prop · G203163 · 1978-12-31 00:00:00 — Bedömningen av frägan när ändring i pågåande markanvändning skall anses föreligga måste ske från fall till fall och med utgångspunkt i vad som vid varjetidpunkt framstår som en naturlig fortsättning av den pågående markanvändningen. Härvid är enligt förarbetena att beakta bl.a. samhällets syn på lämpliga bruknlngs- oohrationall-seringametoder sådan denna kommer till uttryck i bl.a. den Jord- ochskogsbrukspolitiska lagstiftningen eller på annat aätt. För atteraättning skall utgå förutsätts vidare att pågående markanvändning "avsevärt försvåras". Det krävs således att det är fråga om ett någorlunda kvalificerat inträng. Ett bagatellaxtat inträng grundar däremot inte någon ersättingarätt mot det allmänna. I fråga omersättningen gäller axproprlationalagena(1972:719) beatämmelaer såvida inte avvikande bestäm-fflelser meddelas i naturvårdslagen. Prop.1978/79:163 23 5 Lagstiftning i de övriga nordiska ländema Bestämmelserom vanhävd finns jordlov som emellertid har ändrats väsentligt 1975- Enligt jordloven skall all odlad jord hållas hävd. Det åliggerJordstyret att uppmärksamma om odlad jord van-hävdas eller lämnas obrukad och rapportera detta tillfylkealandbruksstyret. Fylkeslandbruksatyret kan sedan efter förslag från jordstyret förelägga jordägaren att vidta de åtgärder som behöva för att den odlade jorden akall ge enallt efter förhållandena godtagbar avkastning. Ägaren till Jorden kan också åläggas att utarrendera den vanhävdade för som inte får vara kortare än . Pylkeslandbruksstyret kan på ägarens bekostnad vidta nödvändiga åtgärder om gjorda förelägganden inte följta eller också lägga fram förslag om expropriation. Syftet med dessa lagregler är att säkra ett aktivt utnyttjande av dejordbruksmarker som det År ekonomiaktlönsamt att utnyttja för Jordbruksproduktion. Bestämmelsernafinns i Lov om landbruksejendomme av 1967 som har ändrats 1973- Enligt lagen är Jordbruksegendomama underkastade jordbruksplikt innebärande bl.a. att marken skall användas på ett för jordbruk ändamålsenligt sätt. Jordbruksplikten kan upp-5 1978179. Prop.1978/79:163 24 hävas endast om marken akallanv.indas för allmanna ändamål, bostads-eller industriutveclcling eller liknande eller om särskilda skälföreligger. aom är mindre lämpad förjordbrukadrift kan skogaplanteras i mindre omfattning. Ägarenkan för eget bruk i mindre omfattningutnyttja förekomster av grus, sand etc. En jordbruksegendom skall upprätthållas som självständig enhet,vara försedd med bostadsbyggnad och brukasav den som bor på fastigheten. Överträdelse av lagen rapporteras till jordbruksministernoch kan bestraffas med böter. I finns inte någonmotsvarighet till den svenska Jordhävdslagen. Prop.1978/79:163 25 Motioner och framställningar från lantbrukanämnder I den till utredningen överlämnade motionen 1975/76:817 yrkas aådan ändring i jordhävdalagen att tidsbegränsningen slopas. I motionen anförs bl.a. följande: "Jordbruk anses nedlagt: 1.om odlad jord i följd inte har bearbetats ellerutnyttjats för alåtter eller beteagång, 2. om akog har planterata på jorden. I deaaa fall kan alltaå föreläggande meddelaa att återatälla hävden. I lagens 2 § angea de fall närlagen inte är tillämplig. Sä är bl.a. fallet om Jordbruket varitnedlagt (punkt 4). Detta innebär aåledea att föreläggande enligt jordhävdslagen endaat kan meddelaa beträffande mark aom varit nedlagd undermer än