prop · G20328 · 1978-12-31 00:00:00 — Utförseln ägde rum innan han hade avtjänatsitt straff efter frigivningen försattes den skattskyldige i konkursmen han lämnade trots detta landet. En taxeringsrevision resulterade i att enskattskyldigs taxeringar höjdes med sammanlagt . Prop.1978/79:28 52 reseförbudför honom och skingringsförbud på så mycket av hans fasta och lösa egendom somsvarade mot 1,1 milj. kr. Prövningen i länsskatterätten förhalades medvetet avden skattskyldige. Bland de med skingringsförbud belagda fastigheterna fanns engrusfyndighet, som hårt exploaterades. Värdet på den fastaegendomen nedgick därigenoin väsentligt. Under processen i kaminarrätten ochregeringsrätten underlät den skattskyldige att betala den skatt, som påförtshonom till följd av taxeringshöjningarna. Sedermera nödgadesskattemyndigheterna anta ett ackordserbjudande. Enligt delta åtog sig denskattskyldige att betala , av sin skatte- och restavgiftsskuld, somdå uppgick till , Sedan en taxeringsrevision resulterat ieftertaxeringar och taxeringshöjningar för en skattskyldig meddeladetingsrätten kvarstad och skingringsförbud på så iTiyckel av dennes tillgångarsoin svarade mot cirka 3 milj. kr. Trots skingringsförbudet intecknade denskattskyldige sina fastigheter för cirka 3,6 milj. kr. och lämnade landet. Hanförsattes sedermera i konkurs. Hans fastigheter såldes exekutivt och han dömdesi sin frånvaro för skattebrott till fängelse och ålades att utgestraffskatt med . Hans skatteskulder, som uppgick till 1,6 milj. kr.förblev obetalda. Sedan en skattskyldig eftertaxerats för 4,8 milj,kr. belades hans egendom med kvarstad. Då han hos ställdesäkerhet för hela skatten hävdes beslutet, 7, En taxeringsrevision hos en skattskyldigresulterade i att han debiterades tillkommande skatt med . Handömdes för skattebrott till fängelse och ålades därjämte att utge , iböter. Genom kvarstad och skingringsförbud säkrades tillgångar till ettberäknat värde av . 8, Vid taxeringsrevision hos en skattskyldigsleverantörer togs fotokopior av vissa handlingar, som visade att hansdeklaration var oriktig. På grund härav beslöt åklagaren om husrannsakan. Vidförrättningen beslagtogs fillgångar, huvudsakligen kontanter, på mer än 1,5milj, kr. Egendomen belades med kvarstad. Den skattskyldige påfördeseftertaxeringar för inkomst av rörelse till ett belopp av drygt 300 000 kr.Vidare dömdes han för skattebrott till fängelse och ålades att betalastraffskatt. Eftersom denna var väsentligt lägre än det belopp, som hadebelagts med kvarstad kunde även skatterna betalas med den säkrade egendomen. När det galler frågan om hur materiella ochprocessuella bestämmelser bör utformas anser samtliga länsstyrelser att RB:soch om kvarstad och skingringsförbud bör tjäna som förebild. Deflesta myndigheterna förordar därvid straffprocessens bestämmelser om kvarstadoch skingringsförbud. Flertaletlänsstyrelser understryker vikten av att reglerna utformas så att det blirmöjligt att snabbt sätta in åtgärder som kan säkerställa betalning av Prop.1978/79:28 53 skatte-,tull- och avgiftsfordringar. Länsstyrelserna lämnar även synpunkter på undervilka förutsättningar en säkerhetsåtgärd bör få tillgripas. Fleraav dem anser, att skatte-, tull- och avgiftsfordringen bör uppgå till betydandebelopp medan andra inenar att det är fullt tillräckligt att den uppgår tillvisst ininimibelopp. Några länsstyrelser är av den uppfattningen alt särskildaskäl bör föreligga för att fordringar på mindre belopp skall få säkerställasgenom säkerhetsåtgärd. Enlänsstyrelse anser, att en säkerhetsåtgärd bör få tillgripas endast i de falldå full bevisning föreligger om de sakförhållanden som åberopas till stöd förpåståendet att en ännu inte fastställd skatte-, tull- eller avgiftsfordranföreligger. En annan anser att särskilda skäl bör föreligga för att man skallfå använda en säkerhetsåtgärd beträffande sådan fordran som måste beräknasefter skön på grund av ofullständig utredning. Övervägandeantalet länsstyrelser är ense om att säkerhetsåtgärden