prop · G20380 · 1978-12-31 00:00:00 — om godkännande av tilläggsprotokoll till den europeiskautlämningskonventionen och den europeiska konventionen om inbördes rättshjälpi brottmål, m. m.; Regeringen föreslår att antaga de förslag somhar upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoil denna dag. I propositionen föreslås att tillträder inomEuroparådet utarbetade tilläggsprotokoll till den europeiskautlämningskonventionen och den europeiska konventionen om inbördes rättshjälp ibrottmål. De båda till-läggsprotokollen tar framför alli sikte på brott motlagstiftning om skatter och andra offentliga avgifter samt tullar ochvalutatransaktioner, s. k. fiskaliska brott. Enligt utlämningsprotokollet skallde avtalsslutande staterna lämna varandra biträde med utlämning av personersom har begått sådana brott medan rättshjälpsprolokollet förpliktar dem attlämna varandra hjälp med att skaffa fram bevisning o.d. för rättegång i mål omsådant brott. Ett tillträde till protokollen föranleder vissa smärreändringar i lagstiftningen om utlämning för brott och om bevisupptagning påbegäran av utländsk domstol. Lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenomföreskrivs att 9 och 14 S§ lagen (1957:668) om utlämning för brott skall hanedan angivna lydelse. Har den som begäres utlämnad dömts för gärningen i denfrämmande staten, må utlämning ej beviljas, med mindre domen stödjes avutredningen och ej heller eljest föranleder allvarlig erinran. Om domangående gärningen ej meddelats i den främmande staten, skall framställningenom utlämning grundas på beslut om häktning, som meddelats av behörig myndigheti den främmande staten. I fråga om gärning, för vilken utlämning kan ske enligt4 § andra stycket, må dock framställningen grundas på annan utredning.Framställningen må ej bifallas, med mindre sannolika skäl äro, att personenbegått gärningen. Genomöverenskommelse med främmande stat må bestämmas, att i förhållande till denstaten fällande dom eller sådant beslut om häktning som meddelats av domstoleller domare skall godtagas, om det ej i särskilt fall framgår, att domsluteteller häktningsbeslutet är uppenbart oriktigt. Genomöverenskommelse med främmande stat må bestämmas, att i förhållande till denstaten fällande dom eller sådant beslut om häktning som meddelats av domstoleller domare skall godtagas, om det ej i särskilt fall framgår, att domsluteteller häktningsbeslutet är uppenbart oriktigt. / sådan överenskommelse kanföreskrivas att dom, som har meddelats utan att den dömde har varit personligennärvarande vid förhandling 1 saken inför domstol, skall godtagas endast om dendömdes rättighet att försvara sig likväl kan anses ha blivit nöjaktigttiUgodosedd eller den dömde, enUgt försäkran som den främmande staten lämnar iutlämningsärendet, har möjUghet att påkalla ny domstolsprövning som tiUgodosernämnda rättighet. ' Senaste lydelse 1975: 292. 1978/79:80 3 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Framställning om utlämning skall Framställning om utlämning skall göras pådiplomatisk väg. Den skall göras på diplomatisk väg, om ej iförhållande till den främmande staten har överenskommit om att tillämpa annanordning. Vid framställningen skall fogas avskrift av häktningsbesluteller dom som åberopas eller, i fall som avses i 4 § andra stycket, annanuiredning på vilken framställningen grundas. I den mån del ej framgår av nämndahandlingar, skall uppgift lämnas om personens nationalitet och hemvist,brottets beskaffenhet, tid och plats för brottet saml i den främmande statentillämpliga straffbestämmelser. Signalement skall om möjligl företes. Denna lag träder i krafl den dag regeringen bestämmer. Senaste lydelse 1975:292. Prop.1978/79:80 4 Lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åtutländsk domstol Härigenom föreskrivs atl 1 § lagen (1946:816) ombevisupptagning åt utländsk domstol' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lyddse \¥ Har i visst mål eller ärende ut- Har ivisst mäl eller ärende ut ländsk domstol gjort framställning