prop · G20342 · 1978-12-31 00:00:00 — Vissaremissinstanser tillstyrker förslaget i dess helhet eller lämnardet ulanerinran. Hit hör bokföringsnämnden. Stockholms bostadsföreningars centralförening, . Övrigaremissinstanser föreslår ändringar eller kompletteringar på en eller fiera punkteri RSV:s förslag. Av dessa remissinstanser anser de fiesta alt en övergång nubör ske lill beräkning av inkomsi av annan fastighet enligt bokföringsmässigagrunder, men de har olika uppfattningar om vilka fastighetsägare som böromfattas av de nya reglerna. Länsstvrelsen i Stockholmslän. och har inga erinringar mot alt - som RSV har föreslagit -samtliga ägare av konventionellt taxerade fastigheter omfattas av de nya reglerna. Länssiyrelseni , , advokatsamfundoch anser däremot att de nya reglerna bör begränsaslill atl avse fastighetsägare som är bokföringsskyldiga enligt BFL.Kammarrätten i motsätter sig alt ägare av konventionellt beskattadeen- och tvåfamiljsfasligheler, obebyggda tomter och fritidsfastigheter åläggsinkomsiredovisning enligt bokföringsmässiga grunder. Prop.1978/79:42 63 Kammarräiieni är kritisk mot förslaget och anser all lagstiftning bör anstå iavvaktan på ytterligare utredning. Kamrharrätten anför bl. a. följande. Fråganom den skattemässiga inkomstberäkningen av annan fastighet bör ske enligtkoniantprincipen eller enligt bokföringsmässiga grunder bör avgöras med hänsynlill vad som för såväl skattskyldiga som taxeringsmyndigheter är enklast ochmesi praktiskt i lillämpningen. Hur det härmed förhåller sig för flertaletfastighetsägare har inte berörts i RSV:s skrivelse och synes enligt kammarrättensmening vara en öppen fråga. Kammarrätten anser ati frågan om ett bibehållandehell eller delvis av koniantprincipen för annan fastighet bör närmare utredasoch övervägas innan slutlig ställning las till om generellt ändrade reglerskall införas. Kammarrätten framhåller även atl del system som RSV harföreslagit får lill följd alt vissa fastighetsägare tvingas all lillämpabokföringsmässiga grunder i beskattningshänseende trots att de inte ärbokföringspliktiga enligt BFL, vilket innebär alt dessa skattskyldiga indirektgenom skattelagstiftningen skulle bli bokföringsskyldiga. Om lagstiftning ifrågan inte anses kunna anstå i avvaktan på ytterligare utredning förordarkammarrätten den lösning som RSV har föreslagit framför en lösning som skulleinnebära alt den skaitemässiga inkomstredovisningen gjordes beroende av dencivilrättsliga bokföringsskyldigheten. Ävenlänssiyrelsen i Ivlalmöhus län är kritisk mol förslaget. Länsstyrelsenunderstryker all den föreslagna gränsdragningen mellan olika fastighetsägaresåvitt avser skaiiemässig inkomstredovisning inte överensstämmer medgränsdragningen mellan bokföringsskyldiga och inte bokföringsskyldiga enligtBFL. RSV:s förslag innebär inte bara atl vissa fastighetsägare som inte ärbokföringsskyldiga åläggs inkomsiredovisning enligt bokföringsmässiga gmnderutan också all bokföringsskyldiga fastighetsägare ibland skall deklarerafastighetsvinsi enligt koniantprincipen. påpekar också auförslaget kommeratt medföra att en övergång mellan konventionell metod ochschablonmetod kommer att få en ny konsekvens, nämligen att .själva principenför inkomstredovisning ändras. Detta kan medföra särskilda övergångsproblem sominte har belysts i RSV:s framställning. Enligt har RSV inteheller i övrigi i tillräcklig utsträckning belyst förslagets konsekvenser elleranvisat lösningar pade problem förslagei skulle medföra, I avvaktan påytterligare utredningsarbete anser atl skyldigheten att lillämpabokföringsmässiga grunder bör begränsas till fastighetsägare som enligt BFL haratt upprätta årsbokslut över fastighetsförvaltningen eller som ändå har haftordnad bokföring med årsbokslut. Vissaerinringar har också gjorts mol de föreslagna övergångsbestämmelserna. Sålundaframhåller länssiyrelsen i att samtliga avsteg som enfastighetsägare - med stöd av bestämmelserna om årsskiftesbetalningar-gör frånen strikt tillämpning av koniantprincipen