prop · G20342 · 1978-12-31 00:00:00 — Till 24 § 1 mom. är i huvudsak atlhänföra "hyresfastighet i enskild persons ägo" samt den "reslgruppav fastigheter" som lidigare omnämnts. 24 ij 2 mom. är reserverad förfastigheter som är inrättade lill bostad åt en eller två familjer (villaschablonen),och 24 § 3 mom. lillämpas beiräffande vissa specieUa bostadsföretag ellerbostadsaktiebolag (schablonmelod). 1 KL är systematiken uppbyggd på syalMa fasiighelensom sådan. 1 princip är varje faslighet all belrakia för sig även omförvärvskällebegreppet undantagsvis kan föranleda en annan bedömning. Häröverensstämmer inte BFL och KL, då BFL inte bryr sig om huruvida de aktuellalägenheterna finns i samma fasiighel eller ej. Vid klassificeringen av fasiighelär dessutom ointressant humvida lägenhet i densamma bebos av fastighetens ägareeller av annan. Även delta är en väsentlig skillnad i förhållande lill BFL.Exempel. En person äger en "trefamiljsfaslighei" och bebor själv enav lägenheterna. Efiersom uthyrningsverksamheten inte omfattar mer än tvålägenheter, förutom den egna bostaden, är han enligt BFL ej bokföringspliktig.1 skattehänseende är fastigheten dock till följd av sin karaktär som "trefamiljsfaslighei"atl hänföra lill 24 § 1 mom. KL. Ett flertal exempel på fall, även om manundantar den ovan så kallade "resigruppen" från 24 § 1 mom., där BFLoch KL såviti avser sambanden bokföringspliki - "hyresfastighet"eller ej bokföringsplikt - villaschablon kommer till olika resultat är lätt altkonsimera. Enmöjlig utväg all komma något längre i fråga om samordning mellan de två lagarnaän som blir fallet genom det remitterade förslaget skulle vara all bryta ur"hyresfastigheterna" eller "resigruppen" ur 24 § I mom. KLoch hänföra exempelvis resigruppen till ett nytt 4 mom. i 24 §. Då skulle inormalfallet överensstämmelse mellan bokföringsplikt enligt BFL och"hyresfastigheterna" i 24 § 1 mom. KL föreligga. Men något i allasammanhang tillämpligt samband skulle inte ens då uppkomma, varför kammarrättenknappast kan förorda en sådan nyordning. Alländra BFL så all denna i förevarande sammanhang blir uppbyggd på samma sätt somKL lorde inte heller vara genomförbart. Andra än skattemässiga aspekter vägertyngst när del gäller BFL. Kammarrättenfinner sålunda knappast någon bättre lösning av föreliggande problem än den somförordas i promemorian. Möjligen bör som nämnls stadgas all den s. k. "resigruppen"i 24 § 1 mom., som normalt ej är bokföringspliktig, ej bör ha möjlighel allberäkna fastighelsinkomsien enligt bokföringsmässiga grunder. Vidare kanifrågasättas om inie "hyreshusägarna" i det normalfall då de har bokföringsplikioch fastigheten tillika är all hänföra lill 24 § 1 mom. KL, bör åläggasskyldighet alt beräkna inkomsien av fastigheten enligt bokföringsmässigagrunder. Ärnågon bokföringspliktig, är beräkning av inkomsi enligt bokföringsmässigagrunder det mest naluriiga och för både den enskilde och taxeringsmyndigheternadet mest lämpliga. Länsstyrelseni tillstyrker förslagei även om del enligtlänsstyrelsens mening kan medföra vissl merarbete. Prop.1978/79:42 89 Attinföra bokföringsmässig redovisning för schablonlaxerade fasligheter skulleinnebära en avsevärd komplicering av deklaralionsförfarandel, Koniantprincipenär i motsats till bokföringsmässiga grunder enkel och klar och lätt allkontrollera för såväl skattskyldiga som taxeringsmyndigheter. Den bör därförbehållas inom beskattningssystemet och få tillämpas i så stor utsträckning sommöjligt. Förslaget att övergången till bokföringsmässig redovisning skall fåske efter fastighetsägarens egel val ligger i linje härmed. Koniantmeiodensenkelhet överväger enligt mening eventuella nackdelar med altha två olika redovisningssystem. Enförutsättning för två redovisningsmetoder måste givetvis vara att det inte ärtillåtet att byla metod lill år. Förslaget alt faslighetsägare som engång valt att tillämpa bokföringsmässiga grunder, inte skall få återgå til) kontantredovisningi andra fall än då fastigheten