ländskdomstol gjort framställning hos domstol här i rikel om vidla- hosdomstol här i riket om vidta gande av någon till rättegången hö- gandeav någon till rättegången hö rande åtgärd, såsom upptagande av randeåtgärd, såsom upptagande av ed, anställande av förhör med part ed,anställande av förhör med part eller upptagande av bevis genom ellerupptagande av bevis genom vittne, sakkunnig eller syn eller av vittne,sakkunnig eller syn eller av skriftligt bevis, och varder fram- skriftligtbevis, och varder fram ställningen genom utrikesdeparte- ställningengenom utrikesdeparte mentet överlämnad till den svenska mentetöverlämnad till den svenska domstolen, skall den äskade åtgär- domstolen,skall den äskade åtgär den vidtagas efter vad i denna lag denvidtagas efter vad i denna lag sägs. Vad sålunda stadgats äge sägs. Vadsålunda stadgats äge dock ej tillämpning, där fråga är om dockej tillämpning, där fråga är om ansvar för gärning som icke är i ansvar förgärning som ej motsva- svensk lag belagd med straff. Ej rar brottenligt svensk lag. Ej heller heller må i mål om ansvar för må i målom ansvar för brottslig brottslig gärning part höras på ed gärningpart höras pä ed eller under eller under sanningsförsäkran. Avser framställning enligt första stycket fråga om ansvarför gärning, som har karaktär av politiskt brott, äger denna lag tillämpningendast om framställningen har gjorts av domstol i stat som har tillträtt deneuropeiska konventionen om bekämpande av terrorism och gärningenutgör brott som avses i denna konvention. Lika med utländsk domstol anses i denna lag annan utländskjudiciell myndighet och del europeiska pateniverket. Denna lag träder i kraft . Lagen omtryckt 1978:154. Senaste lydelse 1978: 154 (jfr 1978: 155). Närvarande: slalsminislern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,Åsling, Söder, , Mundebo, Krönmark, , , , Lagrådsremiss med anledning av förslag till godkännande avtilläggsprotokoll till den europeiska utlämningskonventionen och deneuropeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål Inom har man arbetat på att fåtill stånd en omfattande samverkan mellan medlemsstaterna påbrottsbekämpningens område. Arbetet har lett fram till en rad konventioner somhar tillträtts av . De praktiskt mest betydelsefulla är den europeiskautlämningskonventionen (SÖ 1959: 65) och den europeiskakonventionen om inbördes rättshjälp i brottmål (europeiskarättshjälpskonventionen, SÖ 1968: 15). Enligt beslut av förbroltslighelsfrågor (CDPC) vid dess tjugonde plenarmöte tillkallades ensärskild kommitté av experter med uppdrag atl bl. a. undersöka vissa problemrörande lillämpningen av den europeiska utlämningskonventionen. Uppdragetutvidgades sedermera att omfatta även en del frågor beträffande den europeiskarättshjälpskonventionens tillämpning. Kommitténs arbete har bl.a. resulterat iett första tilläggsprotokoll till den europeiska utlämningskonventionen.Protokollet, som ännu inte har trätt i kraft, öppnades för undertecknande den15 och har med vissl förbehåll tillträtts av . Under sitt fortsatta arbete har kommittén, huvudsakligenpå svenskt initiativ, ägnat uppmärksamhet bl.a. ål frågan om att utsträcka debåda konventionernas tillämpningsområde till brott mol lagstiftningen angåendeskatter och andra offentliga avgifter samt tullar och valutatransaktioner, s. k.fiskaliska brotl. Kommittén har utarbetat förslag till tilläggsprotokoll tillkonventionerna som innebär atl dessa utvidgas på angivet sätt och t! Prop.1978/79:80 6 dessutom innehåller vissa andra justeringar av konventionerna.Sedan förslagen behandlats av CDPC och godkänts av ,har protokollen öppnats för undertecknande . Protokollen träderi krafl efter det atl det tredje ratifikationsinstrumentet hardeponerats. De har ännu inte tillträtts av någon stat men har undertecknats avÖsierrike och resp. Ösierrike och . Protokollen i engelsk ochfransk originalversion saml i översättning till svenska bör fogas tillprotokollet i detla ärende som bilaga I och 2. 