bör få sättas in endastom "det skäligen kan befaras" eller "risk föreligger" attden skaltskyldige avser att dra sig undan betalning genom att avvika ellerskaffa undan sin egendom. När del gäller frågan om åt vem rätten att beslutaom säkerhetsåtgärd bör anförtros förordas länsskatterätten av samtligalänsstyrelser. Ärenden om sådan åtgärd bör enligt enkätmyndigheterna behandlasmed förtur. Deflesta länsstyrelserna anser att det bör vara möjligt att fatta provisoriskabeslut om säkerhetsåtgärd vid fara i dröjsmål. Rätten att besluta härom bör medhänsyn till kravet på snabbhet ankomma på skattechefen efter föredragning avvederbörande enhetschef länsstyrelser är emellertid av den uppfattningenatt sådana beslut bör prövas som enmansärenden i länsskatlerälten eftersomskattechefen får anses inta partställning gentemot den skattskyldige. En del avlänsstyrelserna kan tänka sig att kronofogde eller att chefen för revisions-resp, mervärdeskatteenheten ges sådan befogenhet. Slutligen menar enenkätmyndighet att även laxeringslntendenten kan komma i fråga. Flera länsstyrelser anser att ett provisorisktbeslut om säkerhetsåtgärd skall automatiskt överprövas av länsskatterätl. Några av enkätmyndigheterna uttalar, att beslut omsäkerhetsåtgärd skall hävas om den som berörs därav ställer godtagbar säkerhet,t, ex, i form av bankgaranti. Slutligen betonar flera länsstyrelser vikten av attsådan egendom som är föremål för säkerhetsåtgärd för skatte- ochavgiftsfordran, skyddas mot pantsättning och utmätning för annan fordran. Övervägande antalet kronofogdemyndigheter anser attindrivningsresultatet av det allmännas fordringar på skatt, tull och avgiftskulle vara väsentligt Prop.1978/79:28 54 bättreom det allmänna hade rätt att använda säkerhetsåtgärder. Flera av enkätmyndigheterna riktar uppmärksamhetenpå att det allmänna befinner sig i tidsmässigt underiäge jämfört med privatafordringsägare när det gäller möjligheterna att trygga sina betalningsanspråk idetta sammanhang. En kronofogdemyndighet belyser detta förhållande med attredogöra för den tid som förflyter innan kvarstående skatt kan drivas in, laxeringsåret erhåller denskaltskyldige sin debetsedel och får då reda på att han skall betalakvarstående skatt påföljande år. Flertalet skattskyldiga torderedan när de upprättar sina självdeklarationer under februari månadtaxeringsåret ha räknat ut hur mycket de kommer att debiteras i kvarståendeskatt. Eriäggs inte skatten inom föreskriven lid dröjer det enligt nuvarande ordningdrygt från utgången av resp. uppbördstermin innan den blir föremålför indrivning. Den skatt som flertalet skattskyldiga taxeringsåret vet att de skall betala drivs således inte in påföljande år. Skattskyldiga som vill göra sin egendom oåtkomlig förexekution har därför ungefär på sig alt handia. En privatfordringsägare kan vidta erforderliga åtgärder för att trygga sinbetalning så snart han befarar att gäldenären avser att undandra sinatillgångar. Redan innan han väckt talan vid domstol om att få ut fordringen kanhan erhålla överexekutors beslut om säkerhetsåtgärd. Vidare kan han begärautmätning utan att fullgörelsedomen vunnit laga kraft. Några kronofogdemyndigheter pekar på detförhållandet att det vid konkurs ofta förekommer alt gäldenären resterar förskatter, tullar och avgifter till betydande belopp under det att övrig gäldtill stor del har betalats. Även om det är svårt att med säkerhet ange orsakenhärtill, torde det ofta förhålla sig på det sättet att gäldenären harprioriterat de privata fordringsägarna för att kunna bevara sina möjligheteratt även få kredit. En del myndigheter lämnar exempel på konkreta falldär tillgång till säkerhetsåtgärder i skatte- och avgiftsprocessen skulle hamedfört ett mer gynnsamt indrivningsresultat av det allmännas fordringar påskatt, tull och avgift. Vid polisutredning angående ocker påträffades hosen person . Personen ifråga var restförd för . Beloppet utmättes omgående. taxeringsenhet kontaktadeseftersom man även misstänkte skattebrott. Företrädare