prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — lill vård utom anstalt. Detta innebär en begränsning avövervakningstiden i förhällande lill vad som gäller. Enligt 29 kap. 12 S BrBskall nämligen vården utom anstalt i allmänhel pågå under en sammanhängande lidav . En konsekvens av den föreslagna övergångsbestämmelsen är atlungdomsfängelse skall förordnas att upphöra i fräga om den, som vidikraftträdandet redan har varit föremål för vård utom anstalt under etl år. Det är angeläget att alla lillfällen las till vara altefter ikraftträdandet undanröja en pågående ungdomsfängelsepåföljd. I fjärdestyckel har därför med avseende pä den som dömts till ungdomsfängelse tagils införbud mot tillämpning av 34 kap. 1 S 1 BrB i fråga om brott som har begåttsefter ikraftträdandet och av 34 kap. I 8 2 BrB pä annat sätt än genom ådömandeav böter eller disciplinstraff. Atl lillämpning av 34 kap. 1 8 1 BrB blirtillåten endast beträffande brotl begångna före ikraftträdandet torde leda tillatl beslut enligt 34 kap. 8 S andra stycket BrB om äterinlagning i anstalt inteblir aktuellt efter ikraftträdandet. Om den som redan har överförts till vårdutom anstalt vid lagföring för brotl begånget före ikraftträdandet anses intekunna undgå nytt frihetsberövande, bör ungdomsfängelsepäföljden undanröjas. Isammanhanget kan påpekas atl möjligheten för ungdomsfängelsenämnden att enligt29 kap. 9 S BrB ålerinta den dömde i anstalt på grund av misskölsamhet inteformellt upphör vid ikraftträdandet. Som en yttersta sanktion mot misskölsamhetunder vården ulom anstalt bör denna möjlighet stå öppen. Däremoi ligger ilinje med övergångsregleringen i övrigt alt äterinlagning, som i realiteten grundaspå ny brottslighet - vilket är del i prakliken vanliga fallel - inle börbeslutas av ungdomsfängelsenämnden. Vid ny brottslighet får i stället väckasåtal. Det bör slutligen uppmärksammas atl det föreslagna förbudet mottillämpning av 34 kap. 1 S 1 BrB får till följd att bestämmelsen omälalsunderlåtelse i 20 kap. 7 8 2 kan tillämpas endast ifräga om brott som har begåtts före ikraftträdandet. Enligt de föreslagna övergångsbestämmelserna kommer detunder en övergångstid atl kvarstå vissa arbetsuppgifter som enligt nuvarande bestämmelserankommer på ungdomsfängelsenämnden. Dessa uppgifier bör under början avavvecklingsperioden allljäml handhas av ungdomsfängelsenämnden och därefter,från och med den dag som regeringen bestämmer, överföras påkriminalvårdsnämnden. En bestämmelse härom har tagits in i femte stycket. 8.2 Förslaget till lag om ändring i 29 kap. 2 § Reglerna i 29 kap. 2 8 tredje-femte styckenarättegångsbalken angående de fall, då mer än en omröstning skall företasrörande påföljden, bygger på tanken att särskilda omröstningar kan varaerforderliga, när det råder 1978/79:212 87 delade meningar huruvida annan påföljd än straff skalltillgripas. Framkommer t.ex. under överläggningen både uppfattningen attskyddstillsyn skall ådömas och uppfaltningen att skyddstillsyn med förordnandeenligt 28 kap. 3 8 BrB om behandling ianstalt skall väljas, skall f n. båda dessa meningar - var för sig - bliföremål för särskild omrösining före eventuellt erforderlig omröstning omstraff Ofr Iredje stycket). Skälet härför är att de röstande bör fä laslällning lill elt i sina huvuddrag (jfr däremot beträffande särskildaföreskrifter Oärde stycket) slutligt utformat skyddslillsynsalter-nativ, innanomrösining om straff kommer i fräga. Samma skäl (alar för särskild omrösiningbeträffande mening som innebär atl skyddstillsyn i kombination med fängelseenligt 28 kap. 3 8 BrB i den nu föreslagna lydelsen skall ädömas. Det finnsanledning att anta att en sådan ordning främjar strävandena mot kortarefängelsestraff i de fall där ett frihetsberövande anses ofrånkomligt. Haralternativet skyddstillsyn jämte fängelse vunnit, bör längden avfängelsestraffet - vid behov - därefter bli föremål för särskild omröstning. Ienlighet med det anförda har ändringarna i paragrafen utformats. 