prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — 29§ Det kan ifrågasättas om den nuvarande i 20§ förstastycket RHL intagna retroaktivitetsbeslämmelsen behöver behållas omutredningens förslag - vilket bosladsdomslolen avslyrker - lill"sexlimmarsrällshjälp" i 18 § skulle genomföras. 33 § Av utredningens motiv framgår att meningen är atlrälten till ersättning skall vara prekluderad när domstolen eller myndighetenavgjort målet eller ärendet (jfr. 18 kap. 14 § RB). Enligt bostadstomsiolensuppfattning bör detta komma lill uttryck i lagen och inte bara ilillämpningsförordning-en. Beträffande den av utredningen föreslagna lagtextenavseende nu ifrågavarande avsnitt (18 §-21 §) vill hovrätten framhållaföljande: Enligt 16 § 1 st. får advokat bevilja allmän rättshjälpbland annat om den rättsliga angelägenheten avser omyndighetsförklaring ellerdess hävande. Enligt 21 § 3 st. gäller emellertid därvid det undantaget attoffentligt biträde enligt rättshjälpslagen ej skall förordnas när biträde kanförordnas enligt 10 kap. 13 § . I sistnämnda lagrum stadgas atträtlen, om ansökan gjorts om omyndighetsförklaring eller dess hävande, skallförordna biträde om det ej är uppenbart atl bilräde ej erfordras. Något behovav att advokat skall kunna bevilja allmän rättshjälp i nu ifrågavarande fallföreligger därför enligt hovrättens mening ej. Det behov av rättshjälp someventuellt kan föreligga innan ansökan ingives till rätlen lorde kunnatillgodoses inom ramen för det föreslagna rädgivningsinslitulel. Hovrättenförordar därför att rätten alt bevilja allmän rättshjälp i angelägenhetangående omyndighetsförklaring eller dess hävande utmönstras ur 16 §, 1 16 § 2 st, föreskrivs undanlag från advokatsbeslutanderätt i familjerättsmål för de fall att den rättsliga angelägenhelenkan antagas bli prövad enligt lagen om tvisiemål om mindre värden (17 § 7 p. irättshjälpsulredningens lagförslag). Enär sådan handläggning aldrig kanförekomma med hänsyn till bestämmelserna i 15 kap. 29 § och 20kap. 1 § om rättens sammansättning i sådana mål, bör detla undanlagutgå ur 16 §. Advokat tillerkänns i 16 § 1 st. rätt alt bevilja aUmänrällshjälp om den rättsliga angelägenheten avser vårdnad och umgängesrätt. 1978/79:90 421 undantages emellertid i 2 st. samma paragraf fall då denrättssökande är eller kan antagas bli part, sökande eller klagande vidförvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet. Slutligen görs i 16 § 2 st.undanlag från undantaget beträffande ärenden enligt 21 kap. föräldrabalken.Hovrätten anser atl lagförslaget i denna del är onödigt komplicerat ochsvårtillgängligt och viil därför föreslå att 16 § och 17 § omarbetas påföljande sätt. I 16 § 1 st. lilläggas "ärenden enligt 21 kap.föräldrabalken". En uppdelning görs således mellan ärenden om vårdnad ochumgängesrätt samt ärenden enligt 21 kap. . Denna uppdelningförekommer för övrigt i handläggningen vid rättshjälpsnämndema.Vidare borttages undantaget för ärende enligt 21 kap. i 16 § 2st. Detta undantag fogas i stället till 17 § 4p. Den föreslagna 19 § bör enligt hovrättens meningförtydligas genom till-lägg atl hänskjulandet skall ske "utandröjsmål". Beträffande den föreslagna 20 § delar hovrätten inteutredningens uppfattning (sid. 260), atl kravet på att "särskildaskäl" skall föreligga för att annan lämplig person än advokat skall kunnautses till offentligt biträde endast utgör en kodifiering av gällande rätl.Hovrätten anser i stället atl den föreslagna lydelsen kan komma att på ett ickeönskvärt sätt försvära för andra än advokater och biträdande jurister påadvokatbyråer atl bli förordnade som offentligt biträde. Hovrätten föreslärdärför atl kravet på "särskilda skäl" borttages ur paragrafen. Slutligen vill hovrätten i detta sammanhang framhålla atldel i anslutning till utredningens förslag beiräffande de förmåner som upplagesi 13§ 5 p. saknas en motsvarighet till bestämmelsen i 20§ 3 st. i den nuvaranderättshjälpslagen. En sådan regel lorde ej kunna undvaras. Slutligen vill hovrätten i detta avsnilt påpeka följandebeträffande 35 § i lagförslaget. Utredningen anför i specialmoliveringen tillstadgandet (sid. 265) atl i de fall jämkning av rättshjälpsavgiflen föranledsav alt väsentlig felbedömning gjorts när avgiften först bestämdes, hinder intebör föreligga att jämka avgiften under vad som redan har betalts i avgift.Hovrätten anser emellertid atl 35 § 2 st. i sin föreslagna lydelse ej gerutrymme för den avsedda jämkningen och att stycket därför bör ändras. 