prop · G203117 · 1978-12-31 00:00:00 — Rederiföreningenförmindrefartyg anför: Med dagens snabba utveckling av tekniken kan det starktifrågasättas, om det är anständigt att lägga upp utbildning avfartygstelegrafister av dagens modell - variigt modifierad sä alt den passartill gårdagens jobb - men vars målsättning saknar betydelse för morgondagenssannolikt helautomatiserade kommunikationsmetoder. Se Fartygsradiokontorelsskrivelse 780615 till med rapporten från CommunicationsPolicy Meeting, The 14-17 1978. Under en viss övergångsperiod börtelegrafistutbildningen fortsätta för att tillgodose behovet inlill dess attsamtliga fartyg utmstats för att fl undvara telegrafstation. Medspecialbehörighet avser utredningen i kap. 15 en behörighel för en funktion somfullgörs av personal vid sidan av en huvudfunktion. 1978/79:117 152 ningenbehandlar bätman och brandvaktman saml behörighel på fartyg som för fariigtgods. päpekar atl delaljregler beträffande utbildningen avbätman finns i STW-konvenlionen. Likaså behandlas i konventionen och iSTW-konferensens resolutioner frågor om obligalorisk utbildning av personal päolje-, kemikalie- och gastankfartyg. Denna utbildning är av samma slag somavses med specialbehörighet. Beträffandespecialbehörighel för lorriasthanlering, dvs. för hantering av fariigt gods påtorrlastfartyg, föreslär att krav på genomgängen kurs ibrandskydd införs för behörigheten. Rederiföreningenför mindre fartyg framhäller, atl de kunskaper som bibringas deltagarna i tank-och kemikaliekursema, kan ulan vidare bakas in i den ordinarie utbildningen ochdå kommer att tjäna två goda syften. Dels blir behovet tillgodosett och delsblir det en avsevärd lättnad i en tung och som meningslös upplevd byråkratiskpålaga. har man att falla tillbaka på den långa yrkeserfarenheten,vilken enligt föreningens uppfattning mänga gånger är värdefullare än enteoretisk kurs. Ianslutning till frågan om specialbehörigheter bör anmärkas all rikspolisstyrelsenframhäller det ytteriigt angelägna i atl klara och entydiga bestämmelserkommer till ständ beträffande hanteringen av fariigt gods till sjöss. Likaviktigt anser styrelsen det vara att de befattningshavare med specialistbehörighetsom är ansvariga för sådan last erhåller erforderiig utbildning inom dettaspecialområde. 3.4,1Syn och hörsel Utredningenväcker frågan om ändrade syn- och hörselkrav för sjömän samt därmedsammanhängande organisatoriska frägor. Dessa behandlas i prop. 1978/79:19 omhälsoundersökning av sjöfolk. Propositionen har godkänts av (rskr1978/79:62) och föranlett ändringar i mönstringsförordningen (1961:87,omtryckt 1979:37). Remissinstansernas yttranden beträffande hithörande frågorredovisas därför inte här mer än beträffande denna principfråga. Sjöfartsverketanser att en bestämmelse om syn och hörsel bör finnas i sjölagen ellersjösäkerheislagen och avse all slags sjöfart, alltså oavsett om det gällerfartyg där läkarintyg fordras eller ej och oavsett om bemanningen är regleradgenom minimibesättningsbeslut eller bemanningsföreskrifter eller om den äroreglerad. Dämtöver bör det enligt verket finnas preciserade bestämmelser förde fall där syn- och hörselförmäga skall styrkas med läkarintyg. 1978/79:117 153 Sjöfartsverketanser, alt åldersgränsen 20 är för rätt att vara befälhavare bör bibehållasgenerellt. Åldersgränsen för all vakl- och jouransvarig personal börenligt verket införas försl när iräder i kraft. 3.4.3Grund/äggande utbildning för sjöpersonal Sjöfartsverkettillslyrker utredningens förslag. Också SÖ delar ulredningens uppfattning attviss säkerhetsutbildning bör meddelas personer före tillträde lill tjänstombord i fartyg. I enlighet härmed har SÖ interimistisktfastställt tim- och kursplan för kurs i sjösäkerhetsljänst, omfattande treveckor. Kursen täcker väl UTSJÖ:s förslag till sädan kurs och i planerna har SÖbeaktat säväl som härvidlag. 