prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — Samhällets och den dömdes intressen framställs som axiomatisktmotstridiga, vilket är intressant men knappast genomtänkt. Man borde kunnaöverväga alt la steget fullt ut och göra även konstruktiva altemativ tillfängelse i form av behandling "avtal-bara" mellan klient och domstol.Det är i och för sig önskvärt alt finna en mellanform mellan frivärd ochfängelse eftersom det finns en benägenhet alt uppleva sanktionssystemel som entrappa och just trappsteget frän frihel till institution är påfallande högl.Men problemel skulle kanske kunna angripas från motsatt häll än det ulredningenanvänder. I stället för alt konstruera en frivärdspäföljd som ter sig som ettfängelse skulle man kunna gå in för alt skapa en arsenal av fängelsealternativ.Domstolen kan då döma lill fängelse men förklara att påföljden är utbytbar molviss annan placering. Kontrollen av atl placeringen fungerar kan handhas avfrivården även om placeringen har skett ulanför kriminalvården. Förbundel vill slulligenundersiryka att påföljdernas utformnigoch verkställighetens innehåll visseriigenär viktiga för klienterna, inte minst ur humanitär synpunkt, men sannolikt haren perifer betydelse för kriminalitetens utveckling. Det är samhällets strakturoch dess socialpolitik i vid mening som måste bearbetas. LO konstaterar sammanfattningsvis att uiredningens förslagrymmer alltför mycket av oklarheier om konsekvensema av förslagel. Det är därförLO:s uppfattning alt utredningen inte ulan vidare överarbetning kan ligga tillgrund för beslut om alt ersätta ungdomsfängelsepåföljden med de nya alternativutredningen föreslagit. Prop.1978/79:212 162 kan ansluta sig till uiredningensförslag om en ökad differentiering av påföljdssystemet beträffande unga lagöverträdare. domurcförhundkonstaterar atl om det lorde råda enighet om att ungdomsfängelse bör avskaffasdet är svårt alt säga vad som bör sällas i stället. Utredningens förslag omtillsynsdom är en möjlighet som måste övervägas. Det måste emellertiduppmärksammas alt påföljden är bättre lämpad för dem som ännu inte hunnit sålångt på kriminalitetens bana som de vilka nu döms till ungdomsfängelse. För demer avancerade fallen, där elt frihetsberövande nu framslår som ofrånkomligt,skulle den föreslagna tillsynsdomen i allmänhet inte komma att bedömas somtillräckligt repressiv även om förordnande om anstaltsbehandling meddelas. Idessa fall skulle däiför enligt förbundets uppfattning påföljden regelmässigtbli fängelse. Del är mot denna allmänna bakgrund som övervägandena av reformenbör ske. Vidare vill förbundel understryka all påföljdssystemel som sådant haren begränsad betydelse när det gäller att påverka lagöverträdare. De åtgärdersom kan ha effekt måste sältas in på etl avsevärt tidigare stadium. Vad som haranförts gäller i särskilt hög grad i fråga om ungdomsfängelseklientelet.Ambitionsnivån för en reform måste också avvägas med beaktande av att den rörett förhållandevis lilet klientel. En ulgångspunkt för utredningensöverväganden har också varil all ungdomsfängelse skulle ersättas dels med enicke frihetsberövande påföljd, vars grundläggande innehåll utgörs avintensivövervakning, dels med ett tidsbestämt fängelsestraff för det hårdastbelastade klientelet. Förbundet har - uiöver vad anförts - ingen erinran moldella. När del gäller utredningens konkreta förslag måste förbundet emellertidanmäla avvikande uppfattning i slora delar. Enligl förbundets mening är detföreslagna systemet visseriigen konsekvent och logiskt men alltförkomplicerat. Påföljdema kan bli svåra alt jämföra och risk kan föreligga attsystemet leder till orättvis behandling av personer som har begått likartadebrott. I avvaktan på den vidare översyn av påföljdssystemet som kan bli enföljd av bör heller inle göras mer omfattande ändringar än som ären direkt konsekvens av att ungdomsfängelse föreslås avskaffat. Förbundeldelar uppfattningen all etl avskaffande av ungdomsfängelse i princip inte börleda till ökat