10.3 Hovrätten för Nedre Norriand Förslaget till ny rättshjälpslag Såsom nämnls förordar hovrätten i anslutning tillutredningsordförandens reservation en annan fördelning av beslutsfunktionernaän utredningsmajoriteten föreslagit. Även i övrigt innefattar hovrättensyttrande i olika hänseenden förslag vilkas genomförande föranleder ändringar idet av utredningen framlagda förslaget till ny rältshjälpslag. Härutöver villhovrätten fästa uppmärksamheten på förhållanden som kan föranleda ändringar,till en del av enbart redaktionell natur. Den i första slyckel angivna fömlsättningen för rättshjälpenligt lagen, atl behov av bistånd skall föreligga, lorde kunna utgå. Vid varjeform av rättshjälp anges nämligen del behov av bistånd som skall vara förhanden. 5 § Andra stycket är utformat på sådant sätt att detförutsattes alt om skrift- 1978/79:90 422 lighandling behöver upprättas eller annan åtgärd vidtagas rådgivningen vararlängre lid än . Så behöver naturligtvis inte alltid vara fallet. Dettorde inte vara nödvändigt alt i lagtexien särskilt nämna upprättande avhandling och vidtagande av annan ålgärd. Itredje stycket bör efter ordet "efterges" tillfogas "genombeslut av den advokat som lämnar rådgivningen" och fortsättningen anpassastill utformningen efter tillägget. 12§ Paragrafen bör placeras före 10 och 11 §§. 17§ bör placeras före 16 § så att inte förstnämnda paragraf, som anger fall dårättshjälpsnämnden exklusivt prövar frågan om beviljande av allmän rättshjälp,inramas av paragrafer som upptar fall då advokat får bevilja rättshjälpen. Uttrycket"som har nära samband med" är så vagt att lillämpningssvårigheterlätt uppkommer. Hovrätten ställer sig tveksam till utredningens exempel påangelägenheter med nära samband - fordringsanspråk mot B, angelägenhet nr 1,och senare aktualiserat anspråk på C på gmnd av borgen avseende B:s skuld,angelägenhet nr 2. Om mot skilda personer riktade, på olika omständighetergmndade krav skall anses ha i paragrafen nämnt samband, lämnas fältet tämligenfritt. Man kan då tänka sig en räcka av angelägenheter som var för sig ochefter varandra föranleder beviljande av allmän rättshjälp med uttagande avendast en rättshjälpsavgift - t.ex, fastställelsetalan mol A, fullgörelsetalanmot B och verksiällighetsåtgärder vid olika lillfällen mot B. Hovrätten ärnärmasi böjd för alt avstyrka förslaget i denna del. Iparagrafen stadgas bland annal att domstolen eller myndigheien får besluta ifråga om byte av biträde m.m. om den rättsliga angelägenheten handlägges vidallmän domstol eller vissa angivna myndigheter. Enligt hovrättens mening börhär gälla att domstolen eller myndigheten är exklusivt behörig, när denrättsliga angelägenheten handlägges där. Orden "får.., besluta" bör därförutbytas mot "beslutar", Detbör klargöras att begreppet "utredning" icke omfattar utiåtande irättsligt hänseende utan är begränsat till utlåtande i sak. Iiredje stycket bör icke användas ordet "rättssökande" med syfte pårättshjälpssökande make, enär båda makarna är rällssökande i huvudsaken. Prop.1978/79; 90 423 I 9 § 4 rättshjälpslagen stadgas nu att bl.a. denrällssökandes kostnader för inställelse vid domstol eller annan myndighet ansesvara en kostnad för rättshjälp. I utredningens förslag till rätlshjälpslagfinns motsvarande stadgande i 13 § 4. Bestämmelsen har emellertid begränsatstill att omfatta inställelsekostnad vid "allmän domstol eller annanmyndighet". Ändringen har inte motiverats. Den föreslagna bestämmelsen äroklar, eftersom uttrycket "myndighet" omfattar