2 Gällande rätt m. m. 2.1 Utlämning för brott Bestämmelser om utlämning för brotl från tillutomnordiskt land finns i lagen (1957:668) om utlämning för brott (allmännautlämningslagen, ändrad senast 1975:292). Utlämning till nordiskt land reglerasav lagen (1959: 254) om utlämning för brott till , , ochNorge (nordiska utlämningslagen, ändrad : 294). Båda dessa lagar byggerpå principen alt fråga om utlämning skall prövas fritt på grundval av samtligaföreliggande omständigheter i varje enskilt fall, såvida annat inte följer avöverenskommelse med annan stat. För beviljande av utlämning krävs sålunda inteatl det föreligger ett utlämningsavtal mellan och den stat som begärutlämning. Framställning från utomnordisk stat om utlämning görs på diplomatiskväg. Beslut om utlämning fattas av regeringen eller i vissa ärenden enligtnordiska utlämningslagen - av åklagare. För alt utlämning skall få medges måstevissa i utlämningslagarna uppställda villkor vara uppfyllda. Enligt allmänna utlämningslagen får svensk medborgare inteutlämnas (2§). För utlämning förutsätts att den gärning för vilken utlämningbegärs motsvarar brott som enligt svensk lag kan föranleda fängelse i mer änett år. Har personen dömts för gärningen i den anmodande staten, får hanutlämnas bara om påföljden utgör minst frihetsstraff eller annatomhändertagande i anstalt . Utlämning får dock beviljas ävenför mindre allvarligt brott, om utlämning begärs för flera brott ochåtminstone ett av dem uppfyller de angivna kraven på svårhetsgrad (4 §). Regler som begränsar möjligheten atl utlämna för militäraoch politiska brott har tagits in i 5 och 6 §§. Vidare gäller att utlämninginte får beviljas, om åtgärden kan medföra risk för att den utlämnade på grundav bl. a. sin härstamning eller religiösa eller politiska uppfattning blirutsatt för förföljelse av svår beskaffenhet (7 §). Inte heller får utlämningske, om åtgärden i särskilt fall på grund av den avsedda personens ungdom,hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt, med beaktande även avgärningens beskaffenhet och den främmande statens intresse, skulle varauppenbart oförenlig med humanitetens krav (8 §). Prop.1978/79:80 7 I syfte att tillgodose intresset av rättsskydd för den sombegärs utlämnad har i 9 § uppställts vissa krav pä bevisning i skuldfrågan. Iprincip fordras dom eller häktningsbeslut från myndighet i den stat som ansökerom utlämning. I 10 § föreskrivs förbud mot utlämning när dom eller beslut omåtalsunderlåtelse beiräffande del uppgivna brottet redan har meddelats här ilandet samt när straff för brottet skulle vara förfallet enligt svensk lag.Även dom i annan främmande stat än den som har gjort utlämningsfram-ställningutgör i vissa särskilt angivna fall utlämningshinder. Enligt 11 § ulgörslutligen också inledd förundersökning, väckt åtal eller meddelad dom här ilandet för annat brott än det som utlämningsbegäran avser i vissa fall hindermot utlämning. När utlämning beviljas skall vissa villkor ställas upp tillskydd för den utlämnade (12 §). Även om de krav som ställs upp i utlämningslagstiflningenär uppfyllda i det särskilda fallet, har inte någon skyldighet attbevilja utlämning annal än i den mån så följer av överenskommelse med främmandestat. Sådan överenskommelse måste alltid som förutsättning för utlämning frånSvenge innehålla bestämmelser som innebär alt åtminstone de minimivill-kor förutlämning som har uppställts i utlämningslagarna skall vara uppfyllda. F. n.har bilaterala utlämningsavtal endast med , , ,och . Som inledningsvis nämndes har vidare, med vissaförbehåll, tillträtt den europeiska utlämningskonventionen. Denna konventionhar i övrigt ratificerats av , , , , ,, , , , , , , ,och . Den har dessutom undertecknats avBelgien, och . Den europeiska utlämningskonventionen innebär en allmänförpliktelse för de avtalsslutande staterna att, med de begränsningar och på devillkor som har fastställts i konventionen, till varandra utlämna personer somav behöriga judiciella myndigheter ställs till ansvar för brott eller ärefterlysta för