29 kap. 3 § F.n. gäller (prop. 1964: 10 s. 150) vid särskildomröstning om mening enligt vilken i skyddsiillsyn skall ingå behandling ianstalt eller päföljd skall kombineras med böter att ingen mening kan anseslindrigare än annan. Det har inte ansetis nödvändigt att i paragrafens tredjestycke uttryckligen nämna detla. Vid påföljdskombinalionen skyddstillsyn jämtefängelse ställer sig saken nägot annorlunda. Det faller sig inte likanaturligt all i svårhetsgrad jämställa påföljden skyddstillsyn ochkombinationen skydds-tillsyn jämte fängelse. De nämnda alternativen bör dock iomröstningshänseende behandlas som likställda. Ett motsatt betraktelsesättskulle bryta den systematik som finns i omröstningsreglerna och bl. a. ledalill att kombinationen av skyddstillsyn och fängelse skulle anses som svårareän enbart fängelse. För att undvika oklarhet pä denna punkt bör i paragrafenultryckligen anges att den nämnda påföljdskombinationen i svårhetsgrad är likställdmed villkorlig dom, skyddstillsyn, internering och förordnande om överlämnandetill särskild vård. Den valda lösningen får bl. a. till följd att fängelseoavsett straffets längd inte är svårare än kombinationen skyddsiillsyn ochfängelse. Om omröstningen leder till atl skyddstillsyn jämle fängelse skallådömas, är det en särskild fråga hur längden av fängelsestraffet skallbestämmas. Härvid får skyddstillsyn i förening med ett kortare fängelsestraffanses lindrigare än skyddstillsyn i förening med ett längre fängelsestraff. 51 kap. 25 § Paragrafen innehåller förbudet för hovrätt mot ändring avdom lill den tilltalades nackdel i anledning av talan, som har fullföljts avden tilltalade Prop.1978/79:212 88 eller av åklagaren till hans förmån. Genom en hänvisning i55 kap. 15 8 första stycket är förbudet tillämpligt även ihögsla domstolen. F. n. föreskrivs i andra meningen att hovrätten, om dentilltalade av underrätten har dömts lill fängelse, fär förordna om villkorligdom, skydds-tillsyn, ungdomsfängelse, internering eller överlämnande tillsärskild vård, så ock jämte villkorlig dom, skyddstillsyn eller överlämnandelill värd enligl barnavårdslagen döma lill böter. Vidare sägs i tredje meningenatt, om underrätten har meddelat förordnande som sagls, hovrätten fär dömatill annan påföljd. Regleringen bör nu ändras så - förutom att ungdomsfängelseutgär - alt kombinationen av skyddsiillsyn och fängelse jämställs med de redannämnda påföljderna och påföljdskombinalionerna. Hovrätten skall alltså ianledning av den tilltalades talan t. ex. kunna ändra ett fängelsestraff,oavsett straffets längd, till skyddsiillsyn jämte fängelse. 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1963:197)om allmänt kriminalre gister Bestämmelserna om ungdomsfängelse och om förordnande ombehandling i anstalt i dom på skyddstillsyn har utmönstrats ur lagen. Den nyamöjligheten atl enligl 28 kap. 3 S BrB kombinera skyddstillsyn med fängelseomnämns inte särskilt. Härav följer att registrering och utlämnande avuppgifter angående dem som har dömts till en sådan påföljdskombination skallfölja vanliga regler för skyddsiillsyn och fängelse. I 10 och 11 88 har dock ensärregel för fängelse som har ådömts enligl 28 kap. 3 8 BrB införts. 10 och 11 §§ I paragraferna, som reglerar efter vilken tidregistemtdrag till domstol och andra myndigheter resp. till enskilda intelängre skall innehålla uppgift om ådömd påföljd, har särskilda beslämmelsertagits in för fängelse som har ådömts enligt 28 kap. 3 8 BrB. Dessa innebär attanteckning om en sådan påföljd skall följa reglerna för skyddstillsyn. Ävenfängelse som med slöd av 34 kap. 6 8 BrB ådömts enligl 28 kap. 3 8 BrB skallomfattas av särregleringen. 8.