prop · G203100 · 1978-12-31 00:00:00 — En viss dämpning av prisuppgången iindustriländerna skedde till igenomsnitt . kvarstod stora skillnader i pris-stegringstaktmellan länderna. Det senare bidrog till återkommande oro på valutamarknaderna,med åtföljande stora förskjutningar i vissa valutakurser. I första hand fölldollarn kraftigt i förhållande till schweizerfrancen, yenen och D-marken. 1 1978/79. Bilaga 1 och 2. Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 2 förstärktei sin tur skillnaderna i inflationshänseende och ledde kortsiktigt till enskärpning av ojämvikterna i berörda länders bytesbalanser. Vid ministerrådsmötet i ,liksom vid de efterföljande ekonomiska toppmötena i och , enadesindustriländerna om element i en "gemensam aktion", omfattande bl.a. åtgärder inom stabiliseringspolitikenoch på handels- och energiområdena. Länderna gavs skilda roller beroendepå vilka begränsningar i den ekonomiska politiken de hade med hänsyn tillinflation och bytesbalansläge. Länder med låg inflation och stark bytesbalansskulle sätta in betydande stimulansåtgärder. En andra grupp av länder vilkanoterat förbättringar i bytesbalans- och inflationshänseende, men därytterligare framgångar bedömdes önskvärda, skulle inrikta sig på en merbegränsad ökning i tillväxten. En tredje grupp, i fortsatt svag position, bordehelt ge prioritet åt prisstabilisering och extern balans. Deviktigaste resultaten hitintills inom ramen för den gemensamma aktionen harvarit å ena sidan åtgärder i för att dämpainflationen och stabilisera dollarkursen och å andra sidan beslut omytterligare stimulansåtgärder i och . Detförhållandet att stimulansåtgärderna varit begränsade till dessa båda länderinnebär att de tillväxtfrämjande inslagen i den gemensamma aktionen ännu intefått den bredd som ursprungligen var avsett. En förklaring till detta kan varaatt man i vissa länder underskattade behovet av fortsatt inflationsbekämpningdå den gemensamma aktionen diskuterades. De stimulansprogram som sätts in iFörbundsrepubliken och är en uppföljning av den mer expansivakurs som inleddes i dessa länder . Huvudsyftet är attkompensera för de efterfrågedämpande effekter som följer av att valutornastigit i värde. Mest uttalat gäller detta för , där den inhemskaefterfrågan på ett nära nog dramatiskt sätt avlöst exporten som den viktigastetillväxt-skapande faktorn. Med hänsyn till den starka kursstegring som skettför yenen och den kraftiga avmattning som redan inträtt i exporten är dockrisken stor för att konjunkturförloppet i den japanska ekonomin kan bromsasunder senare delen av 1979. Ytterligare stimulansåtgärder blir därför sannoliktnödvändiga för att upprätthålla en gynnsam produktionstillväxt. Förvästtysk del är läget något annorlunda. Kursstegringen av valutan har varitmer begränsad än i , vilket innebär att behovet av inhemskefterfrågestimulans för att kompensera det efterfrågebortfall som följer avkursuppgången varit mindre. Vidare täcker stimulansåtgärderna ett bredare fältav den inhemska ekonomin inklusive stöd till den privata konsumtionen. Devästtyska åtgärderna har också lett till en klar ökning av den totalaefterfrågan och produktionen. Det senaste åtgärdspaketet sätts sålunda in iett läge då den västtyska ekono- Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 3 minär på väg uppåt, och utsikterna förefaller goda för en mer varaktig uppgång. För länder med externa underskott och högeller stigande inflationstakt dikteras denekonomiska politikens utformning i hög grad av dessa problem. Så har varitfallet i flertalet länder i under senare är. Betydande framsteg hardärvid gjorts, särskilt vad gäller den externa balansen. Men alltjämt utgörinflationen ett viktigt hinder för en mer markant ökning avproduktionstillväxten. Inflationsproblemet har trätt i förgrunden också i denamerikanska ekonomin efter den långa expansionsperioden sedan uppsvinget försnart . Den tilltagande inflationen i kombination med det storaoch ökande externa underskottet samt dollarns fall