verställighet av straff eller skyddsåtgärd (art. I). Från denna förpliktelse görkonventionen en rad undantag, vilka i flera fall stämmer överens medbestämmelserna i den svenska utlämningslagen. I fråga om brott mot lagstiftningen angående skatter ochandra pålagor samt tullar och valutatransaktioner - fiskaliska brott -innehåller emellertid konventionen en särskild bestämmelse som saknarmotsvarighet i vår uilämningslagstiftning. Utlämning enligt konventionen försådant brott skall medges endast i den utsträckning de avtalsslutande parternaså har beslutat beträffande varje brott eller brottskategori (art. 5). Med slödav denna bestämmelse har och år 1978träffat en särskild överenskommelse, som innebär att utlämning mellan dessabåda stater skall ske även för brott av det slag som nämnts , såvida övrigavillkor enligt konventionen är uppfyllda. Annan sådan överenskommelse mellanSverige och främmande stat föreligger inte. Prop.1978/79:80 8 Utlämning mellan de nordiska länderna regleras inie av deneuropeiska utlämningskonventionen utan sker på grundval av enhetliglagstiftning i dessa länder. Regleringen i den nordiska utlämningslagstiflningeninnebär på flera punkter en uppmjukning i förhållande lill vad som gäller omutlämning från nordisk till utomnordisk stat. Någon begränsning av möjligheternaall utlämna för fiskaliskt brotl föreligger inte inom . 2.2 Annan rättshjälp i brottmål åt främmande stat Vid sidan av vad som följer av bestämmelserna om utlämningför brott kan svensk myndighet lämna rättshjälp i brottmål åt främmande stat ivissa andra former. De viktigaste formerna för sådan rättshjälp är bevisupptagningvid domstol, användning av s.k. reella tvångsmedel (beslag och husrannsakan),delgivning av rättegångshandlingar och utlämnande av polis- ochkriminalregisterutdrag. Rättshjälp av det slag som avses regleras bl.a.genom lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol (omtryckt 1978:154), lagen (1975: 295) om användning av vissa tvångsmedel på begäran avfrämmande stal (ändrad senasi 1977:436, jfr 1978:586), kungörelsen (1909: 24 s.1) angående delgivning av handling på begäran av utländsk myndighet (ändradsenast 1975: 617), lagen (1963: 197) om allmänt kriminalregister (ändrad senast1975: 13) och lagen (1965:94) om polisregister m.m. (ändrad senast 1977:1032). I lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol föreskrivsbl.a. att bevisupptagning på framställning av utländsk domstol kan ske med avseendepå åtgärd som hör till rättegången i den främmande staten. Som exempel nämnsupptagande av ed, anställande av förhör med part eller upptagande av bevisgenom vittne, sakkunnig eller syn eller av skriftligt bevis. Bevisupptagningenligt lagen får dock inte ske när det är fråga om ansvar för gärning som inteär belagd med straff i svensk lag. 1 mål om ansvar för brottslig gärning fårpart inte höras under ed eller sanningsförsäkran (1 § första stycket). Lagen om användning av vissa tvångsmedel på begäran avfrämmande stat innehåller regler om beslag och husrannsakan som rättshjälp ibrottmål åt främmande stat. Om någon i främmande stat är misstänkt, åtaladeller dömd för där straffbelagd gärning, får enligt I § föremål eller skriftlighandling som finns här i landet efter framställning tas i beslag och överlämnaslill den främmande staten. En förutsättning för att förordnande om beslag skallfå meddelas är att egendomen skäligen kan antas ha betydelse för utredning omgärningen eller vara någon frånhänd genom denna. För eftersökande av egendomsom är underkastad beslag får husrannsakan företas. I huvudsak harrättegångsbalkens bestämmelser om beslag och husrannsakan motsvarandetillämpning (2 §). Genom hänvisningar lill utlämningslagarna ställs i 3 § uppvissa ytterligare villkor för atl framställning om tvångsmedel från främmandestat skall få 1978/79:80 9 Såvitt gäller utomnordisk stat föreskrivs bl.a.att åtgärd enligt lagen inte får vidtas, om hinder mot utlämning för brottetskulle ha förelegat enligt 4 § försia stycket första meningen