prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — Där skulle förslagsvis kunna stå: Önskar nisocialt stöd bör ni kontakta skyddskonsulenlen. Skälen för denna slåndpunkt ärflera. Mottagandet av stödet är helt frivilligt, slödet anses böra sättas inredan före domen och anses kunna upphöra ganska efter domen. Varfördomstolen under dessa förhållanden alls skall befatta sig med hela saken ärenligt nämnden svårt all inse. 1978/79:212 f '> 209 i ifrågasätter om intepåföljden villkorlig dom med stödåtgärder kan undvaras. Utredningens motiv förall stöd och hjälp i anslutning till en villkorlig dom skall lämnas genomskyddskonsulentens försorg är att denne i samband med personutredningen kan hafält kännedom om den åtalades personliga situation och utifrån dessa kunskaperkan hänvisa denne till olika samhällsorgan för stödinsatser. Enligt socialuiredningenåligger det samhällets socialtjänst att ge enskild person bistånd till hansförsörjning och livsföring i övrigt om hans behov ej kan tillgodoses på annat säll(SOU 1977:40 s. 122). Enligt nämndens mening bör skyddskonsulenten om det isamband med personutredningen uppmärksammas atl vederbörande behöver samhälletsstödåtgärder vidta erforderliga åtgärder. Den åtalade bör sålundafå samhällets stöd oberoende av fällande dom. Den föreslagna påföljden avsesinte heller vara förenad med några tvångsmedel. Straffsystemet bör vara klarloch enkelt och utrustat med så få påföljder som möjligl. Nämnden anser att utredningeninte lagl fram tillräckliga motiv för den föreslagna påföljden. Enligl riksrevisionsverkel torde frivården normalt habättre föratsättningar än domstolen att bedöma den dömdes behov avstödåtgärder. Del synes därför lämpligt att domstolen inte tar ställning tillsådant behov i samband med domen. Eftersom det dessutom föreslås av utredningenatt alla villkorligt dömda skall få viss tillgång till frivårdens service synesdet enligt riksrevisionsverkels mening inte finnas behov av att införa den särskildapåföljden villkorlig dom med stödåtgärder. JO biträder utredningens förslag om införande avkonstruktionen villkorlig dom med stödåtgärder med den reservationen attprincipen om fri-villighel bör upprätthållas fullt ut vid denna påföljd. Stödetbör anvisas av domstolen där del finnes behövligt men del bör vara den dömdessak huravida och i vad män han vill ta den erbjudna hjälpen i anspråk. Attfrivillig-helsprincipen enligt JO:s mening bör upprätthållas vid villkorlig domsammanhänger med den principiella syn JO har på denna påföljd. JO anser attdel ligger elt psykologiskt värde i atl den villkorliga domen för den dömdeframstår som ett förtroendebevis. Varken från domstolens eller senareskyddskonsulentens sida bör förekomma något som kan uppfattas som påtryckningar.Härför talar också rättssäkerhetsskäl. har i svensk rätt inteuppställts krav på den tilltalades samtycke för att anordna kriminalvård ifrihet och härför har bl. a. anförts det skälet att alltför stor vikt ej börsättas vid uttalanden av den tilltalade inför rätta (jfr brottsbalkskom-mentarenvid 28 kap. I 8). JO anser att denna inställning har fog för sig. Om emellertidsamtycket skall tillmätas vikt synes frågan därom böra regleras i lagen. Uiredningensmotiv lämnar öppet hur domstolen skall förfara om den tilltalade motsätter sigatt samarbeta med skyddskonsulenten. Belräffande förslaget till förändrad villkorlig dom anserTCO att speciellt påföljdsformen villkoriig dom med stödåtgärder är att betraktasom en form av social service som lämpligen hör hemma hos den kommunala socialvården.Det finns anledning till stor återhållsamhet med reformer av denna art iavvaktan på en nödvändig genomgripande diskussion av rollfördelningen mellankriminalvård och socialvård. avstyrker förslaget omvillkorlig dom med stödåtgärder. skall frivårdenstå till ijänst med rådgivning och eventuell förtroendeman om klienten såönskar och behöver. Givetvis avvisas inte en klient som återkommer i något ärende.Principiellt är det dock socialvårdens sak att ta