underdel före övergångentill redovisning enligt bokföringsmässiga grunder måste kunna korrigeras. Ävenlänsstyrelserna i och och 1978/79:42 64 länanser att vissa förtydliganden behövs i de föreslagna övergångsbestämmelserna. RSV:sförslag i denna del godtas av flertalet remissinstanser. LRF anser dock all detklart bör uttalas att alla fastighetsägare med bokföringsmässig redovisningskall få tillämpa brutet räkenskapsår, vilket har betydelse särskilt om denskatlskyldige driver annan verksamhet för vilken brulel räkenskapsår används.Länsstyrelsen i anser alt del i viss mån är oklart hurbestämmelserna i 12 § fjärde stycket BFL skall tillämpas när någon ägerfastighet som delvis används i rörelse och delvis hyrs ul. Vidremissbehandlingen har några remissinstanser även tagit upp vissa frågorsominte har behandlats i RSV:s skrivelse. ochFöreningen auktoriserade revisorer anser sålunda att bestämmelserna om vad somär att anse som särskild förvärvskälla i inkomstslaget annan fastighei är ibehov av en översyn. Enligt fastighetsägareförbundets mening bordehyresfastigheter som ägs av fysisk person kunna anses ingå i en och sammaförvärvskälla om fasiigheterna förvaltas gemensamt och är belägna i sammakommun. En sådan bestämmelse skulle avsevärt underlätta bokförings- ochdeklaraiionsarbetet. Vidare anser förbundet att avdragsräll bör införas föravsättning till reparationsfond. LänssiyrelsenifVlalmöhus län framhåller all flera frågorsom rör beskattning av inkomsi avannan fasiighel är i behov av systematisering och klarläggande. Som exempelnämner avdrag för värdeminskning på byggnad och inventarier,beskattning vid försäljning av fastighet som har varit uthyrd för rörelseändamål,beskattning vid uthyrning av fasiighel tillsammans med lösa inventarier samlävdragsrällen för inventarier som har anskaffats för fastighetens skötsel, LRFhar tagit upp frågan om avdragsrätt för substansminskning vid utvinning avnaturfyndighei. LRF erinrar om atl det har funnits besiämmelseromrätt till årliga värdeminskningsavdrag för subslansminskning vid utvinning avnaturtillgång i inkomstslagen jordbruksfastighet och rörelse. Enligt LRF:smening lorde avsikten vid lagstiftningens tillkomst ha varit all dessa regleräven skulle gälla beiräffande annan fastighet. LRF anser det ytterst angelägetatl erforderliga ändringar görs i 25 S KL så att avdrag för värdeminskning avnaiurtillgång kan erhållas efter samma grunder i inkomstslaget annan fa.stighetsom i inkomstslagen jordbruksfastighet och rörelse. 1978/79:42 ' 65 Flertaletav de remissinstanser som har yttrat sig över RSV:s framställning delaruppfattningen all bestämmelserna i om beräkning av inkomsi av annanfastighei bör anpassas till de civilrättsliga reglerna om bokföringsskyldighet.Även om man i praxis i viss utsträckning redan har godtagit alt fastighetsägaretillämpar bokföringsmässiga grunder vid den skattemässiga inkomstberäkningen,torde del ändå f. n. bli nödvändigi för många bokföringsskyldigafastighetsägare atl vid taxeringen justera del bokförda resultatet med hänsynlill koniantprincipen. En sådan justering kan bli praktiskt besväriig för defastighetsägare som bedriver en mer omfattande uthyrningsverksamhet. Behovetav en justering försvårar också taxeringsmyndigheternas gransknings- ochkontrollarbete. Med uigångspunki i RSV:s förslag diskuteras i avsniii 1.5.2 omman bör införa rätt eller skyldighet för den som äger annan fastighei att vidtaxeringen redovisa fastighelsinkomsien enligt bokföringsmässiga gmnder. följande avsnitten 1.5.3 och 1.5.4 behandlas två frågor som har nära sambandmed frågan om övergång lill bokföringsmässiga grunder, nämligenförvärvskällebegreppels omfattning i inkomstslaget annan fasiighel ochmöjlighelerna att låta bmlel räkenskapsår utgöra beskattningsår. Iavsnitt 1.5.5 föreslås särskilda regler som anger hur beskattningen skall skenär någon går över från konlantprincip lill bokföringsmässiga grunder ellerövergång sker i motsatt riktning. Vidremissbehandlingen har, som redan lidigare nämnls, väckis