prop · G203204 · 1978-12-31 00:00:00 — En någorlundabibehållen konkurrensneutralitet mellan olika skogsägarekaiego-rier - stal,kyrka, kommuner, bolag, privata - erfordrar ocksä ett avdragssystem.Möjligheter till självfinansiering genom skogsullag vid fasiigheisförvärveller andra investeringar är av stor vikt för de kombinerade lantbruksföretagensekonomi och utveckling. Delta kan i någon mån tillgodoses i elt system medvärdeminskningsavdrag. Delegationenhar ingående analyserat olika metoder frän både principiella, praktiska ochskogspolitiska utgångspunkter. Denna analys visar atl sambandsmetoden bästuppfyller de krav som måste slällas pä ett framlida skogsbeskatiningssystem.Delegationen har således kommil fram lill att metoden som sådan är godtagbaroch tillstyrker att skogsbeskaltningen utformas i enlighet därmed. Delegationen kan anslutasig lill den föreslagna avdragsprincipen och de angivna ramarna för avdragen.De för anses väl avvägda. Enligt delegationens uppfattning kan inteförenklings- och likformighetskravet tillgodoses bäitre eller drivas längre.Avdragskonstruktionen bör ocksä ha skogspolitiskt positiva effekter.Konkurrensneutralitet och möjlighelerna till självfinansiering torde - såvittkan bedömas - bibehållas eller i viss mån förbättras. Visseriigen kommernaturiiglvis också i fortsättningen önskvärda avverkningar att uppskjutaseller utebli. Orsaken därtill torde dock liksom nu mera vara att hänföra tillde höga marginalskatterna och avgifterna än till självaskogsbeskattningssystemet. Sambandsmetodenförutsätter som nämnts att någon särskild skogsbeskattning inte skall ske närskogen avyttras tillsammans med marken. Eventuell värdeökning påskogenbeskattas inom ramen för realisationsvinstbeskattningen för fastigheten. Genom1976 års ändring av realisationsvinstreglerna skall värdeminskningsavdrag förbl. a. skog återföras indexupp-räknade vid vinstberäkningen. Hela denframräknade vinsten är skattepliktig. I och med detta kan inte längre någraprincipiella erinringar göras mot att skogen innefattas irealisationsvinstbeskattningen. I de fall någon avallernativreglerna kommer till användning vid realisationsvinstberäkningenskail det taxeringsvärde som ingångsvärdet grundas på i princip vara påverkatav större skogsuttag, sparad tillväxt etc. Det är emellertid självklart attalternativreglerna präglas av ganska grova schabloner, ett förhållande som dåocksä kan inverka på skogsbeskattningen. Det finns dock inga bärande skäl attbetrakta skogen pä annat säll än andra komponenter i fastigheten. Schablonernakan ge - det ligger i sakens natur -ojämnheter i beskattningen. Sådana måste åandra sidan accepteras av praktiska skäl. I diskussionen omskogsbeskattningen framförs ibland den meningen att det är fel att överskott iomkostnadsbelopp på mark och byggnader skall minska beskattningen av skogen vidfastighetsavyttringen. Mol sådana tankar mäste emellertid med skärpa invändasatl under loppet av fastighetsinnehavet betraktas hela fastigheten som enenhet (förvärvskälla). Överskott på skogsdelen för balansera underskotl påövriga delar och tvärtom. Det är det åriigen beräknade resultatet på hetaenheten som utgör nettointäkten och som grundar beskattningen. Det kan ansesprincipiellt och teoretiskt riktigt all låta samma förhållande gå igen vidberäkning av vinsten vid avyuringen av enheten. Denna bör vara obruten fram t.o. m. den slutliga avräkningen av resultatet (realisationsvinstberäkningen). Prop.1978/79:204 270 Bakomdetla resonemang ligger också det förhållandet atl den växande skogen bådecivilrättsligt och skatterätlsligt ulgör fast egendom. Detta är f ö. ennaturiig utgångspunkt. Skogens kontinueriiga avkastning är beroende av intebara marken utan också ett visst virkesförråd. För landel i sin helhet gälleratl den äriiga avkastningen om 70-80 miljoner m sk erfordrar, förutomskogsmark, ett totalt och långsiktigt bestående grundförråd av skog (produktionskapital)om 2-2,5 miljarder m sk. Förvarje enskild faslighet gäller visserligen