även domstol. Del kandärför med visst fog göras gäl/ande att "annan myndighet" avser ävenförvaltningsdomstol. Del får emellertid anses mera sannolikt att utredningenavsett att utesluta inslällelsekoslnad vid förvaltningsdomslol. Detta borde hauttryckts genom orden "allmän domstol eller annan myndighet änförvaltningsdomstol". Kammartätten anser emellertid attinställelsekostnad vid förvaltningsdomstol även fortsättnigsvis bör ingå blandförmånerna vid allmän rättshjälp. Trots att denna kosinad i allmänhet kanersättas enligt förvaltningsprocesslagen, finns del ett visst utrymme förersättning enligt rättshjälpslagen. Kammarrätten avstyrker därför ändringen idenna del. I 18 § försia siycket föreslås en beslämmelse som innebärall frågan om fortsatt rättshjälp skall hänskjutas till domstol, om denrättsliga angelägenhelen "blir föremål för handläggning" vid allmändomstol. Det är oklart vilken tidpunkt som åsyftas med uttrycket "blirföremål för handläggning". Om tidpunkten för talans väckande avses,bördetta anges i lagtexten eller klargöras genom ett motivuttalande. Ordet"blir" bör i vart fall bytas ut mol "blivit". Samma kritikgäller den bestämmelse som föreslås i 21 § förstastycket. I 21 § andra stycket sista meningen bör "17 § förstastycket 7. och" utgå ur meningen för att bestämmelsens innebörd skall blitydligare. Beträffande utredningens förslag tillRättshjälpsförordning vill rätlshjälpsnämnden framhålla att det ter sig svårtatl nu avge något mer ingående yttrande, enär det föreslagna regelsystemet ärberoende av rällshjälpslagens slutliga utformning. Redan nu bör dockuppmärksammas följande förhållanden. Nuvarande bestämmelse i 18 § tredje stycketrättshjälpslagen, att ansökan får upptagas av annan rättshjälpsnämnd, omnämnden finner särskilda skäl föreligga, bör inte borttagas. Undantagsregelnhar fått en praktisk betydelse, enär det i vissa situationerkan upplevas som myckel besvärande och byråkratiskt att hänvisa en sökande tillden rätlshjälpsnämnd inom vars verksamhetsområde han eller hon är bosatt. Det bör klart framgå atl man inte är betagen sin rätt attfå ersättning om man försitter tidsfristen. Prop.1978/79:90 424 rälishjälpen har i.ex. i beslul nr 321förklarat att bestämmelserna i nuvarande 5 och 6 §§ rättshjälpskungörelsen ärordningsregler. Mot bakgrunden härav är del av vikt atl det klarl utsäges vilkabestämmelser som i kommande rättshjälpsförordning är regler som kan medföra enrättsförlust och vilka som endast är någon form av ordningsregler. Beslul om nedsättning eller efiergift meddelas av advokat(7 § förslaget till ny rältshjälpslag). torde i regel intekunna kontrollera all nedsättning eller eftergift skett på rätt sätt. Nämndenvill dock ifrågasätta om det inte vore lämpligt att advokat i samband medframställning om ersättning av allmänna medel bifogade kopia av utfärdatrådgivningsbevis, om inte annat så för atl nämnden skall ha ett något bättreunderlag än för sina utanordningsbeslut som avser statsverkels medel. Ansökningsformulären bereder fortfarande de rättssökandeoch en del biträden stora besvär vid ifyllandet. De blanketter m.m. som iövrigt används av rättshjälpsnämnden är inte utformade på ett enhetligt sätt.En ordentlig översyn av hela blankettfloran är därför erforderiig. Enligi rältshjälpsnämndens mening bör det avkostnadsräkningen framgå när ärendet började och när det avslutades. I storomfattning måste komplettering ske i dessa avseenden för attkunna avgöra om ersättning kan utgå enligt rättshjälpslagen och om ärendet kanslutreg-leras och arkiveras. Utredningsförslaget medför i praktiken att yttrande måsteinhämtas i varje särskilt fall. instämmer helt i den kriliksom utredningens ordförande framfört i förevarande hänseende (s. 283 i betänkandet).Det kan förtjäna framhållas att nuvarande regler om inhämtande av yttrande kanmedföra att nämnden får vänta månader på ett svar från . Det bör föreskrivas alt myndigheten skyndsamt/omgåendeskall med egel yttrande översända räkningen till