prop · G20341 · 1978-12-31 00:00:00 — För samtliga berörda vårdenheter skapasen gemensam organisation för diagnostik och patientadministration. Vidare finnsen sammanhållen ledning för planeringen av tandvärdsenheternas ver ksamhet ochför organisationen för diagnostik och patientadministration. Den kliniskaverksamheten inom en tandvårdsenhel leds av en chef eller ett organ medmotsvarande uppgifter. Berörda högskoleenheter m.fl. remissinstanser förordar iförsta hand lösningar som innebär att staten förblir huvudman för tandvård idirekt anslutning till utbildning och forskning. Tandvård i övrigt som utförspå patienter som behandlats i samband med utbildningen och forskningen hänförstill s. k. stödkliniker som är landstingskommunala/kommunala. Huvudmannaskapetför tandvården blir delat. /SR hänvisar till landläkarTörbunds yttrandei vilket förordas att alternativet med statliga utbildningskliniker samt stödklinik(folktandvårdsklinik) får utgöra utgångspunkt i nya utredningsdirektiv. Detinnebär att staten förblir huvudman för den värd som meddelas i anslutning tillgrundutbildning och forskning. De patienter som behövs för undervisningenhänvisas till de statliga ittbildningsenheterna vad avser allmäntandvård.Patienter som inte behövs för undervisningen hänvisas sålunda till stödklinikereller till specialistvården. Slödklinikerna och specialistvården skulle dä ställasunder landstingskommunal/huvudman. En sådan lösning skulle enligtSveriges tandläkarförbund och /SR innebära en väsentligt förbättradorganisation baserad på i huvudsak dagens situation med statligt huvudmannaskapför allmäntandvärden. Ett fördjupat samarbete mellan staten och folktandvårdenshuvudmän är nödvändigt för att den utökade vården och den förbättradepatientgenomströmningen skall uppnås. Jag har tidigare tagit ställning för principen att denkliniska verksamheten skall bedrivas inom ramen för en organisation som iförsta hand organiseras utifrån patient- och tandvårdsaspekter. Jag anslutermig också till ståndpunkten att det för en sådan organisation fordras enenhetlig planering och ledning. Detta fordrar i sin tur ett enhetiigthuvudmannaskap. Jag kan inte ansluta mig till den typ av lösning med delathuvudmannaskap som förespråkas av bl.a. /SR. Jag vill erinra om att justspecialisttandvård är en form av tandvård som är särskilt lämplig för dekliniker som har utbildning och forskning efiersom där finns mycket kvalificeradetandläkare. Prop.1978/79: 41 12 Hur den kliniska organisationen närmare utformas börenligt min mening beslutas i huvudsak lokalt och dä med hänsyn till deförutsättningar som kan gälla på var och en av orterna. Härvid bör utredningensöverväganden och exemplifieringar kunna utgöra en god grund. Jag gär nu över till frägan om hur huvudmannaskapet förden kliniska verksamheten bör lösas. Somjag har nämnt har utredningen prövatdels ett statligt, dels ett kommunalt huvudmannaskap. Altemativetmed statligt huvudmannaskap innebär enligt utredningen att staten måste ta påsig en mer omfattande tandvård än f. n. Även patienter som inte är av intresseför utbildning och forskning måste tas om hand och ges erforderlig vård avstaten. Därigenom kommer efter hand allt större statliga"tandvårdsenklaver" att uppstå och staten fär ett allt större ansvarför tandvård. Avgränsningsfiägorna gentemot övrig tandvård inom huvudmannaområdetblir svåra. Vid dimensioneringsförändringar kommer personalproblem atl uppståeftersom verksamhei mäste skiftas mellan lands-tingskommunala/kommunala ochstatliga kliniker. Personalen måste i sädana situationerökas resp. minskas. En fördel med alternativet är enligt utredningen attutbildning och forskning santt vård kan samplaneras inom ett enhetligt ansvar.Inom organisationen är utbildningshuvudman och vårdhuvudman densamma. De styrprobleminom organisationen som har all göra med ekonomiska ansvarsförhållanden kandärför i någon mån minskas. Enligt utredningens alternativ medlandstingskommunall/kommunalt huvudmannaskap svarar