allmännautlämningslagen. Del innebär att den aktuella gärningen måste molsvara brottför vilkel enligt svensk lag är stadgat fängelse . Som harnämnts inledningsvis har , med vissa förbehåll, tillträtt den europeiskarältshjälpskonveniionen. Till denna är i övrigt följande främmande stater ochområden anslutna: , , jämte besittningar, ,, , , , , , ,, , och , 1 konventionen åtar sig de fördragsslutande staterna atl islörsla möjliga utsträckning lämna varandra rättshjälp i brottmål som handläggsav judiciell myndighet i annan konventionsstat. De former av rättshjälp somregleras angår främst bevisupptagning, husrannsakan och beslag för bevisändamål,delgivning och utlämnande av straffregislerutdrag. Vissa begränsningar gälleri fråga om skyldigheten att lämna rättshjälp. a. föreskrivs i art. 2 alt enframställning därom från annan stat kan avslås, om den hänför sig till engärning som av den anmodade staten betraktas som ett fiskaliskt brotl. I förhällande till de nordiska länderna lämnar Svenge iåtskilliga hänseenden en mera vidsträckt rättshjälp än när fråga är omutomnordisk stal. 1 den berörda lagen om användning av vissa tvångsmedelpå begäran av främmande stat gäller sålunda särskilda regler om sådanrättshjälp till nordisk slal (3 § andra stycket saml 10-12§§). Vidare kanhänvisas till lagen (1974:752) om nordisk viUnesplikt och cirkuläret (1975:301)till statsmyndigheterna angående inbördes rättshjälp mellan , ,, och genom delgivning och bevisupptagning (ändrat senast1975: 616). 3 Andra tilläggsprotokollet till den europeiskautlämningskonventionen Art. 1 i protokollet innebär en komplettering av art. 2punkt 2 i den europeiska utlämningskonventionen. Sistnämnda punkt tar sikte påden situationen alt utlämning begärs för flera brott, som samtliga ärbelagda med frihetsstraff eller motsvarande i de båda berörda staterna men avvilka något eller några inte uppfyller konventionens krav i fråga omstraffskalan. Utlämning får då ske även för mindre allvarligt brott, omåtminstone en av de aktuella gärningarna uppfyller konventionens krav påsvårhetsgrad. Genom art. I i tilläggsprotokollet utvidgas denna rätt till s. k.accessorisk utlämning till att även gälla brott på vilkel endasl ekonomiskasanktioner kan följa, dvs. Prop.1978/79:80 10 ändringar i 4§ allmänna utlämningslagengäller generellt att utlämning från får ske även för mindre allvarligagärningar som motsvarar brott enligt svensk lag, om utlämning skallske för brott som uppfyller lagens krav på svårhetsgrad. Detla gäller även ifråga om brotl på vilka endast böter kan följa. Lagändringen motiverades bådeav sakliga skäl och av intresset att uppnå nordisk rättslikhet (jfr. prop.1975:35 s. 28 och 52). Med hänsyn härtill bör den berörda artikeln iprotokollet enligt min mening tillträdas av . Del kan ske utanlagändring. De centrala bestämmelserna i protokollet finns i art. 2.De är avsedda alt ersätta art. 5 i konventionen, som innebär att utlämning förfiskaliska brott förutsätter särskild överenskommelse mellan de berördastaterna. Innebörden av den nya artikeln är att utlämning skall ske även förbrott mol lagstiftningen angående skatter och andra pålagor samt tullar ochvaluta-transaktioner under de förutsättningar som i övrigt gäller för utlämningenligt konventionen. Jag nämnde inledningsvis att protokollet i denna del hartillkommit huvudsakligen på svenskt initiativ. Från svensk sida har sedan längehävdats atl den ekonomiska brottsligheten mot det allmänna utgör en såallvarlig företeelse i del nutida samhällel att de svårigheter som f. n.föreligger atl få lill stånd ett mellanstatligt samarbete i fråga om bekämpningenav denna brottslighet inte framstår som godtagbara. Det har förekommit attpersoner som har gjort sig skyldiga till exempelvis omfatlande skattebrottlämnat landet och därvid i strid mot gällande valutabestämmelser fört med sigsina ekonomiska tillgångar. I den mån det inte har gått att få gärningsmannenutlämnad från den stat där han har bosatt sig har brotten inte kunnat beivras.För den lojala