prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Rörandevalel av utredningspersonalen har man i , och särskildpersonal som i huvudsak inte har andra arbetsuppgifter än dessa utredningar. Iflera län görs utredningarna av personal vid länspolischefens expedition medani andra län utredningarna görs av personal i ett granndisirikl, men det förekommeräven att utredningarna görs av personal i samma distrikt. I enstaka fallanlitas personal från rikskriminalen. Det har även förekommit att helaulredningen gjorts av åklagare, dvs. utan au personal inom polisväsendetöverhuvudtaget har kopplats in på utredningen. Medhänsyn till de skiftande utredningsrutinerna och framför allt till den kritikom bristande objektivitet som ofta framförts mot utredningarna tillkalladesutredningen (Ju 1974:04) om förfarandel vid brott eller förseelse i tjänsten avanställda inom polisväsendet. I direktiven angavs att det skulle både förpolisens egen del och från allmänhelens synpunki vara mer tilltalande omutredningar om brott eller förseelser begångna i tjänsten av ijänslemän inompolisväsendet inte gjordes av polismän. Utredningen borde därför söka finna enlösning som innebär att sådana utredningar- även i fall där ledningen av deneventuella förundersökningen har överlagils av åklagare - görs underöverinseende av personer som är hell frislående från polisorganisationen. Ulredningenhar lämnal siu betänkande (SOU 1975:20) Särskilda regler förhandläggning av anmälan mol polisman. 1 betänkandet avvisas tanken på altinrätta ett nytt från åklagare och polis fristående utrednings-organ. Enändring av nuvarande handläggningsrutiner anses kunna ske inom ramen förgällande regler om all del ankommer på åklagare och polis all verkslällaförundersökningar saml på polismyndighet att verkslälla utredningar idisciplinärenden. 1 betänkandet läggs fram förslag om åklagares befattning medalla ärenden ulom de interna tjänsleförseelserna, om ledningen avutredningarna, om särskilda enheter inom polisen för dessa utredningar samt ominsyn från allmänhetens sida i handläggningen av utredningarna. Beiräffandeden personkrets som skall omfattas av förslaget har i betan- 7 Kommittéer: Del II Ju:l kandetangetts att behovet av särskilda regler främst gäller vid brott eller förseelsei tjänsten av polisman. Det sägs dock alt en begränsning lill sådan personalinom polisväsendet skulle bli alllför snäv. Viss personal, som har med polisennärbesläktade uppgifter, bör i detta sammanhang jämställas med polismän. Olikaformer för en avgränsning av den personal som skall omfattas av den särskildaordningen diskuleras. Del konstateras därvid att stora svårigheler möter attgöra en gränsdragning som leder lill ell godtagbart resultat. Med hänsynhärtill och lill all vissa skäl lalar för atl alla anställda inom polisväsendeti delta sammanhang bör behandlas lika föreslås alt de särskilda reglerna börgälla hela denna kategori, dock med undantag för de högre tjänstemän som haratl svara inför stålens ansvarsnämnd. Ulredningenföreslår ett åklagarinträde. Förslaget innebär atl så snartanledning förekommer alt tjänsteman inom polisväsendet begått brott ellerförseelse i tjänsten så skall ärendet överlämnas till åklagare. Delskall sedan ankomma på denne alt besluta om ärendels fortsatta handläggning.Del anges inte lill vilken åklagare ärendet bör överiämnas, men det uttalas altåklagarinirädet, i likhel med vad som f n. är vanligt, bör ske genom atlärendei överlämnas till länsåklagare eller i , och lillöveråklagare eller chefsåklagare. Förslaget medför bl.a. alt polisen vidhandläggningen av en anmälan inte kan agera som disciplinmyndighel och förslefter en egen utredning ta ställning till om skäl föreligger att överiämnaärendet lill åklagare. Sedan ärendei har överiämnats till åklagare skall dennenämligen enligt vanliga regler besluta om förundersökning skall inledas, dvs.avgöra om anledning förekommer atl bron som hör under allmänt åtal har begåits.