rättshjälpsnämnden. Nuvaranderegler har medfört att biträde i vissa fall har fått vänta nästan ett helt årför all få betalt för utfört arbele hos , Om förskott lill biträde skall utbetalas kontant måstemtinerna för utbetalning ändras. måste ur arbelssynpunkt fåanvända redovisningscentralen vid när förskottsutbetalning skallgöras. Det bör slutligen uppmärksammas att det enligt nämndensmening inte framgår klart hur rättshjälpsärendena enligt utredningsförslagetskall avslutas i den så kallade slutregleringsfasen. är arkivmyndighetmåste klara regler finnas när ett ärende är slut och således kan slutgiltigtarkiveras. Prop.1978/79:90 " 425 1 gällande rältshjälpslag (18 §) ges föreskrifter om tillvilken rättshjälpsnämnd ansökan om rättshjälp skall inges. Motsvarandebestämmelse har i förslaget ulan motivering flyttats till den föreslagnarättshjälpsförordningen. Nämnden kan inte finna det vara en lämplig anordningatt den rällssökande inte skall kunna i själva rättshjälpslagen fåbesked om vart han skall vända sig i ett rättshjälpsärende. Det synes ocksåkunna föranleda svårigheter att i förslaget motsvarighet saknas till dennuvarande bestämmelsen att den rättssökande i vissa fall kan vända sig tillannan nämnd än den "ordinarie". Ordel "avgifl" i 1 § 3 st. i förslaget tillrältshjälpslag bör ersättas med rätlshjälpsavgift (jfr 22 § i förslaget). 1 2 § 1 st. synes orden "eller bilrädande jurist påadvokatbyrå" kunna utgå, jfr 3 st. Lokutionen "om boel behöver sådant bistånd" i 10§ 1 st. bör utgå, då den angivna fömlsättningen framgår redan av I §. Ordet "prövat" i 12 § bör ersättas av detnuvarande "behandlad", då fråga ej alltid är om prövning i tekniskmening genom domstol eller annan myndighet. 1 13 § 1 st. bör efter staten inskjutas orden "- medden begränsning som följer av bestämmelserna nedan om rätlshjälpsavgift-". Jfr nu 9 § I st. 2p. I 13 § 2 st. p. 1 synes orden "som varit behövligtelc...." kunna utgå med hänsyn lill lydelsen av 20 § I st. I fråga om 13 § 2 st. p. 3 synes den nuvarande lydelsen imotsvarande stadgande i 9 § vara att föredraga. I 15 § 1 st. bör ordet "rätissökande"utbytas mot "den som åtnjuter all män rättshjälp" el. Efter "allmän rättshjälp" i 16 § 1 st. bör somett förtydligande inskjutas "om annat inte följer av 17 §". Ordet "rättshjälpsavgiften" i 35 § 1 st. börutbytas mot "slutiig rätlshjälpsavgift"; jfr nu "slutligtkostnadsbidrag". 46 § Förordnande av biträde enligt 45 § skall föregås avviss behovsprövning. Tanken torde emellertid vara att en begäran ombiträdesförordnande får avslås endast i det fall då biträde uppenbariigen intebehövs. Lokutionen "om det ej är obehövligt" förefaller isammanhanget mindre lyckad då den ej uttrycker annat än en ren självklarhet.Nämnden föredrar en formulering motsvarande den som finns i 10 kap. 13 §föräldrabalken: "om det ej är uppenbart att biträde ej erfordras". II § Paragrafen specificerar vad en koslnadsräkningskall innehålla. De angivna uppgiftema är emellertid för knapphändiga. I räkningen bör upp tas alla uppgifter som kan vara av betydelse för ersättningens beslämman de, 16 § Vad som sagts vid 46 § förslaget till rätlshjälpslagangående uttrycket "om det ej är obehövligt" gäller även dennaparagraf. 1978/79: 90 426 Beträffandebestämmelsen i 39 § förslaget till rättshjälpslag om upphörande av allmänrättshjälp borde det kanske övervägas om i §:ns andra stycke infördes enmöjlighet för den som har rättshjälp att i fall av uppenbar obillighet slippaatt bära kostnaderna för rättshjälpen, när denna förordnas upphöra enligt 1st. Rentallmänt kan om utformningen av författningsförslagen sägas, att bristandespråklig stringens och tydlighet gör många bestämmelser otydliga ochsvårtolkade. Del är därför önskvärt att laglextförslaget blir föremål förytterligare bearbetning. Hänvisningen till 17 § 1 st. 7 p. bör utgå. Nämnden ifrågasätterriktigheten av vad som sägs i betänkandet s. 258 m om prövning av underhållsmålenligt bestämmelserna om rättegången i tvistemål om mindre värden. Beträffandeärenden om omyndighetsförklaring eller dess hävande hänvisas till vad ovananförts. 