prop · G2039 · 1978-12-31 00:00:00 — a. bankinspektionen, kommerskollegium ochriksbanksfullmäktige. Förslaget avvisas av bl. a. representanter förnäringslivet och fondkommissionsfirmorna. De framhåller att skäl saknas attinföra begränsning av egenhandeln, eftersom gällande regler inte har lett tillnågra missförhållanden. Vidare framhålls att del är angelägel att möjlighetentill konsolidering genom nedskrivning av aktieportföljen behålls. En tredjegrupp remissinstanser, däribland styrelsen för , anslutersig lill utredningens uppfattning all begränsningar behövs men för framalternativa tekniska lösningar. a. pekas på möjligheten alt inte bara genomanvisningar i motiven utan också genom regler i lagen begränsa högsta tillåtnainnehav till viss procent av omsättningen inom en ram av ett minsta och etthögsta belopp. Föregen del vill jag framhålla följande. De föreslagna reglerna omfondkommissionärernas rätt till handel för egen räkning syftar bl. a. lill attulan drastiska förbud minska riskerna för den intressekonflikt som kan bliföljden av att sådan handel drivs med kommissionsuppdrag. Ett annatsyfte är att nå en utjämning av konkurrensvillkoren mellan banker och andra fondkommissionärergenom att även bankerna föreslås få rätt att ha ett handelslager av aktier m.m. Det är enligt min mening angeläget atl så långt möjligt söka tillgodose deangivna kraven. I delta sammanhang kan nämnas att man utomlands på olika sätthar begränsningar i fråga om rätten till egenhandel. Liksom utredningen anserjag atl egenhandel också innebär fördelar för fondhandeln som bör tas tillvara.Vid en samlad bedömning finner jag atl utredningens förslag i stort settinnebären lämplig avvägning av de olika intressen som bör beaktas. Jag anslutermig därför till grundtankarna i utredningens förslag i fråga omfondkommissionärs handel för egen räkning. Detta innebär att jag i likhet medflertalet remissinstanser förordar all fondkommissionsbolagens egenhandelbegränsas och all även banker 1978/79:9 138 somdriver fondkommissionsrörelse bör ha rätt att utan särskilt tillstånd förvärvaoch inneha aktier, dock endast i den omfattning som behövs för alt underlättafondkommissionshandeln. Om bankernas aktieinnehav endast har sådant syfte ochbegränsas på nämnda sätl, anser jag i likhet med bl. a. bankinspektionen altdet inte möter betänkligheter att göra ett sådant mindre avsteg frånhuvudregeln enligt banklagstiftningen att banker i princip inte skall innehaeller handla med aktier och dylika värdepapper för egen räkning. Emellertid anser jag altdel finns visst fog för den kritik som har riktats mot den tekniska lösning somhar valts. Föregen del anser jag atl en mer flexibel lösning är önskvärd. Jagföreslår därför att utredningens förslag kompletteras med en regel om attfondkommissionärernas aktieinnehav får uppgå lill viss procentuell andel avomsättningen i fondkommissionshandeln. Som några remissinstanser har påpekatbör en fondkommissionär dock oberoende av rörelsens storlek ha rätt till etteget aktieinnehav av ej alltför obetydlig omfattning. Jag förordar därför engrundregel alt, oberoende av rörelsens omfattning, anskaffningsvärdet av dettainnehav får uppgå till högst två milj. kr. Omsättningen ifondkommissionshandeln hos banken eller fondkommissionsbolaget kan därutöverberättiga till ytterligare innehav. För att mer eller mindre tillfälligaförändringar i denna omsättning inte skall påverka aktieinnehavelssioriek föreslår jag alt innehavet relateras till den genomsnittligaårsomsättningen för de närmaste fem föregående kalenderåren. För nystartadeeller omorganiserade företag bör omsättningen beräknas förden tid företaget harvarit verksamt i aktuell juridisk form. Med hänsyn till omsättningen ifondkommissionshandeln och firmornas nuvarande aktieinnehav föreslår jag enregel som innebär rätt till ett aktieinnehav som svarar mot avnämnda genomsnittliga årsomsättning i fondkommissionshandeln. Emellertid bör dennaregel inte berättiga till alltför omfattande värdepappersinnehav. De