att dess virkesförråd kan varieraoch disponeras inom ganska vida ramar genom avverkning eller sparande avtillväxt. är emellerlid en av skogens speciella egenskaper.Virkesförrådets variationer från tid till annan och från fastighet tillfastighel är just den grundläggande anledningen till att elt syslem medvärdeminskningsavdrag behövs. Denväxande skogens uppenbara karaktär av fast egendom motiverar att den vidfaslighelsavyltring beskattas på samma sätt som fastigheten i övrigt.Sambandsmetoden är alltså frän här redovisade principiella och teoretiskautgångspunkter fullt godtagbar. Sambandsmetoden kan tillskrivas mänga prakliskafördelar. Beskattningen vid fästighetsavyttring överensstämmer med nuvaranderegler. Både skattskyldiga och taxeringsfunklionärer är förtrogna medberäkningsmetoder, erforderliga grunduppgifter, beskattningskonsekvenser etc.Övergången från nuvarande sysiem kan göras både snabbt och smidigt. Enfördel är naturiiglvis att någon uppdelning av erhållet vederiag inte behöver görasi överiåielsehandling mellan vad som belöper pä växande skog resp. mark ochbyggnader. Om skogen beskattas särskilt skulle uppdelningen i mänga fall ledatill skilda uppfattningar med skatteprocesser som följd. Deavgjort störsia fördelarna från praktiska utgångspunkter ligger i deförenklingar som enligt förslaget skulle gälla för avdrag efter avverkningunder innehavsliden. För såväl skattskyldiga som taxeringsmyndigheter är det enuppenbar lättnad att avdragen inte behöver baseras på osäkra uppgifter ochkostsamma utredningar om virkesförråd, tillväxt, avverkningskvantile-ter elc.För avdrag erfordras endasi uppgifter om skogens anskaffningskostnad,eventuella tidigare avdrag och del akluella beskattningsårets skogsinläkt.Samtliga erforderiiga uppgifier bör tämligen enkelt kunna fastställas och lordei de flesta fall vara osiridiga. Förenklingarna av avdragen under innehavstidenfår emellertid i ell kommande system inle motverkas av komplikationer vidavyttring av fastigheten. Sambandsmetoden innebär praktiskt sett ingaförändringar jämföri med nu i avyttringssiluationen och totalt leder metodensåledes till en klar och eftersträvad förenkling av skogsbeskattningen. Sambandsmetodenkräver endast en lag om uppskov, nämligen den som redan finns för realisationsvinster.Lag om uppskov för inläkl av skogsbruk kan däremot undvaras. Det skulle f ö.vara svårt att förena de båda uppskovslagarna. Vadgäller sambandsmetoden ur skogspolitisk synpunkt hävdas ibland att del saknasanledning att beskatta skog som avyttras tillsammans med marken på annat sättän annan avyttring av skog. Detta antyds också i promemorian och kan uppfattassom ett argument mot sambandsmetoden. Bakom tanken ligger tydligen attsambandsmetoden skulle medföra en lindrigare beskattning om skogen följermarken än om den avyttras under innehavet. Detta skulle i sin lur medföra attskogsuttag uppskjuts. Delegationenkan emellerlid inle finna att ett sådant resonemang har någon egentligrelevans. Om skog tas ut under innehavet är iniäkten därav 1978/79:204 271 Sparas i stället samma skog till fastigheisavytiringen fär detanlas all den inkl. eventuell prishöjning påverkar vederlaget för fastighetenmed hela sin värde. Iniäkten av den sparade skogen medför då att realisationsvinstenökar med värdet av skogen. Om skogsutlaget under innehavet lett tillvärdeminskningsavdrag återförs detta uppräknat vid avytiringen av fastighetenoch ökar i motsvarande män realisationsvinsten. Den sålunda större vinsten ärhelt skattepliktig. I och för sig finns alltså inte fog för skogsägaren attspekulera i en lindrigare beskattning om skogen sparas tillfastighetsavyttringen. Som ovan framhållits kan del schablonariade säll påvilket realisationsvinsten beräknas i enstaka fall medföra all värdeökningenav skogen inle blir beskattad fullt ut vid avytiringen. Detla är emellertidinget som gäller speciellt skogen och lorde inte i sig själv inbjuda till attskogen sparas. Förhållandeti sambandsmeioden atl skogen under