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1965:94) ompolisregister m. m. I paragrafen har - på samma sätt som i lagen om allmäntkriminalregister - tagits in en särskild beslämmelse för fängelse som harådömts enligt 28 kap. 3 5 BrB. 1978/79:212 89 8.5 Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Av de föreslagna övergångsbestämmelserna lill ändringarnai BrB framgår att möjligheten att, efter ikraftirädandet, enligt 29 kap. 9 SBrB ålerinta den som har dömts till ungdomsfängelse i anstalt inte formelltskärs av, fastän något praktiskt behov härav knappast förulses. Som en följdhärav föreskrivs i övergångsbestämmelserna till ändringen i rättsbjälpslagenalt äldre beslämmelser fortfarande skall gälla i fråga om den som har dömtstill ungdomsfängelse före ikraftträdandet. 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:202) omberäkning av straff tid m. m. Vad som sägs om fängelse i denna paragraf, liksom i lageni övrigt, gäller även för sådant fängelsestraff som enligt 28 kap. 3 8 BrB iförslaget har ädömts jämte skyddstillsyn. F. n. gäller atl dom på fängelse, ungdomsfängelse ochinternering får verkställas, om den dömde inte inom föreskriven tid harfullföljt talan i målet såvitt angår den ådömda frihetsberövande påföljden,utan hinder av att åklagare eller målsägande har fullföljt talan mot domen. Attden dömde själv har fullföljt talan mot domen i annan del än beträffande denädömda påföljden fängelse, ungdomsfängelse eller internering, t.ex. angåendeförverkande eller förvisning, utgör inle heller hinder mot verkställighet. Dendömde kan t. o. m. föra talan mot annan päföljd som har ådömts honom i målet änden frihetsberövande utan alt detta hindrar verkställighet av denfrihetsberövande påföljden (jfr prop. 1964: 76 s. 21, 76-77 och 80). Iparagarafen har endast den ändringen gjorts atl ordet "ungdomsfängelse"har utgått. Beträffande den som har dömts till skyddstillsyn jämte fängelseenligl 28 kap. 3 S BrB i förslaget för en viss gärning innebär paragrafen atlfängelsestraffet fär verkställas bl. a. i det säkerligen sällsynta fallet attden dömde varken har fullföljt talan mot bedömningen av gärningen (jfr NJA 1970s. 436) eller mot fängelset, men däremot mot skyddstillsynen. Som har framgått av specialmotiveringen till 38 kap. 1 8BrB avges nöjdförklaring av den som har dömts lill skyddsiillsyn jämte fängelseenligl 28 kap. 3 8 BrB i dess föreslagna lydelse enligl två skilda regelsystem,ett för skyddsfillsynen och ett för fängelset. Nöjdförklaring avseende fängelsestraffetregleras i denna lag. Prop.1978/79:212 90 1 denna paragraf har ordet "ungdomsfängelse"strukits. Innebörden av paragrafen för den som har dömts till skyddsiillsynjämle fängelse enligt 28 kap. 3 8 BrB i förslagel är atl fängelsedelenomedelbart blir verkställbar, om den dömde avger nöjdförklaring belräffandeden. Någol krav på alt domen även såvitt gäller skyddstillsyn genomnöjdförklaring eller eljest har vunnit laga kraft mot den dömde ställs alllsåinte. 20 och 21 §§ Ändringarna i dessa paragrafer har föranletls av sänkningenfrån fyra lill i 26 kap. 6 8 BrB av minimitiden för verkställighetav fängelsestraff, dvs. den lid före vilkens utgång villkorlig frigivning intefår ske. Ändringen i denna paragraf är en följd av de föreslagnaändringarna i BrB atl villkoriigt medgiven frihet skall kunna förklarasförverkad endast delvis (jfr 26 kap. 19 och 23 8§ samt 34 kap. 4 8 BrB). Den sänkta minimitiden för erhållande av villkorligfrigivning från i 26 kap. 6 8 BrB skall tillämpasomedelbart efter lagändringens ikraftträdande. Till ändringen i lagen omberäkning av strafftid ni. m. bör därför fogas en övergångsbestämmelse sommedger att straff-lidsresolution i vissa fall kan utfärdas med tillämpning av20 och 21 SS i den nya lydelsen redan före iremänadersregelns ikraftlrädande.Det gäller här främst fall då den dömde kommer att kunna friges villkorligt medstöd av tremånadersregeln så snart den har trätt i kraft. 8.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203)om kriminalvård i anstalt Under punkt 3 har tagits in samma regel som i femtestycket i punkl 4 i förslagel lill övergångsbestämmelser till ändringarna iBrB. 8.8 Förslaget till lag om ändring i passlagen(1978:302) Passlagen (1978: 302) har ännu inte trätt i kraft. Säskall ske den dag som regeringen bestämmer. Detta bör gälla även den nuföreslagna ändringen. 