på grund av ändrade förhållanden skallschablontaxeras, tillstyrkes därför. Ennackdel med två redovisningsmetoder och frivillig övergång mellan dessa är, i lagstiftningen måste bygga in permanenta övergångsregler. Dessa måste av naluriigaskäl bli ganska komplicerade och beröra såväl intäkts- som kostnadssidan. Övergångsproblemalikentalar för att man bör koncentrera övergången till ett visst taxeringsår för atttaxeringsnämnderna i framliden inte skall besväras alltför mycket av sådana problem.Det är dock Svårt alt förutse hur stort merarbetel blir. Med hänsyn till defördelar som onekligen är förknippade med frivillig övergång och tillmöjligheten atl även i fortsättningen kunna använda den enklare koniantprincipen,tillstyrker förslaget även om det kan komma alt medföra visst merarbeteför taxeringsnämnderna. Skaitedelegaiionentillstyrkte i sitt remissullåtande över förslag alt allaägare lill fastighet med konventionell beskattning skulle göras skyldiga att lillämpabokföringsmässiga grunder. Delegationen förutsatte härvid all en sådan inkomsiredovisningvar lill fördel för de berörda fastighetsägarna och att de problem somförslaget skulle medföra för vissa fastighetsägare gick att bemästra genom envälvillig tillämpning. 1 promemorian framhållsall ell obligatorium kan förväntas medföra olägenheter i vissa speciella fall.Med hänsyn till dessa nya omständigheter anser delegationen det välbetänkt attgå på en frivilliglinje. Delegationen har ej heller något alt erinra mot deföreslagna bestämmelserna vid byte av redovisningsmelod. Bestämmelsemaförefaller vara heltäckande och materiellt riktigt utformade. SverigesjåsiighetsägareförbunduWstyrker förslaget men tar upp frågan om periodiseringav vissa kostnader: Förbundettillstyrker förslaget i denna del med hänsyn lill att de fastigheter, somlaxeras som "annan faslighet", kan skifta högst avsevärt. Del är dånaturligt att välja frivilliglinjen och låta fastighetsägaren avgöra om hanskall redovisa sina inkomster enligt koniantprincipen eller bokföringsmässigagrunder. Förbundet anser även all del inte kan riktas någon invändning mot attden som en gång Övergått till inkomstberäkning enligt bokföringsmässiga grunderäven i fortsättningen måste fasthålla vid denna beräkningsmetod, så länge inteändrade beskatlningsförhållanden för fastig- 7 1978/79. 1978/79:42 90 Medanledning av alt man i promemorian föreslagit en rätt att avge deklarationenligt bokföringsmässiga grunder, har frägan om periodisering, bokföring av interimsposterm, m, berörts. Förslagen i denna del förefaller inte helt klara. Förbundetanser att periodisering under löpande bokföringsår inte skall behöva skebeträffande kostnader för vatten och avlopp, renhållning, el och värme.Beträffande dessa kostnader lillämpas ofta preliminärdebitering tertialvis medslutreglering av avgifterna under ett senare kalenderår. De preliminäraavgifterna bör därför kunna bokföras som kostnad under det verksamhetsåret dåde betalats, vilket även torde överensstämma med uttalanden i förarbetena lill4 § BFL. Förbundetutgår ifrån atl en tillämpning av bokföringsmässiga grunder inte medför attalltför långtgående krav ställs på ägare av mindre fastigheter under löpanderedovisningsår, när del gäller periodisering, bokföring av interimsposter ochliknande bokföringsmässiga åtgärder. Större krav på periodisering av inkomsteroch utgifter kan däremot ställas i samband med övergång från konlantprincip lillbokföringsmässiga grunder. lar upp frågan om periodisering avkostnader: Åtskilligaavgifter lill kommmunala verk, tjärrvärmeanläggningar, samfäl-ligheter, gemensamhetsanläggningarm. m. debileras numera som preliminära avgifter oftast tertialvis.Slutreglering av avgifterna för visst kalenderår sker härefter kanske först etthalvår efter kalenderårels utgång, 1 dessa fall torde det inte vara möjligt attmed någon siörre noggrannhet periodisera de på räkenskapsåret belöpande kosinaderna,Mol denna bakgrund får SBEF därför föreslå att något krav på periodisering inteskall finnas för denna lyp av kostnader utan att de preliminära avgifternaskall kunna bokföras som kostnad, Detla torde även överensstämma med uttalandei förarbetena lill 4 § BFL. och hänvisar tillSvenska byggnadsenlreprenörföreningens yttrande. Taxcringsnämndsordförandenasriksjörbund \\\\ inte motsätta sig förslaget. Organisationen ser det som en Rirdelatt fastighetsägare, som inte är bokföringsskyldiga enligt den nyabokföringslagen, slipper tillämpa bokföringsmässiga grunder vid beskattningen. Förslagettillstyrks vidare av i . 