Är så inte fallel men finns det anledning anta all en ijänsieförseelse harbegåtts, skall åklagaren överlämna ärendei för handläggning i disciplinärordning. Beiräffande utredningen i disciplinärendet föreslås au den förtjänstemän i de tre slörsla polisdistrikten liksom i polisdistrikt skallledas av polischefen i distriktet, för personal avrikspolischefen samt för övriga tjänstemän av länspolischefen. Tanken på alllåla åklagare leda även disciplinutredningar avvisas således. Beträffandevalet av utredningspersonal sägs i betänkandet att utredningarna bör göras avpolismän som dels är på största möjliga "ijänstemässiga avstånd" frånden anmälde tjänstemannen, dels inte deltar i det dagliga polisarbetet idistriktet och dels så långt möjligl endasl sysslar med utredningar i nuakluella ärenden. Del föreslås därvid all särskilda enheier inrättas föruiredning av brott eller förseelse i tjänsten av arbetstagare inompolisväsendet. Med hänsyn till atl cirka två tredjedelar av alla anmälningarhänför sig lill de tre största distrikten och till , samt föreslås enheterna bli underställda polisstyrelserna iStockholms, Göleborgs och polisdistrikt. Personalen vid enheterna skallbilräda med utredningar i det egna distriktet saml bilräda med stödjandeverksamhet i övriga distrikt. Enligt belänkandet skall det i myckel begränsadeundantagsfall finnas möjlighel för undersökningsledaren att i stället anlitapersonal vid länspolischefens expedition för biträde vid utredningarna. 1fråga om insyn i utredningarna sägs i belänkandet all del från objekiivi-tetssynpunktär angeläget au representanter för allmänheten tillförsäkras sådan insyn. Ensådan ordning borde verksamt kunna bidra lill att undanröja eventuell misstromot utredningarna. 1 stället för all skapa ell särskilt organ för denna insynbör man anlita de representanter för allmänheten som redan Del II Ju:l Skr 1978/79:103 8 Del föreslås därför all polisstyrelsen i plenum - som harlekmannamajoritel - skall följa och öva insyn i alla utredningar om broll ellerförseelse i tjänsten av arbetstagare inom polisväsendet. Enligt förslaget skallstyrelsen dels fortlöpande hållas informerad om alla utredningar, dels få delav den färdiga utredningen cxh i samband därmed beredas lillfälle atl yttra sigöver ulredningen. Som en följd härav föreslås all undersökningsledaren inteskall äga räll att lägga ned eller avsluta en uiredning innan styrelsen harhaft tillfälle all yttra sig över den. För atl få en smidigare organisation avdenna insyn ges polisstyrelsen möjlighel atl inom sig utse ett utskott som istyrelsens slälle skall handha insynsuppgiflen. För polisdistriktföreslås av organisatoriska skäl en särskild insyn. 1 fråga omarbetstagare vid föreslås all dess styrelse skall fullgörainsynsuppgiflen. - 1 syfte att stärka insynen föreslår utredningen vidarenärvaro av s.k. medborgarviltnen vid förhör under förundersökning rörande brolli tjänsten av arbetstagare inom polisväsendet. Däremot föreslås inte närvaro avmedborgarviltnen vid förhör under disciplinutredningar. 1betänkandet pekas vidare på möjligheten au anlita de särskilda utredningsenheternaäven vid utredningar angående brott utom tjänsten av berörda arbetstagare samlvid utredningar till följd av remisser från JO och annan myndighet. Underremissbehandlingen har man allmänt erkänt behovei av ålgärder som är ägnade atlundanröja den misstro som finns mot det nuvarande utredningssystemet. Denlösning som ulredningen har stannat för på denna punkt går emellertid inte frifrån kritik. Även i fortsättningen skulle ju misstanke om brotl ellerförseelser begångna i tjänsteutövningen av anställda inom polisväsendet uiredasav polismän, låt vara med en läns-, över- eller chefsåklagare som avgör hurärendei skall handläggas och i brottsutredningar dessutom med en åklagare somförundersökningsledare. Fråganom hur man bör förfara vid utredning om brott eller förseelser begångna itjänsteutövningen av anställda inom polisväsendet kan mol bakgrund av densålunda framförda remisskritiken enligt min mening inte lösas enbarl pågrundval av