prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Skulle molinspektionens avstyrkande den fria sektorn av försäkringsfonden öppnas föraktier bör en begränsning ske lill sådana aktier som är föremål för notering påfondbörs inom riket. För den praktiska kontrollen av redovisningen avförsäkringsfond måste fortlöpande tillgång till marknadsvärden finnas. Dettakräver ett tillägg till utredningens förslag till lagtext. Höjningen av andels- och rösteialsgränsen från 5 procenitill (FL336§). Utredningen anser att med en ökning av tillätetaktieinnehav i ett och samma aktiebolag bör förenas ett aktivt ägaransvar tillskydd även av försäkringsbolagets intressen. Försäkringsbolagen bör ickeuppfatta sig endast som passiva kapitalplacerare. Vad beträffar tillämpningen av en begränsningsregel avdetta slag erinrar ulredningen om stadgandet i FL 336 § att om ettförsäkringsbolag tillhör koncern begränsningsregeln skall gälla koncernen. Allaförsäkringsbolag som är med varandra sålunda förenade att de inbördes är moder-och dotterbolag eller dotterbolag till samma moderbolag belecknas i FL 333 §som koncernbolag. - Inspektionen vill i detta sammanhang också erinra om atl enkommitté bestående av företrädare för inspektionen och försäkringsbolagen inovember 1975 lagt fram förslag till ny försäkringsredovisning m.m, (överlämnatav inspektionen till ). Kommittén har därvidföreslagit ett nytt koncernbegrepp (jämför FL 333 S) innebärande att inteendast svenska försäkringsbolag utan också allmänna aktiebolag, ekonomiskaföreningar, utländska försäkringsbolag och andra svenska eller utländskaföretag omfattas av koncernbegreppet. Härutöver vill inspektionen i sammanhanget framhålla atlinspektionen vid lillämpningen av FL 336 § som koncembolag betraktatäven försäkringsbolag ingående i företagsgrupp som utan att vara koncern ilagens mening har gemensam administration och företagsledning (exempelvis Tryggoch , resp. liv och sak). Inspektionen förutsätter attdetsamma bör gälla även vid en eventuell ändring av femprocentsregeln.Inspekiionen föreslår inte i detta sammanhang någon lagändring men anser alldel vore önskvärl med ell ullalande från statsmakternas sida till slöd fördenna tillämpning. Vad beträffar själva huvudfrågan, nämligen utredningensförslag atl höja den gällande andels- och rösteialsgränsen från lill10 proceni vill inspektionen understryka, att de synpunkier som i denna frågautvecklas Prop.1978/79:165 Bilaga 3 204 av ledamolen i en reservation mot förslaget påsid. 761 och 762 måste tillmätas stor tyngd.- . Inspektionen, som starkt vill understryka behovet avriskspridning när försäkringstagarnas sparmedel placeras, finner atl desynpunkter som anförts i Wohfins reservation mot förslaget sammanfaller med desynpunkter inspekiionen främsi har alt förelräda. Inspektionen anser sålundaall någon höjning av andels- och röstetalsgränsen i FL 336 § ej bör ske ochåberopar därvid främst utredningens eget uttalande att ett ökat engagemang iannan verksamhet bör vara en konsekvens för försäkringsbolagen av ett ökalaktieinnehav. Om man emellertid tillmäter de av utredningen framfördasynpunkterna till förmån för förslaget störte betydelse bör höjningen avandels- och rösteialsgränsen enligt inspektionens mening vara avsevärt mindreän i ulredningens förslag. Inspektionen vill betona vikten av att ledningama förförsäkringsbolagen koncentrerar sig på den i dagens hårda marknad svårauppgiften att driva försäkringsrörelse med beaktande av högt ställda krav påsoliditet och skälighet, produktutformning, skadereglering och konsumentinformation.1 detla läge framstår det inte som önskvärt att försäkringsbolagen skullebehöva bygga upp en organisation för att bevaka och engagera sig i denverksamhet som företag pä helt andra områden bedriver. tillstyrker utredningens förslagtill ändringar i försäkringsrörelselagen, FL, med följande undantag: 1 När det i 274 §gäller redovisningsgränsen för placering inom den bundna sektom avförsäkringsfonden av lån med säkerhet genom inteckning i industrifastigheteller tomträtt till sådan fastighet bör gränsen vara 50 proceni av deluppskattade värdet. 