1.1Remissinstanser som avstyrker förslaget eller föredrar annan lösning Detär bokföringsnämndens strävan atl söka medverka lill en samordning av civilrällsrrgaoch andra regler. Från nämndens synpunki är det därför naturligt och önskvärtatt fastighetsägare, för vilka bokföringsskyldighet enligt bokföringsmässigagrunder föreligger, åläggs en skatteredovisning enligt samma grunder. En sådanöverensstämmelse torde underiätta såväl själva deklaraiionsarbetet för denbokföringsskyldige som kontrollen 1978/79:42 91 avstyrker därför den föreslagnafrivilliglinjen för boklöringsskyldiga fastighetsägare. Bokföringsnämndenvill emellertid gå ett steg längre och också i fråga om icke bokföringsskyldigafastighetsägare förorda en obligatorisk bokförings-mässighei vidinkomsttaxeringen av konventionellt beskattade fastigheter. En sådan ordning lordeinte innebära något påtagligt merarbete för den begränsade krels avskattskyldiga del här är fråga om. BFN har alltså ej funnitanledning frångå sin lidigare ståndpunkt att stödja förslagom en generell övergång till bokföringsmässig redovisning av konventionellttaxerade fasiigheier. De ölägenheter som obligatoriskaregler enligt promemorian (s. 59) i vissa fall anses medföra -1, ex. förinnehavare av tomt eller annan fastighet under uppförande, som senare kommerall schablonlaxeras - bör enligt bokföringsnämnden kunna överbryggas genom ensärbestämmelse. I fråga om schablontaxerade fastigheter delarbokföringsnämnden promemorians uppfattning alt koniantprincipen skall lillämpasvid inkomsttaxeringen. RSV,som i princip tillstyrker förslaget, vill ändå ifrågasätta om man inte bör gålängre - alltså överväga ett syslem med obligatoriska regler för allakonventionellt beskattade fastigheter, kombinerat med valfrihet all använda koniantprincipenbeträffande räntor (och ev. avgäld) för de fall då schablonbeskattning vidövergångsfall kan komma i fråga (s. 61). Om sådan rält att använda koniantprincipenbeiräffande räntor m. m. infördes (jämför t.ex. beiräffande avverkningsrätttill skog,anvisningarna till 41 § KL), skulle enligt RSV:s mening de bristersom följer med en valfrihet mellan två redovisningssystem, falla bort. Dessafrågor måste emellertid ytterligare övervägas. Man kan ju också peka på attintäkterna i dessa fall inte periodiseras (s. 85-86 resp. 88) - beträffandeobebyggda tomter finns ju för övrigt i normalfallet ingen intäkt - samt på det merarbetesom både banker och skattskyldiga slipper belastas med. RSV vill bara peka på ellsådani fall all diskontoändring har ägt rum månaderna . Enmindre fråga är också i dessa sammanhang huruvida expeditionskostnader ochliknande skall periodiseras eller om konianprincipen generellt skall gällabeträffande sådana kostnader, oavsett alt bokföringsmässiga grunder för övrigtskall tillämpas. De skäl som f ö. åberopas i promemorian mol atl införaobligatoriska regler finner RSV inte bärande (s. 60-68). Införs rätt atlanvända koniantprincipen beiräffande utgiftsränlor m. m. torde ell obligatoriumvara att föredraga enligt RSV:s uppfattning. LänsstyrelsenI Siockholms län anser atl del från praktisk laxeringssynpunkt är önskvärt meden obligatorisk övergång lill bokföringsmässig inkomsiredovisning beiräffandesamtliga konventionellt taxerade fasligheter men finner det dock avprincipiella skäl tveksamt om även inte bokföringsplikliga faslighetsägareskall omfattas av sådan skyldighet: Länsstyrelsenhar i tidigare yttrande över