frihetsberövande för del ifrågavarande klientelet. Förbundelvill emellertid erinra om atl ungdomsfängelseklientelet till alldeles övervägandedel består av ungdomar som redan i de yngre tonåren blivit föremål förupprepande ingripanden från samhällets sida. ofta i form av intagning iungdomsvårdsskola. Dessa ungdomar kommer sannolikt all uppfatta all fri vård,även med intensiv övervakning, som lindrigare än intagning i ungdomsvårdsskola.Det finns en risk för att detta klientel när ungdomsfängelser avskaffas finnerdel "lönsamt" atl begå brott och därigenom få kriminalvård i friheti stället för frihetsberövande genom äterinlagning på ungdomsvårdsskola. Omman skall undvika ett syslem med "utstraffning" måste sannolikt dennadel av ungdomsfängelseklienlelel även fortsättningsvis dömas lill någon formav frihetsberövande. Det är alltså önskvärt all del för dessa ungdomar finnsnågon form av frihetsberövande som är lindrigare och kortvarigare än detfängelsestraff som med nu gällande regler skulle komma alt utdömas. För dendel av ungdomsfängelseklienlelel som inte har denna bakgrund och belastning börfinnas en frivärdspäföljd som är mer ingripande än nuvarande skyddstillsyn.Delta lorde ocksä gälla i fråga om de ungdomar som upprepade gånger döms fillskyddsUllsyn för jämförelsevis lindriga brott. Enligt förbundets uppfattningbör angivna Prop.1978/79:212 ' 163 ålgärder kunna vidtas inom det nuvarande påföljdssystemelutan atl man behöver göra så ingripande förändringar och skapa ett såkomplicerat päföljdssystem som utredningen har föreslagil. I huvudsak börungdomsfängelsepåföljden kunna ersättas dels genom atl man inom ramen förskyddstillsynen för huvuddelarna av de reformförslag som utredningen har lagtfram om intensiv övervakning och vistelse i anstalt, dels genom atl reglernaför fängelsestraffets användande ändras för ungdomar i enlighet med vadutredningen har föreslagit. Föreningen anser att en allmänreform av påföljdssystemet inte bör genomföras utan att först en övergripandebearbetning skett av hela området och atl därvid också de gränsdragningar ochsamordningar som kan motiveras av reformer avseende vård- och social-lagstiflningbeaktats. Huvuddelen av det förslag som framläggs av utredningen rörande meralångtgående förändringar i påföljdssystemet synes därför f n. böra anslå iavvaktan på en sådan övergripande bearbetning av hela straffsystemet. Dä detgäller förslaget om avskaffande av ungdomsfängelse synes dock detta kunnagenomföras utan föregripande av andra möjliga förändringar. För att kunnatillgodose kraven att avskaffandet ej får leda till längre frihetsberövande förde unga lagöverträdare som berörs av reformen tillstyrker föreningen vissaändringar av reglema om påföljdsval, straffmätning saml förverkande avvillkorligt medgiven frihet. Föreningen vill inte motsätta sig attungdomsfängelsepåföljden avskaffas. Föreningen vill dock påpeka att detingalunda är någon lätt uppgift att på ett tillfredsställande sätt fylla dendärigenom uppkomna luckan i påföljdssystemet. Enligt föreningens mening måsteman, om utredningens förslag godtas, acceptera åtminstone ett par påtagliganackdelar i förhållande till det nuvarande systemet. En är att utredningenshuvudförslag - tillsynsdomen - trots vissa förtjänster ändock i mindreomfattning torde i praktiken kunna tillämpas på det ytterst brottsbelastadeklientel som döms till ungdomsfängelse. En ökad användning av fängelse ivissa fall synes därför ofrånkomligt. En annan nackdel är att utredningensförslag torde innebära risk för att vissa äldre ungdomar i ålerfallssituationerfår undergå frihetsberövande under sammanlagt än de skulle fältenligt nuvarande system. Ett genomförande av förslaget om tillsyndom skulle såledesenligl föreningens mening inte i praktiken få så stor tillämpning på ungdomsfängelseklienlelelsom utredningen räknar med. De föreslagna reglema har dock slort värde ochskulle utfylla luckan i vårt påföljdssystem mellan fängelse och skyddstillsyn.Föreningen föreslår att skyddstillsynen