mycketstora bankerna och fondkommissionsbolagen skulle - om regeln inte försågs mednågon begränsning - kunna skaffa sig ett värdepappersinnehav som inte ärmotiverat med hänsyn till syftet med reglerna. Jag föreslår därför attaktieinnehavet får ha ett anskaffningsvärde av högst 10 milj. kr. De nuförordade fasta beloppsgränserna kan behöva omprövas . Ifråga om vilka värdepapper som skall omfattas av begränsningsregeln biträderjag utredningens förslag att den skall avse aktier, emissionsbevis, andelar iaktiefonder och dessutom andelar i ekonomiska föreningar. Regeln bör däremotinte avse obligationer eller, utom för bankerna, föriagsbevis. Med hänsyn lillalt banklagstiftningen f n. ses över av banklagsutredningen är jag inte bereddatt nu ta upp frågorom sådan ändring i denna lagstiftning som inte direktföranleds av den föreslagna fondkommissionslagen. Som utredningen harföreslagit förordar jag därför med hänsyn till att aktier och förlagsbevisjämställs i placeringsreglerna för bankerna att i deras värdepappersinnehavvid tillämpningen av begränsningsregeln medräknas föriagsbevis. 1978/79:9 139 Föratl de av mig förordade begränsningarna för fondkommissionsbolagen inte skallleda till oskäliga resultat i vissa fall, förordar jag atl möjlighet öppnas förbankinspektionen att om synneriiga skäl föreligger medge innehav eller förvärvi andra fall eller i större omfattning än enligt den förordade huvudregeln. Ilikhet med utredningen anser jag alt fondkommissionsfirmorna genom liberalaövergångsbestämmelser bör få rimlig lid att anpassa sig till det nyaregelsystemet. Jag är beredd att på detta område sträcka mig något längre änvad utredningen har gjort och föreslår därför en anpassningslid om fem år.Underdennatidbördetankommapåbankinspektionenati vid tillsynen meduppmärksamhet följa utvecklingen av firmornas värdepappersinnehav. 1FL finns en bestämmelse som ger bankinspektionen möjlighet till insyn i sådanfinansiell verksamhet som en fondkommissionär driver vid sidan avfondkommissionsrörelsen. Föreligger samband, som närmare beskrivs i FL, mellanfondkommissionär och annat företag som handlar med värdepapper eller lämnarkredit mot säkerhet i värdepapper och som inte står under bankinspektionenstillsyn, åligger det fondkommissionären alt visa atl sambandet inte medförmenliga verkningar för kunderna i fondkommissionsrörelsen eller för detallmänna, I annat fall kan tillståndet att driva rörelsen återkallas. Med stödav denna bestämmelse har bankinspektionen kunnat få viss insyn ifondkommissionärerna närstående företag som sysslar med finansiell verksamhet.Utredningen föreslår att den nu berörda bestämmelsen bör gälla även ifortsättningen och att den bör omfatta också sådana närstående företag sombiträder vid köp och försäljning av värdepapper. Föratthindra att lagen kringgås föreslår utredningen vidare att några av de regler.som föreslås för fondkommissionsbolag skall gälla även vissa juridiskapersoner som har ägarintresse i sådana bolag. Dessa regler avser begränsningeni rätlen atl inneha aktier för egen räkning, förbudet mot att utfärdaobligationer och andra förden allmänna rörelsen avsedda förskrivningar samtskyldigheten alt avskilja kundernas penningmedel. Utredningen föreslår atlnämnda regler skall gälla annan juridisk person än dödsbo som äger mer än enfemtedel av aktierna eller aktier med mer än en femtedel av röstvärdet ifondkommissionsbolaget. Utredningen har vid utformningen av regeln vägtintresset av alt fondkommissionsbolagen har en oberoende ställning molbetydelsen av att det bland ägarna lill dessa bolag finns finansiellt starkaförelag. En utredningsledamot har reserverat sig mot förslaget alt företag medägarintresse i fondkommissionsbolag skall träffas av begränsningen i rätten attinneha aktier. Ifråga om förslaget att bankinspektionen skall ha möjlighet att ingripa medanledning av fondkommissionsbolags förhållande till närstående förelag harfondkommissionsfirmorna anmärkt, atl befogenheten atl återkalla tillståndet äralltför vittgående och att det skulle vara tillräckligt med en uppgiflsskyldighetför det närslående förelaget. Förslaget har i övrigt lämnats utan erinran vidremissbehandlingen. 