men inte om den varit nedlagdunder . Detta betyder att nedlsigda akiften, aom kan vara väl lämpade att ingå i bestående åkerområden kan förbli vanhävdade eller förstöras genom matjordstäkt utan att detta kan förhindras. Begränsningen i lagens tillämpning (2 § punkt 4) är ett hinder i försöken att få fram bärkraftiga jordbruk. Dessutom möjlighet till rovdrift av , som används som matjordstäkt. Tidsbegränsningens slopande skulle göra det möjligt att tillföra mark till det bestående jordbruket." I skrivelse till lantbruksstyrelsen föreslog lantbruksnämnden i Norrobottms län att den tidsgräns aom gäller för lantbruksnämndens rätt att ingripa i jord-hävdafall akulle slopaa. Efter remiaaanförde styrelsen att en översyn av hela jordlaigstiftningensnart 1978/79:163 26 kunde bli aktuell varför frågan om en eventuell ändring i Jordhävdslagen borde anatå tllla vidare. I skrivelse till regeringen föreslog samma läntbrukanämnd att ändring av Jordhävdslagen akulle vidtagas, så att 2 § punkt 4 borttogs ur lagen.Skrivelsen jämte inkomna remisavar överlämnades till jordförvärvsutredningen. 1978/79:163 27 Den svenska åkerarealenvar som störst omkring 1920 med 3,8 milj. ha.Arealen minskade därefter mycket långsamt fram till omkring 1950 då nedläggningstaktenökade. togsbetydande åkerarealer ur produktion. Den årliga -nedläggningenomfattade då 33 000 ha. Den största delen av nedläggningen avsåg sämre i skogsbygderna och i norraSverige. Minskningen i aödra har främst avsett mark förtätortemas expansion, vägbyggen m.m. Nedläggningen av åker minskade och har i stort sett upphört. Nedläggningen framgår av nedanstående tabell. Tabell 1 Åkerarealinom naturliga jordbruksområden ,1970, 1975 och 1976. Brukningsenheter med mer än 2 ha åker Produktions- Åkerareal,1 000 ha irlig förändring, fo område* -0,7 -0,1 -0,1 -0,0 -0,2 -3,0 -0,5 -4,4 -0,4 -5,5 -1,8 2 980 2 980 -2,1 -0,5 Tjen officiella jordbruksstatistikens åtta produktionsområden är södra slättbygder (Gss), Götalandsmellanbygder (Gmb), norra slättbygder (Gns), slättbygder (Ss), Götalandsskogsbygder (Gsk), skogabygder (Ssk), Nedre (Nn)och (Nö) Källa:Statistiska centralbyrån 1978/79:163 28 Sammanslagning av brukningsenheter har ägt rum framför allt i slättbygderna och har där lett till att en allt större del av den totala åkerarealen numera finns inom de atörre storleksgruppema. Iskogsbygderna har jordbrukadriften helt upphört på ett betydande antal mindreegendomar och åkerarealen på deaaa har i många fall taglta ur produktion.Under 1970-talet har de nedlagda företagens åker nästan helt använts till storleksrationaliseringav andra företag. Denna utveckling har fört med sig en fortsatt minskning avantalet sysselsatta i Jordbruket. Tabell 2 visar förändringen i antalet företag efter 196O. Tabell 2 fördelade på storleksgrupper 1961, 1970, 1975och 1976. Brukningsenheter med mer än 2 ha åker Storleksgrupp, ha åker 2,1- 5,0 5,1- 10,0 10,1- 20,0 20,1- 30,0 30,1- 50,0 50,1-100,0 100,1- 47 301 32 122 55 025 41 417 43 754 38 309 18 433 18 254 13 231 14 791 6 280 7 895 2 243 2 576 32 385 16 784 15 384 9 180 2 975 31 388 16 551 15 497 9 360 3 033 -7 -3 -0 +3 +6 +4 -6 -5 -3 -2 186 267 155 364 , lantbruksstyrelsen och statens naturvårdaverk lämnade en rapport tillregeringen avseende nedlagd Jordbruksmark - 1974. Enligt rapportenuppgick den nedlagda och ännu inte skogsodlade arealen till212 000 ha. Av denna areal beräknas 59 400 