20 §För närvarande gäller enligt 21 § rättshjälpslagen att till biträde skallförordnas advokat, biträdande jurist på advokatbyrå eller "annan som ärlämplig för uppdraget". Det föreslås nu atl det skall föreligga "särskildaskäl" för att man till biträde skall förordna annan än advokat. Dettainnebär en väsentlig skärpning i förhållande till gällande rält. Nämnden kaninte finna ändringen motiverad och avstyrker därför förslaget i denna del. Utredningensförslag kommer att medföra - förutom ökade kostnader - avsevärt merarbete förde allmänna domstolarna. Detta arbete kommer i huvudsak att utgöras av rulingöromålsåsom insamlande av uppgifter, ifyllande av blanketter och dylikt. Arbetetkommer emellertid även att i stor utsträckning behöva utföras av lagfarenpersonal. Detta kommer i sin tur att medföra att ökade resurser måste anslåseller att mindre tid kan ägnas åt den dömande verksamheten. Hovrätten anser attdetta är en felaktig utveckling och att den dömande personalen i stället i såhög grad som möjligt bör disponeras för den materiella prövningen i mål ochärenden. Detframlagda förslaget till rättshjälpsförordning måste enligt hovrättens meningkompletteras på åtskilliga punkter. Fömtom de påpekanden som i detta avseenderedan gjorts i yttrandet vill hovrätten framhålla exempelvis avsaknaden avregler för hur ledamöter i rättshjälpsnämnden skall nomineras samt avsaknadenav motsvarighet till de nuvarande bestämmelserna i 34 och 35 §§rättshjälpskungörelsen. Mot bakgrund härav och då såsom utredningen framhåller(sid. 273) förordningen endast torde vara att anse som en skiss finnerhovrätten ej anledning att närmare granska de däri föreslagna bestämmelsema. Prop.1978/79:90 427 Det är ej ovanligt att vid ansökan om allmän rättshjälptvisteföremålets värde anges till ett "cirkabelopp", någotöverstigande det belopp som gäller för småmålslagen. I åtskilliga av dessafall upptar den stämningsansökan som sedan ges in till rätlen ett belopp under"småmålsgränsen" och målet handläggs då enligt nämnda lag.Tingsrätten finner att behov föreligger av en beslämmelse enligt vilken detankommer på tingsrätten att i sådana fall ompröva frågan om rättshjälp. En given utgångspunkt för översynen av rättshjälpssyslemetbör enligt direktiven vara atl del rättsskydd som avsågs med rättshjälpsreformenskall vidmakthållas. Målet bör likaledes enligt direktiven vara att samhälletsrättshjälp i större utsträckning än nu anpassas efter den rättssökandeallmänhetens behov. Utredningen har som nämnden framhållit givit åtskilligaförslag till lösning av olika problem. haremellertid i flera fall gjort principiella uttalanden i beslut, varigenom denrättssökande allmänheten betagits möjlighet att erhålla rättshjälp i ärendendär sådan hjälp tidigare meddelats. Nämnden finner det därför påkallat alt ennoggrann genomgång av besvärsnämndens praxis företages för att klariägga om denrestriktiva praxis som kan ha skapats står i överensstämmelse med de direktivsom givits för översynen av rättshjälpssystemet. Vid administrativa fn'hetsberövanden ulgår rättshjälpendast i form av offentiigt biträde. Detta gäller dock endasl i de fall som äruppräknade i 45 § FRHL. Detta innebär att rättshjälp inte kan utgå i någon formför vissa fall av administrativa frihetsberövanden. Som exempel härpå kan nämnasärenden hos angående ansökan från om intagningpå ungdomsvårdsskola. 