för myndigheten svaradeatt taxeringsprocessen skulle ta så i anspråk att restlängd inteskulle kunna utfärdas innan personen, som hade dömts till fängelse, försattespå fri fot. - När han frigavs avvek han till utlandet med cirka 164 000 kr.utan att ha betalt sin skatteskuld. En person var restförd för kvarstående skatt tillbetydande belopp. Sedan kronofogdemyndigheten hade inlett indrivningenöverklagade han sina taxeringar och begärde och fick anstånd med.att betalaskatten. Under liden sökte privata fordringsägare med stöd av lagsökningsutslagoch Prop.1978/79:28 55 Olika exekutiva myndigheter utmätte och sålde samtliga hanstillgångar. De influtna medlen delades ut till ulmätningssökan-dena. Närskatteskulderna skulle drivas in saknade han utmätningsbara tillgångar. En enskild borgenär begärde utmätning hos enperson. hade av den lokala skattemyndigheten fått vetaatt personen i fråga inte hade levererat innehållna källskattemedel och attskattemyndigheten utredde hans betalningsskyldighet enligt 77 S UBL. Då detallmännas fordran emellertid inte var exigibel, gjordes utmätning endast förden privata fordringen. När betalningsskyldigheten för den innehållna skattensenare fastställdes och beslutet härom kom in till kronofogdemyndigheten förverkställighet hade samtliga tillgångar tagits i anspråk för den privatafordringen. Endast hade emellertid förflutit mellan dagen förutmätning i det enskilda målet och den dag då beslutet om betalningsskyldighetkom in. På kronofogdemyndighetens begäran försattes han därför i konkurs. Tillföljd härav gick den privata borgenärens förmånsrätt på grund av utmätningenåter jämlikt 31 S konkurslagen (1921:225), KKL En person genomförde en stor fastighetsförsäljning.Han deklarerade sin realisationsvinst i laga ordning och taxerades i enlighetmed deklarationen. Taxeringen överklagades inte. Sedan utvandrade han tillKanada innan den restförda skatten kunde drivas in. En minkfarmare sålde sin fasta egendom och sinadjur och utvandrade till Iriand innan kvarstående skatt på över 300 000 kr.kunde reslföras. En fastighetsägare intecknade sina fastigheterstrax efter det att hans räkenskaper blev föremål för skatterevision.Fastigheterna blev genom belastningen ett mindre attraktivt försäljningsobjekt.Skatterestantierna uppgick till . Fastighetsägaren försattes ikonkurs. Genoin konkursen kunde . hade kanske kunnat säkras om det varit möjligt att tillgripasäkerhetsåtgärder. En person drev gatukök med stor omsättning. Hansräkenskaper underkastades taxeringsrevision. Vid denna framkom omständighetersom utgjorde grund för all eftertaxera honom till betydande belopp. Under tidensom revisionen fortgick avyttrade han sin gatuköksrörelse för cirka 300 000 kr.Taxeringsrevisorn kände till var den influtna köpeskillingen placerades. Hadedet varit möjligt att tillgripa säkerhetsåtgärd hade den tillkommande skattenkunnat säkerställas i detta skede. När skatten sedermera skulle drivas in,saknades utmätningsbara tillgångar. En person var restförd för ett smärre belopp påvilket han amorterade. Sedermera restfördes han för ytteriigare 500 000 kr.avseende kvarstående skatt. Han försattes omgående i konkurs. Denna handladesenligt 185 5 KKL. I samband med konkursen avvek han ur riket och medfördetillgångar för cirka 1,6 milj. kr. Hade det varit möjligt aU tillgripa Prop.1978/79:28 56 säkerhetsåtgärdskulle skattefordringen ha kunnat säkerställas. En person drev såsom ensam styrelseledamotoch firmatecknare flera aktiebolag. Sedan ett av bolagen utan vederiag överiåtit sina tillgångar till ett annat av bolagen försattes det förstnämnda bolaget på ansökan av kronofogdemyndigheten i konkurs. Tillgångarna i boet uppgick till . och skulderna till , varav skatteskulden utgjorde . Ett beslut om säkerhetsåtgärd varigenom överiåtelsen hade hindrats eller i vart fall avsevärt försvårats torde säkeriigen ha medfört ett gynnsammare uppbördsresultat. En person var åtalad för häleri. På begäranav målsäganden beslöt tingsrätten om kvarstad till ett