emot denna typ avhjälpsökande. Den föreslagna skyldigheten aU genomföra planeringssam-14 1978179. I saml Nr 212 1978/79:212 210 tal utan fortsatta krav på kontakt är en egendomligkonstruktion. Del förefaller också betänkligt all den dömde inte kan avsägasig kontakten ulan måste "maska" sig ur den. Behovet av stöd ochhjälp blir också beroende av standard. När del gäller den föreslagna påföljden villkorlig dom medstödåtgärder anser Föreningen det felaktigt att påfrivärden lägga behandlingsansvaret för de kategorier dömda som ej står underövervakning eller är föremål för frivårdens ulredning i samband med personundersökning.Utredningens förslag skulle på en olyckligt sätt sudda ut gränserna mellankriminalvärdens och övriga myndigheters ansvarsområde i della avseende. Del slödfrivården enligl ulredningen skulle ge inom ramen för villkorlig dom medstödåtgärder skulle vara helt frivilligt från den dömdes sida. Föreningen anserall ansvarel för denna kategori dömda icke skall åvila kriminalvården ulan i slälletnaturligt bör ingå i de socialvårdande myndigheiernas uppgifier. Enligt moderata ungdomsjörhundel bör förslaget omvillkorlig dom med stödåtgärder kunna inpassas i tillsynsdomen. 4.2 Villkorlig dom med övervakning JK anför att den omständigheten alt övervakningen upphör enliglutredningen inte innebär att den dömde står utan det stöd som kontakten medfrivården kan ge. Med hänvisning till 27 kap. 11 8 i lagförslaget sägs detnämligen atl de bestämmelser som gäller för villkorlig dom med stödåtgärderblir tillämpliga. Del bör dock uppmärksammas att det i dennaparagraf föreskrivs all vad som stadgas om stödåtgärder även skall gälla närförordnande om övervakning enligt 4 8 meddelats. Om avsikten är atl beslut omövervakning också skall innefatta beslut om stödåtgärder bör detla enligl JK:smening klargöras bättre i lagtexten. Enligt 27 kap. 8 8 första st. fortgårövervakningen av . får dock efterframställning av den dömde eller skyddskonsulenlen förordna att övervakningenskall upphöra innan förflutit. Det anges dock inle under vilkaförutsättningar ett sådant förordnande fär ges, vilket JK anser vara en brisl.I samma stycke sägs att nämnden när särskilda skäl föreligger får förlängaövervakningstiden och att lalan om förlängning skall väckas innan liden förövervakningen gått till ända. JK saknar i detta sammanhang bestämmelser om huroch av vem sådan lalan skall väckas. Någol förslag lill föreskrifter omöverklagande av åklagares beslut enligt 27 kap. 10 8 första st. ges inle.Enligt samma paragrafs andra st. skall skyddskonsulenlen ha rätt alt inhiberaverkställigheten av ett beslut om omhänderlagande. Det framgår inte klart omdetta skall kunna ske även när åklagaren har beslutat om omhändertagande någotsom enligt JK:s mening är tveksamt. RÅ har i och för sig inte något att erinra mot atttillämpningsområdet för den villkorliga domen vidgas genom att denna kanförenas med övervakning. Enligl 27 kap. 8 8 3 st. i lagförslaget åligger detden som ställs under övervakning atl fortlöpande hålla kontakt med övervakareoch på kallelse inställa sig hos skyddskonsulenten. Denna övervakningensnärmare innebörd får anses vara angiven med tillräcklig grad av tydlighet.Ifrågavarande bestämmelse bör emellerlid för att klarare markera det särskildainstitutet villkoriig dom med övervakning införas under 27 kap. 4 8- För attej i alltför hög grad uttunna övervakningsinnehållet bör så korta övervaknings- Prop.1978/79:212 " 211 lider som möjligt eftersträvas. Mot bakgrund häravifrågasätter RA om inle en övervakning av ell år i normalfallet är alltförlång. Enligt RÅ är det vidare endasi ägnat atl skapa oklarhet i påföljdssystemelom övergång från en påföljd till en annan skall kunna ske utan mellankommandedom i anledning av återfall i brott. RÅ avstyrker därför uiredningens förslaghärom i 27 kap. 9 8. Den kontrollfunktion som övervakningen fullgör är enligtöveråklagaren i det primära innehållel såväl iskyddstillsyn som i den föreslagna villkoriiga domen med övervakning, när