folktandväidshuvudmannenför all tandvårdande verksamhet. Därigenom kan enligt utredningen det enhetligasystemet för tandvården genomföras utan att sädana avgränsnings- och dimensioneringsproblemmellan statlig och landstingskommunal/tandvård uppstår som vidstatligt huvudmannaskap. Utbildning och forskning sker vid delandstingskommunala/kommunala klinikerna mot att folktandvärdshuvudmannenuppbär ersättning frän staten för de merkostnader detta medför. Förhällandetmellan staten och folktandvärdshuvudmannen regleras genom avtal. Alternativet med landstingskommunalt/kommunalthuvudmannaskap är enligt utredningen förenat med särskilda problem i fråga omstyrfunktionerna. En gräns måste dras mellan statlig utbildning ochlandstingskommunal/vård. Hur styrfrågorna löses får en direktbetydelse för statens ersättning till folktandvärdshuvudmannen. Utredningen finner att de svårigheter som är förknippademed statligt huvudmannaskap är sä betydande, främst i fräga om den statligaorganisationens ingrepp i folktandvärdsorganisationen, att utredningen intevill förorda en sådan lösning. Alternativet med landstingskommunalt/kommunalthuvudmannaskap innebär enligt utredningen den bästa lösningen. Det förutsätter atlberörda parter förhandlingsvägen kommer fram till en sådan lösning i fräga omde Prop.1978/79:41 13 ekonomrska mellanhavandena som tilllVedsställer huviidmiinnensberättigade krav på ersättning för de kostnader som huvudmannaälag;mdet medföroch statens lika berättigade krav att inte betala ut ersättningar, vilkasstorlek blir beroende av huvudmannens sätl all organisera och leda verksamheteni fråga. och tillstyrker landstingskommimalt/kommimalthuvudmannaskap som den bästa lösningen. Även landstingskommun är av denna irppfattning, under förutsättningatt landstingskomn-runerna fär ersättning för kostnadsökningen. Föregendel villjag först erinra on-r mitt redovisade ställningslagan de att utbildningoch forskning skall bedrivas inom en organisation son-r ä klart vårdinriktad.Jag har vidare anslutit mig till den principiella lösnini. som innebär ettenhetligt huvudmannaskap förden tandvårdande verksamheten. När det sedangäller valet mellan eti enhetligt statligt och ett enhetligt landslingskommunall/kommunalihuvudmannaskap har ulredningen påvisat de nackdelar- som, inom en sådanorganisation, är förknippade med ett statligt huvudmannaskap för tandvården.Jag tänker då främst pä de krav som mäste uppfyllas för atl utbildningen ochforskningen skall tillförsäkras en tillräcklig tillströmning av patienter. Detvore enligt min bestämda mening en inte godtagbar lösning all staten tvingadesöka sitt ansvar för denna del av den offentliga värden. Tvärtom är strävan ochbör vara att så långt som möjligt samla allt vårdansvar hos de landstingskommunala/kommunalahuvudmännen. Jag vill pä denna punkt också hänvisa lill att ett landstingskon-rmunalt/kommunalthuvudmannaskap gäller för merparten av undervisningssjukhusen. 1 fråga om detvå undervisningssjukhus som har staten som huvudman pågår arbete med att föraöver huvudmannaskapet till resp. landstingskommun. Dessa överväganden ledertill all jag förordar ett samlat landstingskommunall/kommunall huvudmannaskapför tandvården. Innan jagsammanfattar min ståndpunkt villjag redovisa min förståelse för den oro som delokala högskolen-ryndigheterna och berörda personalorganisationer gett uttryckför. Det finns enligt dessa remissinstanser en risk för intressekonflikt,grundad på högskoleenheternas ansvar för utbildning och forskning och folklandvärdshuvudmännenskrav pä en utifrån deras utgångspunkter effektivt bedriven tandvård. Jag villinte utesluta att sädana motsättningar mellan de tvä huvudintressenterna kanuppstå. Del finns å andra sidan enligt min bedömning goda möjligheter attförebygga uppkomsten av eventuella konflikter. Principerna för och den närmareorganisatoriska och ekonomiska regleringen av verksamheten mäsle bli föremålför förhandlingar mellan staten och resp. folktandvärdshuvudman. En av