värde av . Vid verkställighet av beslutet påträffades lös egendom till ett uppskattat värde av . I den fortsatta processen nedsattes kvarsladsbeloppet avsevärt. Sedan kronofogdemyndigheten fått vetskap om att personen ifråga inte hade taxerats för någon inkomst men att taxeringsmyndigheterna var i färd med att taxera honom till betydande belopp försökte den utan resultat få fram en exekutionstitel på den obetalda skatten. När den tillkommande skatten senare skulle drivas in fanns inte några utmätnings bara tillgångar. Övervägande antalet kronofogdemyndigheter uttalaratt såväl de materiella som de processuella reglerna bör utformas eftermotsvarande bestämmelser inom civil- och straffprocessen. Krav på att detskall föreligga sannolika skäl för fordringen och risk för att skaltegäldenärenundansticker eller förstör egendom bör därför ställas. Några kronofogdemyndigheter har närmare utvecklatsina synpunkter på under vilka förutsättningar en säkerhetsåtgärd bör fatillgripas. Grunden föratt sätta in en säkerhetsåtgärdmotnågonbör vara att det finns sannolika skäl för att denne kommer att påförasvisst belopp i tillkommande skatt. Sker ingripandet under en taxeringsrevisionbör åtgärden begränsas till att avse den skatt, som belöper på den undandragnainkomsten. Denna måste grunda sig på tillföriitligt underiag. Är det ovisst omden skattskyldige kommer att påföras tillkommande skatt på grund av ett oklarträttsläge bör inte säkerhetsåtgärd få tillgripas. En annan myndighet anser att gmnden för att användasäkerhetsåtgärd bör vara att det föreligger sannolika skäl att fysisk ellerjuridisk person kan komma att bli beialningsskyldig för skatt eller avgift tillbetydande belopp och att flyktfara föreligger eller fara för att egendomundanskaffas. En tredje myndighet anför att säkerhetsåtgärd börkunna tillgripas endast då taxeringsnämnd på fullgoda skäl har frångåttdeklaration. Skönstaxering bör inte kunna leda till säkerhetsåtgärd med hänsyntill de ofta mycket lösa grunderna vid skönstaxering. Prop.1978/79:28 57 Några myndigheter har föreslagit attsäkerhetsåtgärd endast får användas om del undandragna beloppet är av betydandestorlek. I fråga om tidpunkten då en säkerhetsåtgärdtidigast bör få sättas in har enkätmyndigheterna olika åsikter. Några menar attåtgärden bör få tillgripas efter taxeringsnämnds beslut om deltaavsevärt avviker från deklarationen. Andra myndigheter anser alt åtgärden larbeviljtts under pågående taxeringsrevision eller annan sådan granskning av denskattskyldiges räkenskaper. Några är av den meningen, att promemorian övergranskningen först måste ha färdigställts. Även den uppfattningen förekommeratt laxeringsiniendenten skall ha gjort framställning om eflertaxering innanåtgärden får beviljas. En myndighet riktar uppmärksamheten på problemet medarbetsgivare soin underlåter att inbetala innehållna källskattemedel och menaratt man i sådana fall bör få besluta efter uppbördstermins utgång, Några myndigheter uttalar den åsikten attbestämmelsema om kvarstad och skingringsförbud inom skatte-, tull- ochavgiftsområdet bör förenas med rätt att ta egendom i förvar då fara är idröjsmål. Föratt en säkerhetsåtgärd inte skall bliverkningslös fordras enligt flertalet myndigheter att den skyddas mot utmätningfrån gäldenärens övriga borgenärer. En myndighet anför i denna fråga följande. Säkerhetsåtgärder kan förväntas vara effektiva motde gäldenärer, som under taxeringsprocess avyttrar sina tillgångar och antingenundanskaffar eller förslösar köpeskillingen. Ett jämförligt fall är attgäldenären under taxeringsprocess fortsätter sin rörelse och urholkarförelagets substansvärde eller ådrar sig skulder förenade med bättreförmånsrätt än skattefordringar. Det har i båda dessa fall visat sig mycketsvårt att driva in skattefordringarna när de väl har fastställts. Som regelleder indrivningen till gäldenärens konkurs, oftast fattigkonkurs, utanutdelning för statsverket. Om säkerhetsåtgärd verkställs och ingen annanborgenär begär utmätning innan statsverkets