bibehålls och all reglerna förtillsynsdom i erforderlig omfattning inarbetas i bestämmelserna rörandeskyddstillsynen. Föreningen tillstyrker atl den nuvarande villkorliga domenbibehålls men avstyrker, som en konsekvens av dess uppfattning attskyddstillsynen bör bibehållas, forslaget om införande av villkorlig dom medstödåtgärder och villkorlig dom med övervakning. Föreningen tillstyrkerslutligen de föreslagna ändringama beträffande fängelsepåföljden med undantagför förslaget till ändring i 26 kap. 4 8 andra st. BrB samt förslaget omborttagandet av möjligheterna att vid allvarlig miss-skötsamhet förverkavillkorligt medgiven frihet. Vidare bör presumtionen för förverkande avvillkorligt medgiven frihet kvarstå. Enligt gäller belräffandeungdomsfängelse samma sak som beträffande övriga frihetsberövandestraffpåföljder nämligen alt behandlingstanken mer och mer skjuts i bakgrundenoch att omhändertagande i sluten anstalt mer och mer får karaktären av ett rent Prop.1978/79:212 164 repressivi ingripande på allmänprevenliva och individualpreventivagrunder. Antalel brott som kommit lill polisens kännedom har ökal de senasleåren. har brottsligheten blivit grövre och de personer st)m gör sigskyldiga lill brott hänsynslösare. Detta har lett lill att den som drabbats avett brott eller som iakttagit en brotllig handling på grund avrädsla drar sig för att delge polisen vad som har hänt. Härigenom harpolisarbetet blivit betydligt försvårat. Målsättningen för polisens ochkriminalvårdens arbeie bör nalurligtvis vara att i första hand förhindra brotl.Delta kan ske på olika sätt. Polisen har härvid sina uppgifter. Ett annal sällatt förhindra brott är enligl föreningen, om man ser till enkelheten, att den broltsbenägnesätts ur stånd att begä brotl. Delta sker naturligtvis effektivast, genom elt frihetsberövandesom utesluter de fiesta möjligheter att begä brotl. Även om man lyvärr tvingaskonstatera atl viss brotlsverk-samhet bedrivs även av personer som dömts lillfrihetsstraff Enligt föreningen har ungdomsfängelsesiraffel såsom dettillämpats trots allt betraktats som etl sätt att under visstid förhindra den unge alt begå brottsliga handlingar genom all förvara honompä sluten anstalt. Ulredningen vill nu ersätla ungdomsfängelse med enintensivövervakning i frihel. Tanken atl man genom en intensivare övervakningskulle förhindra fortsatt brottsligt handlande från den dömdes sida synesemellertid sakna realitet. Man måste ha i minnet all det rör sig om en gruppmänniskor med en intensiv brottslighet bakom sig och även framför sig under eltantal år. Härjämte rör det sig om ungdomar vilka alla har problem antingen mednarkotika eller med alkohol eller med båda drogformerna. Tanken atl man genomintensivare övervakning skall förhindra fortsatt brottslighet från dessapersoners sida då de uppehåller sig i siörre tätorter och i sina invandamiljöer lorde sakna all förankring i verkligheten. Däremot torde, om man idagens samhälle hade vad man brukar kalla social kontroll, denna möjligen ledatill önskat resullat. Den sociala kontrollen i siörre tätorter har dock tyvärrblivit allt mindre och mindre. I storstaden är man helt anonym och den enamänniskan lägger sig vinn om att inte vela och se vad den andra gör. Så längedetta förhållande är rådande torde inle heller nägon ökad tillsyn - låt varagenom flera övervakare - leda till det av utredningen eftersträvaderesultatet. Förieds man atl tro all den föreslagna övervakningen skulle förafram till del av utredningen förväntade resultatet leder detla i praktiken tillall de dömdas brottslighet kommer alt fortsätta. Detta fär till följd attytterligare personer utsätts för mer eller mindre grova brott. Vidare kommerkriminalpolisens redan stora arbetsbörda att öka varigenom de polisiära resursema,som f n. pä kriminalsidan är otillräcklig, kommer att framstå som otillbörligtknappa med påföljd atl allmänheten frågar sig vad polisen gör då del gäller atlutreda och förhindra brott. Vidare kommer den oförhindrade brottsligheten