1978/79:212 91 Jag hemställer all lagrådets yttrande inhämtas överförslagen till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi lagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten atl utbekomma allmännahandlingar, 4. lag om ändringi lagen (1963: 193) om samarbete med , , och Norgeangående verkställighet av straff m. m., 5. lag om ändringi lagen (1963: 197) om allmänl kriminalregister, 6. lag om ändringi lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, 7. lag om ändringi lagen (1964:450) om åtgärder vid samhällsfariig asocialitet, 8. lag om ändringi lagen (1964: 542) om personundersökning i brottmål, 9. lag om ändringi lagen (1965: 94) om polisregister m. m., 10. lag om ändringi lagen (1966: 293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall, 11. lagom ändring irättsbjälpslagen (1972:429), 12. lag om ändringi lagen (1973: 18) om disciplinstraff för krigsmän, 13. lag om ändringi lagen (1974: 202) om beräkning av strafftid m. m., 14. lag om ändringi lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt, 15. lag om ändringi lagen (1974:515) om ersättning vid frihetsinskränkning, 16. lag om ändringi passlagen (1978: 302), 17. lag om ändringi lagen (1978: 801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet. Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. Prop.1978/79:212 92 Bilaga I Utredningens sammanfattning av betänkandet I direktiven för ulredningen förutsätts attungdomsfängelse skall avskaffas. Uiredningens uppdrag avser i försia hand atlundersöka vilken eller vilka påföljder som skall kunna tillämpas i stället förungdomsfängelse och atl föreslå de ändringar i påföljdssystemel som ärpåkallade av atl ung-domsfängekse avskaffas. Vissa riktlinjer för uiredningensarbete har angetts i direktiven. Det uttalas nämligen där att avskaffandet avungdoms-ftingelse inte får leda lill ökade frihetsberövanden för den kategoriav lagöverträdare som berörs av reformen. Tvärtom bör utredningens förslagsyfta lill en förskjutning av tyngdpunkten pä andra kriminalvårdande åtgärderän frihetsberövande. Utredningen bör således bl.a. undersöka i vad månungdomsfängelse kan ersättas med skyddsiillsyn. I betänkandets kapitel 2 redovisas hur ungdomsfängelsetillämpats i olika avseenden. En mera utförlig redovisning återfinns i debilagor som fogats till belänkandet. 1 bilaga I redovisas således enundersökning av domstolarnas och ungdomsfängelsenämndens praxis. Bilaga 2innefattar en redogörelse för anstaltsvårdens utformning ochverkslällighelspraxis. I bilaga 3 slutligen finns vissa uppgifterom ungdomsfängelseklientelet.Dessa uppgifter avser atl med utgångspunkt från förhållandena kompletteravissa uppgifter i en av utvecklingsenhet publiceradrapport med titeln . Sammanfattningsvis kan sägas följande om tillämpningen avungdomsfängelse. Samtliga ungdomar som dömts lill ungdomsfängelse har hafttidigare kriminell belastning. har kriminaliteten varit långvarig ochomfattande. Mänga av de dömda har tidigare dömts till skyddstillsyn en ellerfiera gånger, ibland i förening med anstaltsbehandling. Flertalet har underlängre tid varit föremål för vård enligl barnavårdslagen och många har därvidvarit berövade friheten i form av intagning i ungdomsvårdsskola. Till grundför domen på ungdomsfängelse ligger allvarlig och omfattandebrottslighet. När det gäller brottslighetens art intar förmögenhetsbrotten enhelt dominerande ställning. Det stora flertalet av de dömda återfaller i brottnågon gång , ofta i samband med rymning eller permissionfrän anstalt. Återfallsfrekvensen är högre för ungdomsfängelse än för någonannan påföljdsform. Verkställigheten av ungdomsfängelse måste med hänsyn till klienteletssammansättning till stor del ske i slutna anstalter och i en del fall ägerverkställigheten rum också i anstalter som är avsedda för ett särskiltsvårbehandlat klientel, t.ex. Kumla. De som döms till ungdomsfängelse har vidsidan av den omfattande kriminaliteten merendels svårartade sociala problem,såsom missbruk av alkohol eller narkotika, psykiska besvär, eftersattutbildning, med läs- och skrivsvårigheter som följd, avsaknad avyrkeserfarenhet m. m. I kapitel 3 redovisas bl.a. lagstiftning och praxisbeträffande andra påföljder som enligt nuvarande ordning kan tillämpas för ungalagöverträdare, nämligen fängelse, skyddstillsyn och överlämnande lill vårdenligt barnavårdslagen. Prop.1978/79:212 93 Utredningens allmänna överväganden återfinns i kapitel 4. 