fordran får drivas in, fårsäkerhetsåtgärden avsedd verkan. Om däremot annan borgenär begär utmätningunder pågående taxeringsprocess blir den verkställda säkerhetsåtgärden utanverkan. Enligt några myndigheter bör svårigheterna kunnaavhjälpas om säkerhetsåtgärden förenas med förmånsrätt. En myndighet utvecklargrunderna för sin åsikt enligt följande. Det kan i sammanhanget ifrågasättas om inte reglemaom rättsverkningarna av kvarstad bör ändras så att åtgärden medför förmånsrätti den egendom som har tagits i anspråk. Vid kronofogdemyndigheten har förekommitfall där utmätning har verkställts för en borgenärs fordran ulan att deua harresulterat i full betalning. Innan målet har avslutats, har annan borgenärinkommit med begäran om kvarstad och därvid anvisat tillgångar som varkenkronofogdemyndigheten eller den förste borgenären ägt kännedom om. Den anvisadeegendomen har då belagts med kvarstad saml ulmätts. Innan den borgenär somanvisat egendomen har hunnit få sin fordran domfäsl och ex ibel härdenkvarsiadsbelagda egendomen sålts för den förstnämnda fordringsägarens räkning. Prop.1978/79:28 58 Även andra möjligheter att skydda denkvarsiadsbelagda egendomen föreslås. Kvarstad beträffande fordran eller annan rättighetbör få verkställas inte bara genom lÖrbudsmeddelande til! sekundogäldenär utanockså genom fullständig verkslällighel hos denne om förhållandet mellan denskattskyldige och sekundogäklenären är sådant att en av dem kan antas ha ettbestämmande infiylande över den andre. 1 annat fall kan en lyckad kvarstad iefterhand göras värdelös genom alt den skattskyldige på ett fullt lagligt sättlåter sekundogäldenären göra sig egendomslös. I fråga om vilken myndighet som bör ha rätt attbesluta om säkerhetsåtgärd föreslår ungefär hälften av myndigheternalänsskatterätten eller ordföranden i denna. Flera myndigheter anger somalternativ härtill skattechefen. En myndighet utvecklar grunderna för sittställningstagande sålunda. Rätten att besluta om säkerhetsåtgärd bör ligga därerforderlig utredning lättast och säkrast kan förebringas, där frågan omsäkerhetsåtgärd kan aktualiseras tidigt och där prövningen i varje konkret fallså långt det är möjligt kan väntas bli riktig. Kravet på rättssäkerhet ochlikformighet i bedömningen talar för att beslutanderätten inte bör splittras.Myndigheten anser för sin del att valet står mellan tre alternativ b) enskild befattningshavare vid , t. ex. taxeringsintendenten i länet eller c) chefen för resp. revisionsenhet, taxeringsenhet,uppbördsenheten eller mervärdeskatteenheten. Väljes alternativ a) torde kravet på rättssäkerhetoch likformighel i bedömningen uppfyllas bäsi. Snabbheten kan emellertid blilidande och därmed också effektiviteten. Enligt myndighetens uppfattning voredet vidare att underskatta kompetensen och noggrannheten hos berörda befattningshavareom alternativ b)och c) förkastades enbart av rättssäkerhetsskäl. Alternativ b)ger jämte alternativ a) de bästa förutsättningarna för likformighet ibedömningen. Antalet mål torde i och för sig inte bil flera än attbefattningshavaren kan hinna med dem. Fråga är emellertid om man vinner något Isnabbhet genom detta alternativ jämfört med alternativ a). Genom alternativ c)utnyttjas personkännedom bäst. Förhållanden som har framkommit underutredningen är bäst kända vid den enhet som handlägger målet. Samarbetet ochkontakten mellan enheterna kan undanröja risken för olikformighet Ibedömningen. Frågan om provisorisk säkerhetsåtgärd kan prövas i tidigt skedeoch utan omgång. Genom införande av regler om kompensation för eventuell skadaoch tidsfrist för beslutels "överprövning" av länsskatterätltillgodoses den skattskyldiges intressen. En myndighet anser all beslutanderätten böranförtros tingsrätt. Några myndigheter har slutligen föreslagitkronofogdemyndighet som beslutande organ. Åtgärden "tagande i förvar" bör enligt enmyndighet få tillgripas av den som utför eller beslutar om laxerings- ellerskatierevlslon eller motsvarande vid kontroll av avgift. I sådana