utredningens betänkande. Det är emellertid angeläget att finna engodlagbar lösning, inte minst med hänsyn till den krilik mol polisen förbristande objektivitet som när det gäller dessa utredningar fortfarande gångefter annan förs fram i den allmänna debatten. Jag förordar därför att denkommitté som enligt vad jag har föreslagit skall tillkallas för all uiredadisciplinförfarandel vid mindre myndigheler också Hr i uppdrag att på nyllsärskilt se Över utredningsförfarandet vid brott eller förseelser begångna itjänsteutövningen av arbetstagare inom polisväsendet. Kommitténbör i denna del av sitt arbele kunna utgå från atl behovet av särskilda reglergäller alla anställda inom polisväsendet, även om inlresset självklartkoncentreras till brott eller förseelser begångna i tjänsteutövningen avpolismän. Man synes också böra godta utredningsförslaget att tjänsteförseelsesom uppenbarligen endasl rör den anslälldes förhållande lill den egnamyndigheien, t.ex. förfallolös ulevaro från tjänstgöring, undantas från ensärreglering. Med hänsyn lill alt tjänsteförseelser av arbetstagare i högrebefattningar inom polisen utreds och prövas av statens ansvarsnämnd bör ävensådana förseelser kunna undantas. Vidare kan det finnas skäl att ta fasta påtanken belänkande atl också utredningar om broll ulom tjänsten avpolisman kan behöva uiredas i en särskild ordning som inte kan ge upphov lillnågra misstankar om alt otillböriiga hänsyn tas till den misstänkte, i allt 9 Kommittéer: Del II Ju:l fallom brottet på något säu berör allmänheten och kan påverka förtroendet förpolisens verksamhei. Del obligatoriskaåklagarinträde som har föreslagits betänkande bör också kunnagodtas. Enligt vad jag har erfaril överväger riksåklagaren alt meddelaföreskrifter härom. Kommittén bör emellertid pröva om man kanna ännu längre pådenna väg t.ex. genom särskilda rutiner som innebär att varje anmälan mol enpolisman eller annan arbetstagare inom polisväsendet direkt överiämnas lillläns- eller överåklagare. Kommittén bör särskiltstudera frågan om vem som skall vara undersökningsledare viddisciplinulredningarom externa ijänsieförseelser. 1 denna del har reformenrörande ämbetsansvaret inneburil alt ledningen för den undersökandeverksamheten i betydande utsträckning har flyttats från åklagaren till den egnamyndigheien. En återgång till den lidigare ordningen synes vara ägnad att skapastörre förtroende för disciplinutredningar som rör anställda inompolisväsendet. Omreglerna för undersökningsledningen är desamma när det gäller brott itjänsteutövningen och extern tjänsteförseelse uppnås dessutom bätirekonli-nuitel i de fall där en ursprunglig misslanke om brott faller bort menanledning i stället föreligger att en tjänsteförseelse har begåtts. Om åklagaren skall varaundersökningsledare vid utredningar om externa tjänsteförseelser avarbetstagare inom polisväsendet, fördetia konsekvenser i en rad hänseenden.Kommittén bör sålunda överväga möjlighelen av alt åklagaren blir föredragandeinför disciplinmyndigheten. Vidare förtjänar atl övervägas om åklagaren idisciplinmy ndigheiens ställe skall ha att föranstalta om sådana ålgärder somavses i 14 1 och 2 §§ . Del får i så fall öppnas en möjlighel fördisciplinmyndigheien atl meddela åklagaren föreläggande alt fullständigautredningen, om del behövs för att ärendet skall kunna avgöras i ett sammanhang(jfr 45 kap. 11 § ). Kommittén bör söka skapaen ordning som innebär att förhörspersonalen i de nu aktuella utredningarna -eller vissa av dem - skall utgöras av personer som är frislående från polisen.