prop · G203190 · 1978-12-31 00:00:00 — Som har framhållits i ulredningensdirekliv måsle en förbäitrad lönsamhei i alli väseniligi ske genom atl bankernalillåls öka ränlemarginalerna, vilkel i sista hand skulle drabba bankkunderna,och en ökad emissionsverksamhel från bankhåll skulle la i anspråk den svenskakapilalmarknaden i en omfallning som inle är önskvärd med hänsyn till andrasamhällssekiorers kapilalbehov. 6 Överväganden och förslag i huvudfrågan Som framgåu av föregående avsnilt kankapitalläckningsreglerna i banklagarna liberaliseras på ivå säll. Del ena ärall bankernas kapilalkrav reduceras, vilkel skedde genom 1968 årsbanklagsreform. Denna metod medför au intresset riktas mot utformningen avriskkalalogen. Del andra sätlel är all förändra kapiialbasens sammansättning,dvs. vidga del kapital till vilket kravel relaleras. Ulredningen har på skälsom framgår i del följande sökt alt lösa problemet enligt den sist angivnameloden. Utredningen har i enlighet med sina direktiv särskiltundersökt om riskklassystemet kan göras enklare, eventuellt ända dithän alt manhar 1978/79:190 94 endasl ell läckningskrav applicerat på bankinstitutelssamtliga placeringar. 1 samband härmed har utredningen också undersökt om delär lämpligt all på ett avgörande säll förbätlra bankernas kapilalläckningslägegenom att reducera de kapitalkrav som f. n. gäller. Som påpekais i direktiven innebär de nuvarande reglerna enavsevärd förenkling jämföri med de regler som gällde lidigare. Somkredilinslilululredningen på sin lid framhållil är riskkalalogen, Irots i viss mån är av schemalisk karaklär, konsiruerad så all hänsyn tas lill deolikheter i kapitalkrav som skilda sammansättningar av olika institutsplaceringsportföljer kan kräva. Alt slälla upp endasl ell läckningskrav påbankinsliiuls samtliga placeringar utan hänsyn lill riskkaraklären skulleuigöra ell steg lillbaka mol del syslem som övergavs och som innebarall kapilalkravel var beroende endasl av inlåningsvolymen. Ulredningen hardärför funnil alt del nuvarande sysiemel med fiera riskklasser bör behållas. uiesluier naiurliglvis inle all riskkalalogen kanförenklas och all hillills vunna erfarenheler kan lala för vissa modiflkalionerinom della syslem. Inom ulredningen har också väckts förslag i syfte allförenkla riskkalalogen. Förslaget går ul på all man behåller riskklass A i sinnuvarande uiformning samt ersäller riskklasserna B-D med Ivå nya riskklasser.Den ena av de nya riskklasserna skulle kräva 2,1 procenls kapilalläckning ochavse fordringar för vilka utländskt bankförelag svarar saml fordringar molsäkerhet av panibrev inom av uppskattningsvärdel i vissafasiigheier. För alla övriga placeringar skulle kapilalkravel sältas lill sjuproceni. Sysiemel innebär en högsl avsevärd skärpning av kraven för placeringari de nuvarande riskklasserna B och C. Således fördubblas kravel för fordringarmot säkerhei i vissa fastigheter. Dessulom höjs kravel för övriga placeringar iriskklass B, däribland s.k. fullgoda obligationer, från en lill sju proceni.Vidare skärps kravel från fyra till sju proceni för samtliga fordringar iriskklass C, däribland fordringar för vilka säkerhelen ulgörs av panibrev ivissa fasiigheier inom 75- 100 proceni av del uppskallade värdel. För övrigafordringar innebär förslagei emellertid en lällnad i kravet från åtta till sjuproceni. Ulredningen har emellerlid stannat för atl i huvudsakbehålla den nuvarande riskkalalogen av bl.a. följande skäl. Efiersom bankinslilulensplaceringsslruklur föreledde avsevärda skillnader nedlades vid riskkatalogenstillkomst ett omfattande arbele på all ulforma katalogen så all den log hänsynlill de olikheler i kapilalkrav som skilda instituts placeringsportföljerkrävde. Den olikhei i placeringsstruktur som företåg vid riskkatalogenstillkomst kvarstår i huvudsak fortfarande. Förändringar i riskkalalogen fårdärför inte göras så atl konkurrensförhållandena inom bankväsendel snedvrids.Förenklingsförslaget lar emellerlid inle lillräcklig hänsyn härtill.Ulredningen har inle övertygats om all de uppenbara svagheter somförenklingsförslaget inrymmer vägs upp av de fördelar som en något mindredetaljerad riskkatalog skulle innebära. 