detgäller att härigenom försöka förhindra återfall i brott. De sanktioneradeföreskrifter som för atl främja den dömdes anpassning kan meddelas vidskyddstillsyn förväntas givetvis ha samma verkan. Utredningens förslag omstödåtgärder, till vilka hela frivärdsklientelet skall ha tillgång, läggeremellertid avgörandet hos den dömde som fritt äger atl antaga eller förkastadet förslag som läggs fram för honom. Detta ulgör enligl överåklagarensuppfattning en allvariig brist hos förslagen. Överåklagaren anser sålunda atl ihuvudsaklig överensstämmelse med gällande ordning en möjlighet bör finnas attvid villkorlig dom med övervakning meddela sanktionerade föreskrifter om nykterhelsvärd,vistelseort, skadeståndsbetalning m. m. Ej heller finns det någon anledning attfrångå det allmänna skölsamhetskravet. Överåklagaren finner alt hansinvändningar väl låter sig förenas med kravet att villkorlig dom medövervakning skall framstå som en mindre ingripande påföljd än tillsynsdom. Medhänsyn till att övervakningen är det centrala innehållet i en villkorlig dommed övervakning är del väsenfligt att framhäva vikten av att den dömdeiakttager sina skyldigheter i samband med övervakningen. Hotel om tillsynsdomär del tvångjmedel som ytterst ligger bakom övervakningen vid villkorlig dom,men detta höt torde med den utformning 27 kap. 9 8 fått sällan komma attförverkligas. Det bör därför övervägas om inte domstolen vid undanröjande enligldetta lagrum av villkorlig dom med övervakning skall ha möjlighet att väljaannan påföljd än skyddsiillsyn. Överåklagaren anser sig kunna tillstyrkaförslaget när det gäller prövotidens längd och riden för övervakning men finneratt det icke skall behöva föreligga särskilda skäl för att fatta beslut omförlängning av prövotiden. Någon mera påtaglig skillnad mellan nuvarandeskyddstillsyn och villkorlig dom med övervakning föreligger enligtöveråklagaren i inte. Utredningen har ocksäframhållit att skillnaden mer kommer att få formell än praktisk betydelse. Enolikhet som enligt överåklagaren dock ej bör förbises är att det ytterstatvångsmedlet vid villkorlig dom med övervakning utgörs av en möjlighet attundanröja den villkorliga domen och i stället meddela tillsynsdom. Härvid bördå uppmärksammas att domstolen ej äger förordna om intagning ianstalt. Någon möjlighet till fängelsestraff eller förordnande om anslallsbehandlingföreslås således ej finnas. Det kan starkt ifrågasättas om ej domstolen viduppkommen fråga om undanröjande av villkorlig dom bör ha fritt påföljdsval.Den begränsning som föreslås bör alltså utgå. Vad utredningen i övrigt föreslagitbl.a. angående övervakningsnämnderna, kortvariga omhändertaganden, m. m. gerej överåklagaren skäl till invändning. Del kan dock antas atlskyddskonsulentens benägenhet atl göra framställning till åklagare om attinleda förfarande för att undanröja en villkorlig dom torde bli tämligen låg.Vid en närmare granskning av påföljden villkorlig dom med övervakning kankonstateras att någon mer markant skillnad inte kommer att föreligga mellandenna påföljd och nuvarande skyddstillsyn. Prop.1978/79:212 212 då inställer sig är vad som skiljer förslagel i denna delfrån förslagel om tillsynsdom. Det synes som om ulredningen här haft påtagligasvårigheier all finna en konstruktion som lill sitt innehåll de facto utgör enolikhet. Man har stannat för alt den för tillsynsdomen utmärkande regelbundna kontaktskyldighelenvid villkorlig dom med övervakning skall anges som en fortlöpandekontaktskyldighet. Denna formella olikhet kommer med all säkerhet inle kunnaurskiljas varken av den dömde eller av vederbörande övervakare. Med hänsyn bl.a.härtill förordar överåklagaren som lämpligt atl underlåta införa denna nya frivärdspäföljd.I stället bör den nuvarande skyddsfillsynen bibehållas, dock med vissaändringar. Hovrätten för vill framhålla alt gränsenmellan de föreslagna påföljderna villkorlig dom med slödålgärder ochvillkorlig dom med övervakning är oklar. Denna oklarhet kan medföra altövervakningspåföljden