medborgaren måste det framstå som stötande alt gärningsmannen isådana fall kan helt undgå lagföring. behov av mellanstatlig samordning avinsatserna på detta område påkallas också mot bakgrund av att den brottslighetsom det här gäller inte sällan i sig har internationell anknytning. Detta harpä senare lid belysts bl.a. av den arbetsgrupp som pä rikspolisstyrelsensuppdrag har utrett frågan om ålgärder mot den organiserade och den ekonomiskabrottsligheten (se prop. 1977/78: 100 bil. 5 s. 55-61). Gruppen fann delangeläget att det internationella samarbetet på området utvidgas i fråga omolika former av rättshjälp i samband med brottsutredningar. Det finns sålunda anledning att från svensk sida hälsatillkomsten av den aktuella artikeln i tilläggsprotokollet med stortillfredsställelse. Enligt vad jag har inhämtat övervägs f. n. ett tillträdetill artikeln även från dansk, finsk och norsk sida. Det är inte på nuvarandestadium klart vilka övriga europarådsstater som kan beräknas ansluta sig tillprotokollet i denna del . Ett dröjsmål härvidlag kanbetingas bl. a. av att det i de olika staternas lagstiftning kan finnas direktaförbud mot utlämning för fiskaliska brott. Även om man mol denna bakgrund fårräkna med att 1978/79:80 II det sannolikt lar någon tid innan protokollet fåren meraallmän anslutning, slår det redan nu klart atl protokollet måste ses som ettviktigt bidrag till del internationella samarbetet på brottsbekämpningensomräde. Jag förordar på grund av del anförda att lilllräder denberörda artikeln. Inom expertkommittén har uppmärksammats de svårigheter somkan vållas av all de olika staternas fiskaliska lagstiftning är olikartatutformad. Den tekniska lösning som har valts i art. 2 innebär all del i enhuvudregel (punkt 1) anges att utlämning mellan de avtalsslutande staternaenligt bestämmelserna i konventionen skall ske för brotl mol lagstiftningen angåendeskatter och andra pålagor samt tullar och valutatransaktioner, underförutsättning alt brottet enligt den anmodade statens lag molsvarar ett brottav samma natur. Dennalösning står i god samklang med den svenska utlämningslagstiflningen. Som jaghar nämnt förul innehåller vår lagstiftning inte något förbud mot utlämning förfiskaliska brott. Enligt 4 § försia stycket första meningen allmännautlämningslagen uppställs som allmänt villkor alt den gärning för vilkenutlämning begärs skall motsvara brott för vilket enligt svensk lag är stadgalfängelse . Bestämmelsen tar inte bara sikle på brottetssvårhetsgrad ulan ulgör också en anvisning om att utlämning får ske endast förgärning som enligt svensk lag är brottslig (kravet på dubbel straffbarhet).Enligt vad som har angetts i förarbetena (prop. 1957: 156 s. 44) krävs dockinte alt gärningen skall direkl falla under någon broltsbeskrivning i svensklag, ulan det är tillräckligt atl själva gärningstypen är kriminaliserad ivårt land. Denna grundprincip är särskilt viktig på förevarande område redan avdet skälet atl brott mot fiskalisk lagstiftning i främmande stat i regel inteär direkt straffbart enligt svensk lag. Med allmänna uilämningslagenskonstmktion kan emellertid utlämning ändå ske för sådant brott och delta ävenom den utländska straffbestämmelsen lagtekniskt skiljer sig från motsvarandesvenska bestämmelse. Tillförtydligande av huvudregeln har i punkt 2 av art. 2 upptagits en särskildbestämmelse om att utlämning inte får vägras på den grunden att den anmodadestatens lag inte föreskriver samma slags skatter eller pålagor eller inteinnehåller samma slags reglering beträffande skall eller annan pålaga, tulleller valuta som den anmodande statens lag. Bestämmelsen skall ses mot bakgrundav det förut berörda förhållandet atl full överensstämmelse aldrig kan rådamellan olika länders offentligrättsliga lagstiftning. I den genom Europarådetsförsorg utarbetade officiella kommentaren till protokollet anförs som exempelalt en person uppsåtligen undandrar sig skatt eller annan pålaga genom att iskriftlig handling lill skattemyndighet lämna oriktiga upplysningar.