1978/79:190 95 ning är del heller inle meningsfulll all föreslå några meravgörande förändringar av riskkatalogen så länge placeringsslrukluren inombankväsendel företer så stora olikheter som f. n. Del bör också lilläggas atl en omläggning av riskkalalogeni anlydd riklning skulle medföra betydande övergångssvårigheier för bankinslilulen,som anpassal sig lill nu rådande syslem och lillämpal del ulan siörresvårigheler. Utredningen har därför också avståil från all framlägga förslagom några mera genomgripande förändringar i den nu gällande katalogen och villendast på ell par punkler i det följande föreslå vissa ändringar. förslag lill förändringar av riskkatalogen hänvisas lill avsniii7. 6.3 Utökning av kapitalbasen 6.3.1 Värderegleringskonionas siällning som kapilalbas 1 direkliven pekas på möjlighelen all ulöka bankernaskapilalbas genom att ålminsione i viss ulsiräckning jämslällavärderegleringskonlona med eget kapital. Som framgått av avsniii 4.3.3.3 behandlade redankredilinslilululredningen frågan om värderegleringskonionas ställning ikapilaltäckningen. Som framgått av samma avsnitt fick emellertidvärderegleringskontona banklagsliflning endast den begränsadebelydelsen alt placeringarnas brullobokvärde får reduceras med saldona påvärderegleringskonlona innan kapilalkravel beräknas. Ulredningen har funnit atl del i direkliven nämnda sätlelatl ulöka kapilalbasen är en framkomlig väg, efiersom värderegleringskonlona irealileien har samma funktion som del egna kapilalel när del gäller all tryggainsätlarnas medel. Frän förelagsekonomisk synpunkt kan nämligen bankernaskapitalslyrka sägas speglas av den lolala summan av obeskallade reserver ochbeskallal egel kapilal. Del är denna summa som i ell krisläge skall fånga uppförlusler och därigenom skydda insältarnas medel. Del är därför likgiltigt omeventuella förlusler läcks av beskattade eller obeskattade medel förulsalt allde verkligen kan absorberas av bankinslilulel. För redovisning av utvecklingenav eget kapital och av värderegleringskonlona hänvisas till diagram i bilaga1. UppfaUningen all värderegleringskonlona, föruiom som skyddmol förlusler, även Ijänar som ell medel all konsolidera verksamheien med obeskattatkapilal har också blivii alltmer framträdande. En bidragandeorsak härtill är all realiserade förlusler tolali setl har varil myckelbegränsade. Sålunda har bankernas värderegleringsreserver företett en slark och stabil lillväxl och i varje fall måsle enväsenilig del av dessa reserver anses utgöra ett varaktigtkonsolideringskapilal. anser således alt övervägande skäl nulalar för all 1978/79:190 96 värderegleringskonlona får en siörre formell belydelsegenom alt delar av dessa i kapilalläckningssammanhang likslälls med egelkapilal. Värderegleringskonlona bör därvid ses som en helhei. Del avgörande ärnämligen inle den formella fördelningen pä olika värderegleringskonlon, ulanstorleken på de summerade saldona. De konlon för värdereglering som kommer i fråga är de somupptar avsättningar för respeklive utlåningen', ulländska valutor saml obligalionsinnehav.Ulredningen övergär lill atl undersöka i vad män saldona på dessa konton kanutnyttjas som kapitalbas. I della sammanhang bör särskilt underslrykas. alllagregler om krav på kapilalläckning inle är del enda medlel all tryggainsällarna. Försl och främsi slår den prövning av kredilsökande sombankinslilulel förelar innan medel lånas ul. Skulle en fordran bli nödlidandefinns emellerlid flera "säkerhetsvallar", som kan absorbera förluslerpå ullåningen innan insältarnas pengar ävenlyras. 