ha ha fått följande användning. Prop.1978/79:163 29 Självföryngrad skog Vägar m.m. Bebyggelse NaturreservatPriluftsområden Annan användning Vid utgången av 1974 återstodsåledes ca 153 000 ha outnyttjad före detta jordbruksmark. Denna arealbedöms komma att användas.för följande ändamål: I rapporten utgår man ifrån en årlig nedläggning av 7 000 ha jordbruksmarkunder senare vilkettlllaammanB med ovan redovisade 155 200 ha skulle innebära totalt 188 200 ha nedlagdjordbruksmark. Av denr.a areal anses högst 115 000 ha kunna komma 1 fråga för aktiva jord- ochskogsbrukainaataer. Hur stor del av deaaa 15 000 ha aom i verkligheten kommeratt återföras till normal jordbruksproduktlonkan enligt rapporten inte närmare angea. 7.2 Den framtida jordbrukspolitiken och det särskilda stödet till vissa glesbygder m.m. har fattat beslut om nya riktlinjerrör jordbrukspolitiken, m.m. (prop.1977/78:19, JoU 10, rskr 103). I propositionen framhåller föredraganden (s. 163 och 204 ff)bl.a. särskilt att den statliga ratio- Prop.1978/79:163 '° naliseringspolitiken bör ha som utgångspunkt att familjelantbruketskall vara den dominerande företagsformen och att ett huvudsyfte med den statligarationaliseringapoli-tiken därför bör vara att främja uppbyggandet och vidmakthållandet av rationella familjeföretag. Härigenom skapas förutsättningar för att framställa jordbruksprodukter till enacceptabelt låg produktionskostnad och aamtidlgtuppnå inkofflstmålet de i Jordbruketyrkesverksamma (jordbrukspolitikens rationaliseringsmål). Beträffandedet statliga finansieringsstödet enligt förordningenom statligt stöd till Jordbrukets rationalisering,som träder i kraft , gäller att stödet riktas till de i jordbruketyrkesverksamma med huvudsaklig sysselsättning i Jordbruk och skogsbruk. Stödet utgår således endaat till peraoner aom kanbedömas få aln huvudaakllga ayaaelaättnlng på och ta aln huvudaakllga inkomst från den brukningaenhet aom atödet avaer. Som allmänna villkor för stödet gäller vidare att bruknlngs-enhetemaakall ha förutsättningar att på lång eller kort sikt uppfyllaJordbrukspolitikens rationaliseringsmål. Pinansieringsatädet utgår i förata hand tiil utvecklingsbara företag men även begränsat utvecklingsbara företag kan i vissa fall få stöd till begränaade åtgärder. kan få atöd bl.a. om åtgärden i fråga innebär en rationeliaerlng inom ramen för befintliga reauraer. Till företag aom inte är utvecklingabara utgår i princip inget stöd. Beträffande definition av utvecklade företag etc, ae nedan under avsnitt8,1 a. Det atatliga flnanaieringsstödet delas in 1 dela ett allmänt rationaliaeringsatöd aom utgår i hela landet och utgör grunden för det atatliga atödet till jordbruketaratlonall-aering och dela ett regionalt rationaliaeringastöd. Det allmänna stödet består huvudsakligen av kreditgarantier Prop.1978/79:163 51 men även.statsbidrag till yttre och i vissa fall till inre rationalisering kan utgå. Som komplement till det allmänna rationaliseringsstödet utgår ett regionalt rationaliserings-stöd till Jordbruket i norra iform av bidrag till inre rationalisering. Som framgått ovan utgår iprincip inget rationaliseringsstöd till gruppen icke utvecklingsbara företag. Denna grupp omfattar framför allt mindre jord- ooh akogsbruksföretaig. I områden med allmänt svaga förutsättningar för jordbruk dominerar ofta sådana företag. kombinerade jord- ochskogsbruksföretaget utgör i sådana glesbygder