1978/79:9 140 Utredningensförslag att vissa regler för fondkommissionsbolag skall gälla även företag medstörre ägarintressen i sådana bolag tillstyrks av bankinspektionen, som anseralt regler av delta slag är oumbärliga. 1 övrigt möts förslaget av delvis kraftigainvändningar, främst från olika näringslivsorganisationer. Kritiken går bl. a.ut på att förslaget kommer att motverka att fondkommissionbolagen fårekonomiskt stabila ägare. Vidare framhålls alt bankinspektionenstillsynsbefogenheter ger möjligheter lill ingripande mot den fondkommissionärsom visar sig olämplig och att del på detta sätt går atl förhindra altbestämmelserna kringgås. Vissa remissinstanser anser all ett alternativ lillden föreslagna regeln kan vara att fondkommissionsbolag, som utför entransaktion på uppdrag av sådan juridisk person som har ett större ägarintressei bolaget, skall åläggas rapporteringsskyldighet lill bankinspektionen.Svenska bankföreningen pekar på atl förslaget kan leda till alt börsnoteradeförelag drabbas av förbud att utge obligations- och förlagslån. Jagvill för egen del erinra om att man redan i samband med FL:s tillkomstunderströk att det måste förhindras att en fondkommissionär kringgår lagengenom atl driva fondkommissionshandeln i ett företag och annan verksamhet somhar samband därmed i ett annat förelag. Utredningens förslag, som i alltväsentligt bygger på nuvarande regler, är enligt min mening inteinvändningsfrilt. Förslaget innebär all bankinspektionen får insyn i sidoförelagendasl via fondkommissionsbolaget. Jag anser denna ordning otillfredsställandefrån flera synpunkter. Genom organisatoriska arrangemang kan lagstiftningen iväsentliga stycken sällas ur spel. Om exempelvis en fondkommissionär förläggersin kreditgivning och värdepappersförvaltning till ett företag vid sidan avfondkommissionsbolaget, kommer enligt förslaget fondkommissionslagen inte altgälla sidoförelaget. En lagstiftning, som i allt väsentligt syftar till att geden aktiesparande allmänheten ell skydd som så långt möjligt är likvärdigt medandra sparares, får inte sältas ur kraft genom organisatoriska arrangemang.Inte heller bör bankinspektionens tillsynsbefogenheter begränsas genom sådanaåtgärder. 1stället för den av utredningen föreslagna lösningen finner jag övervägandeskäl tala för att bestämmelserna om fondkommissionsbolags rörelse och omtillsyn över sådana bolag i princip bör gälla också för vissa sidoförelag, somhar nära samband med fondkommissionsbolag. Endast sådana företag varshuvudsakliga verksamhet ligger inom ramen för den rörelse som normalt bedrivsav fondkommissionsbolag bör omfattas av en sådan regel. De verksamhetsgrenarjag avser gäller förvaltning av och handel med värdepapper, rådgivning ochannat biträde i samband med sådan handel saml kreditgivning mot säkerhet ivärdepapper. Nära samband mellan ett fondkommissionsbolag och annat företagbör - med förebild i den nya aktiebolagslagens koncernbegrepp - ansesföreligga om i huvudsak samma personer har ett bestämmande inflytande överföretagen och en betydande andel i resultatet av företagens verksamhet. 1978/79:9 141 Jagföreslår alltså att fondkommissionslagens regler om fondkommissionsbolagsverksamhet och om tillsyn skall gälla i tillämpliga delar också för företag somhar nära samband med fondkommissionsbolag och vars huvudsakliga verksamhetbestår i att förvalta, handla med eller biträda vid handel med värdepappereller lämna kredit mot säkerhet i värdepapper. Därvid skall begränsningarnalill vissa verksamhetsgrenar och i fråga om aktieinnehavet avse förelagengemensamt. Helt naturiigt bör tillämpningen av fondkommissionslagen begränsastill vad som är erforderligt för alt tillgodose syftet med bestämmelsen, dvs.att sidoföretaget inte används för atl kringgå bestämmelserna för fondkommissionsrörelsenoch atl företaget inte innebär