föranledde administrationenatt strama åt kreditpolitiken . Vidare fastställdes under den gångnahösten riktlinjer för pris- och löneökningarna, som kraftigt ökaderesurser mobiliserades för att stödja dollarkursen. Den uppbromsning av expansionensom dessa åtgärder leder till väntas dock bli relativt mjuk med hänsyn tilldels den skattesänkning som träder i kraft, dels en förutsedd förstärktexportefterfrågan till följd av dollarkursens fall. Encentral fråga vid bedömningen av utvecklingen är huruvida den förutseddaförbättringen i kommer att leda till en självbärande och varaktigkonjunkturuppgång. Förutsatt att trenden i den västtyska ekonomin fortsätteratt peka uppåt blir det efter hand möjligt för allt fler länder att följaefter. Det kan inte heller uteslutas att konjunkturutvecklingen iFörbundsrepubliken vinner i styrka, och att därför tillväxten rentavkan bli högre än antagna . Redan nu torde vissa länder befiima sig i etttillräckligt gynnsamt läge för att kunnaslå in på en något mer expansiv kurs i den ekonomiska politiken. Sannolikhetenför en sådan, mer allmän omorientering av politiken ökar givetvis vid en gyimsam utveckUng i den västtyskaekonomin. Därmed kunde grunden läggas för en välunderbyggd konjunkturuppgång iVästeuropa, som det skulle få gynnsamma effekter för de utomeuropeiskaekonomierna. Den stora försiktighet med stimulansåtgärder många länder iakttarmed hänsyn till inflationen samt det förhållandet att kapacitetsutnyttjandetgenerellt sett ännu är alltför lågt för att resultera i en investeringsleddkonjunkturuppgång talar för att det mest sannolika ändå är att återhämtningen iVästeuropa blir relativt måttlig 1979. I det föregående har antagits att deamerikanska åtgärderna för att hejda den ogynnsamma utvecklingen av prisernakommer att bli relativt framgångsrika, och att därför inget behov uppstår attvidta en ytterligare allmän åtstramning av den ekonomiska politiken. Dennuvarande dämpningen i ekonomin skulle därmed kunna bli relativt mjuk, ochförutsättningar föreligga för en vändning av konjunkturkurvan inom detframförliggande året. Det kan emellertid inte uteslutas att vid- Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 4 Bruttonationalproduktens utveckling i vissaländer och länderomräden 19761979 3,5-4,5 2,53,5 Källor: och1977: . tagnaåtgärder för att dämpa inflationen visar sig otillräckliga, och att enytterligare åtstramning av politiken blir nödvändig. Därvid kunde en djupareoch mer utdragen nedgång genereras i den amerikanska ekonomin med negativaeffekter för omvärlden. A andra sidan skulle då troligen utsikterna för enstabilisering av dollarkursen förbättras, vilket i sin tur verkar befrämjandeför förtroendeklimatet i världsekonomin. Sammantaget förutses en genomsnittUgproduktionstillväxt i industriländerna 1979 i storleksordningen 3,5 %.Konjunkturförloppet i väntas därvid undergå en förstärkning medutsikter för en välunderbyggd uppgång . För och i synnerhetFörenta staterna är osäkerheten beträffande konjunkturförloppet under senaredelen av 1979 däremot avsevärt större. Prisstegringstakten i genomsnitt förOECD-länderna fortsatte att dämpas något . Man kan emellertid intetala om någon avgörande förbättring i den underliggande trenden, utan faktorerav i huvudsak tillfällig karaktär har verkat bromsande på prisstegringarna. Avstörst betydelse är den svaga utvecklingen för priserna i den internationellahandeln, i synnerhet för råvaror. I flera fall har det till följd av en vikandeefterfrågan t. o. m. varit fråga om sjunkande råvarupriser. Dessa tendenser harförstärkts av det faktum att flertalet råvaror är prissatta i dollar. Sålundainnebar dollarkursens fall en ytterligare nedåtriktad press påpriserna. I genomsnitt blev råvarupriserna i stort sett oförändradejämfört med . En samtidig halvering av prisuppgången på mdustrivarorinnebar att priserna i den intemationella handehi steg med endast 1978mot 1977. Detta slog igenom på konsumentpriserna, vilkas uppgång dämpadesmed till i genomsnitt för . Däremot lågprisökningstakten i den inhemska produktionen kvar på . Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 5 Den dämpade prisutvecklingen i deninternationella handeln får ses mot bakgrund av den fortsatt måttligatillväxten i världshandeln. uppgick ökningen i världshandelns volymtill endast strax . förutses en förstärkning till mellan 5och . De internationella priserna väntas intege samma bromsande effekt på inflationen 1979 som under det gångna året.Nyligen har beslut fattats inom OPEC att höja oljepriserna fråninnevarande årsskifte och att genomföra ytterligare höjningar vid ingången avvarje kvartal 1979. De aviserade höjningarna innebär en prisjustering uttryckti dollar i genomsnitt för året. Vad detta kommer att innebära förpriserna på oljeimporten i olika länder beror även på en rad andra faktorersåsom dollarkursens utveckling i förhällande till andra valutor ochprisgenomslaget från råolja på raffinerade produkter. Vidare tar det en visstid innan prishöjningar slår igenom i transaktionspriser. Det kan ocksåtilläggas att förutsebara utbuds- och efterfråge-förhållanden på oljemarknadeninte i sig behöver leda till någon mer väsentlig realprishöjning på olja. Prisernaför flertalet övriga råvaror har stigit inte oväsentligt under det senastehalvåret, och i genomsnitt väntas en uppgång i råvarupriserna ungefäri linje med priserna för industriprodukter. Tendensen i prisutvecklingen underdet framförliggande året väntas därtill vara uppåtriktad. Liksom i fråga omoljepriserna beror genomslaget på prisnivån i olika länder från råvaru-sidanbl. a. på utvecklingen av dollarkursen i förhällande till ländernas valutor.Från den inhemska sektorn förutses i flertalet länder ett fortsatt tryck uppåtpå priserna från kostnadssidan. Sammantaget väntas prisstegringstakten i genomsnitt för förbli istort sett oförändrade . Förutom inflationenär den bestående jämviktsbrisfen i bytesbalanshänseende ett hinder för en förstärkt real utveckling. Påett globalt plan har dock avgörande förändringar i bytesbalanssituationen ägtrum . Således har OPEC-ländernas samlade överskott reducerats kraftigttill endast något . Spegelbilden till denna utvecklingär att som grupp lyckats uppnå i stort sett jämvikt i sinabytesbalanser. Delvis är denna omsvängning en effekt av de senaste årens svagaefterfrågan på olja. Av ännu större betydelse är emellertid den kraftigaökningen i exporten av industrivaror till OPEC-länderna. Utsikterna förOECD-ländernas balans i betalningarna med omvärlden är beroende av en radosäkra faktorer, inkl. prisutvecklingen för olja. Under antagande om ett istort sett oförändrat realpris på olja mätt i förhållande till industrivaror skulle jämvikten i samlade bytesbalanser kunna bevaras 1979. I det perspektivet är det naturligt attintresset riktas mot fördelningen av underskott och överskott i bytesbalansernainom OECD-området. Både det japanska överskottet och det amerikanskaunderskottet ökade Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 6 under1978, medan överskottet i kvarstod i stort settoförändrat. För de mindre industriländerna förbättrades situationen något, menframgångarna var ojämnt spridda mellan skilda länder. däremot väntasen väsentlig utjämning av över- och underskott inom OECD-området. Detta är denförutsedda effekten av dels de växelkursförskjutningar som ägt rum, dels denomsvängning av den inhemska efterfrågeexpansionen som redan inletts i viktigareländer. Den mest markerade förändringen av de externa balanserna väntasinträffa för och . Dollarkursens fall och kursuppgångenför yenen har lett till en betydande förskjutning ikonkurrenskraft. De åtföljande, utjämnande effekterna på handelsströmmarnaförstärks av den förutsedda utvecklingen av den inhemska efterfrågan i resp.land. För väntas inte förändringen i bytesbalansenbli lika omfattande. Den viktigaste faktorn utgörs här av den förutseddauppgången i den inhemska ekonomin. Däremot har inte apprecieringen av D-markeni effektiva termer varit av den omfattningen att den