innehavsliden beskattas under inkomstslagetjordbruksfastighet och vid fastighetsavyttringen under tillfälligförvärvsverksamhel inger inga betänkligheter vare sig principiellt ellerskogspolitiskt. Praktiskt är del en avgjord fördel. Föratl strukturrationalisering och omarrondering i skogsbruket skall kunna fortgåär del nödvändigt att skogsfastigheier omsätts på marknaden. En hårdbeskattning i avyttringssiluationen innebär naturiiglvis minskad benägenhet attavyttra faslighet. Detla bestyrks av den negativa inverkan pä utbudet avskogsfastigheter som skärpning av realisationsvinstreglerna medfört.Möjlighelerna alt skaffa ersättningsfastighet har därmed ytterligare begränsatsoch kan i prakliken sägas vara närmasl obefintliga. Deiegationenhar redan antytt att klyvmetoden måste avvisas som framlidaskogsbeskattningsmetod. Både principiella och praktiska synpunkler lalar molmetoden. Ur vissa näringspolitiska synpunkter är den ohållbar. Underavsnittet om sambandsmetoden har delegationen motiverat uppfattningen att denväxande skogen inte bara civilrättsligt ulan också skaiterättsligt måstebetraktas som fast egendom. Det finns därför inga bärande skäl för att vidfaslighelsavyltring beskatta den växande skogen på annat säll än vad som gällerför fastigheten i övrigt. Skogen ingår som en del i egendomen och vinsten vidavytiringen måste - på samma sätt som de äriiga nettointäkterna underinnehavstiden - beräknas för alla delar i fastigheten gemensamt. Denna vikligaprincip måste upprätthållas, vilket inte sker i klyvmetoden. Omvärdestegring pä skogen vid faslighelsavyltring beskattas som intäkt avskogsbruk kommer vid alla avyiiringar värdestegringen all drabbas föruiom avinkomstskatt ocksä av sociala avgifter. Avgifterna skall egentligen - även omdet inte genomgående kunnai upprälthållas i praktiken -iräffa enbartarbetsinkomster. I klyvmetoden skulle de emellerlid, såvitt inle kompliceradeundantags- eller uppdelningsregler skapas, uttas på en inkomst som inle mer änlill ringa del kan antas härröra frän eget arbete. Detla är enligldelegationens uppfattning stötande och en allvariig olägenhet med klyvmetoden. Ifiera sammanhang har understrukits vikten av alt skogsbeskaltningen blirförenklad. Klyvmetoden uppfyller det kravet bara när det gäller beskattningenunder innehavet. Vid fasiighetsavytiring skulle däremot beskattningen avsevärtkompliceras jämföri med . 1978/79:204 272 Uppdelningenav anskaffningskostnad och erhållet vederiag för fastighel på skog och annaterbjuder många problem och kan leda till olika uppfattningar. Svårigheternablir naturiiglvis särskilt markanta närdet gäller att i samband meddelavytiringar utreda anskaffningskostnaden för skogen på fastigheter somförvärvats och pä olika sätt. Delta är i prakliken enmycket vanlig situation. För skogsbeskattningen måste då olika faktiskaanskaffningsvärden utredas och fördelas. För realisationsvinstbeskattningenkan andra alternativa ingångsvärden komma i fråga och skall i sin lur fördelas.Hela utredningssituationen blir över huvud tagel mycket svårbemästrad. Delskulle föra för långt att i detalj gå in pä alla de utredningsproblem somklyvmeloden för med sig i en mängd olika förekommande situationer. Enligtdelegationens uppfattning ger redan nu redovisade skäl vid handen attklyvmetoden är sä ohanterlig atl den inte kan komma i fräga. Expropriationer,yttre rationalisering etc. kräver i och för sig möjligheter till uppskov medbeskattningen. Det gäller både för realisationsvinst och intäkt av skogsbruk.Särskild skalleberäkning för ackumulerad inkomst aklualiseras också. Omklyvmeloden skulle införas kunde en och samma avyttring leda lill att uppskovmed såväl beskattning av realisationsvinst som intäkt av skogsbruk kunde kommai fråga. Detsamma gäller beträffande ackumulerad inkomst. Såvittkan bedömas skulle särskilt i uppskovsfallen uppstå många svåriösla frågor. Denlag om uppskov med beskattning av intäkt av skogsbruk som föreslås ipromemorian är i flera avseenden oantagbar. Självfallet