2 Försäkringsinspektionentillstyrker en vidgning i 274 § av den fria sektorn av försäkringsfonden till , men anser att gällande restriktion beträffandeplacering i aktier bör kvarstå. Om den fria sektorn skall öppnas för aktier,bör en begränsning ske till aklier noterade på svensk fondbörs. 3 Försäkringsinspektionenanser atl en höjning av andels- och röstetals-gränsen i 336 § ej bör göras. Omen höjning görs bör den vara avsevärt mindre än i utredningens förslag. 6.3 i (reservation) Två ledamöter () inomlänsstyrelsen i , som har förklarat sig genereUt inte hanågra invändningar mot utredningens förslag, reserverade sig till förmån förutredningsledamoten reservation att försäkringsbolagens rätt tillaklieplacering bör ligga kvar på högst av röstetalet i varje enskilt bolag. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 205 vill---- avstyrka utredningens förslag omvidgad rätl för försäkringsbolagen att förvärva aktier. Näringslivetsbehov av riskvilligt kapital bör tillgodoses i andra former än genom ökadkoncentration av aklieägandel till de stora försäkringsbolagen. anser, att det finns skäl atl vidga ramenför försäkringsbolagens placeringar i aktier och obligationer. Länsstyrelsentillstyrker därför utredningens förslag i dessa hänseenden. För försäkringsbolagens del föreslås en liberalisering avlagstiftningen, som ger bolagen ökade möjligheter alt utnyttja sina fonder föraktieplaceringar. föreslås alt maximigränsen för innehav av aktier iett företag höjs från till av röstetalet. Enligt företrädare för länets näringsliv kan denföreslagna höjningen av maximigränsen leda till en icke önskvärdmaktkoncentration, då en aktieägare, som kontrollerar av röstetalet i ettbörsnoterat förelag, kan utöva ett avgörande inflytande på verksamheten. Vidsin analys av försäkringsbolagens verksamhet har emellertid ulredningen ejfunnit att dessa på ett otillbörligt sätt skulle ha utnyttjat sitt redan nustora inflytande. Med hänsyn härtill och de uppenbara fördelama i övrigt villlänsstyrelsen ej motsätta sig all utredningens förslag genomförs. Dockförutsätts att effekterna noggrant följs upp. 6.7 Fullmäktige i riksbank Fullmäktige delar utredningens synpunkter vad belräffarförsäkringsbolagens placeringsmöjligheter. Fullmäktige vill dock här erinra omatt försäkringsrörelselagen främsi tillgodoser krav beträffande placeringarssäkerhet medan kredilallokeringsaspekler visserligen berörs men inle får någonframträdande plats. Försäkringsbolagens möjligheter att placera i bankobligationerutgör ett exempel. Obligationernas säkerhet berättigar att de skall få räknassom fondgilla placeringar enligt lagen. Ur kreditallo-keringssynpunkt framstårdet däremot som ingalunda givet att bankema skall svara för förmedlingen avförsäkringsbolagens kreditulbud. I enlighet med försäkringsbolagens önskemål förordarutredningen en övergäng från taxeringsvärden till uppskatlningsvärden somunderlag för redovisning av tillgångar i den bundna resp, den fria sektorn avett bolags placeringar, Fullmäklige instämmer med de argument som framförts iförslaget, innebärande att tillgångar redovisas enligt mera realistiska och avmarknaden accepterade principer. Utredningen föreslåralt lån mot inieck- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 206 ning i såväl industrifastigheter som bostads-, kontors-och affärsfastigheler skall fä redovisas i bundna sektorn upp lill avuppskattningsvärdet -med en specialregel för objekt lill statligt bostadslån -mot tidigare 2/3 resp. 4/5 av taxeringsvärdet. Enligt fullmäktiges bedömning innebär en övergång tilluppskattningsvärden som redovisningsunderlag och de av utredningen föreslagnasäkerhetslägen grundade på dessa uppskatlningsvärden att soliditelskravet blirväl tillgodosett. Fullmäktige förutsätter dock att del större risklagande somär förenal med belåning av industrifastigheter, i synnerhet sådana som på grundav sitl läge