västtyskakonkurrenskraften förändrats på något avgörande sätt. De underliggandeproblemen i världsekonomin särskilt på bytesbalansområdet speglas i inriktningen avinternationella valutafondens (IMF) arbete, vilket harvarit starkt inriktat på problemen kring finansieringen av medlemsländernasbytesbalanssaldo. För att klara av det långsiktiga globalafinansieringsbehovet har en ökning av valutafondens resurser varit nödvändig.Under 1978 har medlemsländerna så gott som till fullo betalt in den tidigarebeslutade ökningen av insatskapitalet (kvoterna), från totalt 29 miljarder SDR(särskilda dragningsrätter) till 39 miljarder SDR, sjätte kvothöjningen (prop.1976/77:86). kvot ökade därmed från 325 till 450 milj. SDR. Enytterligare höjning av medlemsländernas kvoter och nya tilldelningar av SDR,diskuterades i den s. k. interimskommittén i IMF. Medlemsländernahar nu i princip godtagit en ny, sjunde kvothöjning som i huvudsak innebärproportionella ökningar . Höjningen skall till en fjärdedel erläggas iSDR. Avsikten är att dessa ytterligare resurser skall börja betalas in under1980. Förslag om deltagande i den sjunde kvothöjningen kommer attföreläggas under innevarande . Inberäknat denna kvothöjninganses valutafondens kreditkapacitet tillräcklig för att täcka utlåningsbehovetunder . Vidare har inom IMF beslut fattats om tillskapandet avytterUgare SDR. För vart och ett av de tre åren 19791981 skall fyra miljarderSDR tilldelas medlemsländerna. 2 Konjunkturer och ekonomisk politik vände konjunkturen på ettavgörande sätt i . Orderingången ökade både från utlandet ochhemmamarknaden. Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 7 tagen sålde ut av sina överlager och började industriproduktionenöka. Handels- och bytesbalanserna förbättrades och aktiviteten i ekonomin steg.Arbetsmarknadsläget stabiliserades mot slutetav året och de tendenser till försvagning som visat sig ochsommaren kunde brytas bl. a. genom omfattande arbetsmarknadspolitiskainsatser. Inflationstakten dämpades kraftigt. Grunden till förstärkningen av ekonominlades genom de beslut om den ekonomiska politiken som fattades ,framför allt omläggningen av valutapolitiken genom devalveringarna ochaugusti 1977 ochutträdet ur valutaormen. Viktigt var också beslutet att hålla kostnadsbelastningeni näringslivet i form av arbetsgivaravgifter och socialförsäkringsavgifter oförändrad. Densvenska konkurrenskraften förbättrades som dämpningen av efterfråganinom landet skapade incitament för företagen att öka sinaexportansträngningar. Ett mycket viktigt bidrag till förstärkningen avkonkurrenskraften gavs också av det ansvarsfulla avtal på den privataarbetsmarknaden som 1978 träffades för 1978och 1979. Strategin bakom denekonomiska politiken var att få igång en export-ledd tillväxt. När grunden för en ökad expansion lagts genomen förbättrad exportvolym kunde även andra delar av efterfrågan tillåtas ökaför att uppnå ett högre kapacitetsutnyttjande och en förbättrad sysselsättning.Exporten började öka och exportförsäljningentog ordentlig fart då ökningen uppgick till intemindre än i årstakt volymmässigt. Det är heltklart som också visas av i den preliminära nationalbudgetenför 1979 att marknadsandelsvinster och spelade en avgörande roll för exportökningen. För de bearbetade industrivarorna, exkl.fartyg, som utgör av den totala svenska exporten, beror 6procentenheter av den 10-pro-centiga exportökningen till OECD-området under denaktuella perioden på marknadsandelsvinster.Av avgörande betydelse för denna utveckling var att devalveringarna gavföretagen utrymme att hålla tillbaka sina priseri jämförelse med konkurrenterna. Företagen har också utnyttjat dettautrymme på avsett sätt. Medan världsmarknadspriserna på bearbetade varor idollar steg med steg de svenska exportpriserna, också idollar räknat, med , dvs. de svenska relativa priserna sjönk med 910 %.Eftersom denna process påbörjades först stannade sänkningenmellan årsgenomsnitten 1977 och 1978 vid . Därmed återställdes till ungefärhälften det