en naturlig bas för aysaelaättningen. Enligt 1972 åra jordbrukautredning (SOU 1977:17)kan ett stöd till deaaa företag i visaa fall vara motiveratav både ayaselaättninga- och reglonalpo-litiakaskal. Enligt förordningen om särskiltstöd till lantbruksföretag i visaa glesbygder aom träder i kraft , kommerett aärakilt atöd att införas till investeringar 1 lantbruksföretag och verkaamheter som kan ingå som en del i en yrkeakombinationvid aådana företag. Stödet kommer att utgå inom aådana delar av inre atödområdet där det inte finna tillräcklig ayaaelaättnlng inom rimligt pendlingsavstånd. Även företag i områden utanför inre stödområdet skall kunna komma i fiå för atöd. Detta kommer att utgå i form av atatsbidrag och kredtigarantier. I propoaition 1972:111, bilaga 2, ladea fram färalag till riktlinjer för hushållning med mark och vatten och förslag till viaaa lagändringar i aamband med den fyaiakarikaplaneringen. Hikadagen antog i huvudaak förslagen i propositionen (CU1972:35. rskr 348). De riktlinjer som därvid lades fast anger i grova drag hur marken skall användas vid kusterna, vid de större sjöarna, i älvdalarna och i fjällområdena. Riktlinjerna berör också hur frltidsbebyggel- Prop.1978/79:163 ' sen, jordbruket, skogsbruket och viss industri bör behandlas i den kommunalaplaneringen. Viktigare områden för friluftsliv och turism samt områden av stort kulturhistoriskt ochnaturvetenskapligt värdeanges också."" Riktlinjerna betonar angelägenheten av att jordbruket och skogsbruket ägnas stor uppmärksamhet i den fysiska planeringen.Största möjliga hänsyn till deaaa näringar bör eftersträvas. Högvärdig jordbrukamark är enligt riktlinjerna en reaurs,som med ator restriktivitet ooh endaat efter noggrann prövning får taa i anspråk för andra ändamål än jordbruk. Riktlinjerna understryker också behovet av planmässiga avvägningar i fråga om skogsmarkens användning med avseende på bl.a. skogabrukets, friluftslivetsoch fritidsbebyggelsens utveckling. Kommunerna har - 1974 upprättat program för sådana åtgärder, dom bör vidtagas med anledning av de fastlagdariktlinjerna, dvs. angett hur riktlinjerna skall omsättas 1 praktisk handling inomkommunen. Regeringen har genom bealut - den 24april 1975 tagit atällnlng till deaaa program. Iregeringsbesluten anges bl.a. län fSr län ytterligare utgångspunkter för den fortsatta planeringen. Regeringsbesluten har tillaammans med en redovlaning avprogramakedeta insataer förelagtariksdagen i prop. 1975/76:1. har i behandlingen av denna propositionuttalat sitt stöd för regeringens ställningstaganden. I regeringsbesluten uttalas också att för expansiva tätorter inom redovisade primära intresseområden för jordbruket bör översiktliga planer för markanvändningen aom beaktarjordbrukaintreaaena utarbetas aom grund för överväganden om Prop.1978/79:163 ' I regeringens länsvisa bealut anges ett 100-tal Kommuner för vilka krav ställs på aådana planer. Inom övriga primära intresseområden för jordbruket bör riktlinjer för bebyggelse som beaktarJordbruksintressena taa in i kommunöversikt. Inom landets viktiga jordbruksbygder bör kommunerna samarbeta med varandraoch samräda med bl.a. länsstyrelse och lantbruksnämnd i ayfte att utarbeta program för hushållning med jordbruksmarken. I dessaprogram bör i regional skala amges vilka områden som långsiktigt bör kunna utnyttjas för jordbruksändamål och vilka restriktioner gentemotandra