prop · G203110 · 1978-12-31 00:00:00 — 30 § Myndighet fårförordna atl dess beslut skall lända till efterrättelse hinder av fördtalan. Denna lagträder i kraft . Genom lagenupphävs skogsvårdslagen (1948; 237) och förordningen (1894; 17 s. 1) angåendehushållningen med de allmänna skogarna i riket. Förekommer ilag eller annan författning hänvisning till föreskrift som har ersatts genom beslämmelsei denna lag, tillämpas i slället den nya bestämmelsen. Den som inneharskogsmark med fideikommissrätt eller under stan- 1978/79:110 221 dig besittningsrätt och äger tillgodogöra sig skogensavkastning inöver husbehovet, skall vid tillämpningen av nya lagen anses somskogsmarkens ägare. Regeringeneller myndighei som regeringen bestämmer får föreskriva de avvikelser från nyalagen som kan behövas med hänsyn lill övergångssvårigheter som kan föranledasav den genom lagen införda röjningsskyldigheten. Tillstånd ellerbeslut som meddelats med stöd av 6, 7, 10, 13, 24 eller 26 § gamla lagen skallanses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelse i nya lagen, om interegeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förordnar annat. Med stödav 25 § meddelade förordnanden skall gälla lills vidare. Avverkningsanmälan somgjorts före nya lagens ikraftträdande skall anses ha fullgjorts enligt nyalagen. Lag om ändring i lagen (1974:434) om bevarande av bokskog Härigenom föreskrivs atl 6§ lagen (1974: 434) om bevarandeav bokskog skall ha nedan angiven lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Vägras tillstånd till avverkning Vägras tillstånd till avverkning av icke utvecklingsbar bokskog och av bokskog när hindermot avverk-föranleder delta att rationellt bok- ningen inte föreligger enligt13 § skogsbruk avsevärt försvåras, är skogsvårdslagen ( ) och föranägaren avfastigheten och innehava- leder detta att rationellt bokskogs-re av särskildrätt till fastigheten bruk avsevärt försvåras, är ägaren berälligade lillersättning av staten av fastigheten och innehavare av för den skada dehärigenom lider. särskild rätt till fasligheten berättigade till ersättning avstaten för den skada de härigenom lider. Vägras i annat fall tillstånd enligt Vägras i annat fall tillstånd enligt denna lag, ulgår ej ersättning. denna lag, utgår ej ersättning. Med utvecklingsbar skog avses skog som ansesutvecklingsbar enligt skogsvårdslagen (1948:237). Denna lag träder i kraft . 1978/79:110 222 , regeringsrådel Hamdahl, justitierådet , justitierådetHessler. Enligtprolokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemslällanav statsrådet beslutat inhämta lagrådels yttrande över förslag till 1. skogsvårdslag, 2. lagom ändring i lagen (1974; 434) om bevarande av bokskog. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessom Hans Pet terson. Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Denföreslagna bestämmelsen innehåller att skogsvårdslagen inte skall tillämpas iden mån den strider mot föreskrifter som har meddelats med slöd avnaturvårdslagen (1964:822) eller annan lag. När det gäller naturvårdslagenanges i specialmoliveringen som ett exempel på föreskrifter som här avses skölselföreskrifterför naturreservat. 1 moliven anförs vidare exempel på annan lagstiftning sominnebär inskränkningar för skogsbruket; härvid anges bl. a. lagen (1974:434)om bevarande av bokskog, lagen (1942; 350) om fornminnen och de förbud motträdfällning som gäller enligt 17 och 40 §§ byggnadslagen (1947:385).Sistnämnda motivuttalande ger anledning påpeka, att det nu föreslagnastadgandet inte avser atl reglera fall då skogsvårdslagen slrider mol annan lagutan endast fall då den strider mot föreskrifter som meddelats med stöd avannan lag. När del gäller gränsdragningen mol tillämpningsområdet för annan lagfr frågan bedömas enligt allmänna grundsalser. Av dessa torde följa attskogsvårdslagen ej skall lillämpas i den mån den strider mot lag, varsföreskrifter i fråga om sådana ämnen som regleras i skogsvårdslagen är att ansesom speciallag. De i molivultalandet nämnda lagama och lagrummen får ansesutgöra sådan lag. Enligtdenna paragraf får besluta att ett skogsbestånd skall slutavverkasoch ny skog anläggas, om beståndet är så över- 1978/79:110 223 årigt alt markens virkesproducerande förmåga tas lill varaendasl i ringa utsträckning. 