Även i delta sammanhang vill jag peka på möjlighelen att inrätta särskildautredningssektioner vid vissa länsstyrelser. Jag vill emellertid här anmärkaatl en del utredningar kan vara så invecklade t.ex. i tekniskt hänseende atldet inte är rimligt att utredningarna skall göras utan biträde av sådanspecialutbildad personal som endasl polisen förfogar över. Förhörspersonalen spelaren nyckelroll i utredningsarbetet och rekryteringsfrågan bör övervägas noga avkommittén. Kan man förutse stora svårigheler alt rekrytera lämplig personallill en organisaiion utom polisväsendet, talar delta givetvis för allutredningarna också i fortsättningen bör göras av personal inom polisväsendet.Skulle kommittén på nu angivna eller andra särskilda skäl vilja förorda atl dennuvarande ordningen skall beslå, bör kommittén som komplement lill ettfullständigt förslag om en utrednings-organisation polisväsendet ulvecklavilka åtgärder som kan vidtas för att stärka allmänhelens förtroende för enordning med poliser som förhörspersonal. Därvid torde del i 1975 årsbetänkande framförda förslaget om speciella utredningsgrupper kunna las somutgångspunkt. Eventuellt skulle ytterligare en grupp kunna stationeras uianförde tre storstäderna. stannar för sisinämnda lösning, bör den överväga frågan ominrättandet av ett särskilt kontrollorgan som är fristående från polisen. Eusådant organ skulle kunna vara en egen myndighei eller knylas lill någon redanexisterande myndighei t.ex. justitiekanslern. Del II Ju:1 Skr 1978/79:103 10 somväljs bör man säkra ett lekmannainfiytande över kontrolllorfarandet. För attgöra kontrollen effektivare kan åklagaren åläggas rapporteringsskyldighet omvarje ärende som faller under särregleringen eller om varje beslul iåtalsfrågor, eventuellt med bifogande av beslutsunderlaget. Utredningsgruppernakan i sin tur åläggas all avge verksamheisberätlelser. Reformen rörandeämbetsansvaret har inneburit au undersökningsledningen också idisciplinutredningar utanför polisväsendet i stor utsträckning har fiytiatsfrån åklagaren till den egna myndigheten. Även om vissa fördelar skulle Slå altvinna med en återgång till den lidigare ordningen även i dessa fall, kan detändå vid en samlad bedömning inte anses försvariigl alt så sker. Kommittén böri denna del i stället överväga om undersökningsledningen lämpligen kan utövasav cheferna för länsstyrelsernas särskilda utredningssektioner, om sådanasektioner föreslås kunna bli anlitade för utredningar av del slag som avseshär. Jag har hittillshuvudsakligen uppehållit mig vid hur själva utredningsför-farandei bör varaorganiseral för alt garantera effektivitet och rättssäkerhet i de nu akluellaärendena. Men sådana garaniier bör finnas även under den forisattahandläggningen. Så är givetvis fallet när utredningsförfarandel mynnar ul i endomslolsprocess. Jag inskränker mig därför lill de fall där ulredningen läggslill grund för ell disciplinärt förfarande vid den myndighet som arbetstagarenlyder under. 1del föregående har jag uttalat atl kommittén bör överväga om det är möjligl ochlämpligt alt föra över disciplinförfarandel från små myndigheler lill någonannan myndighei. I samband därmed har jag pekat på möjlighelen att inrättasärskilda utredningsorgan vid vissa länsstyrelser. Kommittén bör dessutomöverväga lämplighelen av atl länsslyrelse får la över också prövningen av dessadisciplinärenden, om och i den mån kommittén finner atl en överföring tillannan myndighei skall kunna ske. Inom polisväsendet avgörsf n. fråga om disciplinpåföljd m.m. i , och avpolisstyrelsen i plenum, i övriga polisdistrikt av och förrikspolisstyrelsens personal av . När del gällerrikspolisstyrelsens personal finns del ingenting som lalar mot denna ordning.Dess personal ulövar exempelvis inte någon egentlig polisverksamhet. Däremoikan del ifrågasällas om inte länsstyrelse utan undantag bör vara beslutandemyndighet i frågor om externa tjänsteförseelser av arbetstagare vid lokalpolismyndighet. Fören sådan lösning lalar bl.a. alt likartade fall så långtmöjligt bör behandlas likformigt. 