fråndessa ungdomars sida all verka degenererande på så sätt all andra i deras kretsi än ökande grad blir medvetna om atl man kan begå brotl utan nämnvärd reaktionfrån samhällets sida. Ulifrån allmänpreventiv och repressiv synpunkl framslårdärför institutet tillsynsdom som föga tilltalande. Föreningen anser att allernalivapåföljder lill ungdomsfängelse kan sökas inom det nuvarande påföljdssystemelmed ringa ändringar. Föreningen avstyrker därför utredningens förslag att avskaffaskyddsiillsynen och ersätla den med villkoriig dom med stödåtgärder ochvillkorlig dom med övervakning samt införandet av en helt ny påföljd, lillsynsdom.Föreningen avstyrker även införandet av lillsynshem. När del gäller detnuvarande ungdomsfängelseklienlelel föreslår förening- Prop.1978/79:212 V. "'-'' en atl tillägg görs i BrB sä alt domslolarna för dennakategori får möjlighet att - med omedelbar verkställighet i samband med domtill skyddstillsyn - lUdöma förstärkt anstaltsbehandling på minst tvä och . Vidare föreslås att övervakningsnämnden fär ökad befogenhet atti samband med sådan anstalisbehandlings upphörande förordna att den dömde skallerhålla/undergå en tids - minst tre och högst sex månaders -inlensivövervakninginnehållande bl. a. förstärkt samhällsstöd i form av prioriterad hjälp tillarbete, bostad, ekonomisanering elc. Intensivövervakning innebär ökad kontaklfrekvensoch därmed effektivare kontroll. Vid grav misskölsamhet skallövervakningsnämnd, som , kunna gå till åklagare-domstol med begäran omundanröjande av skyddstillsynen. Domstolen skulle härvid kunna utdöma nyförstärkt anstaltsbehandling eller annan påföljd. SAK anser att betänkandet aktualiserar behovel av ettsamlat grepp över hela det kriminalpolitiska fältet. har slorautredningar framlagts utan inbördes kongruens. Samordningsbehovet har påtalatsvid flera tillfällen av SAK och även av andra remissorgan. Det har dock sällanframstått så påtagligt som . SAK framhåller vidare alt frivärdsorganisalionennu är under uppbyggnad och ännu inte kan förväntas fungera enligtkriminalvårdsreformens intentioner. Den kraftiga ulbyggnaden avpersonalresurser inom frivården i förening med en mängd nya arbetsuppgifterhar medförl att en slor del av frivårdens personal i stort sett är nyanställdeller endast har kortvarig erfarenhel av kriminalvård. Till detta kommeromorganisationen i storstadsområdena. Mol den bakgrunden kan del inle varavälbetänkt atl på nytt göra några mer ingripande förändringar. Utvärderingenav det s. k. och den krilik mot frivården som domstolarna,framför alll i storstadsområdena, ger uttryck för måste tas på allvar. Det ärdock föreningens uppfattning all dessa problem bör lösas inom ramen för denorganisation som finns för verkställandet av påföljder. konstaterar atl del som del lersig mest angelägel alt ta slällning lill i utredningens förslag är den delensom handlar om intensivövervakning. Förbundet noterar att införandet av en nypåföljd i frihet synes ligga i liden. Förbundet anser dock att om utredningensförslag går igenom finns det en myckel stor risk för atl det nuvarande ungdomsfängelseklienteletskulle kunna dömas till fängelse i framliden och atl det nuvarande skyddstillsynsklientelelkommer att drabbas av den nya lillsynsdomen. Utredningen har visseligen i siltförslag fört fram en ny påföljd som kallas villkorlig dom med övervakning,vilken tydligen skall fungera ungefär som skyddsiillsynen gör , menförbundet anser ändock att det är en myckel stor fara för atl den nya påföljdenlillsynsdom kommer atl få alltför stort utrymme inom frivården. I stället för atlinföra en ny påföljd i frihel borde man satsa mer på skyddstillsynen som finnsi dag. Förbundet menar alt det är en felaktig tanke atl risken för återfallminskar ju oftare en övervakare träffar den person som han eller hon övervakar.Vidare anser förbundet alt förhållandel övervakare-övervakad kommer atl kraftiglförsämras om påföljden tillsynsdom genomförs efiersom lillsynsdomen enligt ulredningenbl. a. skall utformas