prismässiga läge som desvenska produkterna hade före den kraftiga konkurrensförsämringen 1975och 1976. Det har hävdats att exportökningarna ihuvudsak skulle bero på att företagenrealiserat sina lager. Även om hela lagerminskningen av i Sve- Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 8 rigeproducerade råvaror och bearbetade varor hade gått på export 1978 skulle dettadock bara kunnat förklara en knapp fjärdedel av den totala exportökningen. En minskning av de överlager som byggdesupp var nödvändig. Lagerpolitiken inriktades också på attåstadkomma detta fr. o. m. Den lageranpassning som inleddes påråvaru-sidan medförde att lagren där nu i stort sett kan betraktas som normala.Lagerneddragningen på bortåt . i löpande priser inom industrinunder och motsvarar ettproduktionsbortfall på . Det var av avgörande vikt att denna avvecklingkom till stånd för att på nytt få igång produktionen och förbättra sysselsättningen och avlasta företagen denfinansiella börda som överlagren utgjorde. Avyttringen har dock fått sketill starkt pressade priser. Förstärkningen av konkurrenskraften harockså visat sig i importens utveckling. Den dämpade efterfrågan här hemma kanbara i begränsad utsträckning förklara denmycket kraftiga nedgången av importvolymen. Den inhemska efterfråganunder 1978 borde normalt ha medfört en i stort sett oförändrad importvolym medavseende på bearbetade varor. Den minskning av importvolymen på bortåt somfaktiskt ägde rum får därmed i första hand tillskrivas den förbättrade svenskakonkurrensförmågan. -2,4 -4,8 -6,6 -2,9 -2,9 -6,4 -15,9 -17,1 -18,0 Statliga myndigheter och affärsverk -5,4 -2,5 -2,5 (-3,2)' (-1,4)' -0,9 -1,1 -2,9 ' Förändring i procent av föregående årsbruttonationalprodukt. Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 9 Under våren 1978blev det alltmer tydligt att den första fasen i restaureringen av densvenska ekonomin haft åsyftad verkan. Detta manifesterade sig i kraftigt förbättradhandelsbalans och avtagande inflationstakt.Trots att kostnadsläget förbättrades i avgörande grad återstår emellertid ettgap i förhållande till det relativa kostnadsläge som rådde i början av1970-talet. För att åstadkomma en fortsatt förbättring av kostnadsläget och öka kapacitetsutnyttjandet i densvenska industrin togs den allmännaarbetsgivaravgiften bort helt . Detta innebar en stimulans avekonomin om . räknat på helårsnivå. Samtidigtdämpades inflationstrycket från kostnadssidan ytterligare. Detförbättrade ekonomiska läget medgav att den privata konsumtionen på nytt kunde öka. Den stimulans somborttagandet av arbetsgivaravgiften representerade beräknades medföra enkonsumtionsökning mellan första och . F. n.föreligger endast preliminära beräkningarför men en konsumtionsökning på ca 1 1/ser enligtkonjunkturinstitutets beräkningar ut att ha kommit till stånd. Inflationenberäknas ha uppgått till mellan . Ilöneavtalen sattes en gräns vid en ökning på mellanindex för . Vid en prisstegring däröver kunde nyaförhandlingar påkallas. För denna perioduppgick de faktiska prisstegringarna till varför prismåleti avtalet gott och väl uppnåddes. Den dämpade inflationstakten har medförtatt löntagarna under loppet av 1978 fått en standardökning som är närmare 2 %större än vad prisgränsen i avtalengaranterade. För att kunna uppnå en så låg inflationstakt har regeringenfört en aktiv prispolitik. Borttagandet av den allmänna arbetsgivaravgiftenberäknades reviderade finansplan ha en prisdämpande effekt om ca0,. Det faktiska genomslaget av avgiftsborttagandet på prisnivån torde havarit minst detta. Därtill kommer att en aktiv prisövervakning med skyldighetför företagen att i förväg anmäla planerade prishöjningar spelat en väsentligroll när del gäller att hålla tillbakainflationen. Inte minst viktigt var att inflationsförväntningarna isamhället kunde brytas genom den förda pohtiken. Till dennagynnsamma utveckling har den internationella prisutvecklingen ocksåbidragit. Fr. o. m. steg priserna på bearbetade varor i internationell handelmed