1 försia hand harbankinslilulel all hålla sig skadeslös genom realisation av den särskildasäkerhet som i allmänhet finns Slälld för krediterna. Om särskild pant inlefinns eller om panien är olillräcklig, läcks föriuslen i normala fall av dendel av årels rörelseöver-skoil som avsälls lill värderegleringskonlona. Del ärsåledes försl när dessa möjligheler uttömts som de vid årets ingång redovisadevärderegleringsreserverna ulnylljas för att liicka konslaierade förlusler. Under de senasle åren har de konslaierade förluslerna påullåningen varil av myckel begränsad omfallning, vilkel framgår av tabell 5nedan. Tabell 5 Konstaierade förluster i procent av utlåningentill allmänheien 1970-76,för de olika inslitutsgrupperna 0,07 0,06 0,02 0,02 0,01 0,02 ' Avser de 15 största sparbankerna. De enskilda bankernas molsvarande procenllal spänner frånO lill det högsia redovisade talet om 0,63. För affärsbankerna,som har den relativt selt mest riskfyllda placeringsslrukluren bland bankgrupperna,utgjorde de konstaierade förlustema i genomsniii ca fem proceni av del årligarörelseöverskottet. För atl värderegleringskonto för ulländska valulor skallkunna ingå i bankernas kapitalbas fordras atl bankerna även i fortsällningenlillämpar nuvarande redovisningsprinciper, som innebär all realiserade ochorealiserade förlusler på såväl ä visla- som terminspositioner kostnadsförsvid ' Värderegleringskonton för garantier redovisas inleseparal i officiella redovisningar ingår i motsvarande konlo föruilåning. 1978/79:190 97 bokslulslillfällena och påverkar del redovisade resullaleiföre bokslulsdis-posiiioner och skaller. Ingående värderegleringssaido kommerdärmed inte att innehålla några avsättningar för konstaterade men ejrealiserade valutaförluster utan kan belraklas som en del av bankens allmännakonsolidering. Förluslerpå bankernas obligationsinnehav kan orsakas anlingen av bristande solvens hoslänlagaren, dvs. låntagaren förmår inle infria sina förbindelser, eller genomatl obligationskurserna på en befinllig portfölj sjunker. 1 praktikenförekommer knappasl förlusler orsakade av obligalionsutgivarens brisiande solvens.Saldot på värderegleringskontol för obligationer kan därför i allt väseniligises som ell skydd mol kursrisker. Omvärderegleringskontona skall inräknas i kapitalbasen, uppkommer frågan om vadsom egenlligen skall las med i beräkningen. Skall värderegleringskonlona i sinhelhei medräknas eller bör man endasl räkna med en pä nägoi säll beräknadneiloreserv. som definieras med utgångspunkt i gällande balansvärderingsregler.Som framgår av del följande är denna problemalik specielll uiialad beiräffandevärderegleringskonlon för obligaiioner. Obeskalladereserver måsle uppvisa viss stabilitet om de skall ingå i kapilalbasen.Bankerna skulle få svårigheler alt arbela med starka fluktuationer ikapitalbasen. Del är därför inle önskvärt all orealiserade förlusler ochvinster till följd av korlsikliga fluklualioner i marknadsvärdei påobligalionsporlföljen får lillälas all i nämnvärd omfallning påverka kapitalbasen.Däremoi måsle en påverkan av kapilalbasen accepleras som följd av minskningarav de obeskattade reserverna genom realiserade förlusler. Orealiseradekursföriusler på obligaiioner uppstår när marknadsvärdet sjunker underanskaffningsvärdel (= bruiiobokvärdel) som följd av ett förväntat ellerfakiiski höjt ränteläge på marknaden. Obligalionernas rän-leavkaslning ärbunden lill nominellt belopp under viss angiven löplid oberoende av ränlenivånsuiveckling . Vid allmäni höjl ränieläge kommer därförmarknadsvärdei på en lidigare emilierad obligalion atl sjunka till en kurs somger en effekliv förräntning som överensstämmer med gällande ränteläge. Vidsänkl ränteläge gäller motsatsen. Bankerna påverkas resullatmässigi av eu fluktueranderänteläge även om orealiserade kursvinster och kursförluster i sig intepåverkar rörelse-överskottet. Resultatpåverkan beror på att den mol bankernasobligalions-placeringar svarande kapitalanskaffningen har en rörlig ränla medanbefintliga obligalionsporlföljer har en fasl avkaslning. Således försämrasrörelseöverskollen när ränteläget höjs efiersom ökade kostnader för kapitalanskaffningeninle motsvaras av höjda intäkter på obligationsplaceringarna. Ränteutvecklingen på obligalionsmarknaden under perioden1970-77 kan illuslreras med den effekiiva räntan på slalspapper med 15 ärs återståendelöplid. 