eller beskaffenhet saknar alternativa användningsmöjligheter,kommer alt återspeglas när uppskattningsvärdena för dessa fastigheter fastslälles. Fullmäklige tillstyrker utredningens förslag all vidga denfria sektorn till alt omfatta ell belopp motsvarande 1/5 av försäkringsfonden.Minskningen i den formella soliditeten som denna ändring innebär motsvaras medall sannolikhet, som utredningen ocksä framhåller, inte av någon lika omfatlandesänkning av den reella soliditeten. Det vidgade utrymmet ger försäkringsbolageni princip möjligheter att öka avkastningen. Fullmäktige vill dock erinra ornalt möjlighelerna för försäkringsbolagen att uinyttja det utrymme somföreligger enligt lagen om försäkringsrörelse kan behöva begränsas medkreditpolitiska medel. Utredningen har också klart visat att tillförseln avriskvilligt kapital till företagen behöver öka. I en aktiemarknad somhuvudsakligen utgörs av institutionella placerare kan försäkringsbolagen kommaatt svara för en betydande andel av utbudet och utredningen anger tre olikavägar för att främja bolagens möjligheter att placera i aklier. Genom vidgningen av den fria sektom, som tillsammans medden bundna sektorn motsvarar försäkringsfonden, ökas bolagens möjligheter attutnyttja de s. k. överskottsfondema lill placering i bl. a. aktier. Dettainnebär en icke oväsentlig ökning av placeringsutryramet för dettatillgångsslag. Därtill kommer att utredningen föreslår avskaffande avförbudet atl låta aktier, som enda i lagen angivna lillgångsslag, ingå i denfria sektorn. Utredningen menar att det knappast är befogat all betraktaaklier som ett tillgångsslag förenat med väsentligt större risker än övrigaplaceringar. Fullmäktige inslämmer med utredningens bedömning att sett i ettlängre tidsperspektiv, och med den bredd och differentiering somförsäkringsbolag som stora placerare kan åstadkomma, kan aktier visa sig varaen placering som kombinerar god avkastning med god säkerhet. Man bör dock uppmärksammaen annan konsekvens av all aktier inkluderas i den fria seklorn. Det skullenämligen enligt fullmäktige leda till en mycket mer betydande ökning avförsäkringsbolagens aklieplaceringsutrymrae än vad som torde erfordras medhänsyn lill utvecklingen . Det kan däriör vara befogat altuppskjuta en ändring av lagen på denna punkt till dess erfarenheter har vunnitsav den större aktieförvaltning som försäkringsbolagen, även ulan dennaändring, kan komraa att svara för. Utredningens iredje förslag i syfte att frärajaförsäkringsbolagens aktie-placeringar är att vidga rösträttsgränsen från 5 till10%. Begränsningen har införts i lagen med hänsyn lill det risktagande som är förenatraed aktieplaceringar, men har även sammanfallit med en förhållandevis passivaktieförvaltning från försäkringsbolagens sida. Utredningen har enligt fullmäktigesmening anfört vägande argument för en vidgning av röslrättsgränsen. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 207 Om försäkringsbolagen skall svara för en stor del av deframtida aktieförvärven är del av vikt att deras förmåga att deltaga iframtida nyemissioner inte begränsas lill vad som är förenligt med de nuvaranderösträttsbestäm-melsema. Fullmäktige är sålunda beredda atl acceptera en vidgningav rösträttsgränsen även om en av konsekvenserna, som utredningen ocksånämner, skulle vara den att ett större aktieinnehav i ett bolag inte bara kanutan även bör ge försäkringsbolagen ett ökat inflytande. Utredningen ser ett sådantinflytande som en naturiig och nödvändig konsekvens av ett ökat ägaransvar.Fullmäklige förutsätter att tillsynsmyndigheten får vaka över atlförsäkringsbofagens totala engagemang i de bolag vars aktier de äger står i rimligproportion till deras totala resurser. Fullmäktige tillslyrker de av ulredningen föreslagnaförändringama i placeringsreglerna för försäkringsinrättningar. Utredningen föreslår beträffande försäkringsbolagensplaceringsregler aU den s. k. fria sektom utvidgas frän 10 av försäkringsfonden, alt restriktionen beträffandeaklieplaceringama inom