så att den för den dömde framslår som en mera kännbarreaktion än den nuvarande skyddstillsynen. Detta kommer alt föra med sig altövervakaren riskerar att komma i den svåra roll som vårdarna på kriminalvårdsanslalternahar . Det är bekant från många undersökningar atl det inte går all på eltvettigt sätl förena uppgifterna att såväl vårda som vakta. Förbundetsuppfattning är atl del är bättre alt salsa Prop.1978/79:212 166 på den fungerande skyddstillsynen än att skapa en nypåföljd som nästan enbart betonar kontrollen och därmed återgå lill en föråldradsyn på kriminalvård i frihel. delar uiredningensgrandinställning att frihetsberövande påföljder generellt är till skada för depersoner som utsätts för dem och ell frihetsstraff därför bör undvikas.Samhällets insatser måste främsi satsas på positiva ålgärder. Förbundet kan ihuvudsak instämma i uiredningens förslag. I både villkorlig dom och lillsynsdommåste del viktigaste vara den stödjande funktionen. Påföljderna måste gemöjlighet lill och ha som syfte att den dömde inle återfaller i brott utan kandelta i samhällets verksamhei. Delta släller krav pä skyddskonsulenter ochövervakare så alt dessa verkligen kan ägna sig åt att hjälpa den dömde med attskaffa arbete, bostad, sociala kontakter etc. Enligt förbundet är den viktigasteåtgärden inom kriminalpolitiken dock att genom förebyggande insatser och genomuppföljning av personer som blivit utsatta för samhällsingripande begränsagruppen brottslingar. I den förebyggande verksamheten spelar samhällsplaneringen,utbildningssystemet och arbetslivets organisation avgörande roller. Samhälletskoncentrationsutveckling och den tilllagande sekloriseringen har medfört ökadesociala problem och därmed följande kriminalitet. I stället måste samhälletbyggas upp i decentralistisk struktur med fungerande lokalsamhällen. Dagensutbildningssystem med en skola isolerad från samhälle och arbetsliv och med betygskonkurrensoch ökande ulslagning måste ändras så att alla ungdomar får den utbildning deär lämpade för och som ger möjligheter till meningsfull sysselsättning efterskolan. Allas räll till arbete måste garanteras. De ungdomar som tvingas tilllångvarig arbetslöshet löper störst risk att drabbas av missbruksproblem ochdå är det också slor risk att de begår brott. Ökade insatser för att ge allaarbete är effektivt för att förebygga brottslighet. För ungdomar och andra somredan begått brotl och som döms till påföljd är uppföljningen och anpassningentill samhällsverksamheten av oerhört stor betydelse. Också här spelar rätlenoch möjligheten till ulbildning och arbete en icke ringa roll. Men också hjälp atlskaffa bostad, atl få sociala kontakter med andra människor och att få enmeningsfull fritid är viklig. Därmed kan risken för återfall minskas. anser också att man bör strävaefter atl minska antalet frihetsberövanden. Förslaget om tillsynsdom är ett braalternativ för många som får kortare fängelsestraff. Det är klart attdet behövs en siarkare kontroll än vad t. ex. dagens skyddstillsyn innebär fördessa personer som alltså omhändertas för sluten kriminalvård. Förbundetvill starkl understryka att frivården måste få starkt utökade resurser för attkriminalvården över huvud taget skall kunna fungera på etl rimligt ocheffektivt sätt. anser del vara en lämplig åtgärdatt tillskapa den nya tillsynsdomen som ersättning för skyddstillsyn. Attändra den villkorliga domen som f n. är en enkel och billig påföljdsform tillatt i stort sett bli den gamla skyddstillsynen är enligt förbundet inte bra. ansluter sig i princip fill uiredningens resonemangoch avvägande. lillstyrker i huvudsak utredningens förslag. Prop.1978/79:212 ,, 167 JK anser att möjligheterna till inlensivövervakning ochintagning i anstalt bör tillgodoses inom skyddstillsynens ram. Även desanktionsformer som avses med tillsynsdom bör ingå i påföljden skyddstillsyn. RÅ avstyrker alt påföljden tillsynsdom införs. Länsåklagaren i finner del vara väl värt attpröva en påföljd innebärande intensivövervakning