måste i huvudsak överensstämmelseföreligga mellan rätten till uppskov med beskattning av realisationsvinst resp.intäkt av skogsbruk om problemen över huvud laget skall kunna lösas. Ipromemorian har inte berörts hur frågan om särskild skatteberäkning förackumulerad inkomst skall lösas i fråga om sådan intäkt av skogsbmk som iklyvmetoden skulle uppkomma vid fästighetsavyttring. Enligt 1976 årslagstiftning för reglerna om särskild skatteberäkning tillämpas för realisationsvinsti de s. k. tvängsfallen. För intäkt av skogsbruk måste i likhet med vad somgällde före reglerna fö tillämpas vid alla avyiiringar.Delegationen konslaterar att promemorians förslag om klyvmetoden i dettaavseende är ofullständigt utformat. Deallvariigasie erinringarna mol klyvmeloden gäller dock den betydande skatleskärpningsom i de flesta fall skulle uppkomma vid faslighelsavyltring. Uppkommen skogsinläktskulle som nämnts drabbas inte bara av inkomstskatt utan ofta också av socialaavgifter. Delegationen har tidigare i utlåtandet framhållit att 1976 årsskärpning av realisationsvinstreglerna medfört ett betydligt minskat utbud avjord- och skogsbruksfastigheter. Del har i sin tur också inneburit attmöjligheterna att anskaffa ersättningsfastighet väsentligt försvårats. Den ytteriigareskärpning av beskattningen som skulle följa genom klyvmetoden kan befarasmedföra att omsättningen av skogsfastigheter nära nog helt avstannar.Konsekvenserna för generationsväxlingar, siorieksrationalisering, omarrondering,viljan till frivillig uppgörelse om markavyitring för olika allmänna ändamålosv. ligger i öppen dag. Delegationenhar med oro uppmärksammat den negativa utvecklingen beträffande omsättningen avjord- och skogsbruksfastigheter. Att utvecklingen till stor del orsakas av denskärpta beskattningen vid fasiighetsavytiring är uppenbart. Delegationen anseratt någon form av ålgärder måste vidtas för att förbättra situationen.Klyvmetoden är mot denna bakgrund helt oacceptabel eftersom den skulle medföraän hårdare beskattning. 1978/79:204 273 Övergångenfrån nuvarande skogsbeskatiningssystem till klyvmeloden skulle - i vart fall jämförimed sambandsmetoden - innebära beiydande komplikationer. Del är ytteriigare ensvaghet hos klyvmeloden. Delegationen har funnit alt klyvmeloden redan avandra skäl inte kan ligga lill grund för en framtida skogsbeskaitning och delsaknas därför anledning alt närmare gå in på de föreslagnaövergångsbestämmelserna. Delegationenhar som framgått den beslämda uppfattningen att klyvmetoden inte kan läggas lillgrund för lagstiftning. SISUhar anledning alt diskutera skogsbeskatlningsfrågorna från två olikautgångspunkter. Vi utgör gemensaml forum och remissinstans, dels för bolagsskogsbrukei,dvs. skogsindustrin som skogsägare, dels för den helt dominerande avnämaren förutbudet av industrivirke på den öppna marknaden. Bolagensinnehav utgör ca 25 96 av den totala skogsmarken, av vilket huvuddelen fallerunder . Endasi en iredjedel av de privata skogsbolagensvirkesbehov kan emellerlid läckas från egna skogar. Siffran är ett medeltal medstora variationer. Resten av råvaran köps i olika former från ochandra allmänna skogar saml - drygt hälften av hela behovet - från privaiskogsbrukei. Skogsskatternareglerar stora värden i de skogsägande företagens ekonomi och inverkardirekt påderas villkor och resultat. har följaktligen etl klart intresse av ettrimligt skatteuttag samt enkla och rättvisa bestämmelser vad gäller inkomst frånskogsbruk. Med del ovan sagda vill vi ocksä erinra om att utbudet fränprivatskogsbruket är en avgörande faktor för industrin samt dess planering avvolym och produktinriktning pä kort och lång sikt. Utbudet styrs i mycket höggrad av skatternas tyngd och utformning, inte bara vad avser del allmännaskattesystemet utan även beskattning av inkomsi från skogsbruk. Detär uppenbart att de skogsskalteregler som är föremål för översyn måsteutformas i samklang med övriga näringspolitiska styrmedel. har fränolika häll i diskussion om skogsbeskattningen