3.5Annan utbildning eller tjänstgöring 3.5.1Praklikvärdel av tjänstgöring på statliga fartyg för marinen anför: Behörighetsbestämmelsernatorde urspmngligen ha tillkommit för atl säkerställa kompelens inom yrkesmässigtrafik i enskild regi. Staten fömtsattes inom sin förvaltningsorganisation göra bedömanden härom. Dagens behörighetsdiskussion förs iblandpä ett sätl som anlyder di vergenser i grundkrav (-behörighet) mellan enskildoch statlig tjänst. Del är därför väsentligt att god överensstämmelse nåsmellan "civil" och "militär" praktiktidsberäkning. Chefen för marinen hälsarmed tillfredsställelse förslaget alt sjöfartsverkel efter samräd med chefen förmarinen skall fastställa vilket praktikvärde som skall gälla för tjänstgöringpå marinens fartyg och som skall kunna tillgodoräknas som tjänstgöring pähandelsfartyg (sid. 92). finns nämligen inga författningsföreskriftersom närmare reglerar tillgodoräknandet av tjänstgöring på marinens fartyg somej räknas som handelsfartyg. Det är därför angeläget atl dylika bestämmelsersnarast utfärdas sä atl den osäkerhei som råder om hur marintjänstgöring skall tillgodoräknas blir eliminerad. Chefen för marinen är bereddatt tillsammans med utarbeta sådana. StatensvägverA:bedömer, att utredningens förslag inte innebär några störreförändringar för verkets del utan en anpassning till praxis. Det finns docknägra negativa konsekvenser som verket anser bör rättas till: Tjänstgöringenombord pä färjorna bör tillmätas större betydelse ur praktiksynpunkt. Detta föratt underiätta för personalen atl genom tjänst ombord skaffa den praktik somerfordras för att erhålla högre befattning eller att efter vidareutbildning flutökad behörighet på verkets färjor. bedömning avtillgodoräknad praktik bör därför ske efter samråd med 1978/79:117 154 vägverketi likhel med vad som föresläs ske för övriga fartyg som lillhör staten. Exempelvisbör befälhavare på linstyrda färjor vid tillfälligt byle till frigående färjapä samma färjled vara behörig all tjänstgöra som däcksman/ fartygsmekaniker påfärja av molsvarande typ som den ordinarie. I de fall då färjled ersätls medpermanent broförbindelse bör berörd färjpersonal efter komplettering avteoretisk utbildning kunna få ulökad behörighel för att kunna tjänstgöra vidannan färjled. har många inte formell praktik trots atl de tjänstgjort påfärjor i mer än 10 är. Medhänsyn till bl. a. under senare är utvidgade arbetsuppgifteroch ianspråktagandet av mera kvalificerade fartyg för lösande av dessauppgifter har styrelsen innevarande år lillsait en arbetsgmpp för översyn avkompetenskrav, rekrytering och utbildning beträffande kustbevakningspersonalen.Kustbevakningspersonalens utbildning syfiar lill all ge för kusibevakningsljänslenerforderiiga kunskaper dels i nautiska ämnen, sjömanskap, uinyttjande av radar,radiotelefoni, dels i maskintekniska ämnen, dels slutligen i fråga om deförfattningar m. m. vars efterlevnad har alt övervaka. En delav utbildningen äger rum bl. a. vid i och andrasjöbefälsskolor (tankoperativ utbildning och utbildning angående fariigt gods).Resterande utbildning sker internt inom och med utnyttjande av förändamålet lämpliga kurser, som organiseras av andra myndigheler ochorganisaiioner. Vid bedömning av kustbevakningspersonalens formella behörighetoch tillgodoräknande av tjänstgöring ombord på fartyg börenligt styrelsens uppfattning vederböriig hänsyn tas till personalenssammantagna utbildning och tjänstgöring. Motbakgrund av vad ovan framförts finner styrelsen det naturiigt attkustbevakningspersonalens tjänstgöring ombord på kustbevakningsfartyg i störreomfattning än jämställes med tjänstgöring på handelsfartyg. påminner om atl förbundet till utredningen framfört och ulföriiglmotiverat sin uppfattning att tjänstgöring pä lotsbål skall fl tillgodoräknassom praktik för skepparbrev. Förbundet vidhåller denna uppfattning och önskarkontakt innan riktlinjer utfärdas för tillgodoräknande av praktik pätjänslefartyg. 