1 sammanhanget förtjänar också alt övervägasom man till förekommande av kompeiensivister bör ge rätt allbesluta om handläggningen av disciplinära ärenden som inte uppenbariigen rörendast interna förhållanden. Länsstyrelses prövning avdisciplinärenden görs f n. av dess styrelse i plenum. Styrelsen består, ulöverordföranden, av 14 ledamöter. Styrelsens viktigaste uppgift är atl svara förden regionala samhällsplaneringen. Det kan ifrågasällas om della organ är rättforum för ibland ganska bagatellartade tjänsteförseelser. Kommittén bör därförundersöka möjligheten av all låla ell utskott inom styrelsen svara förhandläggningen av disciplinärendena. Möjligen bör del ställas som villkor fören delegering alt juridisk kompelens finns föreirädd inom utskouet. Kommittén bör börja sillarbele med de frågor som berör polisen. I denna del bör kommittén samråda med1975 års polisutredning (Ju 1975:08). Arbetel bör bedrivas skyndsamt.Kommitténs förslag beiräffande polisen bör redovisas i ell särskiltbetänkande, om del kan ske utan olägenhel för återstoden avutredningsuppdraget. 11 Kommittéer: Del II Ju:2 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigar chefen för justiiiedepartemeniet : alttillkalla en kommitté med tre ledamöter med uppdrag atl se över förfarandet ivissa disciplinärenden mm. allUlse en av ledamöterna all vara ordförande attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemsläller jag att regeringen föreskriver auersättning till ledamol, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i form avdagarvode enligt kommiliékungörelsen (1946:394) om annat ej förskrives, atlkostnaderna skall belasta andra huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluler sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. 2.Översyn av vallagen (1972:620) Departementschefen,statsrådet , anför. Isamband med enkammarreformen 1968/69 infördes nuvarande ordning för riksdags-,landstings- och kommunalval. De regler som då antogs har senare i stort settoförändrade överförts till den nya regeringsformen (RF, omtryckt 1976:871),kommunallagen (1977:179) och vallagen (1972:620, omtryckt 1976:404,senaständrad 1977:712). I RF och kommunallagen ges de mer grundläggande reglerna. Därfinns bl.a. föreskrifier om antalet ledamöter i resp. i fullmäktige,om vem som har rösträtt, om hur ofta val skall hållas elc, I vallagen, som ärgerhensam för de tre olika valen, ges regler om förfarandet. Varje enskilt ledi förfarandet har i lagen föll en myckel detaljerad reglering. I vallagens tre förstakapitel finns bestämmelser bl.a. om tidpunkten för val (1 kap.), om valkretsaroch valkretsmandal (2 kap.) saml om valnämnder och valförräiiare (3 kap.).Kapitlen 4-7 kan sägas röra förberedelser inför val. Här behandlas närmareröstlängdsförfarandel (4 kap.), registrering och skydd av partibeteckning(5kap. )ochfrågor rörande bl.a. framställningav valsedlaroch röstkort (6 och 7 kap.). I deföljande fyra kapitlen ges bestämmelser om själva röslningsförfarandel. Härskiljs mellan å ena sidan allmänna bestämmelser om röstningen (8 kap.) och åden andra särskilda bestämmelser om röstning i vallokal, på poslanstali, hosutlandsmyndighet och på fariyg (9 och 10 kap.) samt om röstning medvalsedelsförsändelse (11 kap). 112-14 kap. följer sedan regler rörandesammanräkningsförfarandel. Bestämmelserna i 12 13 kap. avser förberedandeålgärder i vallokal och hos valnämnd inför den slutliga sammanräkningen ochmandatfördelningen hos länsstyrelser och den centrala valmyndigheten -dvs.riksskatteverket. Bestämmelserna i 14 kap. rör slutlig sammanräkning ochmandatfördelning. Det avslutande 15 kap. innehåller bestämmelser om bl.a.besvär över val. Del II Ju:2 Skr 1978/79:103 12 Vallagenhar redan ändrats sedan den tillkom . Till en delhar det rört sig om en omfördelning av regelbeståndet mellan grundlag ochkommunallagsliflning å ena sidan samt vallagen å den andra. Grundlagsreformen1973/74 ledde sålunda till den följdändringen all reglerna om mandatfördelningför riksdagsval utan ändring i sak överfördes från den dåvarande riksdagsordningenlill vallagen (prop. I fråga om de kommunala valen innebar antagandetav kommunallag att vissa av de bestämmelser om val av ledamöier ilandsiing och kommunfullmäklige som förul haft sin plals i äldre kommunallagarfördes över till vallagen (prop. 1975/76:187). Underår 1974 genomfördes också en del andra följdändringar lill grundlagsreformen.Bl.a. gjordes de