framhållits att etl"neutralt" skattesystem borde eftersträvas. Med "neutralt"har då menats alt systemet inte skulle medföra att skogsägaren med hänsyn lillskatteeffekterna valde en annan avverkningspolilik eller skogsvärdspolitik i övriglän som motsvarade det ur rent skoglig synpunkt bästa skötselprogrammet. Dettavore givetvis en ideallösning. Dessvärre för man erfarenhetsmässigt konstateraatt detta i prakliken är etl sväruppnåeligt mäl. Beskattningen av inkomsi frånskogsbruk, sammantagen med skatterna i övrigt, påverkar oundvikligenskogsägaren - i avverkningsfrämjande eller avverkningshämmande riklning. Införett sådant konstaterande förordar utskottet etl system som i sig stimulerarutbudet så länge detta är förenligt med skogsvårdslagen. I vart fall förbeskattningen av inkomst från skogsbruk ej verka hämmande pä denavverkningsintensitet som åsyftas med nämnda skogspolitiska mål. Somframhållits i departementets promemoria ärde nuvarande reglerna för skogsbeskatiningenkrångliga och kostnadskrävande att rätt tillämpa för såväl den skatiskyldigesom myndigheten. Många skogsägare har ej kunnat sätta sig in i reglerna. Detnuvarande systemet medverkar ej heller till rättvisa och jämlikhet ibeskattningen. Enligt SISUs uppfattning är tiden 18Riksdagen 1978/79. Prop.1978/79:204 274 mogenfören reform av ifrågavarande beslämmelser. Vi kan också acceptera alldepartementets nu redovisade arbeie, till de delar vi nedan förordar, läggs lillgrund för ny lagstiftning. Ipromemorian redovisas två förslag, sambandsmeioden och klyvmeloden. Vi anseralt sambandsmetoden bäst uppfyller de önskemål som kan uppställas för ettenkelt och rättvist skattesystem, varför detta förordas. Klyvmetoden är enligtvår uppfattning förenad med flera komplikationer. Enligtklyvmetoden skall vid avyttring av fastighet skogen behandlas för sig ochintäkten tas upp som inkomsi av jordbruksfastighet, medan resten reavinstbeskattas.Som skäl för delta anför utredningen all åtskilligt lalar för atl värdeökningpå skog bör beskattas lika oavsett om den realiseras elleri samband med fästighetsavyttring. Utredningen menar att förmånligare avdragsberäkningvid fästighetsavyttring kan få en avverkningshämmande effekt. Även om SISUinte är främmande för att sädana skattemässiga överväganden kan förekomma blandenskilda skogsägare är del vår uppfattning, att effeklen av sådana uppskjutnaavverkningar är ringa i förhällande till det samlade utbudet av gagnvirke.Utredningen säger, att argumentet för skattefria värdestegringsvinster förlorati bärkraft och gör jämförelser med maskiner och varulager, där värdestegringbeskattas. Jämförelsen håller inte. Maskiner och varulager har en kortomloppstid, medan omloppstiden för skog för slora delar av landet överstiger100 år. Klyvmetodenbygger vidare pä antagandet atl det föreligger en klar ekonomisk gräns mellanmark- och skogsvärde som berättigar till åtskillnad mellan mark ochvirkesförråd vid beskattning i samband med försäljning. I själva verketföreligger icke en sådan skillnad. Om en skogsägare t. ex. deltar i utbyggnadenav en samfälld väg varigenom medelavständet till bilväg inom fastighetenminskar, ökar detta värdet på virkesförrådet i mycket hög grad under det attmarkvärdet icke nämnvärt påverkas. Eftersom en del av markanläggningskoslnaden(överhuvud) icke alls fär göras lill föremål för värdeminskningsavdrag underinnehavstiden och återstoden endast får avskrivas med 5 96 om år, är detsannolikt atl markanläggningskostnaden över huvud taget icke kan göras tillföremål för kvittning vid tillämpning av klyvmetoden. Exemplen kan flerfaldigasmen del här givna exemplel torde räcka föratt belysa sambandet ibeskattningshänseende mellan markanläggningar och andra byggnationer, å ena,samt skogsvärdet å den andra sidan. Avde i utredningen intagna räkneexemplen kan man få det intrycket, attklyvmetoden inte skulle beskatta skogen härdare än sambandsmetoden. Beräkningarsom låtit utföra med utgångspunkt från förhållandena i mellersta Norriandvisar, att klyvmetoden kommer att beskatta skogsbruket avsevärt härdare änsambandsmetoden. SISUvill i detta sammanhang erinra om att rotvärdet av skog i stora delar av detinre stödområdet är lågt och labilt. Varje åtgärd, som medför kostnadsökningarför skogsbruket i gemen drabbar stödområdena extra hårt med härmed följandeeffekt på sysselsättningen. Dåklyvmetoden dessutom, enligt vår uppfattning, skulle medföra betydandetillämpningsproblem - och därmed direkt motverka syftet med en skattereform -bör den ej läggas till grund för fortsatt diskussion. 