markanvändningsintressen detta föranleder. Kommuner i tio län berörs av dessa beslut. I regeringabesluten underströks att jordbrukets intressen intealltid kan ges företräde framför andra intressen. Där sägs att självfallet måste en avvägning i förhållande till andra intreaaen och mål för samhällsutveckling ske. Detta kan gälla t.ex. behovet av att få väl fungerande tätorter eller att tillgodose behovetav rekreationsområden. Under en övergångstid måste man också ta hänsyn till att nya riktlinjer för planeringen inte kanpraktiseras. Det är emellertid angeläget att kommunerna strävar efter att finna de lösningar, som innebär minst skada för jordbruket. Under såväl programskedet somplaneringsskedet har lantbruksnämnderna i samråd medlänsstyrelsema biträtt kommunerna i deras bedömningar av jordbruketa intreaaen.Det är därvid betydelaefullt att Jordbruketaintreaaen kan redovisas på ett åskådligt sätt. Lantbruksnämnderna har därför försett de fleata kommunerna med enkartmässig inventering av åkermarken ooh en klassificering avdenna. Råd ooh anvisningar för detta arbete har utfärdats av lanthruksstyrelsen i samråd med statens planverk. Lantbruksnämnderna har därutöver haft överläggningar med kommunernas planersureoch därvid redovisat JordbruketsIntressen. 1978/79:163 34 olika planärenden och bygglovsärenden har lantbruksnämnderna också haftmöjlighet att bevaka jordbruketaintreaaen. 7.3 Behovet av reviderad lagstiftning Enligt de prognoser om åkerarealens - onifattnlng som framlagtsav 1972 åra jordbrukautredning (SOU 1977:17s. 95, 97) beräknas åkerarealen 1985 omfatta ca 2,9milj. Minskningen bedöms bli långsam och framat ake genom nedläggning av marginella Jordar 1 akogsbygdema ooh genom attarealer 1 begränsad omfattning tas i anspråk för be-byggelae m.m.Jordbrukautredningen fann också vid aina överväganden att det inte fanns akäl för aamhället att vare aig utöka eller minska åkerarealen. I proposition 1977/78:19 om nya riktlinjer för jordbrukapolitiken, m.m. har föredraganden i huvudaak inatämt i Jordbrukaiirednlngens ovannämnda bedömning. Föredraganden framhåller i propositionen (a. 1978)bl.a. följande: "För egen del fästerjag också stort avseende vid de allvarligaföljdverkningar av samhällsekonomisk art, som skulle uppstå vid en omfattande nedläggning av i vårt land. £h sådan nedläggning akulle ofrånkomligen drabba redan avagabygder. Eftersom deaaa konaekvenaer inte beaktas 1 kalkylerna kan de enligt minmening inte direkt läggastill grund för aeohällaekonomiaka bedömningar av olika altemativ. Jaganser att ett program förnedläggning av åker ovillkorligen måste åtföljas av föralag till konkreta åtgärder för att kompenaera berörda bygder. Enligt min mening talaraåledea äten aamhällaekonomlaka skäl för den av utredningen angivnainriktningen av produktionamålaättnlngen i fråga om åkerarealen". Vidare framhåller föredraganden "Vad jag här anfört innebär att våra naturliga reauraer i fråga om Jordbrukajord bör utnyttjas för jordbruksproduktion och denbrukningsvärda åkerjorden skyddas från exploatering för andra ändamål". Som framhållits i början av detta avsnitt togs under196O-talet betydande arealer åker ur produktlon. Prop.1978/79:163 55 uppsiktalagen (lagen om uppsikt ,1jordbruk) kunde endast 1 begränsad omfattning p.iverka denna nedläggning. Orsakerna härtill var dels att det rådde en viss oklarhet rörande de allmänna riktlinjer aom skulle vara