1978/79:190 98 Som framgår har ränlenivån höjts markanl, vilkel harinneburil sänkia marknadsvärden på befinlliga porlföljer. I de olika banklagarna ålerfinns de gemensammabalansvärderingsregler som gäller för obligaiioner (91 § BL, 48 S SpL och 44 §JkL). Enligi huvudregeln får obligalionsporlföljen inle las upp till högrevärde än dess verkliga värde, varmed avses gällande marknadsvärde. Enligt dennaregel måsle sålunda obligalionernas nellobokvärde genom avsättningar lill värderegleringskontonedbringas lill ell värde högst lika med marknadsvärdei. Minimikravet pånedskrivning piiverkas därvid direkl och fulll ul både av ett höjl och ellsänkl ränieläge. Om huvudregeln skall tillämpas, tvingas bankerna därför allskriva ned obligaiionema så myckel alt de har en beredskap om obligalionernasmarknadsvärde sjunker på grund av ell höjl ränieläge. I samband med den kraftiga räntehöjningen sjönkmarknadsvärdena pä obligationer sä kraftigl all ell slorl anial banker inlekunde uppfylla kravet på nedskrivning enligt huvudregeln. Detta år infördesemellertid en supplemenlärregel för värdering av sådana obligationer somredovisas i riskklasserna A och B. Denna regel innebär all bankernasobligalionsinnehav får värderas ulifrån ell av bankinspekiionen framräknaigenomsniii av ränian för vissa stats- och bosladsobligalioner under de senaslelio åren. Härigenom får en kraftig höjning av ränlenivån på korl sikl endaslett begränsal genomslag i den genomsnittliga lioårsränlan och bankerna kanmjukare och mera successivi anpassa obligalionernas nellobokvärde lillmarknadsvärdels uiveckling. För banker som lillämpar värdering enligt tioårigtränlemedeltalsvärde har bankinspekiionen ulfärdal en rekommendalion som innebäratl skillnaden mellan netlobokvärdel och marknadsvärdei bör elimineras enligten femärsplan. Banklagarnas balansvärderingsregler åskådliggörs iföljande exempel. Siffrorna avser obligationsinnehavet för 13 siörre sparbanker1976, mkr. L.Högsta tillåtnanettobokvärde renl 10-årigt räntemedeltal 594 9 konto 607 Av gjorda avsällningar lill värderegleringskonlol om 607mkr. tagils i anspråk för all läcka lagens minimikrav på nedskrivningför orealiserade kursföriusler. Reslerande belopp utgör en neiloreserv i denmeningen, all del högsia lillålna neiiobokvärdei kan sjunka med molsvarandebelopp ulan all lagens minimikrav på nedskrivning för orealiseradekursföriusler därigenom kommer all underskridas. För au erhålla ell nellobokvärdesom uppgår lill marknadsvärdet, dvs. uppfyller huvudregeln för värdering avobligationer, fordras ytterligare avsällningar lill värderegleringskonto omminsl . En uppdelning av saldot på värderegleringskontol förobligationer på ovan angivel säll har sin grund i den bundna ränian. Någonmolsvarande uppdelning av värderegleringskonlona för uilåning och valulorbehöver inle ske under fömlsäitning atl man bortser från den särskildabehandlingen av ränlebunden direkt utlåning. Denna form av utlåning är avmyckel begränsad omfallning och under avveckling. Här bortses även från slalislisklförutsebara förlusler pä utlåningen. De konslaierade förluslerna har nämligensom lidigare visals varit mycket smä. Saldona på värderegleringskontona föruilåning och valulor kan därför sägas vara desamma som netioreserven för dessalillgångar. Sammanfallningsvis kan sägas all skillnaden mellanbankernas lotala saldo på värderegleringskontona och den lolala neiloreservenulgörs av banklagarnas minimikrav på nedskrivning av obligalionsporiföljerna.Vid uigång utgjorde detta minimikrav en summa molsvarande 10 proceniav affärsbankernas summerade saldon pä värderegleringskontona, 16 proceni avsparbankernas och 3 proceni av föreningsbankernas. Annorlunda Ullryckluigjorde neiloreserven 90, 84 resp. 97 proceni av de summeradevärderegleringskonlona. Om man belraklar de obeskallade reserverna förobligaiioner från den synpunki som kommer lill ullryck i banklagarnasvärderingsregler kan hävdas all den del av värderegleringskonlol som lagits ianspråk för all nedbringa netlobokvärdel till högsia lillålna värde fakiiskikonsumerais och följaklligen inle skulle kunna utnyttjas ikapilalläckningssammanhang. 