utgångspunkternaför förhandlingarna bör vara att parterna skall finna lösningar som främjar ettgott samarbete. En väg somjag anser bör prövas härvidlag är att parternaavtalar om att det skall finnas samrädsor- Prop.1978/79:41 14 gan, som har att biträda vid den löpande ledningen avverksamheten. De överenskommelser som blir resultatet av förhandlingarna börockså så långt möjligt bygga pä lokalt betingade förutsättningar. Detla kanytterligare bidra till alt förankra planering och drift av tandvård,utbildning och forskning hos dem som bär det direkta ansvaret för de olikaverksamhetsgrenarna. Vad jag nu har anfört leder- mig sammanfattningsvis tillföljande slutsal-ser. Del föreligger nu underlag för att fatta ettprincipbeslut i fräga om huvudmannaskapet. Jag anser- del irrte, till skillnadfrån nägra av remissinstanserna, försvarbart atl skjuta pä ettställningstagande. När det sedan gäller valet mellan statligt ochlandstingskommunalt/kommunall huvudmannaskap överväger enligt min meningfördelarna n-ied ett landstingskommunalt/kommunalt sådant. Med hänvisning tillvad jag har anfört förordarjag därför att regeringen föreslår attfatta principbeslut om landstingskommunall/kommunalt huvudmannaskap för denaktuella verksamheten. Det bör- uppdras ät statens förhandlingsnämnd att. underförutsäitning av att godtagbara ekonomiska villkor kan uppnäs, träffaerforderliga överenskommelser med berörda landstingskommuner och kommuner. Jagåterkommer härtill när jag redogör för hur förslagen bör genomföras. institutels enhet vid iStockholm är inte organiserad som tandvårdscentral utan har en äldreorganisation. Somjag tar upp i det följande anserjag att tandvården vid dennaenhet bör kvarstå under statligt huvudmannaskap. 2.3 Tjänsieurganisiilion m. m. UKO har lagt fram ett förslag till tjänsteorganisation,som grundas dels pä utredningens egna ställningstaganden i fräga omklinikorganisation m. m., dels på specialistutredningens förslag. UKO föreslår alt nuvarande statliga tjänster som överlandläkareoch biträdande övertandläkare - vilka normall är förenade med tjänst somprofessor, biträdande professor eller lärare - överförs lill kommunalthuvudmannaskap. Detsamma föreslås för tandsköterske- och tandtek-nikertjänster.Vidare föreslär UKO alt de nuvarande assistenttandläkar-tjänsterna ersätts medtvå nya kommunala eller landslingskommunala tjänstetyper. Den ena typen utgörsav en särskild tandläkarljänst för specialistutbildning. Den andra typenbenämner utredningen avdelningstandläkare. Tjänster som avdelningstandläkare avser tandvård och kliniskhandledning. De inrättas av folkiandväidshuvudniannen efter samråd med högskoleenheten.Varje enskild tjänst avser både tandvård och handledning av studerande.Tjänsteinnehavaren blir en landstingskommunal/tandläkare medhandledningsskyldighet av viss angiven omfattning. Staten köper enligtförslaget klinisk handledning av folktandvärdshuvudmannen. 1978/79:41 15 För tjänsten fordras väldokumenterad klinisk tjänstgöring.I vissa fall kan specialistkompetens behövas. Del börenligt UKO i de enskildafall där det äi- motiverat kunna skapas möjligheter för innehavaren av en sådantjänst alt della i vetenskaplig verksamhet. Detla kan ske inom ramen för ifrågavarandetjänst genom ett samarbete mellan högskoleenheten och folktandvärdshuvudmannen.Tjänsteinnehavaren kan fä delta i vetenskaplig verksamhet motall de kliniska resursema förstärks i motsvarande omfattning. Resurser fördelta ändamål finns bl.a. genom att en del av de nuvarande resurserna för assistenltandläkartjänsterberäknas under anslaget till de odonlologiska fakirlteterna och föreslås kommaatt behållas under detta anslag. Jag har tidigare redovisat mitt siällningstagande ihuvudmannaskapsfrågan. Därav följer också att jag biträder- förslaget attlandläkartjänsterna och övriga tjänster lör tandvården i den nya kliniskaorganisationen skall vara landstingskommirnala eller kommunala. Frågan om tjänster för specialistutbildning tas upp avstatsrådet . I fråga