ändringar som krävdes med anledning av den sänkning avrösträttsåldern som genomfördes i och med atl RF antogs. Också införandel avvalprövningsnämnden som besvärsinstans (3 kap. 11 § RF) ledde till ändringar ivallagen. Blandövriga ändringar av siörre intresse finns skäl att nämna all reglerna röranderegislrering av pariibeleckning har jusierats (prop. 1973:28och 1974:35). Ändringarna har inneburil en försiärkning av skyddet förregistrerad partibeteckning. Reglerna om val av landstingsledamöter har ändratsså att de i huvudsak ansluter till vad som gäller vid riksdagsval (prop.1975:101). Frågan om utlandssvenskarnas rösträtt har också föranlett ändringari vallagen. Ändringarna har inneburit alt kretsen röstberättigade har vidgats.I samband därmed har ändringar gjorts i de regler som gäller ansökan om att bliupplagen i särskild röstlängd (prop. 1975/76:111 och 1976/ 77:75). Efter1973 års val redovisade i en särskild promemoria erfarenhelerav vallagens tillämpning och förslag till ändringar i olika enskildheter. Mångaav förslagen har lett lill lagstiftning (prop. 1975:27, prop. 1975/76:55). Enfråga, som har tagits upp under arbetet på reformeringen av våra grundlagar mensom ännu inte har lett lill lagstiftning, är huruvida en förstärkning av detpersonliga momentet i valel av riksdagsledamöter bör ske. Såväl denna fråga somfrågan om en översyn av valkretsindelningen övervägs fn. inom personvals- ochvalkrelsutredningen (Ju 1974:19). Ulredningen väntas slutföra sitt arbete /78. Vidarekan nämnas att chefen för kommundepartemeniet har bemyndigats alltillkalla en kommitté för fortsatt utredning av vissa kommunaldemokraiiskafrågor(Dir. 1977:96). En av kommitténs huvuduppgifter är att undersöka vilkaåterverkningar den gemensamma valdagen har på den kommunala demokratin. Initiativtill yUeriigare ändringar i vallagen har tagits genom skilda framställningartill regeringen. Företrädareför har sålunda muntligen framställt önskemål om enöversyn av reglerna om röstning på fariyg. Enligt 10 kap. 13 § vallagen förröstning på fartyg börja tidigast den fyriiofemte dagen före valdagen och pågåså länge att avgivna valsedlar kan beräknas vara centrala valmyndigheten tillhända dagen före valdagen. Röstningsperiodens längd är alllså fn.beroende på när valmalerialet -framför alli valsedlar och valkuvert - sänds uloch hur postförbindelserna fungerar. Enligt förbundet har del förekommii falldär någon röstning enligt 10 kap. 13 § över huvud tagel inte kunnat genomföraspå grund av all valmalerialet anlänt för sent till fartygen. 13 Kommittéer: Del II Ju:2 () har i en skrivelse lagil upp frågan ommöjlighet föreligger au, sedan den ordinarie besvärstiden har gåu lill ända,åsiadkomma ändring i beslul, varigenom någon på grund av personförväxlingfelaktigt har befunnits vara vald. Enligt JO bör självrättelse frånsammanräkningsmyndigheten vara utesluten. 1 stället bör valprövningsnämnden isärskilda fall -där felet är uppenbart och av enkel beskaffenhei eller avteknisk art - kunna pröva besvär som har anförts . Riksskatteverkethar i skrivelse med en därtill fogad promemoria tagit uppfrågan om den valbarhetsprövning som förulsalls i 14 kap. 5 § vallagen.Föreskriften all namn på valsedel skall anses obefinlligl omkandidalen inie är valbar. Enligi verkei är vissa praktiska svårigheterförknippade med denna valbarhelsprövning. 1 promemorian redovisas olikamöjligheter atl komma lill rälla med svårigheterna. Påsamma sätl som val har riksskalteverkei vidare samlat ochbearbetat erfarenheter från de val som hölls år 1976.1 en promemoria den 18oktober 1977 har verkei redovisat resultatet av detta arbete. I promemorianläggs fram förslag lill eller diskuteras ändringar i bl.a. de regler som gällerröstlängdsförfarandet. Sålunda förslås vissa justeringar av de tidsfrister somgäller för detla förfarande. En annan fråga som behandlas är om möjlighel börinföras atl rätta särskild röstlängd på samma sätt som gäller för allmänröstlängd. Också reglerna om själva röstningen berörs.