per halvår i nationella valutor räknat. Detta innebär att sedande omedelbara effekterna av devalveringen iaugusti 1977 på importprisnivån avklingat har importpriserna ökatmycket långsamt och ökningen låg på på 12-månaderstalräknat. Häri inkluderas då råvaror såsom olja. Jagvill i detta sammanhang något beröra de fördelningsmässiga aspekterna av den förda politiken. Ettåterställande av den svenska ekoi nomins konkurrenskraft ochtillväxtförmåga som är nödvändig för Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 10 attpå sikt kunna tillförsäkra hela det svenska folket en god utveckling kunde inte uppnås utan att de disponiblainkomsterna totalt sett reducerades något. Detta innebär dock inte attinkomstfördelningen förändrats i en socialt orättfärdig riktning. Den störstaminskningen faller på företagarinkomster och kapitalinkomster. De beräkningarsom gjort visar att det allmännas inkomstöverföringartill resurssvaga hushåll framför allt iform av stöd till barnfamiljer och pensionärer behöll sin realaköpkraft. En i motsvarande mån större del av åtstramningen har därmed fåttbäras av de hushåll som enbart är beroende av löneinkomster. Det är därmed såmycket mera angeläget att även dessa grupper får en förbättring av sin realastandard 1979. Vad gäller defördelningspolitiska aspekterna i övrigt vill jag påminna om att en sänkt inflationstakt gynnar desämst ställda grupperna i samhället medan en snabb inflation gynnar dem sommed lånade medel förvärvat reala tillgångar. Den kraftiga dämpningen avinflationen har därmed bidragit till en gynnsam utveckling ifördelningspoli-tiskt avseende. Genom att den ekonomiska politiken lagten grund för en återupptagen kontinueriig tillväxt i ekonomin har ocksåsituationen på arbetsmarknaden varaktigt förbättrats. Regeringen har vidarebedrivit en mycket ambitiös arbetsmarknadspolitik vilken gjort det möjligt atttrots svåra påfrestningar hålla arbetslösheten nere. Detta har och har haftavgörande betydelse från fördelningssynpunkteftersom en hög sysselsättning erfarenhetsmässigt är en mycket viktigfaktor när det gäller att uppnå en jämnare inkomstfördelning i samhället. För den offentliga konsumtionen gälleratt staten har ålagt sig en återhållsamhetunder 1977 och 1978 så att den egna konsumtionsökningen varit mycketdämpad. Regeringen har vidare strävat efter att dämpa kommunernas expansion så att den bringas i överensstämmelse med det långsiktigautrymmet utan att prioriterade områden som äldrevård, långtidsvård ochbarnomsorg eftersatts. Den konsumtionstillväxt på som uppmättes för 1978ligger dock fortfarande för högt. I de överläggningar som hölls mellanregeringen och representanter för kommunerna sommaren1978 angavs i volymtillväxt som ett riktmärke. Jagåterkommer senare till denna fråga. Utvecklingen har inneburit atten betydande outnyttjad kapacitet byggtsupp i företagen. När efterfrågan började stiga, först genomexportökningen och senare även konsumtionsökningen, stegkapacitetsutnyttjandet. För hela 1978 beräknas industriproduktionen därmed ha stigit med . Denna snabba produktivitetstillväxt har självfallet bidragit tillatt dämpa inflationstakten. Närkapacitetsutnyttjandet stiger kommer ett behov att Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 11 bygga ut kapaciteten genom investeringar att visa sig.En tendens i den riktningenbörjade också uppträda då nedgången i de privata bruttoinvesteringarna,exkl. bostäder, bröts och en uppgång kunde inregistreras för andrahalvåret. Mellan årsgenomsnitten 1977 och 1978 vardet dock en minskning, . För industrin var nedgången något större. För bostadsinvesteringarnas del är detfråga om en tydlig vändning. Snabbakostnadsökningar verkar återhållande på bostadsbyggandets omfattning.Det är därför av stor vikt att kostnadsökningarna inom bostadsbyggandet hardämpats kraftigt. steg kostnader för material, arbetslöner m. m. enligt statistiska centralbyrånsmätningar ungefär hälften så snabbt som 1977.Under andra halvåret dämpades kostnadsökningarna ytterligare.