framställning om ändringar iskatte- och laxeringsförfattningarna med anledning av vissa fastighetsägaresskyldighet att föra räkenskaper enligt den nya bokföringslagen (1976:125)uttalat sig för au inkomst av alla konventionellt laxerade 1978/79:42 92 fastigheterborde beräknas enligt bokföringsmässiga grunder. Frän praktisk laxeringssynpunktanser fortfarande atl en obligatorisk övergång vore att föredraframför en frivillig övergång. Förutom all man därigenom finge en enhetligredovisningsprincip, enhetlig deklarationsblankett, komme fiertalet övergångaratt koncentreras lill en laxering. Taxeringsmyndigheterna finge därvid störremöjligheter alt informera såväl de skattskyldiga som taxeringsnämnderna om vadsom är att iaktta vid övergången. Meden obligatorisk övergång skulle taxeringsnämnderna även slippa ifrånkontrollproblem av del slag som nämns på s. 67, all en bokföringsmässigfastighetsägare väljer att även i fortsättningen lillämpa koniantprincipen. Länsstyrelsenkan inte heller finna all ägare av mindre fastigheter skulle ha några siörresvårigheter alt lämna en riktig redovisning. får härvidlaghänvisa lill de skäl som framgår av förul nämndaframställning. Även om bokföringsskyldighet inie formellt föreligger, föreskriver20 § taxeringslagen skyldighet all på lämpligt sätt sörja för att underlagfinns för deklarations- och uppgifisskyldighetens fullgörande och kontrolldärav. Denna bestämmelse gäller sålunda oavsett vad bokföringslagen siadgar.Skattskyldiga med fastighelsinnehav som i fråga om antal och sioriek ligger igränsområdet lill obligatorisk övergång till inkomstberäkning enligt bokföringsmässigagrunder lorde enligt uppfattning -just mol bakgrund av reglersom stadgas i 20 § taxeringslagen - knappast uppleva de krav bokföringslagen ställersom särskilt omfattande. Hänsynstagande lill eventuella balansposter tordeinte vara av den storleksordningen alt del kan finnas anledning att tveka altinföra obligatorium för alla fastighetsägare med fastighelsinnehav sombeskattas enligt konventionell metod. Depraktiska skälen lalar sålunda för alt inkomst av annan fastighet - som ej schablonlaxeras- borde beräknas enligt bokföringsmässiga grunder och några egentligaölägenheter härav för berörda skattskyldiga synes inte böra uppkomma.Länsstyrelsen är emellertid medveten om alt ett sådant förslag, gällande allafasligheter som inte inkomsttaxeras enligt schablon, i verkligheten skulleinnebära, atl man för vissa faslighetsägare - ägare av tre- eller fyralägenhelsfastigheler- kräver bokföringsmässig redovisning trots att de inte är underkastadebokföringslagen. Det innebär alltså i verkligheten en utvidgning avskyldigheten enligt en stiftad lag, och finner del tveksamtom man trots de praktiska fördelarna - av principiella skäl bör göra della. hänviisar lill del yttrande som organisationen lämnade över RSV:sskrivelse. I det yttrandet tillstyrktes RSV:s förslag om obligatorisk övergångtill inkomstberäkning enligt bokföringsmässiga grunder för samtligakonventionellt taxerade fastigheter. Samfundetföreslår alt kravet på tillämpning av bokföringsmässiga grunder anknyts lillbokföringsskyldigheten. Atl genomföra ett obligatorium på denna punkl lordeinte medföra några problem för de skattskyldiga, då resultatet redan framräknatsenligt bokföringsmässiga grunder. Vad beträffar utredningens invändning alt detskulle skapa problem för taxeringsmyndigheterna, vilka bleve tvungna all lillämpacivilrältslig lagstiftning, bokförings- 1978/79:42 93 lagen,kan anföras, alt delta redan sker i många andra fall och där fungerar bra. Envalrätt i överensstämmelse med promemorian torde innebära atl liden förövergång från koniantprincipen till bokföringsmässiga grunder utsträcks tillatt omfatta ett flertal år, vilket torde medföra siörre olägenhet än en kortareövergångsperiod. Iandra hand föreslår samfundet, all bokföringsskyldigheten över huvud blir avgörandeför vilken metod, som skall tillämpas vid beskattningen. Det torde bara varaett fåtal fall då