1978/79:190 100 Med ell långsikligl beirakielsesäii kan della resonemangsällas i fråga av flera skäl. För del försia har obligalionsporlföljen i verkligheienmer karkiär av anläggningslillgäng än omsällningslillgång. Del är orealisliski all länka sig all en bank skullei väsentlig mån kunna reducera sill obligalionsinnehav. Del är snarasinägonling bankerna har för "sladigvarande bruk". Likvidilelskravensuiformning gör alt en successiv ökning av obligalionsinnehavel är högstsannolik. Därlill kommer all bankerna genlemoi slaismakierna ålagil sig allsvara för en viss överenskommen ökning av obligalionsinnehavel. I den mån enbank i en viss situation behöver förslärka sin likvidiiei går den inle ul påmarknaden och försöker sälja obligaiioner. Del finns i själva verkei inle ivåri land en marknad som kan absorbera obligaiioner i någon siörre omfallning.Den enda vägen atl i någon omfatlninig mobilisera obligationer likviditetsmässigtär för affärsbankerna atl belåna dem i och för sparbankerna ochföreningsbankerna i resp. . annal skäl har atl göra med ränteutvecklingen. Underde senasle åren har en anpassning av ränlelägel för obligaiioner skell från77,5 lill ca 10 proceni. Del är sannoliki all del här är en fråga om enengångslyfining av ränlenivån upp lill den högre nivå som motiverats avinflationen. Del är knappasl sannoliki atl ränlenivån skall forlsaliaall sliga i samma omfallning. Sannolikheien för en sänkning av ränlenivån i framtidenär väl ungefär lika stor som sannolikheten för en yiierligare höjning. Vid ensänkning av ränlenivån kommer neiloreserven för obligaiioner auiomaliskl atlöka. En sådan ökning av neiloreserven sker för övrigt redan vid oförändradränlenivå allteftersom äldre lågförränlande obligaiioner inlöses elleråtminstone stiger i kursju närmare förfallötiden man kommer. Ytterligare ell skäl som pekar i samma riklning är allränlesällningen på obligationer numera är rörligare än lidigare. Obligaiionerförses nämligen numera ofta med en ränlejusleringsklausul som innebär allräniesalsen jusieras vari femle år om del då akluella ränteläget väseniligiförändrais. Det medför all för nyanskaffade obligaiioner kommer i framlidenskillnaden mellan anskaffningsvärdel och marknadsvärdei all vara avsevärlmindre än vad som gäller för äldre obligaiioner. Ulredningen anser all de medel som avsalls lillvärderegleringskonto för obligationer kan anses som ell uuryck förkonsolidering och kapitalslyrka. Belraklar man bankerna som "goingconcerns" finns della kapilal bevaral i bankerna och lösgörs efter handsom obligaiionema förfaller lill inlösen. Den omständighelen all bankernaskulle göra förlusler om de försökle all i förlid sälja ul sin obligalionsporlföljpå marknaden har i praktiken inte någon belydelse. 1978/79:190 lOl Utredningen har mol bakgrund härav funnil del rimligt alti kapilaltäckningen behandla värderegleringskonio för obligaiioner på sammasäll som övriga värderegleringskonlon. Någon reduklion för orealiserade kursförlusterbehöver således inte ske i detla sammanhang. Vid banklagsreform framhölls bl. a. allreserverna på värderegleringskonlona kan variera i sioriek alliefleriniräffade föriusler eller ändrad inslällning i fråga om säkerhetsmarginaler.En på angivet säll rörlig kapilalbas ansågs både opraklisk och svåriillämpad.Genom all ulgä från värderegleringskonlol för obligaiioner i sin helhei lösesproblemel med den rörlighel i kapilalbasen som uppstår om man ulgår från en påvissl sätl beräknad neiloreserv som flukluerar med ränlelägel. Ulredningens förslag medför därjämle även enhanleringsmässig förenkling för bankema. Ulredningens synsäll på värderegleringskonlol förobligaiioner i kapilalläckningssammanhang föranleder inle någon ändring avbalansvärderings-reglerna. Som framgåu av avsnitt 4.3.3.3 påverkarvärderegleringskonlona enligt gällande bestämmelser kapilaltäckningen på såsäll alt placeringarnas brullobokvärde reduceras med saldona påvärderegleringskonlona innan kapilalkravel beräknas. 