3.5.2UtbUdning annorstädes än vid sjöbefålsskolan Chefenför marinen konstalerar med tillfredsställelse att utredningen har slagit fastdet som självklart att den teoretiska och praktiska utbildningen också ifortsättningen skall kunna tillgodoräknas som både civil sjöpraklik ochteoretisk utbildning. Han är beredd att tillsammans med och de normer som erfordras utöver de nu redan befintliga för marinensregements-, kompani- och plutonsofficerare liksom för mariningenjörskåren.Chefen för marinen tillstyrker också förslaget om en genomgäng avfömtsättningama för överföring av betyg utan tentamen Prop.1978/79:117 155 (avsnitt17.2.1 i betänkandet). ÄvenReservofficerarnas centralorganisalion tillslyrker förslagen under avsniii17.2.1 och framhäller vikten av alt berörda personalorganisationer gesmöjlighet till yttrande i frågor om den utbildningens likvärdighet medcivil utbildning. Motbakgmnd av generaltullslyrdsens redogörelse i remissvaret för kustbevakningenspersonalutbildning (se under 3.5.1) bör enligt styrelsens mening ell lillägggöras i 6 § i den föreslagna behörighetsförordningen med innebörd alt vissleoretisk utbildning inom jämställs med likvärdig motsvarandeutbildning vid sjöbefälsskola. SÖkan inte bilräda ulredningens förslag i 6 § behörighetsförordningen, att besluti fräga rörande likvärdighet mellan utbildning vid marin utbildnings-anstaltoch motsvarande utbildning vid sjäbefälsskola skall meddelas av sjöfartsverkel.SÖ påpekar att motsvarande frågor f n. avgörs av SÖ efter samråd med chefen förmarinen. Enligt SÖ:s mening skall sädana frägor även fortsättningsvis avgörasav skolmyndigheten. 3.6Jämställdhet mellan nya och äldre behörigheter Sjöfansverketframhåller all det i övergångsbestämmelserna lill ändringar isjösäkerhetsförordningen punkt 4 mäste klart anges, att del inle skall ligganågon automatik i utfärdandet av behörigheier för personal som harvarit brisimönslrad , ej ens i fråga om behörighel atl uppehålla denakluella befattningen. föreslär ett tillägg av orden "efterprövning av omständigheterna i del särskilda fallet". Exempel finns enligtverkets erfarenhet pä fall där den faktiska kompetensen ligger så långt frånden fordrade, att del inle kan fömtsältas atl vederbörande kunnat inhämtaerforderiiga kunskaper genom den avsedda praktiken. pekar pä nödvändigheten av all befattningshavare med utländskbehörighel inte diskrimineras i de fall dä måhända den svenska behörighetenligger över internationellt vedertagna normer. Om den utländskebefatlningshavaren har en behörighet som ansluter sig till bestämmelserna iSTW-konventionen bör han enligt föreningen kunna fl resolution för tjänstgöringi motsvarande befattning ombord i svenska fartyg efter tentamen i svenska ochförfattningskunskap i enlighet med den praxis som f n. lillämpas avsjöfartsverket. Fiskeristyrelsenförordar all fiskeskepparbrev, utfärdat med stöd av förordningen (1936:315)angäende befäl pä svenska handelsfartyg m.m., vid tillämpningen avminimibesättningsbeslut skall anses jämställt med behörigheten skeppare krav framförs av med särskilt betonande avden långa erfarenhet innehavare av sådani brev har. 1978/79:117 156 Någraremissinstanser lar upp speciella förfaltningslekniska frågor. anser, att kravet i 17 § behörighetsförordningen på enförteckning över fartyg där tjänstgöring som befälsassistenl kan fullgöras ochdet antal assislentplatser som står till förfogande pä dessa fartyg skallslopas. Den gångna liden sedan bestämmelsen infördes i sjöbefälskungörelsenhar enligt föreningens mening visal alt denna förteckning, lika litel som dentidigare slopade förteckningen över verkstäder där praktik kan fullgöras,fyller någon praklisk funktion. Sjöfansverketanför synpunkter på 19 och 20 §§ behörighetsförordningen: 19§ I fråga om befallningshavaremed behörighet atl handha fariig last i fartyg gäller enligt 6 kap. 12 §förordningen om säkerheten på fartyg, att sjöfartsverkel för visst fall färgodkänna utbildning som ej motsvarar meddelade föreskrifter men ändå kan ansessom fullgod. Med stöd härav har godkäni viss personal, som iSJ:s regi genomgätt utbildning angäende fariig last,alt tjänstgöra som sädanbefattningshavare i SJ:s fartyg. I behörighetsbevisen anges denna inskränkning.Denna möjlighet all godkänna annan utbildning än den vanliga, förbefattningshavare på en viss gmpp av fartyg, börenligt verkets uppfattningfinnas kvar. Det framgår inte klart, om sä kommer all bli fallet enligt denföreslagna lydelsen av 19 §. 