även andra frågor.LRF har hemställt all de bestämmelser om substansminsk-ningsavdrag som f n.gäller för inkomsi av jordbruksfastighet och rörelse skall göras tillämpligaäven på inkomsi av annan fastighet. Denna fråga har behandlats avförelagsskalteberedningen. I beredningensslutbetänkande (SOU 1977:86), som har remissbehandlats, harföreslagits nya regler som skulle bli tillämpliga även på inkomsi av annanfaslighet. Med hänsyn lill delta behandlas frågan inte i denna promemoria.Länsstyrelsen i har efleriysl ändring och förtydligande av deregler som gäller för värdeminskning av lösa inventarier i annan faslighet ochför beskattningen vid uthyrning eller avyttring av sådana inventarier. Ävendessa frågor har delvis berörts i beredningens slutbetänkande och har i övrigiså nära samband med beredningens förslag alt de inte bör behandlas i denna promemoria.Slutligen kan nämnas all har framfört önskemålom införande av regler som medger avdrag för avsättning lill reparationsfond.Som framgår bl. a. av vad som anförs i avsnitt 2.3 hör denna fråga hemma i ettstörre sammanhang där både skallepoliliska och bostadspolitiska synpunktermåste beaktas. 5 1978/79. 1978/79:42 66 1.5.2Rätl eller skyldighet an lillämpa bokföringsmässiga grunder Ettviktigt skäl för atl införa regler om inkomstberäkning enligt bokföringsmässigagrunder är all man bör göra det möjligl för bokföringsskyldiga fastighetsägareatt på samma sätt som andra näringsidkare lägga bokföringen till grund fördeklarationen. För atl tillgodose detta önskemål är del i och för sig intenödvändigi att göra övergången från koniantprincipen till bokföringsmässigagrunder obligatorisk. Del är tillräckligt all ge de berörda fastighetsägarnarätl lill sådan övergång. Del kan dock anföras vissa andra skäl för all göraövergången obligatorisk. Om en fastighetsägare, som är bokföringsskyldig enligtcivilrältsliga regler, ändå - vid valfrihet - skulle föredra att tillämpakoniantprincipen vid laxeringen, måsle som redan nämnls en justering av delbokförda resultatet göras i deklarationen. Denna justering försvårar kontrollenoch orsakar merarbete för taxeringsmyndigheterna. Om alla bokföringsskyldigafastighetsägare skulle åläggas att lillämpa bokföringsmässiga grunder vidlaxeringen, bortfaller dessa svårigheter. Systemet blir dessutom enhetligt ochmer läiiöverskådligt. Del är därför befogat att i första hand undersökamöjligheterna att göra lillämpningen av bokföringsmässiga grunder obligatorisk.Finner man alt andra skäl talar mol en sådan lösning eller all skyldigheten ivart fall inte bör omfatta alla de berörda fastighetsägarna, finns detanledning all pröva möjlighelerna alt ge vissa fastighetsägare rätt all väljamellan de olika redovisningsmetoderna. Dekrav som man hell allmänt bör ställa på ell nytt system har i del föregåenderedan antytts. Systemet bör vara lätt atl lillämpa för de skattskyldiga. Manbör inte i onödan ställa fastighetsägarna inför nya gränsdragningsproblem ochde bör inte åläggas en redovisning som framstår som omotiverat komplicerad. Ettannal viktigt önskemål äralt nya regler inte skall öppna möjligheter tillskalteundandragande åtgärder. Systemet måsle alltså vara utformat så alllaxerings- och konlrollarbelel inte försvåras. I linje med de nu angivna kravenligger atl antalet övergångar från den ena redovisningsmeloden lill den andrabör bli så litet som möjligt sedan de nya reglerna väl har satts i krafl. RSVoch de helt övervägande antalet remissinstanser har utgått ifrån atlkoniantprincipen även i fortsättningen skall användas för de schablonbeskatladefastigheterna. Siarka praktiska och principiella skäl synes tala för dennaståndpunkt. Den fråga som skall behandlas i fortsättningen är därför vilkenredovisningsmelod som skall lillänipas för konventioneUt beskattade fastigheter. RSV:sförslag innebär att inkomsi av alla konvenlionelli taxerade fastigheter skallberäknas enligt bokföringsmässiga grunder. Med en sådan lösning kommer enenhetlig redovisningsprincip all tillämpas för hela