fall böremellertid frågan om säkerhetsåtgärd underställas skatterättens prövning. Prop.1978/79:28 59 I den allmänna motiveringen till lagförslagenerinrar utredningen till en början om att den enligt direktiven har au övervägalagstiftningsåtgärder till skydd för det allmännas anspråk på skatt, tull ochavgift. Enligt utredningen omfattar uppdraget att ge förslag till förbättringarav det allmännas ställning både som borgenär i fråga om fordringar av angivetslag och som part i skatteprocesser och vissa andra förfaranden. Utredningenuppger vidare att man i ett tidigt skede fann det lämpligt att lösa uppgifternaetappvis. Därigenom kunde utan längre dröjsmål förslag till åtgärder underhandläggas fram på de områden, där reformbehoven var mest uttalade. Resultatet avden första etappens arbete var förslaget till bevissäkringslag för skatte- ochavgiftsprocessen (SOU 1974:49). Utredningen fann därefter anledning att ta sigan uppgiften att skapa processuella medel, avsedda att säkra betalningen av detallmännas fordringar på skatt, tull och avgift. Utredningenredogör vidare för resultatet av sina rundfrågningar hos samtliga länsstyrelseroch flertalet kronofogdemyndigheter beträffande reformbehovet på området. 1närmast föregående avsnitt har redogörelse lämnats för resultaten av dessaenkäter. Utredningen konstaterar att enligt myndigheterna är bristen påprocessuella tvångsmedel I beskattningssammanhang synneriigen kännbar. Mångamyndigheter framhåller att det allmännas ställning som borgenär och part avsevärtskulle förbättras om säkerhetsåtgärder tillfördes förvaltningsprocessen.Utredningen uppehåller sig i fortsättningen vid de förluster som åriigenuppkommer för det allmänna genom att en inte obetydlig del av fordringarna påskatt, tull och avgift inte kan drivas in samt försöker klariägga orsakernatill detta förhållande. Denundersökning av indrivningsresultatet , som utredningenlåtit utföra (avsnitt 3), visar enligt utredningen att såväl de belopp somåriigen har lämnats över för indrivning som de restförda belopp somkronofogdemyndigheterna har balanserat och skrivit av under dessa år har ökat.Sålunda förelåg 1970 totalt ett belopp om cirka 2 500 milj.kr. och för cirka 3 350 milj. kr. Motsvarande siffror i fråga omrestförda belopp under dessa år var 1 525 milj. kr. resp. I 850 milj. kr. kan utvecklingen till en del förklaras av den Inflation som harförekommit och av förändringar i konjunkturerna. Den kan också vara en följd avatt myndigheterna har intensifierat sin kontroll av skatt- och avgiftsskyldiga.Den pågående utbyggnaden av kontrollverksamheten inom flertalet sektorer påområdet för skatter, tullar och avgifter torde medföra alt del totala beloppsom efterdebiteras blir allt större. Detta förhållande påverkar även antaletärenden som lämnas över för indrivning. Ytteriigare en orsak till alt alltstörre belopp restförs och skrivs av är enligt utredningens uppfattning attbetalningsmotståndet hos skatt- och avgiftsskyldiga har Prop.1978/79:28 60 tilltagit.Allt fler gäldenärer fullgör numera sina skyldigheter mot det allmänna förstnär de blir tvingade härtill. Inte sällan försöker de I det längsta utnyttjabeskattningsförfarandei till att skaffa sig krediter på bekostnad av delallmänna. Utredningen framhåller därvid att del allmänna som borgenär inomområdet för skatter, tullar och avgifter är I en sämre ställning änfordringsägare i civilrättsliga avtalsförhållanden. Fordran på skatt uppkommerinte genom att avtal träffas mellan det allmänna och den enskilde utan genomdennes faktiska handlande. Det allmänna väljer inte sin gäldenär och denneskreditvärdighet blir inte föremål för någon prövning. Fordringen bestäms pågrundval av gäldenärens egna uppgifter och förutsätter att denne därvidmedverkar. Han är vanligtvis den ende som har fullständig inblick i detmaterial som gmndar skattskyldigheten. Beskattningssystemet är också såutformat att gäldenären ofta medges lång kredit utan att det är möjligt för detallmänna att säkra den kommande betalningen.