om den föreslagna tjänsten för tandvård ochklinisk handledning som UKO benämner avdelningstandläkare är remissopinionendelad. För egen del villjag anföra följande. Skillnaden mellan denna tjänst ochden nuvarande assistenttandläkartjänsten är främst att den nya tjänsten avsesbli mer kvalificerad och kunna användas för tandvård inom ett bredare omlade äninom enskilda kliniska ämnen. Därigenom får tandläkaren större möjligheter altansvara för en patients hela tandvårdsbehov. Med den nya tjänstetypen blir detenligt min bedömning lättare att rekrytera och behälla erfarna tandläkare vidde enheter där utbildning och forskning bedrivs. Utbildningensuppläggning och behovet av handledning bestäms i stor utsträckning genom decentralt fastställda utbildningsplanerna och de i anslutning till dem lokaltupprättade planerna. Jag vill stryka under att behovet av tjänster- liksom fräganom arbetsuppgifternas fördelning på tjänsteinnehavare mäste bedömas utifrånsåväl handledningsbehovet som tandvårdsbehovet och tandvärdsplaneringen. Del ärockså enligt min mening väsentligt att del genom sådana anordningar som UKOhar pekat pä kommer att finnas möjligheter alt låta enskilda tjänsteinnehavarealltefter behörighet och kompelens delta i andra verksamheter än de rentkliniska. Därigenom bör man enligt min bedömning kunna åstadkomma lösningar somblir fruktbära.nde för säväl landvård som utbildning och forskning. Jag villånyo peka pä att organisationen är samordnad sä att säväl utbildning ochforskning som tandvård kan bedrivas. Det förhållandet att tandläkartjänsternai sin helhet blir kliniskt inriktade innebär ingen begränsning av de Ijänsteorganisatoriskamöjligheterna alt låta enskilda tjänsteinnehavare i sin verksamhet förenatandvård med forskning eller forskarutbildning. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört biträder jagförslaget om nya tandläkarljänster, med arbetsnamnet avdelningstandläkare, förtandvård Prop.1978/79:41 16 och klinisk handledning. Tjänstern;) bör bli föremål förförhandlingar mellan staten och folktandvårdshuvudmännen. Självfallet är ävenförhandlingar med personalorganisationerna nödvändiga. Jag utgår frän alt det blir möjligt atl i samband med atl tandvärdstjänsleröverförs till landstingskommunalt/kommunalt huvudmannaskap vid behov finnalämpliga lösningar för den statliga personalen såvitt avser anställningstrygghetoch anställningsvillkor. (U 1977:04) väntas avlämna sittbetänkande . 1 den män denna utrednings förslagleder till beslut som blir- av betydelse för den här- aktuellatjänsteorganisationen bör det kunna beaktas under förhandlingsarbetet. 2.4 Dimensioneringsjrågor iii. En kraftig utbyggnad av landvärdsresurserna är enförutsättning för atl samhället skall kunna uppnå de mål som ställdes upp isamband med att tandvårdsförsäkringen infördes. Inom utredssedan år 1975 pä regeringens uppdrag den långsiktiga efieifrågan pätandvårdspersonal. Arbetet beräknas vara avslutat . Deprognoser som utredningen har tagit fram visar art med nuvarandeutbildningskapacitet antalet tandläkare, sorn uppgick till 9250, kommeratl ha stigit till 1990 och lill 2000. Dessa prognoser germig anledning alt beröra frågan om dimensioneringen av tandläkarutbildningen. Attjagbegränsar mig till landläkarutbildningen beror på att det är denna som framförandra är styrande för det totala tandvårdsulbudet. Den är dessutom den längstaoch dyrbaraste av utbildningarna pä tandvärdsområdet. Långvariga satsningar pä organiserad barn- ochungdomstandvård och på olika typer av förebyggande värd kommer att successivtminska behovet av reparaliv tandvård. Erfarenheterna visar att främsttandhygienisterna kan utföra ett utomordentligt effektivt arbete i denförebyggande tandvården. En mångdubblad kår av tandhygienister kan pä längresikt väntas komma alt minska tandläkarnas traditionella patientunderlag. Behovetav tandläkare måste därför bedömas bl.a. mot bakgrund av tillgång på övrigapersonalkategorier. Utveeklmgen kommer inte att påverka behovet