tillgrips i andra och fier fall än utredningen har tänktsig. Den antydda oklarheten skulle kunna undvikas om det i 27 kap. 4 8 angavs atlövervakning skall anordnas främsi när tidigare brottslighet gör att man kanbefara återfall i brottet. Göleborgs lingsräii konslaterar att utredningen angivit atldet för alt villkorlig dom skall kunna undanröjas och ersättas med tillsynsdommåste krävas att den brottslighet som avselts med den villkorliga domen varitav tillräckligt allvarlig beskaffenhet för att motivera en tillsynsdom. Dettakrav framgår enligt tingsrätten inte av lagtexten. avstyrker förslagel all förena villkorligdom med övervakning och förordar att skyddstillsynen kvarstår, dock med bl. a.mer effektiv övervakning. Konstraktionen villkorlig dom med övervakning är enliglkriminalvårdsstyrelsens bedömande otillfredsställande underbyggt. Om man såsomslyrelsen förordar behåller påföljden skyddsiillsyn framstår den nya påföljdensom en överflödig utbyggnad av straffsystemet. Även i betänkandet konstaterasdet att skillnaden mellan skyddstillsyn och villkorlig dom med övervakning fårmer formell än praktisk betydelse. i anser del olämpligt atlrätten är kringgärdad av begränsningar vid undanröjande av påföljden villkorligdom med övervakning. Nämnden kan vidare inle tillråda att skyddskonsulentskall kunna föreskriva all övervakningsnämnds och åklagares beslul omomhändertagande ej skall gä i verkställighet. Det kunde däremot vara rimligtatt skyddskonsulenlen kunde förordna om inhibition i avbidan på förnyatställningstagande från beslutsfattande organ. i , försia avdelningen anser deticke lämpligt att intensiv övervakning skall bero på särskili beslut av rätlen.Inte heller bör rätten då villkorlig dom (skyddstillsyn) undanröjes vara begränsadi sitt påföljdsval. Om den anmärkning som riktas mot den dömde består däri atthan med stor skicklighet gör sig oanträffbar för de övervakande organen är detsvårt aU förstå vad man vinner på att byta ut den villkorliga domen med entillsynsdom. Någol behov av den behörighel som tillagts skyddskonsuleni atl inhiberaverkställigheten av beslut om omhändertagande finns inte. Del naluriiga är alldel organ som meddelar elt beslut också återkallar det. Därigenom undvikesmissförstånd och oklarheter. Ordföranden i övervakningsnämnd eller ersättareför denne finns alltid anträffbar och beslut kan alltid erhållas utan tidsuldräkt. i anser att domstolen ifråga om undanröjande av villkorlig dom bör ha fritl påföljdsval. JO anser att eftersom skillnaderna mellan den nuvarande skyddstillsy- Prop.1978/79:212 213 nen och utredningens villkorliga dom med övervakning är avsä ringa praktisk betydelse man måste ifrågasätta den av utredningen valdaterminologin. Innebörden av termen skyddstillsyn är känd av allmänheten ochredan detta kan vara skäl nog all behälla den. Men lika sä välkänd ärinnebörden av villkorlig dom. Atl utsträcka den senare termen till atl avse enmera ingripande påföljd är ägnat alt leda till begreppsförvirring. Ursystematisk synpunkl finns del större anledning atl betona sambandei mellan åena sidan de frivårdspäföljder som har ell mer eller mindre slarkl inslag avtvång och kontroll och å andra sidan de som har karaklär av straff varning. Slörsipedagogiskt värde skulle en sådan terminologi ha som anslöt sig lill "trappstegs"-resonemanget.JO förordar alt termen skyddsiillsyn bibehålles. De ändringar ulredningenföreslår med avseende på den nuvarande påföljden skyddsiillsyn har lillövervägande del formell karaktär och syftar lill atl markera gränsen mol denföreslagna lillsynsdomen. Med hänsyn lill det sätt varpå skyddstillsynen f n.gestailar sig i prakliken mäste förändringarna anses vara mindre ingripande.Man kan visseriigen utifrån principiella synpunkter hysa betänkligheter molden föreslagna begränsningen i fråga om domstolens möjligheter atl i händelseav misskölsamhet fritt välja annan påföljd för den lill skyddstillsyn dömde.Påföljden skall endast kunna omvandlas till tillsynsdom. JO menar emellertid