1 motiveringen ullalas. alt paragrafen inte är lillämpligi andra fall än när tillväxten är onormalt låg på grund av röta ellersjälvgallring. Vidare anförs, atl ett skogsbestånd bör anses så överårigt somanges i paragrafen när den löpande tillväxten efter avdrag för självgallringoch annan virkesföriust är mindre än hälften av den genomsnittliga produktionsom ett nytt bestånd kan ge. Av den föreslagna lydelsen framgår inte att den lågatillväxt, som skall vara en förutsättning för ingripande med stöd avparagrafen, skall bero på röta eller självgallring. Enligt vad som upplysts vidlagrådsföredragningen anses dock den i motiveringen angivna , att denlöpande tillväxten efter avdrag för virkesförlust på gmnd av självgallring m. m.är mindre än hälften av den genomsnittliga produktion som ell nytt bestånd kange, innebära atl till överårig skog kommer atl hänföras endast skog därorsaken lill den låga tillväxten är röta eller självgallring i beståndet. En såstor nedgång i produktionen som den angivna skulle nämligen inte vara möjligutan att beslåndel är angripet av röta eller utsatt för självgallring. Avsikten är alltså inte att möjliggöra tvångsavverkning avfrisk skog, som alltjämt växer men vars tillväxt på grund av hög ålder nedgåttmycket kraftigt. Del torde inle kunna uteslutas atl den i motiveringen angivnaproduktionsnedgången kan föreligga utan atl orsaken är röta eller självgallring.För att förebygga en tolkning som möjliggör ingripanden mot gammal skog i andrafall än de avsedda börenligt lagrådets mening lagtexten bringas i närmaresamklang med moliven. Detta kan ske genom atl i paragrafen anges att, om ettskogsbestånd är överårigt och markens virkesproducerande fönnåga på grund avröta eller självgallring tas till vara endast i ringa utsträckning,får beslula att beståndet skall slutavverkas och ny skoganläggas. Enligt denna paragraf får regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer meddela föreskrifier för hur anläggningen av ny skogskall gå till och hur den nyanlagda skogen skall vårdas. Föreskriftema får avseföryngringsmetod, markberedning, sådd, plantering, vård av plantskog och andraåtgärder som kan behövas för alt Irygga återväxten av skog av tillfredsställandetäthet och beskaffenhet i övrigt. Paragrafen motsvarar 8 § i skogsutredningens förslag. Denändrade lydelsen i förhållande till detla senare förslag är lydligen avseddatt vara enbart redaktionell. Ändringen har emellertid såtillvida fått ensaklig innebörd, att den i remissprotokollet föreslagna lydelsen inteinnefattar ett direkt åläggande för skogsägare alt vid anläggning av ny skogvidta de föryngringsätgärder som behövs. En sådan skyldighet för skogsägareinträder endasl om föreskrifier enligt paragrafen meddelas. Genom ändringen hardet också blivit mindre klart hur långt föreskrifterna får gå i fråga om de 1978/79:110 224 Utredningens förslag utsäger däremot klart ändamålet medalla de åtgärder som avses. Lagrådet vill därför förorda den ändringen attparagrafen, liksom i utredningens förslag, inleds med en huvudregel som angerändamålet med och ramen för de åtgärder som avses. Regeln bör iöverensstämmelse med utredningens förslag innehålla, atl vid anläggning av nyskog de föryngringsätgärder skall vidtas som kan behövas för atl trygga återväxtenav skog av tillfredsställande täthet och beskaffenhet i övrigt. Därefter