20 ij I denna paragraf regleras sjöfartsverketsskyldigheter atl samräda med berörda organisationer för redare ochombordanställda. Hänvisningen till 17 § andra stycket är uppenbariigen oriktig.Utredningen synes ha slopat den skyldighet att höra organisationerna, som idaggäller enligt 34 § tredje stycket sjöbefälskungörelsen vid meddelande avpersonlig dispens, såvida inte fråga är om endast viss resa. Sjöfartsverkelanser all denna skyldighet bör finnas kvar oförändrad. Rektorvid i saknar i behörighelsförordningen en motsvarighettill regeln i sjöbefälskungörelsen att en högre behörighet täcker en lägre. Hananser att denna oklarhel bör rättas till. 4Ekonomiska konsekvenser av förslaget 4.1 Kostnader för staten finner att bemanningssektionens resurser måsteförstärkas. Utredningen föreslår att verket tillförs en tjänst som handläggarevid denna sektion utöver den tjänst som verkei redan har begärt i sina petita.Verket tillstyrker detta förslag. Hämtöver tar verkei upp frågan omförstärkning inom arbelsmiljöenheten. Riksrevisionsverketpekar pä, att ett ökat utbildningsbehov kommer alt uppstå genom förslaget ochefteriyser en bedömning av de ekonomiska konsekvenser dessa medfördels i formav ökade utbildningskostnader, dels i form av ökad prakliktjänstgöring. 1978/79:117 157 4.2Bemanningens betydelse för rederinäringen Utredningenredovisar i kap. 29 sina bedömningar och sjöfartspoliliska utredningenuppehåller sig i sin kompleltering huvudsakligen vid de ekonomiska frågorna. Riksreyisionsverketkonslalerar all bedömningen i sjöfartspoliliska utredningens kompletteringbygger på en jämförelse mellan nuvarande minimibesältning och utredningensförslag till minimibemanning. Verkei anser, all en jämförelse även bör utförasmellan faktisk besättning och ulredningens förslag till minimibemanning för attfl en relevant bedömning av kostnaderna. Sveriges redareföreningpåpekar atl befälsbemanningsutredningen inle har gjort några närmare analyserav de ekonomiska konsekvenserna av sina förslag. Föreningen anser, alt dendifferentiering som blir följden av införandet av nya enmansbefattningar medflera nya behörigheter släller tillsammans med de nya bemanningslabellerna kravpå en avsevärt ulökad personalstyrka med åtföljande stora kostnadsökningar utanatl dessa förslag kan anses moiiverade frän säkerhetssynpunkl. Föreningenframhåller vidare, alt sjöfartspolitiska utredningen i sin komplettering tillbelänkandet bekräftar all befälsbemanningsutredningens förslag innebäromfatlande personalökningar och kraftigt höjda driftskostnader och uppger vid en försiktig bedömning kommii fram lill en kostnadsökning istorieksordningen ca 80 milj. kr./år. är dock ett mindre belopp än detföreningen kommii fram lill. förmindre fariyg pekar i sill yttrande på flera omständigheter som kan fördyrafartygsdriften. Till dessa hör de mer detaljerade bemanningsföreskrifierna meds. Den samlade kompetensen ombord behöver enligt föreningensmening inte bli lidande pä att vissa specificerade befattningar inte kommerlill. Föreningen päpekar, all Ivävaklssystem på fartyg över 500 brl i allmänhetär en fräga om betalning saml att sjöfartspolitiska utredningen överdriverbetydelsen av reguljär Irafik och detaljbeslämt tidsschema. Föreningen drar denslutsatsen, atl i en uppåtgående konjunktur detaljfastslälldafartygsbesätlningar kommer atl bli en effektiv spärr mol möjligheteralt följa med i utvecklingen. 7"C0visar på att orsaken lill skillnaden mellan befälsbemanningsutredningens ochden sjöfarlspolitiska utredningens bedömning av de ekonomiska konsekvensernaär, atl medan befälsbemanningsutredningen jämför sitl förslag med den fakiiskabemanningen i dagslägel, så jämför sjöfartspolitiska ulredningen med deföreskrifter om minimibesättning som gäller . Svenskamaskinbefälsförbundei framhåller samma förhållanden som TCO och fortsätter: beräkningsgmnder är orimliga. Reducering av besättningarna harvarit en dominerande fråga sedan mänga är lillbaka och har förorsakat myckelirritation mellan arbetsmarknadens parter inom 1978/79:117 158 sjöfarten.Sjöfartspolitiska ulredningen visar själv alt reduceringarna under åren 1960-75uppgått till . Det är orimligt tro all rederierna inte fortsaU attreducera ner lill den av sjöfartsslyrelsen faslslällda minimibesätiningen omdet varil möjligl med hänsyn till fartygens drift. En kostnadsberäkning måstenaluriigivis därför utgå från de fakiiska besättningar som finns i fartygen ochsom rederierna uppenbarligen anser