atlsistnämnda påföljd bör rymma tillräckliga reaktionsmöjligheler såvitt avser skötsamhelsom inte yttrat sig i ny brottslighet. Med hänsyn dessutom till att iförevarande situalion skyddslillsynens undanröjande f. n. utverkas i endasi eltmyckel ringa anlal fall anser JO alt del saknas starkare skäl atl motsätta sigförslaget i den delen. Även om det genom den föreslagna påföljden lillsynsdomtillskapas en övervakningsform som bättre än skyddsiillsynen tillgodoserkravet på kontroll av den dömde torde del finnas elt betydande utrymme för effektiviseringav denna påföljd. Erfarenheten tycks visa att sanktionsmekanismer inteutnyttjas i erforderlig omfattning. Därför bör övervägas lagstiftningsåtgärdervarigenom övervakningens intensitet och formerna för anmälningsskyldighet m. m.regleras mera utförligt på ungefärligen samma sätt som vid lillsynsdom. påpekar all villkorligdom med övervakning molsvarar i slort den nuvarande skyddstillsynen. Den"uttunning" som skett i förslaget om villkorlig dom med övervakning(påföljden kan ej undanröjas på grund av misskölsamhet, anstaltsbehandlingingår ej) bör enligt förbundets mening inte komma i fråga. Konsekvenserna av ensådan uttunning kan lätt bli att domstolarna lar till korta fängelsestraffeller tillsynsdom i stället för skyddstillsyn (villkorlig dom med övervakning)samt atl en del av nuvarande villkorligt dömda i fortsättningen får villkorligdom med övervakning. Förbundet vill i stället hävda att skyddsiillsynen -medvissa klarlägganden och en uppstramning av praxis i domslolarna är en lillräckligtingripande påföljd för atl ge fri vården ett reellt innehåll. Det kan dock diskulerasom den bör byta namn och i fortsätiningen kallas villkorlig dom medövervakning. Mot bakgrund av utredningens grundsyn på sambandet mellanbrott och straff, vilken delar, är den föreslagnapåföljden i 27 kap. 9 8 enligt samfundet tveksam och bör utgå. Detla gälleräven undanröjande av villkorlig dom utan nytt brott. förordar att domstolen gesfrihet vid valet av alternativ påföljd då villkoriig dom undanröjs. finner del ur rättssäkerhetssynpunkt intetillfredsställande all en av domstol utdömd påföljd skall kunna ändras till ensträngare påföljd utan 1978/79:212 214 lagföringför nya brotl. Visserligen har utredningen föreslagit all ett nyttdomstolsbeslut måste ligga lill grund för slraffskärpningen men anser inlealt det kan finnas tillräckliga andra skäl att ändra en villkorlig dom medövervakning till tillsynsdom. motsätter sig bestämt att straffskärpningskall kunna ske ulan dokumenterad ny brottslighet och påyrkar ändring av 27kap. 4.3Reaktionen vid återfall i brott Sverigessocionomers riksjörbund anser det vara ett välkommet förslag au villkoriig dominte skall kunna undanröjas i mål där åtal skett efter prövotidens utgång. 5 Fängelse för ungdomar JKkan ansluta sig till förslaget att begränsa möjligheterna att ådöma personerunder fängelse. RÅanför att vad först gäller de allra yngsta lagöverträdarna, de som ännu ejfyllt , utdömes enligt fast praxis fängelse endast när fråga är om mycketgrov brottslighet, företrädesvis våldsbrott. Då någon alternativ päföljd somtillgodoser de krav på kännbar reaktion som gör sig gällande vid sådanbrottslighet ej står till buds och då man torde kunna utgå från alt hittillsvarandemycket restriktiva praxis kommer att bestå ansluter RÅ sig till utredningensbedömning atl föratsättningar saknas att helt avskaffa möjligheterna att dömadenna ålderskategori till fängelse. Utredningen föreslår att fängelsestraffskall få ådömas ungdomar i åldem endast när det med hänsyn till allmänlaglydnad föreligger särskilda skäl för frihetsberövande och annan påföljd ejfinnes lämpligare. Med det sist angivna rekvisitet avser utredningen enligtmotivuttalanden att markera att tillsynsdom med intagning i anstalt i regel skallha företräde framför fängelse när frihetsberövande påföljd anses böra utdömas.RÅ ansluler sig i och för sig lill utredningens bedömning att fängelsestraffetsUllämplighet för berörd