risker för fondkommissionsbolagets kunder. Omsärskilda skäl föreligger, bör öppnas möjlighet all för visst företag medgeundanlag - helt eller delvis - från den föreslagna regeln. Dispens kanexempelvis komma i fråga om nuvarande ägar-och organisationsstruktur är sakligtmotiverad och inte utan mycket stora svårigheter kan anpassas till det nyasystemet. Jag föreslår atl dispensärendena prövas av bankinspektionen, varsbeslut kan överklagas till regeringen. Utredningensförslag om att vissa regler i fondkommissionslagen skall gälla även juridiskapersoner som äger mer än en femtedel av aktierna i fondkommissionbolag har, somtidigare nämnls, mött stark kritik vid remissbehandlingen. Jag anser atl detfinns vissl fog för de invändningar som har rests mot förslaget i denna del.Det är sålunda otillfredsställande om fondkommissionsbolagen inte längre skulleha möjlighet atl som delägare ha ekonomiskt starka och även i övrigt lämpligaföretag. Med den lösning jag förordar i fråga om närstående företag tillfondkommissionsbolagen har behovet av en koncernregel i enlighet medutredningsförslaget avsevärt minskat. Del är enligt min mening fullttillräckligt att i stället föreskriva att företag, som har inslag av finansiellverksamhet och som har annat samband med fondkommissionsbolag än som avses ihuvudregeln, skall ha viss upplysningsskyldighet bl. a. om sitt samröre medfondkommissionbolagel. Jag avser all i del följande - i samband medredovisningen av tillsynsbestämmelserna - närmare gå in på denna regel omupplysningsplikt. Ensärskild fråga gäller fondkommissionärernas rätt att lämna garantier i sambandmed att aktier introduceras på fondbörsen. Några legala begränsningar finns fn. inte i denna rätt. Utredningen anser emellertid del vara alltför riskabeltför fondkommissionsbolag alt lämna sådana garantier och föreslårdärföratt ilagen las in förbud med detta innehåll. För bankerna, som har betydligt siörreoch enligt utredningen fullt tillräckliga resurser för atl fånga upp enmisslyckad emission, utgör sådana garantiåtaganden ett naturiigt inslag irörelsen. Några begränsningsregler för bankerna föreslås därför inte avutredningen i detta avseende. Kritikhar vid remissbehandlingen riktats mot förslaget om förbud förfondkommissionsbolag att garantera emissioner. m,fl. framhåller all gällande ordning såvitt känt inte har lett till skada förnågon och att utredningsförslaget i denna del utgör ett avsteg från principenom konkurrensneutralitet mellan skilda kategorier av fondkom- 1978/79:9 142 missionärer.För egen del anser jag inte tillräckliga skäl föreligga att helt uteslutafondkommissionsbolagen från möjlighet att lämna garantier i samband medemissioner. Med förebild i den lagstiftning som gäller för sparbanker ochföreningsbanker föreslår jag alt fondkommissionsbolag efter medgivande avbankinspektionen får förvärva aktier som ingår i emission som garanteras avbolaget. Sådana aktier bör enligt huvudregeln avyttras efterförvärvel i likhet med vad som f n, gäller för bankerna. Rätlen att ställagaranti eller på annat sätt medverka vid emission av värdepapper på denallmänna marknaden bör anges i lagen. Rättenför vissa anställda och andra befattningshavare i fondkommissionsbolag ochbanker att göra affärer i värdepapper för egen räkning har diskuterats undersenare år. Utredningen föreslår att innehavare av ledande befattning ifondkommissionsbolag eller bank eller annan befattningshavare som normalt harinsyn i uppdragsgivares värdepappersaffarer inte får för egen räkning förvärvavärdepapper annat än för långsiktig förmögenhetsförvallning. Varje bolag ellerbank får efter samråd med bankinspektionen avgöra vilka befattningshavare somomfattas av bestämmelsen. Placeringar som avvecklas från förvärvelbör enligt utredningen presumeras vara gjorda i annat syfte än för långsiktigförmögenhetsförvallning. Detsamma gäller placeringar som finansieras genomkredit. Utredningsförslagethar i denna del fått ett i huvudsak positivt mottagande av remissinstanserna.Från flera