av tandvård deallra närmaste åren. På kort sikt är tvärtom fortsatt utbyggnad av tand värdenen viktig uppgift. Att jag likväl har berört det långsikliga perspektivethänger samman med att, de beslut som fattas får effekt först under senarehälften av 1980-lalet. beslöt statsmakterna atl inrätta enheten iHuddinge med 120 antagningsplatser för tandläkarutbildning. Samtidigtbeslöts att enheten vid i med sina 100antagningsplatser skulle finnas kvar under en övergångstid. Denna avsägsomfatta minst fem antagningsärgängar , dvs. m. antagningenvåren 1977. Dimensioneringsfrägan borde enligt beslut prövas molbakgrund av bl.a. del framtida behovet av tandläkare och de tekniska 1978/79:41 17 möjligheterna att på bedrivatandläkarutbildning i de aktuella lokalerna (prop. 1970: 122, SU 135. rskr309). UHÄ har i sina förslag till anslagsframställning för /80föreslagit att tandläkarutbildningen vid avvecklas stegvis meden sisla antagning väien 1979. Härigenom uppnår också ämbetet en besparing iöverensstämmelse med det s.k. besparingsalternaliv som varit påbjudet imyndigheternas petilaarbele. Mot bakgrund av bl.a. den radande lokalsituationen vid Holländargatanoch de krav som den nya tandläkarutbildningen kommer att ställa anser jag, allutbildningen där bör avvecklas i den takt förutsättningarna medger. Med hänsyntill bl. a. atl ännu inte har redovisat resultaten av sinutredning om den långsikliga efterfrågan på tandvårdspersonal är jag dock intenu beredd att ta ställning till UHÄ:s förslag utan avser alt äterkomma till frägani 1980 ärs budgetproposition. De överväganden som jag nu har redovisat leder mig tiilslutsatsen att tandvärden vid enhet vid iStockholm inte bör föras över till landslingskommunalt huvudmannaskap. Innevarande budgetår har utbildningen av tandhygienisterökat kraftigt. En fortsalt ökning är enligt min mening nödvändig. Jag räknarmed att ett nytt steg i utbyggnaden kan tas och avser attåterkomma lill denna fråga budgetproposition. Jag vill slutligen erinra om all den av regeringen tillsattakommittén för översyn av tandvårdsförsäkringen bl.a. har i uppdrag all bedömatandvårdsresurserna ur regionala aspekter. Ett delbetänkande vänlas 1979. 2.5 De statliga tandtekniker- och tandsköterskeskolorna m.m. Vid de nuvarande statliga tandvårdscenlralerna i ,och finns statliga tandtekniker- och landsköterskeskolor.Skolornas verksamhet bedrivs i anslutning lill den statliga tandvården. 1Stockholm finns motsvarande statliga skolor vid enheten vid Holländargatan.Enligt vad dåvarande chefen för anförde i prop. 1970:122 angående utbyggnad av organisationen för lakar- och tandäkarut-bildning iStockholm m. m. skulle de statliga tandtekniker- och tandsköterskeskolornaavvecklas. borde motsvarande landstingskommunala/kommunalautbildning komma lill stånd. För delta kunde förhandlingar mellan staten ochberörda landslingskommunala/kommunala huvudmän bli aktuella. Riksdagenbeslutade i enlighet härmed (SU 135, rskr 309). De statliga tandtekniker- och tandsköterskeskolorna har-dock inte avvecklats . Detta beror bl. a. på att elevernas arbete har storbetydelse förden statliga tandvården och på all tandsköterskeutbildningen harsetts över i olika omgångar. Det är enligt min mening naturligt atl i samband med ettändrat huvudmannaskap för tandvården i anslutning lill odontologisk utbildningoch 2 1978179:1 saml. 1978/79:41 18 forskning genomföra 1970 ärs beslirt om avveckling avifrågavarande statliga skolor. Det förhandlingsuppdrag till statensförhandlingsnämnd, som jag har berört, bör därför även innefatta fräganom hur de statliga tandtekniker- och tandsköterskeulbildningarna skall förasöver lill berörda landstingskommuner och kommuner. Jag vill i delta sammanhang också nämna frågan om behovetav en förbättrad tandsköterskeutbildning. Som jag har berört har denna frägavarit föremål för överväganden och utredningar . Tandsköterskeutbildningenmåsle enligt min mening betraktas som en omodern utbildning. harockså uttalat all en förändring av utbildningen är angelägen (jfr prop.1977/78: 100 bil. 12, UbU 1977/78: 20, rskr 1977/78:224). 