1 del system utredningenföreslår kommer delar av värderegleringskonlona all räknas in i kapilalbasen.Kapilalkravel bör därtör beräknas på de tolala bruiioplaceringarna. 6.3.2 Förlagslån som läckningskapilal Enligi gällande besiämmelser får affärsbanker med egelkapital likslälla det nominella värdel av föriagsbevis som har utfärdats avbanken inlill ell belopp som svarar mol bankens akiiekapilal (57 § fjärdeslyckel BL). För sparbanker gäller alt med egna fonder får likställas delnominella värdel av förlagsbevis utställda av inlill ell belopp somsvarar mol bankens reservfond (26 § iredje slyckel SpL). För föreningsbankerslulligen gäller all med eget kapital får likslällas del nominella värdet avförlagsbevis som har uifärdals av ceniralkassa inlill ett belopp som svararmol centralkassans och anslulna jordbrukskassors egel kapilal (34 § tredjeslyckel JkL). 1 fräga om föriagskapilal som långivaren kan återkräva inom femår gäller för samtliga institut all med egel kapilal resp. egna fonder fårlikställas högsl så sior del av del förfallande beloppei som svararmol 10 proceni av detta kapilal resp. dessa fonder. Förlagsupplåning är en form av kapitalanskaffning blandandra i kreditinstitutens verksamhei. Den störsla delen av bankernasförlagsupplåning är placerad i AP-fonden. har förlagslån ävenupplagils ulomlands. Förlagsbevisen, som utgör lånens skuldförbindelse, utmärksav atl de medför rätt till belalning försl efter utfärdarens övriga borgenärer. 1978/79:190 102 Meloden all genom föriagslån förstärka del egna kapilalelär - som framgått av avsniii 2.3.6 - vederlagen sedan lång lid lillbaka. Deändringar i regelsyslemel som har gjorls har närmasi gälltavvägningen av i vilken omfattning förlagskapital skall få likslällas med egelkapilal resp. egna fonder. I fråga om all likslälla föriagskapilal med egelkapilal eller egna fonder ansluler sig banklagsulredningen lill vad som har anförisi andra lagsliflningsärenden om behov av vissa begränsningar. Obeslridli-genutgör en banks egel kapilal eller egna fonder en fasiare grund för rörelsen änell förlagskapital. Erfarenhelerna av förlagskapilalels användning somtäckningskapilal har emellerlid varil posiliva och ulredningen har därför lagilupp frågan om viss uppmjukning av beslämmelserna om all likslällaföriagskapilal med egel kapilal resp. egna fonder. Hur långt man därvid skallgå är givetvis en avvägningsfråga, som man får ta ställning lill vid en samladbedömning av kcipilalläckningen för resp. inslilulsgrupp. Goda skäl kan i ochför sig anföras för all som gräns för föriagslånerällen sälla del lolala egnakapilalel i siällei för som , när del gäller affärsbankerna, akliekapilalel.Fördelningen av del egna kapilalel på akiiekapilal och reserver är i och försig godlycklig. En affärsbank kan ju genom en fondemission överföra reserverlill akliekapilalel och därmed vidga ulrymmei för förlagslån. Därlill kommerönskemålel om en likarlad behandling av samiliga inslilulsgrupper. Ulredningenhar såviii gäller affärsbanker och sparbanker undersökl vilken effekien skullebli om dessa bankgrupper - i likhel med vad som redan gäller förföreningsbankerna - tillåts likställa förlagslån med egel kapilal resp. egnafonder inlill belopp som svarar mol del egna kapilalel resp. de egna fonderna.Resullalei framgår av följande labell. TabeU 6 Upplagna förlagslån, ouinylijai ulrymme vidgäUande regler saml lillkommande ulrymme om förlagslånen lillåls omfatta sammabelopp som egel kapilal (egna,fonder). Uppgifier uliimo 1977, mkr. Inslilulsgrupp Upptagna Outnylljal Tillkommande Affärsbanker 2 134 530 1645 Sparbanker' 134 1041 2 Föreningsbanker 49 184 O ' Avser 69 större sparbanker. ' Beräkning utförd ulan hänsyn till gällandebegränsningsregel i fråga om förlagslån som kan återkrävas .