håll har dock anmärkningar riktats mol all den personkrets somomfattas av regeln har gjorts alltför vid. Kritik har också framförts mot depresumtionsregler som utredningen har angett i syfte atl klariägga innebördenav begreppet långsiktig förmögenhetsförvallning. Föregen del kan jag i likhet med flertalet remissinstanser ansluta mig tillgrundprinciperna i utredningens förslag i denna fråga. Det är uppenbariigen avstor betydelse att de som är verksamma i fondkommissionshandeln omfattas avallmänhetens förtroende. Reglerna bör därför utformas så att sådana personer ieller med anknytning till banker och fondkommissionsbolag som normalt harinsyn i enskildas värdepappersaffärer av siörre omfattning inte får möjlighetatt utnyttja sin speciella kunskap för egen . Det saknas enligt minmening anledning att låta alla personer i ledande ställning inom bank ellerfondkommissionsbolag omfattas av den föreslagna regeln därför att de kan ansesha en allmän överblick över värdepappersmarknaden. Del avgörande bör vara omhan eller hon normall eller fortlöpande har insyn i uppdragsgivaresvärdepappersaffärer och därigenom får sådan kännedom om t. ex, orderiäget förvissa aktier att försäljningsvärdet eller börskursen på aktierna kan påverkas.Jag föreslår därför att bestämmelsen skall gälla för befattningshavare ellerannan med anknytning lill bank eller fondkommissonsbolag, om han normalt harinsyn i uppdragsgivares värdepappersaffarer av sådan omfattning att detallmänna försäljningsvärdet kan påverkas. Jag återkommer i specialmotiveringennärmare till frågan vilka personer som bör omfattas av bestämmelsen. Prop.1978/79:9 143 Ienlighet med vad utredningen har föreslagit bör personer inom den avseddakretsen inte få förvärva värdepapper annat än för långsiktigförmögenhetsförvallning. 1 fråga om innebörden av detta begrepp kan jag anslutamig till vad utredningen har ansett bör gälla som presumtionsregler. Medanledning av de farhågor som har kommit till uttryck vid remissbehandlingenvilljag framhålla att dessa regler- i likhet med alla presumtionsregler - kanfrångås efter särskild utredning i varje enskilt fall. Somtidigare har nämnts innehåller FL inte några bestämmelser om den verksamhei enfondkommissionär lar driva vid sidan av fondkommissionshandeln. För bankernaär däremot verksamheten noga reglerad i banklagstiftningen. Utredningenföreslåratt i fondkommissionslagen tas in bestämmelser om den verksamhet -förutom fondkommissionshandel - som får drivas av fondkommissionsbolag. Vidsidan av fondkommissionshandeln och den egenhandel som har behandlats iföregående avsnitt skall enligt utredningen fondkommissionsbolag för attunderlätta kommissionshandeln få bedriva härför erforderlig kreditgivning,förvara och förvalta värdepapper samt lämna råd om placering av medel ivärdepapper. För alt öppna möjlighet för bolagen att utöva också annanverksamhet föreslås att bankinspektionen får meddela tillstånd till detta, omsärskilda skäl föreligger. Sådant tillstånd får dock meddelas endast förverksamhet som har samband med fondkommissionshandeln. Utredningen har ingåendediskuterat i vad mån fondkommissionsbolagen bör ha rätt till kreditgivning ochhar slutligen stannat för att föreslå att denna verksamhet bör tillåtas medhänsyn till att kredit i enkla former hos bolagen medverkar till atl göravärdepappersplaceringarna likvida och hela marknaden smidigare.Utredningsförslaget innebär att kreditgivningen skall begränsas till att avseutlåning som behövs för alt underiäita fondkommissionshandeln.Fondkommissionsbolagen llr alltså inte utvecklas till kreditinstitut.Krediternas anknytning till fondkommissionshandeln kan dokumenteras genom denform av säkerhet som krävs. Utredningen föreslår att som säkerhet får godtasendast värdepapper som har inregistrerats vid fondbörs eller vilka sannoliktsnart kommer att registreras där. Säkerheten måste vara betryggande.Bankföreningens belåningsvärden börenligt utredningen tjäna som riktmärke ochutgöra högsta gräns för den kredit som kan