denna gmpp av Prop.1978/79:42 ,. fastigheter.Efiersom gränsdragningen mellan de fall då bokföringsmässiga gmnder skalllillämpas och de fall då koniantprincipen är tillämplig hell stämmer överensmed gränsdragningen mellan beskattning enligt konventionell metod ochschablonbeskattning, kommer varken skattskyldiga eller taxeringsmyndigheter allställas inför några nya gränsdragningsproblem. Lösningen lorde också - som RSVhar nämnt - ha vissa blankettekniska fördelar. Vidremissbehandlingen har dock påpekats all lösningen också har vissa klaranackdelar. Skyldigheten alt lillämpa bokföringsmässiga grunder kommer altomfatta en stor och mycket heterogen grupp av fastighetsägare. Till denna grupphör både ägare av stora hyresfastigheter och sådana fastighetsägare som intehyr ut mer än sammanlagt tre lägenheter. Till gruppen hör också mångafastighetsägare som inte alls är bokföringsskyldiga enligt BFL. Som exempel kannämnas ägare av obebyggda tomter och tomter på vilka en- ellertvåfamiljsfasligheler är under uppförande. Som ytterligare exempel kan nämnasägare av sådana en- eller tvåfamiljsfasligheler, som på grund av användningenskall beskattas enligt konventionell metod, samt personer, som äger t. ex. entrefamiljsfaslighei men bara hyr ul en eller två lägenheter. RSV:s förslaginnebär alltså att dessa och andra fastighetsägare, som inte ärbokföringsskyldiga enligt BFL, ändå genom beskattningsreglerna skulle åläggasinkomsiredovisning enligt bokföringsmässiga grunder. Betydelsen av detla bör ioch för sig inte överdrivas. Vanligen redovisar dessa fastighetsägare bara ettfåtal inläkts- och utgiftsposter. Om kravet på periodisering för deras delsätts lågt, lorde lillämpningen av bokföringsmässiga grunder i många fall inteförorsaka något siörre merarbete. Detla hindrar dock inte all många fastighetsägarekan komma all uppleva skyldigheten atl lillämpa bokföringsmässiga grunder somen onödig komplikation och alt denna redovisningsmelod kan vara direkl olämpligi vissa fall. Som exempel kan nämnas del fallet då en person uppför envillabyggnad på egen tomt. Del eller de år då byggnaden är underuppförande skall konventionell beskattning ske. Enligt RSV:s förslag skulledetta medföra att bl. a. räntekostnader skall redovisas enligtbokföringsmässiga grunder. Om räntan förfaller lill betalning vid annantidpunkt än , måste i deklarationen göras en beräkning av den räntasom belöper på liden fram lill beskattningsårets utgång. När byggnaden väl ärfärdigställd, skall fasligheten schablon-beskattas och fastighetsägaren därförövergå till att deklarera räntekostnaderna enligt koniantprincipen. Del finnsen påtaglig risk för alt vissa fastighetsägare inte förmår lillämpa sådanaregler på ell riktigt sätt. Särskilt stor är risken för misslag och därmedockså risken för ökat kontrollarbete vid själva övergången från den ena metodenlill den andra. Visserligen måsle varje lösning, som innebär allkoniantprincipen behålls för vissa kategorier av fastighetsägare, ocksåinnebära atl byte av redovisningsmelod förekommer. Om RSV:s förslag genomförs,kommer dock en rad olika omständigheter, bl. a. uppförande eller ändradanvändning av en villabyggnad, atl automatiskt 1978/79:42 68 medföraskyldighet all byla redovisningsmelod. Antalet övergångar kan bli så passbetydande all de medför praktiska problem i taxeringsarbelet. Om man skall haobligatoriska regler, är det mol den nu redovisade bakgrunden önskvärt attfinna en lösning som innebär all kretsen av de fastighetsägare, som skalllillämpa bokföringsmässiga grunder, avgränsas på ell annat sätt än enligt RSV:sförslag och alt antalet övergångar reduceras. Några remissinstanser harföreslagit atl den civilrältsliga bokföringsskyldigheten skall vara detavgörande kriteriet, dvs. all de fastighetsägare som är bokföringsskyldigaenligt BFL-och endasl dessa fastighetsägare-skall vara skyldiga all lillämpabokföringsmässiga grunder vid taxeringen. kan synas vara en konsekventoch riktig lösning. Den innebär all fastighetsägarna inte