vägledande vid tillämpningen och dels att den konkretatillämpningen av lagen medförde vissa svårigheter. Till det sistnämnda hörde frägan i vad mån lantbruksnämnderna vid sina prövningar av nedläggning av jordbruks borde ta hänsyn till andra faktorer än sådana som hade samband medbrukningsenhetens bärkraft. ersattes uppsiktslagen av jordhävdslagen (1969:698). Lagen anslöt sig till Jordbrukspolitiska beslut somutgick från att det var möjligt att uppnå betydande samhällsekonomiska vinster genom att lösgöra produktionsresurser från Jordbruk med svaga förutsättningar för rationalsering och överföra dem till andra sektorer med högre produktivitet. Jordhävdslagens syfte blev därför i huvudsak endast att främja jordbrukets rationalisering oohskydda resultatet av denna. Grundprincipen 1 lagen är att det skall vara tillåtet att lägga ned jordbruk. Endast i sådana fall då nedläggningen strider mot vissa allmänna Intressen kan det allmänna gripa in. Jordhävdslagen utformades aå att deaa räckviddblev be-gränaad. Detta torde vara huvudorsakentill att lantbruksnämndernasingripande med förbud och föreläggande varit förhållandevis få. Som framgår av tabell 3 har under perioden1970 - 1976 avgjorts drygt 1 500 ärenden enligt Jordhävdslagen vilket innebär i medeltal 2l8 . Av dessa utgör 3/4förklaringar enligt 7 § aom innebär att nedläggning tillåta. åä"*- -- :0 «) VO - cj CO in - rr TT KN NO K\ »r ctn d <« -1 cu OJ ,-.-.- .- *> r-( C 0) C 5 T3 «) ,- in NO NO r- ON -.T ,- oo o » 1- NO KN in in .- CN4 T) (D CO o KN KN t*- in in CM t- .- .- r- ft, 4.) a u -.otc 5 >»rt (-4 -o »H »- CNj OJ r- in «« 1 in c\j rH -Ö 4» « d C -O *' (B C C c h d (B 3 :« J<! r- \o vo v c- 00 r- 1 ,- CVJ 1 v .- T- O .- CNJ KN »r l/N NO r - p r- r t*- r«- *» -o ON ON CTN ON r-l r-» Ml Prop.1978/79:163 37 finner för aln del att en revidering avjordhävdalagen är påkallad. Flera skäl talar härför. De av 1977 åra riksdag beslutadejordbrukspolitiska riktlinjerna innebär att Jordbrukamark, som är lämplig för fortsatt Jordbruksproduktion, bör behållas för aådan produktion. Detta överenaatämmer ockaå med atatsmaktemas uttalanden omgrunderna för den pågående fyaiaka riksplaneringen. I deutpräglade glesbygderna är det vidare ett starkt allmänt intresse att bl.a. de aysselaättningamöjligheter aom finns inom jordbrukettaa till vara i enlighet med grunderna för regionalpolitiken. Enligt mening föreligger således skäl för att det all manna med hjälp av en reviderad Jordhävdslag skall kunna ingripa mot såväl nedläggning av Jordbruk aom är lämplig för fbrt-aatt produktion aom mot aådan brukning som med hänayn till ortens förhållanden inte fyller skäliga krav pä intensitet. Sistnämnda möjllet att ingripa anser utredningenvara nödvändig för att i vissa bygder kunna motverkaföljdema av ett passivt ägande av Jordbrukafaatighater.. Enreviderad jordhävdalagstiftning bör i detta hänseende även i övrigt see aom en jordbrukspoltlsktnödvändig komplettering v Jordförvärvslagatlftningen. Prop.1978/79:163 '8 8 Huvudfrågor i en reviderad lagstiftning gällandelag är tilläapllg på odlad Jord som Ingår i fastlet aom är taxerad aom jordbruksfastighet. Enligt 7 § kommTinalakattelagen (i928:370) är det användningasättet som är avgörande för om en fastighet skall taxeras abmjordbrukafaatighet eller aom annan fastighet. Används fastigheten för Jordbruk eller skogsbruk, skallden aåledea taxeras aomjordbrukafastighet. Betsamma