den fria sektorn avskaffas, atl försäkringsbolagens rättatt placera i aktier vidgas till en andels- och rösietalsgräns av 10 procentoch att försäkringsbolagen också får rätt att förvärva obligationer utgivna avandra företag än industriföretag. Beträffandeförsäkringsbolagens rält atl placera i aktier anser bankföreningen att enliknande dispensmöjlighet, som ovan diskuterats beträffande ,borde övervägas. Utredningen föreslår, att försäkringsbolagens rätt attförvärva andelar i akiiefond skall vara beroende av försäkringsinspektionenstillstånd. kan instämma i detta men vill tillägga, att sådanatillstånd normall bör kunna ges i synnerhei för mindre försäkringsbolag. Fördenna kategori kan det nämligen vara av intresse att kunna göra sådanaplaceringar. Vi har inget att erinra mol de förslag som ulredningen harom förändringar av försäkringsbolagens bestämmelser. Förbundel tillstyrker utredningens förslag attförsäkringsbolagens aktieinnehav sätts lill högst av röstetalet i varjeenskilt bolag. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 208 6.12 Svenska försäkring,sbolags riksförbund Livförsäkringssparandet har sedan flera decennierengagerats för framför allt bostadsmarknadens och statens kapitalförsörjning.Visserligen har livförsäkringsbolagen av tradilion och långt före den styrningRiksbanken numera regelmässigt utövar haft bostadsmarknaden som sin främsta ochnaturliga placeringsseklor. Genom tvånget för försäkringsbolagen atl försebostadssektorn och staten med vissl angivel kapital har emellertidränle-strukturen kommit alt påverkas i en för livförsäkringsspararna negativriktning. Allt nominellt sparande drabbas av inflationsförlusier. Livförsäkringsspararna har emeilertid genom nämndaadministrativa reglering drabbats extra hårt genom att bolagen inle kunnaterhålla marknadsmässig ränta på sina placeringar. Inflationsförluster blirgivetvis ytterligare kännbara när det är fråga om ett långsiktigt och bundetsparande. Ålders- och efterlevandeförmäner kan visa sig vara av väsentligtlägre värde än vad spararna borde ha haft rätt atl förvänta sig. 1 detta sammanhang finner riksförbundet angelägetframhålla att vad riksförbundet i denna del av sitt yllrande diskuterar i frägaom livförsäkringsbolagen även har betydelse för skadeförsäkringsbolagen. Denicke marknadsmässiga räntestrukturen och inflationsutvecklingen har ett starktinflytande på dessa försäkringsbolags och deras försäkringstagares ekonomi.Framför allt är skadekostnaderna, som är dominerande på skadeförsäkringsbolagensutgiftssida, dels inflalionss'yrda, dels påverkade av en under vissa tiderstarkt ökande skadevolym. Skadeförsäkringsbolagen behöver för att mötautvecklingen såväl pä skadevolymsidan som på inflationssidan en tillräckligkonsolideringsgrad. Konsolideringsutvecklingen har inte varittillfredsställande. Om inte bolagen skall behöva höja premiema till förförsäkringstagarna oacceptabel nivä, måste de kunna handha sina placeringar såalt däri ingår realvärden såsom fastigheter och aklier och atl placeringamaäven i övrigi sker mot marknadsmässiga villkor. För atl återgå till livförsäkringssparandet så är vadriksförbundet ovan anförl om inflationsförlusier för livförsäkringsspararna sombekant på intet sätl teori utan i högsta grad praktik. Det enskildalivförsäkringssparandet har härigenom blivit relativt sett mindre attraktivtän tidigare. Den ökning som livförsäkringspremierna lotalt visat under senareår faller helt på arbetsmarknadsförsäkringar. Det enskildalivförsäkringssparandet har minskat t.o.m. i absoluta tal. Följaktligen har enmindre kapitalbildning uppkommit än som annars torde ha blivit fallet. Motdetta brukar anföras aU AP-fonden kompenserar bortfallet i del frivilligasparandet. Detta hävdas också, om än med viss försiktighet, avkapitalmarknadsulredningen. Ulredningen framhåller att AP-fondens totaleffekt påkapitalbildningen beror på i vilken utsträckning konsumtionen kunnat hållastillbaka genom medelsindragningen. Att bedöma AP-fondens verkliga effekt i dethänseendet är svårt, eftersom variablerna är många och deras inbördes förhållandekomplext. från de enskilda medborgamas synpunkt torde dock inleuppbyggandet av AP-fonden uppfattas som en del av deras inkomster. För deenskilda inkomstlagama framslår nettolönens storlek som viktigast och den styralltmer kraven på inkomstökningar. 