boskillnad. Utredningen har också rekommenderat engenerösare praxis när det gäller allmän rättshjälp i förvaltningsärenden. Närdet gäller förvaltningsärenden bör dock framhållas att en stor del av dessa börkunna av genom förlängd rådgivning. De förslag som berörts i föregående stycke har beräknatsmedföra en ökning av antalet rättshjälpsärenden med ca 5 000. Enligt utredningensundersökning var genomsnittskostnaden per ärende ca . (med en timkostnadsnormom .) vilket i dagens kostnadsläge kan beräknas motsvara ca .