1 avsnill 4.1 redovisas under rubriken de grundläggande motiven föruiredningens förslag till en ny påföljd i frihet med benämningen lillsynsdom.Det grundläggande innehållet i den nya påföljden uigörs av intensivövervakning. När det av särskild anledning erfordras för alt motverka återfalli brotl, kan påföljden förenas med föreskrift för den dömde att vistas ifrivårdshem. Vidare kan påföljden förenas med ett kortvarigt frihetsberövande,när sådani är påkallat av hänsyn till allmän laglydnad. Tillsynsdom skallsåledes förekomma i tre olika former, tillsynsdom med enbart intensivövervakning, tillsynsdom med föreskrift om frivårdshem samt lillsynsdom medförordnande om intagning i anstalt. Tillsynsdom kan inte införas utan alt delta får vissakonsekvenser för påföljdssystemel i övrigt och särskilt för den nuvarandefrivärdspäföljden skyddstillsyn. Härtill kommer alt vissa av de moliv somligger till grund för avskaffandet av ungdomsfängelse kan åberopas också tillstöd för ändringar med avseende på skyddslillsynens utformning. Dessa frågordiskuleras närmare i avsnitt 4.2 som erhållit rubriken . Utredningen föreslår all skyddsiillsyn ersällsmed tvä nya påföljdsformer, båda inordnade i den nuvarande påföljden villkorligdom. De nya påföljdsformerna kallas villkorlig dom med övervakning resp.villkorlig dom med stödåtgärder och skall förekomma vid sidan av den nuvarandevillkorliga domen som helt saknar verkslällighetsinnehäll. Avsnitt 4.3 har erhållit rubriken . Här redovisas först grunderna för de förslag tilländringar i fräga om fängelsestraffets utformning som närmasl är föranledda avdirektivens krav att avskaffandet av ungdomsfängelse inte får leda lill längrefrihetsberövanden för den kategori unga lagöverträdare som berörs av reformen.Utredningen föreslår bl.a. en beslämmelse som medger straffnedsällning förlagöverträdare under saml inskränkning i fängelsestraffetstill-lämplighet för ungdomar i åldern . Vidare diskuteras mot bakgrund av utredningens förslagtill påföljder i frihet hur den kriminalvård i frihet som kan anordnas efterett fängelsestraff bör vara utformad och vilka regler som bör gälla förfrigivning från fängelse. Utredningen föreslår att förtida frigivningskall kunna ske antingen som verkslättighet utom anstalt, varvid liden förvistelsen utanför anstalten skall avräknas frän straffet, eller som vikkoHigfrigivning, varvid strafftid liksom nu inte avräknas. De olika förslagen redovisas mera ingående i kapitel 5-7.I kapitel 8 redovisas förslag till övergångsbestämmelser samt diskuteras frågorav betydelse för ett genomförande av förslagen. Specialmotivering till vissabestämmelser i lagförslaget återfinns i kapitel 9. I betänkandet redovisas enbart de förslag till ändradlagstiftning som berör . I bilaga 4 redovisas förslag till en nyfrivårdsförordning samt till ändringar i annan lagstiftning. Det torde numera vara en allmän uppfattning altfrihetsberövande påföljder generellt sett är till skada för de personer somutsätts för dem, genom att de lätt kan befästa eller förstärka en kriminelllivsföring. Prop.1978/79:212 94 straff bör därför undvikas så långt det är möjligt ochsamhällets insatser för att avhålla lagöverträdare från fortsall brottslighetbör i första hand inriklas på positiva ålgärder i syfte atl komma till rättamed sådana sociala missförhållanden som kan stå i samband med kriminaliteten.Särskild återhållsamhet bör iakttas närdet gäller atl beröva unga personerfrihelen. De här anförda synpunkterna har under en följd av år legal till grundför en utveckling inom rättspraxis mot en alltmera begränsad, tjllämpning avfrihetsberövande påföljder, vilken inte