1 det hänseendet har uppbyggandet avAP-fonden inte i nämnvärd grad inneburit att konsumtionen hållits tillbaka.Snarare kan del finnas risk föratt avgiftema lill AP-fonden 1978/79:165 Bilaga 3 209 bidragit lill sådana kostnadsökningar som i sin turframkallat krav på ökade bruttoinkomster. Under alla omständigheter är det enligt riksförbundetsmening så att sparande av den typ, som AP-fonden utgör, aldrig kan kompenserabortfall i det enskilda, frivilliga sparandel. Detla frivilliga sparande gernämligen aldrig upphov till kompensationskrav från spararnas sida utan medfören direkt minskning av konsumtionen och ökar därmed utrymmei för invesleringarulan alt ge inflalionseffekter. Det borde däriör vara för samhällethögsl angelägel atl slimulera kapitalbildningen denna väg. säväl genom direktasparstimulansätgärder som genom att ge det samlade sparandet rält till bästamöjliga avkastning. 1avsnittet "Allokeringspolitiken" har ulredningen bl.a. diskuterat rå dande teknik för beskattning av kapitalinkomster. Vad där sägs förtjänar au starkt understrykas. Beskattningen av kapitalinkomster och förmögen het beaktar inle den samhällsnytta det sparande gör som bygger upp en ka pitalmarknad. 1 åtminstone har man varit medveten om det ta och om det mindre tillfiedssiällande i att det improduktiva sparandet i form av köp av t.ex. diamanter, konst och anlikviteter alltmer breder ut sig. En väg ut ur detta är av många skäl knappast alt söka beskatta sådana förvärv. 1 stället bör man stimulera del samhällsnytiiga sparandet eller i vart läll inle successivt försämra dess villkor. Tvärtemot detta har i stället inte minsl livförsäkringsspaiandei just under de senasle tio åren begrän sats genom åtstramade skatteregler. Detta blir så mycket mera framträdan de vid tanke på att det för stimulans av livförsäkringssparandet avsedda försäkringsavdraget varit olörändrat (. för ensamstående och . för gifta och därmed jämslällda) alltsedan 1963. har närmare kommenterat det otillfredsställande häri i remissyttrande över lönspar utredningens betänkande ""Ökat lönsparande'" (DsE 1978:1). Bl.a. av vad som uttalats angående försäkringsavdragei i proposition 1977/78:165 om värdesäkert lönsparande utgår riksförbundei från att frågan om justering av försäkringsavdragei kommer upp till övervägande i samband med behandlingen av skatleutrednings belänkande ""Översyn av skattesystemet"" (SOU 1977:91). ------ (Se avsnitt 1.10) 1 avsnitt ""Försäkringsbolagen och enskildaförsäkringssystem"" föreslår utredningen i huvudsak sådan ändring i274 S lagen om försäkringsrörelse (FL)all den s. k. fria sektom vidgas frän 10till av försäkringsfonden, all redovisning av aklier får ske inom den friaseklorn, (irr reverslån till kreditaktiebolag och obligationer utgivna av allaslags företag får anses fondgilla samt alt placering i inleckningslån skall skemed ledning av uppskatlningsvärden i stället för taxeringsvärden. tillstyrker de föreslagna ändringarna i 274§ FL men måste dock konstatera att dessa liberaliseringar i mycket blirverkningslösa så länge försäkringsbolagen åläggs att uppfylla omfattandeplaceringskvoler. tillstyrker ändringen i 336 § FL. I fråga ombegreppei ""aktivt ägaransvar" lår riksförbundet anföraföljande, varvid förbundet anser, att huvudsakligen samma synpunkter gör siggällande beträffande den fjärde AP-londen. Det förtjänar i della sammanhang påpekas, atlförsäkringsbolagen har atl driva sin placeringsverksamhet med beaktande avförsäkringstagarnas intressen. Om därvid placering sker i aktier, är detsjälvklart att försäkringsbolagen med stor uppmärksamhet skall följautvecklingen av de före- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 