genomskattelagstiftningen åläggs någon redovisningsskyldighet som de inte redan harenligt civilrätlsliga regler. Men anknytningen av de skatterätlsligabestämmelserna till civilrättens regler har dock vissa betydande nackdelar.Dessa sammanhänger bl. a. med all de motiv som har varit bestämmande förutformningen av skattereglerna inte på alla punkter överensstämmer med deöverväganden som har legal bakom avgränsningen av den civilrätlsligabokföringsskyldigheten. Detla blir kanske särskilt märkbart i de fall då enperson äger fiera fastigheter. Även om fastigheterna skatterätlsligt ulgörskilda förvärvskällor, skall den civilrätlsliga bokföringsskyldigheten avgörasmed hänsyn till hur det samlade fastighelsinnehavel används. En konsekvens avall skattereglerna anknyts lill de civilrätlsliga reglerna blir därför allfrågan om vilken inkomslberäkningsmetod som skall användas för en vissfasiighel kan bli beroende av hur en eller flera andra fastigheter, som intetillhör samma förvärvskälla, utnyttjas av fastighetsägaren. I sammanhangetmåsle särskilt noteras all civilrältslig bokföringsskyldighet kan föreliggabeträffande fasiighel som beskattas enligt schablon. Frågan är då omfastighetsägarens civilrältsliga bokföringsskyldighet skall leda lill alt äveninkomst av schablonbeskatiad faslighet skall beräknas enligt bokföringsmässigagrunder. Av både praktiska och systematiska skäl är det, som lidigare nämnls,önskvärt atl behålla koniantprincipen för de schablonbeskatlade fastigheterna.I så fall måsle anknytningen till de civilrätlsliga bokföringsreglerna få den mer begränsade innebörden all inkomst av fastighet som tillhörbokföringsskyldig person skall beräknas enligt bokföringsmässiga grunderendasl under förutsättning au fastigheten skall beskattas enligtkonventionell metod. En sådan regel får dock i sin tur vissa egendomligakonsekvenser, vilket kan belysas med följande exempel. Anlag all en person ägertvå tvåfamiljsfasligheler, som han regelmässigt hyr ul för bostadsändamål, ochdessutom en obebyggd tomt. På grund av uthyrningen av de fyra bostadslägenheternaär han bokföringsskyldig. Tvåfamiljsfasiig-heterna skall schablonbeskaiias. Orninkomsten av dessa fastigheter fortfarande deklareras enligt koniantprincipen, kommer alltså endasl den obebyggda tomten all omfattasav bestämmelserna om bokföringsmässig inkomstberäkning, trots atl den civilrätlsliga bokföringsskyldigheten 1978/79:42 '-' 69 grundaspå uthyrningen av tvåfamiljsfastigheterna. Även bortsett från dessaoch liknande invändningar kan det vara olämpligt atl göra den skattemässigainkomstberäkningen direkl beroende av hur de civilrältsliga reglerna skalltolkas. Enligt I § andra slyckel BFL är en fastighetsägare bokföringsskyldig omhan "regelmässigt" hyr ut mer än två "lägenheter". Del kani vissa gränsfall vara oklart hur begreppet lägenhet och kravet påregelmässighel skall tolkas. Om den civilrätlsliga bokföringsskyldigheten äravgörande för vilken beräkningsmetod som skall tillämpas vid beskattningen,måsle fastighetsägaren vid deklaralionslilirällei och taxeringsmyndigheten vidden efterföljande taxeringen la ställning lill hur BFL skall tolkas. Bådaställs härigenom inför nya gränsdragningsproblem. Om olika uppfattningar råder,måste den civilrältsliga frågan om hur BFL skall tolkasavgöras inom taxeringsprocessensram. Mot en sådan ordning kan man rikta både praktiska och principiellainvändningar. Vid remissbehandlingen harsom ell iredje alternativ för obligatoriska regler föreslagits atl skyldighetenall vid taxeringen tillämpa bokföringsmässiga grunder begränsas lill sådanafastighetsägare, som har atl upprätta årsbokslut enligt BFL eller som ändåfaktiskt följer om årsbokslut. Även denna lösning innebäralltså au de skatterätlsliga reglerna anknyts lill de civilrätlsliga. De nysspåtalade nackdelarna med en sådan anknytning kvarstår. Sättet atl utnyttja enfastighei kan således få avgörande belydelse för hur inkomsten av en annanfasiighel, som skalierällsligl utgör en separat förvärvskälla, skall