1 skrivelse den 29juni 1978 har lagt fram ett förslag om förbättrad landskölerskeutbildningsom är anpassad lill önskemål. Denna fråga bereds f. n. inomregeringskansliet med sikte på att förslag skall läggas franr i 1979 årsbudgetproposition. Jag räknar med all den nya grundutbildningen av tandläkare-skallkunna påbörjas . De kostnadsmässiga konsekvenserna härföravser jag att återkomma till i budgetpropostionen 1979. Allmänijänstgöring förtandläkare blir aktuell först . Vid bifall lill här framlagda förslag avser jagatt efter samråd med statsrådet föreslå regeringen att uppdra åtstatens förhandlingsnämnd atl - under förutsättning av atl godtagbaraekonomiska villkor kan uppnås - träffa erforderliga överenskommelser medberörda kommuner och landstingskommuner. Förhandlingsuppdraget bör avse dennya klinikorganisationen med landslingskommunall/kommunali huvudmannaskap ochavvecklingen av de statliga tandtekniker- och tandsköterskeskolorna samt vissafrågor rörande den allmäntjänstgöring och den specialistutbildning som tas uppav slatsiädet . När en ny klinisk organisation underlandstingskommunalt/kommunall huvudmannaskap - inbegripet den nyatjänsteorganisationen - och den nya specialistutbildningen kan införas beror påutgången av förhandlingsarbetet. Jag avser atl återkomma till regeringen medde förslag som kan behöva föreläggas med aitledning avförhandlingsresultatet. Med hänvisning lill vad jag har anfört hemställer jag attregeringen föreslår att 1. besluta alltandläkarlinjen fr. o.m. skall omfatta 180 poäng, 2. godkänna vadjag har förordat om överförande av viss tandvård tilllandstingskommunall/kommunalt huvudmannaskap Sammanfattning av 1977:12 Grundutbildning förtandläkare Utbildningens omfattning och innehåll Den nuvarande utbildningen vid de odontologiskafakulteterna omfattar tio terminer. Enligt utbildningsplanen skall denstuderande inhämta kunskaper och färdigheter i följande ämnen: allmän kirurgi,anatomi, cariologi, endodonti, ergonomi, farmakologi, fysiologi, histologi,kemi, medicinsk mikrobiologi, odontologisk röntgendiagnoslik. odontologiskteknologi, oral diagnoslik, oral histologi, oral kirurgi, oral mikrobiologi, oralpatologi, ortodonti, oto-rhino-laryngologi, parodontologi, patologi, pediatrik,pedo-donti, propedeutisk betlfysiologi, proletik, psykologi/psykiatri, räitsodon-tologi,socialodonlologi och landanatomi. Utvecklingen av undervisningsutbudet vid deolika fakulteterna har medfört att vissa skillnader uppstått. Arbetsgruppenredovisar den genomsnittliga undervisningsvolymen i landet för de iutbildningen ingående ämnena. Arbetsgruppensförslag grundar sig dels på de tankegångar som liggerbakom högskolelagen, delspå nu gällande utbildningsplan för tandläkarlinjen, dels pä den nuvarande kursgivningenvid fakulteterna och specialistutredningens förslag med yttranden över dessasamt dels på synpunkter som arbetsgruppen inhämtat. Den vidgade behörigheten i den nya högskolan innebär attnya grupper studerande söker sig till landläkarlinjen. En förändrad rekryteringsom de nya behörighetsbestämmelserna möjliggör kan få vissa konsekvenser föruppläggningen av i. ex. den inledande studieperioden. Arbetsgruppen föreslårmot denna bakgrund all en kunskapsaklualiserande kurs hålls vid början avstudietiden. Enligtutbildningsplanen för tandläkarlinjen skall utbildningen bl. a. syfta till atlde studerande förvärvar kunskaper, färdigheter och förmåga lill kritisk analysoch värdering liksom till skapande och förnyelse. Den syftar också till att geyrkesförberedelse och personlig utveckling saml förmåga till förnyelse av denegna kunskapen och färdigheten i yrkesverksamheten. Arbetsgruppen anför skäl atlnågot bryta den härda styrningen och yrkesinriktningen av studierna ochföreslår atl perioder för valfria kurser eller studier införs. Arbetsgruppendelar på de flesta punkter specialistutredningens och remissinstansernasbedömningar.