ålderskategori ytterligare bör begränsas. Beaktas böremellertid att det stora flertalet av dem som i denna åldersgrupp ådömesfängelse har gjort sig skyldiga till s. k. taxebrott, t. ex. rattfylleri ochicke ringa misshandel, som anses kräva frihetsberövande. Beträffande dennakategori lagöverträdare gäller att den generellt sett ej är i behov avövervakning. Att för denna grapp förorda tillsynsdom med intagning i anstaltsynes sälunda mindre lämpligt. Överåklagareni anför att flertalet lagöverträdare i åldern 18-20år som ådöms ett fängelsestraff utan atl deras ungdom i högre grad beaktas vidpåföljdsvalet har gjort sig skyldiga till brolt där enligt praxis ett kortarefängelsestraff är den normala påföljden (t. ex. rattfylleri och våld mottjänsteman), narkotikabrott och grövre våldsbrott. Endast en mindre del har ådömtsfängelse för grov stöld, stöld och tillgrepp av fortskaffningsmedel, dvs. denbrottslighet som återfinns hos majoriteten av dem som dömts tillungdomsfängelse. För denna grupp torde införandet av tillsynsdom minska bruketav fängelse som ung- 1978/79:212 215 Del saknas anledning atl i övrigabeskrivna fall särbehandla åldersgruppen i vidare mån än nu är fallel vid valav påföljd. Brotlsulvecklingen är ogynnsam och bruket av frihetsberövandepåföljd har minskat som strafftiderna avkortats. I den siluationenkan en ytterligare inskränkning av möjligheten all vid behov ingripa medfängelsestraff icke vara tillrådlig. Särskilt beträffande de brollslyper där eltkorlare fängelsestraff är den normala påföljden kan den föreslagna utformningenav 26 kap. 3 S andra stycket antagas komma all innebära en långtgående och ejönskvärd liberalisering. Överåklagaren vill därför ifrågasätta om anledningfinns atl frångå bestämmelsens nuvarande lydelse. Överåklagaren i hävdar atl detsaknas anledning att som ytterligare en fömtsättning för att döma en personmellan 18 och till fängelse införa del skärpande rekvisitet särskildaskäl. Den presumtion som redan finns i syfte all söka undvika döma dennakategori till fängelse får anses fullt tillräcklig. tillstyrker utredningens förslag att fängelseskall få ädömas ungdomar i åldern endasi om det av hänsyn lill allmänlaglydnad föreligger särskilda skäl för frihetsberövande. Däremoi kan hovrättenicke lillslyrka prioriteringen av frivärdspåföljderna för ungdomar i den akluellaålderskategorin. Den av ulredningen föreslagna ulformningen av lagtexten i 26kap. 3 8 2 st. medför att kriminalvård i frihet skall lillämpas i första handäven vid sådana brottstyper där kortare frihetsstraff regelmässigt utdömes. Ensådan ordning är enligt hovrätten mindre lämplig. Hovrätten vill därför förordaatt uttrycket "och annan päföljd ej finnes lämpligare" i denföreslagna lydelsen av lagtexten utgår. Såsom en följd av att ungdomsfängelse avskaffas synes delStockholms tingsrätt lämpligt atl BrB ger klart uttryck för att frihetsberövandeskall till-lämpas med siörre restriktivitet i fråga om ungdomar ännär del gäller äldre. Tingsrätten tillstyrker därför - oavsett huruvidatillsynsdom införs eller ej och oberoende av om socialutredningens förslagangående överflyttat ansvar för ungdomar blir genomfört - allfängelsestraff för ungdomar mellan får förekomma endasi när detav hänsyn till allmän laglydnad föreligger särskilda skäl för frihetsberövandeoch annan påföljd ej finnes lämpligare. I detta sammanhang vill tingsrättenpeka på de svårigheter som är förenade med att ungdomar i systemhänförs till olika slags klientel genom fixa åldersgränser. Domstolen kännerofta ett behov av att ha möjlighet atl vid straffmälning kunna la hänsyn lillden brottsliges personliga utveckling och sociala bakgrund utan beaktande av påvilken sida om 18-årsgränsen han befinner sig. Särskilt påtagliga framstårsvårigheterna när flera ungdomar i olika åldrar lagfors för samma brottsligaaktiviteter. Utredningens förslag om ytterligare begränsning avtillämpningen av frihetsstraff beträffande ungdomar är helt i linje med dekriminalpolitiska överväganden som instämmer i.