gäller för fastiet som ligger oanvänd, aävlda det inte är påtagligt att den är avaedd att användas för annat ändamål. Med jordbruk avsea även binäring till jordbruk. I anvianlngar för den allmänna fastighetstaxeringen 1975rekommenderas att taxeringsenhet med bostadsbyggnad skall taxeras somjordbruksfastighet, om den produktiva marken uppgår till eller åkerarealen till mlnat två hekar. Taxeringaenhet, som inte är bebyggd med boatadabyggnad, bär enligt anvianingama taxeras soBJordbruksfaatiet. Det finns enligt utredningens mening inte anledning att ändra på att lagen endaat akall kunna tillämpas på egendom som är taxerad som jordbruksfastighet.Den nuvarande ordningen har motavarande begränsning som Jordförvärvs lagen och har inte gett upphovtill några tolkningasvårigheter. Med begreppet odlad Jord i nuvarande lag föratåa åker och kultiverad beteanark. Jlkerär mark aom plöjts och som används för växtodling (även fältmässiga odlingar av köksväxter, fruk och bär), däremot inte mångåriga slåtter-och betesvallar, som utnyttjasendast undantagsvis eller som inte väntas bli plöjda på nytt. kultiverad betesmarkavses gräsbärande mark som används för bete och förbättrats 1978/79:163 39 genom röjnin,,bearbetning med redskap, gödsling eller s-ldd med vallväxter samt .lådangrksbiirande mark aom tidigare varit .iker och utnyttjas aom bete (jfr prop. 24 f). Ingripande enligt nu gällandelag kan ske endast när jordbruket varit nedlagt undermindre tid än . Jordbruket anses härvid nedlagt om odlad jord under ner än i följd inte bearbetats ellerutnyttjats för alåtter eller betesgång eller om skog planterats på . Bestämmelseninnebär att lantbruksnämnden kan ingripa först förflutit efter det brukningen harupphört. Har förflutit kaningripande således inte ake. Mot pågåendebrukning, även om denna är kvalitetsmäaaigtmycket undermålig, kan några åtgärder över huvudtaget inte vidtas. Nuvarande bestämmelsermedför svårigheter att fastställa denverkliga tidpunkten för brukningens upphörande, vilken tidpunkt är avgörande för såväl när ingripandefår ske som när det ärför sent att vidta några åtgärder. Svårigheter kan också föreligga attavgöra om den odlade jorden varit föremål för bearbetning, utnyttjats för slåtter ellerbetesgäng. Framför allt ärbeteagängen, som ofta utgör sista stadiet vid en nedläggning, svårbedömbar. Det har visat sig att man i praxis ställt mycket lågakrav på betesgång. Det har såledesansetts tillräckligt att exempelvis en häst fått gå på bete enkortare tid för att lagens krav på betesgångskall anses uppfyllt. Som framgår av lantbruksnämndens i framställning (ae avsnitt 6) har tidsbegränsningen i lagen medfört att det i praktiken blivit svårtatt ingripa med åtgärder mot nedlagd åker. Rår attkomma ifrån nuvarande svårigheter vid bedömningen ooh göra lagen mer effektiv föreslår utredningen att lagens räckvidd vidgas. Lagen bör således utan särskilt angiven 6 1978179. Prop.1978/79:163 '10 tidsbegränsning vara tillämpligpå jordbruksmark som brukas för jordhruksändamål. I begreppet Jordbruksmark bör härvid läggas in sajimia innebörd som i begreppet odlad jord i nuvarandelagstiftni.ig. Utredningen anaer emellertid att jordbruksmark utgör en bättre benämning på den mark som bör falla inom lagens tillämpningsområde än odlad jord. Utredningen ansluteraig vidare till den definition på åker och kultiverad betesmark som getts i den ovan nämnda propositionen.