1978/79:204 ... 275 Styrelseninslämmer i uttalandet i promemorian alt senare ärs skalle- ochavgiftshöjningar gjort den lidigare föreslagna kontantmetoden mindre acceptabel.Någon form av värdeminskningsavdrag, åtminstone under de försia innehavsären, lordevara nödvändig. Ipromemorian föreslås atl värdeminskningsavdrag medges medupp lill 60 96 av anskaffningsvärdet på skogen (ursprungligt ingångsvärde ökatmed aktiverade skogsplanteringskosinader) när detta väl blivit fastställt.Detta gäller för såväl sambands- som klyvmetoden. Styrelsen finner att dettasystem torde tillgodose behovet av avdrag, särskilt i verksamhetensinitialskede, och således förhindra beskaUning av kapitaluttag av skog,som en konsumtion av hela ingångsvärdet - trots all virkesförrådet påfastigheten även vid viss avverkning hälls pä grund av tillväxt -förhindras. Styrelsenställer sig också positiv till förslaget atl värdeminskningsavdraget direktkopplas till intäkten av skogsuttag och inte som görs beroende av storlekenav kvarvarande skogs värde alternativt volym. Härigenom uppnäs den avseddaförenklingen av skogsbeskattningen . Den nu vid yrkanden omvärdeminskningsavdrag sä besväriiga bevisningen av storleken av skogensverkliga värde/volym efter varje avverkning undviks helt. Enligtstyrelsens mening har de båda redovisade metoderna för skogsbeskattningen bådeför- och nackdelar. För klyvmetoden talar, att den innebär skatlemässigneutralitet - bortsett från den av skattelindringsskäl betingadeindexuppräkningen av viss del av skogens ingångsvärde - mellan avverkningarunder innehavandetiden och avyttring av skog tillsammans med marken. Motivetför spekulativa fastighetsförvärv är mindre vid klyvmetoden änsambandsmetoden, eftersom del samlade skogsinnehavei som nämnts i principbeskattas lika oavsett i vilken omfattning del avverkats och säljs under innehavandetideneller avyttras tillsammans med marken. Mot klyvmeloden talar att den urpraktisk synpunkt i många avseenden förefaller vara svårhanteriig. Det gällerframför allt alla de samordnings- och utredningsproblem som uppstår vid delavytiringar,markupplåtelser etc. Övergången från nuvarande system erbjuder också speciellaproblem med krav på särskilda övergångsbestämmelser. Sambandsmetoden synes däremoiha vissa praktiska fördelar. Den innebär ingen ändring i väsentliga hänseendenmot nuvarande skogsbeskattningsregler. Uppdelning på skog för sig och mark ocheventuella byggnader för sig behöver inte ske vid avytiringen. Sambandsmetodenär enklare och kan lillämpas utan att en rad komplicerade övergångsbestämmelserbehöver införas. Sambandsmetoden innebär dock krav pä kompletterande regler somneutraliserar möjlighelerna till vinster vid spekulativa fastighelsförsäljningar. Medhänvisning till vad som anförts anser styrelsen alt övervägande skäl talar för atlsambandsmetoden läggs till grund för beskattning av skogsbruk. Samfundetdelar uppfattningen atl skogsbeskattningen bör reformeras särskilt i syfte attförenkla reglerna för beräkning av avdrag pä grund av Prop.1978/79:204 276 Därvid bör målsättningen vara atl skogsbeskattningenendast skall iräffa den verkliga skogsproduktionen, dvs. tillväxten av skog underinnehavstiden, men däremot inte avverkning som innebär kapitaluttag.Beskattningen bör vidare utformas så att den inte hämmar benägenheten hosskogsägarna att avverka skogen i en med hänsyn till skogsförhällandena normaltakt och fortlöpande vidta ålgärder för älervMxt.