lämnas mot vissl slag a v säkerhet.Utredningen har understrukit vikten av att enhandskrediter inte lämnas i sådanomfattning att fondkommissionsbolagens solvens kommer i fara. Remissutfallet far i dessafrågor betecknas som splittrat. Bl, a. bankinspektionen ochriksbanksfullmäktige har tillstyrkt förslagen. Styrelsen för Stockholmsfondbörs är också i huvudsak positiv lill utredningens lösning. Kritik haråandra sidan förts fram frånskilda håll, Fondkommissionsfirmorna anser 1978/79:9 144 attde föreslagna reglema allvarligt hotar firmornas fortsatta existens genom attalltför kraftigt beskära deras verksamhetsområde. Liknande synpunkter anförs avSvenska handelskammarförbundet och , som båda anseratt de föreslagna reglerna om tillsyn ger tillräckliga möjligheter lillingripande vid misstanke om missförhållande. Från annat håll ifrågasätts ombankinspektionen inte bör kunna medge att fondkommissionsbolag driver ocksåannan verksamhet än sådan som har samband med fondkommissionshandeln.Remissinstanser som företräder näringslivet gör gällande atl det föreslagnaverksamhetsområdet är alltför snävt avgränsat. Enligt min mening bör mani denna centrala fråga om fondkommissionsbolags verksamhetsområde sträva efteren lösning som tillgodoser intresset av atl skydda den allmänhet som berörsutan atl alltför snävt begränsa bolagens verksamhetsområde. Jag anser i likhetmed utredningen att den sidoverksamhet som skall vara tillåten bör klartdefinieras i lagen och i princip begränsas till sådant som syftar lill attunderlätta fondkommissionshandeln. De olika verksamhetsgrenar som avutredningen föreslås bli tillåtna vid sidan av själva kommissionshandeln gerenligt min mening ett godtagbart utrymme för fortsatt rörelse och expansion förfondkommissionsfirmorna. Jag förordar alltså i huvudsak samma regler somutredningen i fråga om vilka verksamhetsgrenar som normalt bör fä ingå ifondkommissionsbolags rörelse. mån fondkommissionsbolag lämnar krediter bör denna verksamhet begränsaslill vad som är erforderiigt för alt underlätta fondkommissionshandeln.Sambandet med fondkommissionsrörelsen bör som utredningen har föreslagit kunnaframgå bl.a. av atl som säkerhet fär godtas endast värdepapper, som i allmänhetbör vara börsregistrerade. Jag vill i delta sammanhang anmärka attbegränsningen av fondkommissionsbolagens kreditgivning inte är betingad avkreditpoliliska hänsyn utan grundar sig på samma skäl som utredningen haranfört. Fondkommissionsbolagbör liksom f n. ha rätt att la emot medel på särskilt konto, s. k. kundkonio.Dessa konton har stor betydelse i fondkommissionsfirmornas verksamhet genomatt vidga möjligheterna lill kreditgivning och handel med värdepapper för egenräkning. Kundkoniona fyller vidare en funktion genom att på ett smidigt sättreglera del löpande beialningsförhållandet mellan firman och dess kunder ochdärigenom underlätta fondkommissionshandeln. Det bör dock betonas, atl inlåningenskall begränsas till vad som erfordras för att på ett praktiskt sätt underiäitakommissionshandeln. Bolagen får lika litet som driva en inlåningsverk-samhelvid sidan härav på bankmässiga räkningar i strid med 1 i; lagen (1955:183) ombankrörelse. Utredningenhar uppmärksammat den risk insätlaren löper i händelse av atlfondkommissionsbolag går i konkurs. Därför föreslås som huvudregel attfondkommissionsbolag åläggs att genast avskilja och sätta in på räkning i bankde medel som bolaget tar emot med redovisningsskyldighet, dvs. 1978/79:9 145 medel som bolaget i egenskap av kommissionär tar emot frånuppdragsgivare. Emellertid bör det öppnas möjlighet för fondkommissionsbolagatt träffa avtal med sina kunderom att bolaget inte behöver avskilja mottagnamedel. Har sådant avtal träffats, får fondkommissionsbolag ta emot medlen påkundkonio och använda dem i den egna rörelsen. 1 likhet med flera remissinstanser som har yttrat sig i nunämnda frågor finner jag utredningens förslag välgrundade. Jag förordar alltsålagregler med i huvudsak del innehåll som utredningen har föreslagit.