beräknas.Likaså kvarstår frågan om hur schablonbeskatlade fastigheter skall behandlasnär fastighetsägaren är skyldig all upprälla eller faktiskt upprättarårsbokslut. Uppgiften all tolka blir däremot mindrebetungande, eftersom redan den omständighelen all årsbokslut faktiskt harupprättats förutsätts få belydelse. Om en fastighetsägare har ordnaderäkenskaper som han avslutar med årsbokslut, är därmed avgjort allbokföringsmässiga grunder skall lillämpas vid taxeringen. Fastighetsägaren vetalltså i della fall på förhand all han får grunda deklarationen på bokslutet,och taxeringsmyndigheten behöver inte gå in på en tolkning av BFL:sårsbokslutsbeslämmelser. Gränsdragningsproblem som leder lilltaxeringsprocesser kan däremot uppkomma i vissa fall då en fastighetsägarebedriver uthyrningsverksamhet av inte obetydlig omfattning och varken önskareller anser sig skyldig all upprälla årsbokslut. Från olika synpunkter ärdel alltså mindre lämpligt all låta de civilrätlsliga reglerna ombokföringsskyldighet eller skyldighet alt upprätta årsbokslut avgöra omkonianiprincipen eller bokföringsmässiga grunder skall lillämpas vidinkomsttaxeringen. Del är önskvärt att i stället låta frågan avgöras enligtrent skalierällsliga kriterier. Dessa bör anknyta lill förhållandena i denaktuella förvärvskällan. RSV:s förslag har just fördelen all bygga på de redanexisterande regler som avgör om schablonbeskattning eller konventionellbeskattning skall ske. I det föregående har dock konstaterats atl förslagetleder lill atl en alltför stor grupp av fastighetsägare blir skyldig attlillämpa 1978/79:42 70 Vill man införa obligatoriska regler om tillämpning avbokföringsmässiga grunder återstår då ingen annan lösning än alt söka utformasärskilda kriterier som bygger t. ex. på antalet uthyrda lägenheter,uihyrningsändamål m. m. Varje sådan lösning har dock nackdelen all medföra nyagränsdragningsproblem för både skallskyldiga och taxeringsmyndigheter. Defastigheter som taxeras som annan fastighet ulgör en mycket heterogen grupp,alltifrån stora hyresfastigheter lill egna hem och obebyggda villatomter. Detär naturligt atl samma inkomslberäkningsmetod inte är lämplig för alla dessafastigheter. Den förda diskussionen har visat att del är svårt allgöra en lämplig avgränsning av den grupp av fastighetsägare som skulle varaskyldiga alt lillämpa bokföringsmässiga grunder. Del finns därför anledning attundersöka möjlighelerna atl i stället ge vissa fastighetsägare rätt all väljamellan koniantprincipen och redovisning enligt bokföringsmässiga grunder. början kan då erinras om all sådan valfrihet förelågbeträffande inkomsi av jordbruksfastighet. När valfriheten upphävdes år 1972och tillämpning av bokföringsmässiga grunder blev obligatorisk, var anledningenfrämst all koniantprincipen inte ansågs lämplig i del inkomstslaget, däremotknappast atl valfriheten som sådan hade förorsakat svårigheter. Nären liknande valfrihet nu övervägs för inkomstslaget annan fasiighel ärhuvudfrågan om del är möjligl all på ell lämpligt sätt avgränsa den krels avfastighetsägare som skall få valfrihet. De alternativ som prövades närmöjlighetema lill obligatoriska regler undersöktes blir åter aktuella. Man kansåledes överväga all ge valrätt åt de fastighetsägare som enligt BFL:sbestämmelser är bokföringsskyldiga eller skyldiga all upprätta årsbokslut. Enannan möjlighel är att låta rent skatterätlsliga kriterier vara avgörande. Mankan då antingen följa gränsdragningen mellan schablonbeskatlade ochkonventionellt beskattade fastigheter eller försöka göra en snävare gränsdragning. Vadförst beträffar möjligheten atl anknyta till har en sådananknytning i princip samma nackdelar som nämndes när frågan om obligatoriskaregler diskuterades. Den omständigheten all lillämpningen av bokföringsmässigagrunder är frivillig medför dock att gränsdragningsproblemen reducerasväsentligt för både skattskyldiga och taxeringsmyndigheter. Varjefastighetsägare som inte vill lillämpa bokföringsmässiga grunder kan hellenkelt avslå från del.