bokföringsmässiga grunder är en direkt olämplig metod.Särskilda regler torde kunna skapas för dessa fall. Itredje hand vill samfundet föreslå genomförande av den metod som rekommenderasi skrivelse, dvs. inkomstberäkning enligt bokföringsmässigagrunder för alla konventionellt beskattade fasligheter. De remissinstanser somkritiserat RSV:s förslag har främst gjort det från den utgångspunkten att mångafastighetsägare, som inte är bokföringsskyldiga enligt civilrättsliga regler,skulle bli tvungna atl vid beskattningen lillämpa bokföringsmässiga grunder.Detta är visseriigen riktigt, men svårigheterna bör inte överdrivas, då de endaproblem av vikt som lorde uppkomma gäller periodisering av räntor och hyror.Fördelarna med delta förslag är som RSV angivit, atl taxeringsnämnderna slipperta ställning lill om bokföringsskyldighet föreligger. Förslagettillstyrks eller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. 1 någrayttranden lämnas dock särskilda kommentarer. Nämndenfinner alt förslaget om en utvidgad möjlighel alt redovisa fiera fastighetermed gemensam förvaltning i en förvärvskälla kommer alt underlätta förfastighetsägare att inkomstdeklarera sina fastighelsinnehav. Bokföringskravettorde nämligen ha medfört all gemensam bokföring för del samlade fastighelsinnehavelalltmer förekommer. Verketvill härvid understryka vikten av all bokföringen för förvärvskällan i desshelhet, dvs. för samtliga däri ingående fasligheter (fastighetsdelar), förs påsådant sätl att bl. a. informations- och kontrolliniressena ävensom uppgiftslämnandet(t. ex. vid allmän fastighetstaxering, jämför nedan) kan tillgodoses (prop.1975:104 s. 148). Utvidgningen av förvärvskällebegreppet får således intemedföra alt redovisningen "blandas ihop" hur som helst. Således villRSV framhålla, atl bokföringspliki måsle gälla för förvärvskällan i dess helhetom sådan redovisning krävs enligt kommunalskatielagen för någon av de iförvärvskällan ingående fastigheterna. Någon sammanblandning av bokföringsmässigresp. kontantmässig inkomstredovisning för olika delar av förvärvskällan äralltså inte tillåten. (Jämför t. ex. SOU 1969:30 s. 1978/79:42 94 Länsstyrelseni Siockholms län: Länsstyrelsenhar en viss förståelse för de skäl som anförts för utvidgning avförvärvskällebegreppet i inkomstslaget annan faslighet. villdärför inte motsätta sig föreslagen lagändring, även om taxeringsarbelet i vissmån torde kompliceras. kan godta förslaget även om del medför en viss komplicering av taxeringsarbelet. Sverigesfäsiigheisägarcförbunderinrar om all en utvidgning av förvärvskällebegreppei iolika sammanhang ftirordals av förbundet samt anför: Förbundethälsar därför med tillfredsställelse atl frågan nu synes vara på väg mot enpositiv och enhetlig lösning genom en utvidgning av begreppet"förvärvskälla". I prakiiken lorde inte några gränsdragningsproblembehöva förekomma, då rekvisitet enligt anvisningarna till 18 § KL punkt 1regelmässigt är uppfyllt, då fastigheterna står under gemensam ledning,förvaltning och drift samt framträder som en naturlig ekonomisk enhet och ävenkan ha gemensam bokföring. EnligtSBEF:s uppfattning är det bra alt förvärvskällebegreppet tagits upp lillbehandling i promemorian. SBEF anser emellertid att förslaget är alltförförsiktigt. Sålunda hade några erinringar knappast kunnat riktas mot atlenskild persons innehav av hyresfastigheter regelmässigt behandlas som enförvärvskälla i de fall bokföringen är gemensam samt gemensam ledning, förvaltningoch drift också föreligger. och hänvisar till vadsom anförts av . Förslagettillstyrks eller lämnas ulan erinran av samtliga remissinstanser med undanlagför och Svenska (se avsniii 5). Någraremissinstanser har emellertid gjort särskilda påpekanden, Debestämmelser angående brulel räkenskapsår (anvisningarna lill 3 § kommunalskatielagen)som föreslås anger all fömlsättningen för att använda sådani som beskattningsårär all inkomsiberäkningen avser förvärvskälla för vilken inkomsien enligiföreslagen lydelse av 41 § kommunalskattelagen beräknas enligt bokföringsmässigagrunder, dvs. jordbruksfastighet, rörelse och i förekommande fall annanfaslighet. Omvänt innebär de föreslagna bestämmelserna i 3 ij kommunalskatielagenatt inkomst av förvärvskälla inom annat inkomstslag än de nyssnämnda saml konlanimässiglberäknad faslighelsinkomsl umyckllgen inte får redovisas med tillämpning av bruteiräkenskapsår Taxeringsnämnderna har ofta godtagit att aktiebolag, sominte haft kalenderår som räkenskapsår, redovisat även annan inkomsi än avrörelse och fastighet (exempelvis inkomst av kapital och realisationsvins- 1978/79:42 95 tervid aktieförvaltning) på grundval av årsredovisningen, dvs, med tillämpning av brutet räkenskapsår. Har ett bolag redovisat inkomster av exempelvis kapitalvid taxering för ett räkenskapsår (enligt bolagsordningen) omfattandetiden 1976-07-01-1977-06-30 och ändrar bolaget vid laxering med stödav den föreslagna lydelsen i anvisningarna lill 3 ij kommunalskatielagenredovisningen av kapiialinkor-nsllill kalenderår(1978) kan det inträffa atlkapitalinkomsten för tiden 1977-07-01-12-31 inte blir beskattad. Enligtlänsstyrelsens mening bör problem av angiven art lösas i samband med att nyabestämmelser om brutet räkenskapsår antas. Enfråga som inte berörs i promemorian är bokföringsskyldigs inkomst avrealisationsvinst och kapital när räkenskapsåret inte sammanfaller medkalenderår. Om ett företag efter räkenskapsårets men före kalenderårets utgångavyttrar exempelvis en fastighet så skall realisationsvinsten tagas upp tillbeskattning vid nästföljande års laxering, Beskattningsårei blir med andra ordkalenderåret för inkomsien av tillfällig förvärvsverksamhet. Delta leder tillett inte godtagbart resultat, om det gäller en i rörelse använd fastighet ochföretaget önskar atl göra avsättning lill återanskaffningsfond för fastighet.Eftersom del räkenskapsår som ligger lill grund för laxeringen av inkomst avrörelse redan har gått ut då försäljningen skell, kan avdrag för avsättning lillåteranskaffningsfond för fastighet inte ske. Detsamma gäller om man vill kvittarealisationsvinsten mot avskrivning på fasiighel som nyanskaffals under sammabeskattningsår (4 § andra slyckel i förevarande lag). Även rättsfallen RÅ 1941not 704 och RÅ 1962 not 835 kan nämnas i detta sammanhang. Genomall rätten att använda brulel räkenskapsår enligt förslaget knyts till den bokföringsmässigaredovisningsprincipen kommer även i fortsättningen inkomst av tillfälligförvärvsverksamhet och kapital att endasl få redovisas per kalenderår.Länsstyrelsen anser, att man bör överväga om inte även realisationsvinst ochkapital, som på ett naturligt sätt kan hänföras till en bokföringsskyldigsnäringsverksamhet, skall få taxeras fördel beskattningsår då de enligt allmännabokföringsgrunder bör bokföras och som gäller för den bokföringspliktigaverksamheten. 5Fastigheter som taxeras enligt 24 § 3 mom. KL och Svenska lar särskilt upp frågan ombostadsföreningars och allmännyttiga bostadsföretags möjligheter atl tillämpabrutet räkenskapsår och bokföringsmässiga grunder vid inkomstberäkningen, InomHSB-rörelsen finns omkring 2 800 bostadsrättsföreningar och omkring 110allmännyttiga bostadsföretag som förvaltas av skilda HSB-föreningar. Församtliga dessa gäller att bokföringspliki enligt bokföringslagen föreligger, vilkelbeiräffande allmännyttiga bostadsföretag, som bedrevs i stiftelseform, inte varfallet . Även dessa företag har emellertid haft sin redovisning ordnadsom om bokföringsplikt förelåg. Enligt skalterätislig praxis har det sedanmycket lång lid tillbaka accepterats atl såväl 1978/79:42 96 bostadsrättsföreningarsom allmännyttiga bostadsföretag vid den skattemässiga inkomsibehandlingenlägger bokföringen lill grund, oaktat den formella lydelsen av 41 § kommunalskatielagensiadgar, all dessa juridiska personer skall redovisa sina inkomster enligt koniantprincipen. Detframgår inte av departementspromemorian, atl avsikten nu skulle vara alt göraändring i detta förhållande.