210 lag i vilka aktier innehas. Ä andra sidan skallförsäkringsbolag enligt lagen om försäkringsrörelse i princip inte driva annanverksamhei än försäkringsrörelse. anseremellertid inte, att ettbevakande av försäkringstagarnas inlressen i egenskap av aktieägare behöverkollidera med försäkringslagens angivna princip. Vad som är bra för deföretag där aktier innehas, är sannolikt regelmässigt också bra förförsäkringslagama och vice versa. Ett utökat aktieägande medför givelvis också ett utökatansvar i förhållande såväl till försäkringstagarna som lill de berördaaktiebolagen. Det ankommer därför på försäkringsbolagen att noga uppmärksammai vilken mån ett vidgat aktieinnehav kräver en anpassning av derasarbetsformer. Utredningen har avstått från alt ta ställning till fråganom avskaffande av regeln om pantsättning av säkerheter för lån redovisade inomförsäkringsfonden. Riksförbundei vidhåller emellerlid sin önskan om atlpanisäiiningen avskaffas. Som förbundel och i sin av utredningenåberopade skrivelse 1972 till regeringen med utförlig motivering framhållitskapar pantsättningen endast administrativa besvär och kostnader utan att hanågon reell betydelse för försäkringslagama. Kapitalmarknadsulredningen konsiaterar (sid. 530) altförsäkringsbolagen gör en betydande insats vid förvaltningen av egnafastigheter. uttalar utredningen atl den betraktar det sora enviktig uppgift för bolagen alt verkställa sina placeringar i finansiellatillgångsslag snarare än i egna fastigheter. I anslutning härtill anförutredningen: "Försäkringsbolagens placeringspreferenser inom ramen förliberalare placeringsregler måste sålunda avvägas mot önskemålet altförsäkringsbolagens kapital även i fortsättningen kommer att bli disponibeltför placeringar av huvudsakligen långfristig karaktär, exempelvis iobligationer och inteckningslån till företag med fullgod säkerhet, men även iaktier." Riksförbundei vill i della sammanhang understryka atlförsäkringsbolagen i sin placeringsverksamhet har att förvaltaförsäkringssparamas medel på för dem bästa sätt inom ramen för de placeringsreglersom anges i lagen om försäkringsrörelse. Spararnas intressen främjas härvidgenom en balansering av placeringarna mellan skilda typer av tillgångar, dvs.mellan sådana som äger ett visst drag av värdebeständighet, främst fastighetermen också i någon mån aktier, och finansiella lillgångar såsom lån och obligationer.Utredningens uppfattning att det är angeläget att placeringama sker ifinansiella lillgångar snarare än i egna fastigheter strider uppenbarligen molförsäkringssparamas behov av och önskemål om en differentierad placering avsina sparmedel. Skulle utredningens tankegång fuUföljas i prakiiken skulle denleda lill all den redan nu blygsamma, relativa andelen av försäkringsbolagensplaceringar, som utgörs av fastigheter, skulle sjunka ytterligare. På siktskulle därmed försäkringssparamas medel i realiteten komma att vara placeradei en portfölj huvudsakligen bestående av finansiella tillgångar. Vilkapåtagliga risker detta innebär i synnerhet i lider av inflation är allmäntkänt. Härtill kan den reflektionen knytas att det ur de inlressen somkapitalmarknadsutredningen haft atl tillgodose inte torde ha någon som helstbetydelse om försäkringsbolagen placerar ett visst antal millioner iegna fastigheter eller om försäkringsbolagen disponerar motsvarande belopp förköp av obligationer i hypoteksinstilut. Hypoteksinstituten lånar ju i sin lurul dessa belopp för finansiering av fastigheter som då försäkringsbolagen likagäma kunde förvärva direkt för egen 1978/79:165 Bilaga 3 211 räkning och därmed kunde tillgodogöra försäkringstagarnavärdestegringen. På denna punkt kan riksförbundet ej inse logiken iutredningens resonemang. har beskattningsreglerna förlivsförsäkringssparande skärpts. för gifta och 250kr. för ensamslående) har varit oförändrat . Tiden borde nu varainne för all dessa beskattningsregler mjukas upp, vilkel utan tvekan skullebidra till ett ökat långfristigt livförsäkringssparande.