såsom alternativ lillfrihetsstraff. Inlensivövervakning kan lämpligen ges de former som föreslås av ulredningen.I likhet med ulredningen anser länsåklagaren att övervakningen bör ske genom enuppsökande verksamhei och att då så är nödvändigt fiera personer engageras isamma övervakningsuppdrag. Det torde vara av betydelse alt kontakten mellanövervakare och övervakad kan ske pä sådant sätt atl den väcker så lilenuppmärksamhet som möjligt och inte innebär onödiga ölägenheter för den dömde. Inlensivövervakningmed anmälan på polisstation finner länsäklagare vara onödigt diskriminerande ide orter där det blir allmänl känt alt övervakningen pågår. Uiredningens ulformningav lillsynsdomen finner länsåklagaren väl nyanserad. Överåklagaren i finner alt denföreslagna påföljden tillsynsdom bör införas och att förslaget i den delen ihuvudsak fått en utformning som kan läggas till grund för en kommandelagstiftning. Åklagarens huvudsakliga invändning gäller utredningensuppfattning all den nya påföljden skulle kunna komma i fråga för det sloraflertalet av dem som enligt nuvarande ordning döms lill ungdomsfängelse.Överåklagaren anser vidare alt det finns skäl lill all i vissa detaljfrågordiskutera alternativa lösningar. Den nya påföjden tillsynsdom är enliglöveråklagaren avsedd atl vara en ersättning för frihetsstraffen och icke förden traditionella frivården. Enligt överåklagaren har utredningen genom atl isina motiv beskriva tillämpningsområdet på delta sätl ställt alltför sloraförhoppningar vid tillsynsdomens möjlighet atl förhindra brott från den dömdessida. Det är svårt att uppfatta en frivärdspäföljd, även om den liksomtillsynsdomen haren utbyggd kontrollfunktion med möjligheler att inskrida medsanktioner vid överträdelser, som etl hållbart alternativ till frihetsberövandepåföljd för ell klientel där erfarenheten torde visa atl i fiertalel fall endasitämligen långvariga intagningar pä anslall kan förhindra återfall i brott.Överåklagaren beklagar utredningens förklaring atl tillsynsdomen bör komma ifråga försl efter det att upprepade försök med mindre ingripande påföljdervisat atl fortsatt användning av sådana påföljder saknar utsikt till framgång.I väsentligt större utsträckning än utredningen finner lämpligt bör lillsynsdomenvara en lämplig påföljd i de fall där skyddsiillsyn kommer i frägatrots tidigare lagföringar. I detta sammanhang förtjänar att påpekas att denpåföljd som i utredningens förslag närmast är avsedd alt ersätta skyddsiillsynen,villkoriig dom med övervakning, i flera avseenden är en mindre ingripandepåföljd än skyddstillsyn. Enligt överåklagaren i är den avutredningen föreslagna nya påföljden tillsynsdom - oaktat krilik kan rikias motden i vissa enskildheter - till sin innehåll i flera avseenden förtjänstfull.Del har framstått som en uppenbar brist all påföljdssystemel äri avsaknad av ett mellanting mellan skyddstillsyn och fängelse. Domstolarnahar sökt komma till rätta med denna olägenhet huvudsakligen på två sätl. Delshar man under trycket av allmänpreventiva krav kombinerat en skyddstillsynsdommed anstaltsbehandling, dels har man meddelat samme lagöverträdare fyra, fem,ja kanske ändå fler domar på skyddstillsyn under Prop.1978/79:212 168 förhållandevis kort tidsrymd. Elt tredje alternativ harvarit en fängelsedom när en sådan trots alll hade bort undvikas. Samlligaalternativ är otillfredsställande varvid särskilt de upprepade skyddslillsynsdomarnamånga gånger är direkt stötande. Genom all i vårt päföljdssystem införatankegångarna bakom begreppel tillsynsdom förefaller man emellerlid komma lillrätta med de nackdelar som råder i här angivna avseenden och en sådan lösningskulle därför hälsas med tillfredsställelse. Del sagda innebär enligtöveråklagaren att utredningens förslag kan komma att uigöra en värdefull ochadekvat päföljd för en tämligen stor kaiegori lagöverträdare. Det nuvarandeungdomsfängelseklientelet synes dock knappast i någon siörre utsträckning iframliden komma i åtnjutande av denna frivärdspäföljd.