1 yttrande till ianledning av betänkandet "Offentligt biträde och kostnadsersättning iförvaltningsärenden" m.m., anförde bl.a. följande. "delar således utredningensuppfattning att offentligt biträde endast bör kunna förordnas i äiende hosulskrivningsnämnd och psykiatriska nämnden. Utredningen har emellertid intefunnit behov föreligga av offentligt biträde i andra ärenden än som rörinskrivning och slutlig uiskrivning. Frågan humvida offentiigt biträde börkunna förordnas även i andra ärenden som är föremål för utskrivningsnämndseller psykiatriska nämndens prövning har utredningen berört endast helt ytligt.Med hänsyn till rättssäkerhetsintressena torde det kunna vara värdefullt attäven i andra ärenden - särskilt vad gäller försöksulskrivning-ar ochåterintagningar från försöksutskrivningar - ha möjlighel att förordnaoffentligt biträde. Frågan i vilka ärenden sådan möjlighet bör finnas skullemyckel väl kunna överlämnas till vederbörande nämnd att avgöra. Det finnsingen anledning antaga annat än att offentiigt biträde endast skulle förordnasi de fall där ett uttalat behov av sådant biträde före- Prop.1978/79:90 428 får därför föreslå att frågan blirföremål för ytterligare överväganden. Vad ovan sagts rörande lagen om sluten psykiatrisk vård ivissa fall samt om utskrivningsnämnd och psykiatriska nämnden gäller även omsorgslagenoch de beslut som med stöd av denna lag fattas av beslulsnämnd ochpsykiatriska nämnden. Alla de ärenden där beslut skall fattas av beslutsnämndeller som kan överklagas till psykiatriska nämnden är sådana att de mer ellermindre ingriper i den enskildas rörelsefrihet. torde kunnaavgöra om ärendet ar av sådan betydelse för den enskilde att han bör erhållaoffentligt biträde. I lagen om nykterhetsvård föreslås införandet av en regelsom gör det möjligl för länsrätt att i ärenden rörande tvångsintagningar enligt18 och 55 §§ förordna offentligt biträde om det behövs för att tillvarataalkoholmissbrukarens rätt. Även andra beslut som kan fattas med slöd av nykterhetsvårdslagenär emellertid av sådan karaktär att de innebär en väsentlig inskränkning i denenskildes rörelsefrihet t.ex. meddelande av lydnadsföreskrift, förverkande avanstånd med verkställighet och åtgärd som avses i 14 § 2 mom. Socialstyrelsenifrågasätter om inte i sådana ärenden möjlighet borde finnas att förordna omoffentligt biträde, i varje fall då besvär föres hos länsrätten. konstaterat föreligger vissa nackdelar ur vård- ochbehandlingssynpunkt med atl öppna möjlighet för förordnande av offentligtbiträde i ärende hos nykterhetsnämnd. I länsrätten däremot, vars prövning ärav utpräglat judiciell karaktär, föreligger inte några principiellainvändningar mot förordnande av offentligt biträde. Även sådana ärenden somavgöres i , underställningar av kvarhållningsbeslut och vissabesvär över anstaltsstyrelses eller föreståndares beslut, kan leda tillinskränkningar i den personliga rörelsefriheten. De av utredningen angivnaskälen för möjlighet att i sådana fall förordna om offentligt biträde är enligtstyrelsens uppfattning starkare än de skäl ulredningen anfört mot en sådan regel. Klart är att behandlingsarbetet på anstalterna inte skallbehöva tyngas av ett omständligt förfarande med offentligt biträde för den intagne.I de få fall vederbörande anför besvär kan styrelsen däremot inte finna detsakligt motiverat alt helt utesluta möjligheten till förordnande av offentligtbiträde. Detsamma gäller underslällningsärendena. Självklart skulle styrelsenutnyttja möjligheten härtill endast i de enstaka undantagsfall då biträde är avbehovet påkallat. Även i barnavårdslagen förekommer hos länsrätten, vidsidan av ärenden rörande omhändertagande för samhällsvård, samhällsvårdsupphörande och uiskrivning från ungdomsvårdsskola, ärenden som kan medföra enväsentlig inskränkning i den enskildes rörelsefrihet, t.ex. meddelande avföreskrift, förbud för föräldrar att besöka omhändertaget barn, åtempptagandeav samhällsvård efter villkorligt upphörande och ärenden angående fosterbarn.Del synes inte uteslutet att i sådana fall offentligt biträde bör kunna bidragatill att stärka den enskildes rättssäkerhet i ärendets behandling hoslänsrätten. Även i ärende hos kammarrätt som avser besvär översocialstyrelsens beslut om intagning i ungdomsvårdsskola borde offentligtbiträde kunna förordnas. Sådana beslut innebär onekligen ett väsentligtingripande i den personliga rörelsefriheten. Man kan till och med ifrågasättaom inte skulle kunna ulse offentligt biträde i sådanaärenden." 1978/79: 90 429