vara nödvändiga. En reducering ner tillminimibesällningarnas nivå skulle medföra atl fler arbetsuppgifter mästeutgöras av landbaserad personal. Delta påslående kan vara fel endast om manvill göra gällande atl den exisierande besäuningen över minimibesältningsnivänföljer med fartygen ulan atl utföra arbetsuppgifter som är nödvändiga förfartygens drift och underhåll. Med det stora koslnadsmedvetande som präglathandelsflottan särskilt vore en sädan situation hellotänkbar. arbete har det antytts all det internt inomRedareföreningen funniis en kostnadsberäkning som skulle visa en ökning med ca100 milj. kr. Beräkningsgmnden skulle vara densamma som redovisats avsjöfartspolitiska utredningen. Kommentarerna till de lämnade uppgifterna varinom befälsbemanningsutredningen sädana alt föredragit attinle i skrifilig form presentera sin utredning. Del förhällandet atlsjöfartspolitiska utredningen nu presenterar en kostnadskalkyl med sammautgångspunkt som använt förstärker intrycket av attsjöfartspoliliska utredningens "komplettering" mer är en partsinlagafrån än ett allvariigt syftande statligt utredningsarbete. diskuterar sjöfartspoliliska utredningens metodatt jämföra gällande minimibesättningsbeslut med befälsbemanningsutredningenstabeller. beionar alt en sådan jämförelse saknarverklighetsanknytning emedan de verkliga besättningarna i de allra flestafartyg överstiger minimibesättningsbeslulet med ett antal befallningar. Enjämförelse med tabellerna skall därför enligt föreningens mening göras med defaktiska besättningarna istället för med sjöfartsverketsminimibesättningsbeslut. Föreningen påpekar vidare, atl sjöfartspolitiskautredningen inle tar nägon hänsyn till all tabellerna inle beaktar sådanaspeciella förhällanden som kan motivera en minskad besättning, t. ex. enutbyggd landorganisation som svarar för visst service-och underhållsarbete. 1978/79:117 159 Förslagtill ändring i sjösäkerhetslagen 1 Inledning..................................................... 17 2 Bemanningens betydelse........................... 19 3 Utvecklingen beträffandebemanningsprinciper.... 21 3.1 Teknisk utveckling................................. 23 3.2 Avtal om bemanning............................... 24 3.3 Nyare minimibesättningsbeslut.................. 25 3.4 Arbetet inom IMCO................................. 26 4 Föredragandensöverväganden........................ ... 27 4.1 Bemanning............................................ ... 27 4.1.1 Förenklad bemanningsreglering......... ... 27 4.1.2 Vilka fartyg skall omfattas avbemanningsregleringen? 4.1.3 Uppgifter för minimibesäuningen....... ... 34 4.1.4 Närmare om bestämningen avminimibesäuningen 39 4.1.5 Bristmönstringen avskaffas.............. ... 51 4.1.6 Avvikelser från fastställdminimibesäUning 53 4.1.7 Förhandsbesked och provisorisktbeslut 57 4.1.8 Bemanningsföreskrifler.................... 59 4.1.9 Sammanfaltning av formerna förbeslut 61 4.1.10 Särskilt om stafliga fartyg............... 62 4.2 Behörighet............................................ 64 4.2.1 Ny utbildning för sjöpersonal............ 65 4.2.3 Riktlinjer för en framlida ändringav behörighelsregleringen 68 4.2.4 Behörighetsfrågor som bör lösasnu... 72 4.3 Ansvarsbestämmelser............................. 76 4.4 Bemanningskontroll................................. 78 4.5 Organisaioriska frägor............................. 80 m.............................. ... 82 5.1 Utredningsförslag................................... 82 5.2 Föredragandens överväganden................. ... 86 6 Upprättat lagförslag...................................... ... 88 7 Specialmotivering.......................................... 88 8 Hemställan................................................... 99 9 Beslut......................................................... 99 1978/79:117 160 Sammanfattning av befälsbemanningsutredningens förslag 100 Befälsbemanningsutredningensförslag lill ändring av sjösäkerhetslagen 104 Befälsbemanningsutredningensförslag till ändring av sjösäkerhetsförordningen 110 Sammanfattning av sjöfarlspolitiskautredningens komplet- 123 tering Remissammanställning............................... ... 127 GOTAB 61562 Siockholm 1979