minsl kommit alt gälla unga lagöverträdare.Det är emellertid angeläget att även genom lagstiftningsåtgärder försöka altytterligare inskränka frihetsstraffens tillämpningsområde i synnerhet förungdomar. Om kriminalvård i frihet till någon del skall kunnaersätta ungdomsfängelse, mäste värden i frihet enligl utredningens uppfattningutformas pä sådant sätt att den dels framstår som en för lagöverträdaren merakännbar reaktion än den nuvarande skyddsiillsynen och dels blir bättre ägnadatt motverka brott . Denna uppfattning grundas på denomständigheten att domar på ungdomsfängelse i många fall innefattat såallvarlig brottslighet att en kännbar reaktion av hänsyn lill allmän laglydnadframslåtl som nödvändig. Vidare har ungdomsfängelse så gott som alltidföregåtts av ell flertal samhällsingripanden i anledning av lidigare omfattandebrottslighet och valel av ungdomsfängelse har därför ofta haft sin grund i altdomstolen funnit del angeläget att genom frihetsberövandel i vart falltillfälligt förhindra nya återfall i brott. De här återgivna övervägandena ligger till grund förutredningens förslag till den nya påföljden tillsynsdom. Såsom sagtsutgörs det grundläggande innehållet i tillsynsdomen av intensiv övervakning.Enligt utredningens mening bör en tillräckligt intensiv övervakning kunnaframstå som ett så allvarligt ingrepp i den dömdes frihet att den tillgodoseräven högt ställda allmänprevenliva krav på en kännbar reaktion. Vidare börverkställigheten av en sådan övervakning utformas på ett sådant sätt atl den ivart fall försvårar fortsatt brottslig verksamhet sä länge övervakningen pågår. Det senasi sagda släller slora krav påverkställigheismyndigheten. Om fortsatt brottslighet skall kunna motverkas,trots atl den dömde inte är föremål för den massiva kontroll som ettfrihetsberövande innebär, måste verkställighetsmyndigheten hanoggrann kännedom om den dömdes förhållanden. Delta krav förutsätter altövervakningen i allmänhet innefattar uppsökande verksamhet. Vidare torde del imånga fall bli nödvändigt att flera personer engageras i sammaövervakningsuppdrag. En effektiv övervakning förutsätter också alt det ställsstränga krav på den dömde när det gäller dennes skyldighet att upprätthållakontakt med verkställighetsmyndigheien. Dessa krav som till en början i regelbör innefatta skyldighet atl hålla daglig kontakt bör vara tydligt angivna i enför den dömde utfärdad föreskrift. Det är således viktigt atl den dömde fårklart för sig vad han måste iaktta. Det är också vikligt att föreskriftenframstår som allvarligt menad. Delta betyder att de krav som ställs på dendömde måste upprätthällas med fasthet och att sanktionsåigärder, ytterst i formav frihetsberövande, måste tillgripas gentemot den som inte uppfyller kraven.Tillsynsdomens kontrollfunktion beskrivs i avsnitt 5.7. Av det som sagts framgår att tillsynsdom i första handskall tillgodose en kontrollfunktion. Liksom skyddstillsyn skall påföljdenemellertid också ha en hjälpfunktion. Detta är självklart och viktigt medhänsyn till alt tillsynsdomen till största delen kommer att tillämpas medavseende på lagöverträdare med svårartade sociala problem. Om påföljden i någrafall 1978/79:212 95 skall kunna bidra till en mera varaktig anpassning isamhällel och inle enbart motverka återfall i brott under själva påföljdstiden,mäsle de dömda inom påföljdens ram kunna erbjudas stöd söm kan hjälpa dem attkomma lill rätta med sina problem. Frågor som rör hjälpfunktonen diskuteras iav .snitt 5.6. 1 avsnill 5.1 redovisas närmare i vilka fall ulredningenanser alt tillsynsdom skall lillämpas. Tillsynsdom skall betraktas som enersättning för frihetsstraffen och inte för den traditionella frivården.Påföljden skall väljas endast då det föreligger en så påtaglig återfallsriskatl den intensiva övervakningen framstår som del enda alternalivet tillfrihetsberövande. Tillsynsdom skall således inte meddelas när det finnsförutsältningar alt komma lill rätta med den tilltalades kriminalitet genom enfrivård av mera traditionellt slag.