tordefå följa bestämmelsen, att närmare föreskrifter om föryngringsmetod,markberedning, sådd, plantering, vård av plantskog och andra åtgärder i nämndasyfte meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Omparagrafen ändras i enlighet med vad som förordats torde bemyndigandet ill§ i det remitterade förslaget för atl medge vissa undanlagböra omfatta även förevarande 7 §. Iförevarande paragraf ges bestämmelser om föreläggande och förbud som tillsynsmyndighetkan ge skogsmarks ägare för genomförande av lagens föreskrifter, t. ex. omplantering, samt om möjlighet för myndigheten att stadga vile och att utföraåtgärd, beträffande vilken föreläggande givits, på försumlig markägaresbekostnad. Närmast motsvarande bestämmelser ges i 19 och 20 §§ gällande lag,enligt vilka stadganden myndigheten skall försöka träffa överenskommelse om ålgärdoch i sista hand kan utverka dom. Gällande lag upptar också bestämmelse i 21 §,att vad i överenskommelse eller dom blivit bestämt skall gälla även mot nyägare. Någonmotsvarighet till sistnämnda bestämmelse har inte tagits upp i remissförslaget.1 motiven framhålls atl en bestämmelse om verkan av föreläggande mot ny ägareskulle få begränsad verkan, eftersom den inte skulle kunna gälla ett förelagtvite; jfr 19 § lagen (1976; 666) om påföljder och ingripanden vid olovligtbyggande m. m. Detförtjänar dock framhållas att en regel om verkan mot ny ägare av ettföreläggande att utföra viss åtgärd ingalunda skulle komma att sakna praktiskbetydelse blott därför att vitesföriäggande ej kunde ges sådan verkan. Ägdeföreläggande om åtgärd verkan mol ny ägare, skulle ägarbytet komma att saknabetydelse för möjligheten atl låta utföra den ifrågavarande åtgärden påmarkägarens bekostnad. Tvångsuppfyllelse kunde tillgripas utan hinder av attfastigheten fått ny ägare. Såsom regeln nu utformats bortfaller vid ägarbytedenna möjlighet intill dess nytt föreläggande hunnit meddelas. Klartär emellertid att behovet att göra ett föreläggande verksamt mol ny ägare ärmindre än att tillägga överenskommelse eller dom sådan verkan. Ett föreläggandeär en ensidig myndighetsåtgärd som utan större omgång kan fömyas mot ny ägare.I 19 § lag om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m.har visserligen upptagils beslämmelse om Prop.1978/79:110 225 ",:<' all föreläggande skall gälla mol ny ägare: anteckning omföreläggande skall, enligt 20 §, göras i fastighetsboken. Säkeriigen skulledock riskerna för försök atl genom skentransaktioner eliminera föreläggandetvara större på nämnda lags, den s. k. svarlbyggelagens, område än man behöverbefara då fråga är om en skogsvårdslag. Lagrådel anser sig därför inle böraföreslå någon annan reglering i förevarande hänseende än den som upptagits i remissprolokollel. I denna paragraf föreskrivs alt skogsvårdssiyrelsensbeslut överklagas hos och beslut hos regeringen.Frågan om en instansordning som inbegriper förvaltningsdomstol har inte berörtsi remissprotokollet. Principerna för fördelningen av administrativa besvärsärendenmellan regeringen och förvaltningsdomstol var föremål för ingående behandlingi samband med förvaltningsrättsreform. Statsmakterna godtog därvid ihuvudsak de riktlinjer som dragits upp av förvall-ningsdomslolskommittén i dessbetänkande (SOU 1966:70) "Förvall-ningsrätlskipning". I propositionen(1971:30) med anledning av kommitténs förslag föreslogs ingen ändring i 43 §skogsvårdslagen (1948; 237). Enligt sistnämnda paragraf är instansordningendensamma som den som föreslås i den nya lagen. I förvallningsdomstolskommitténs betänkande anfördes ifråga om skogsvårdslagen, att såväl ärenden om meddelande och återkallelse avtillstånd som ärenden om avverkningsförbud och skogsmyndighels föreskrifter istor ulsiräckning rörde skogstekniska frågor, vartill kom atl det ej varuteslutet att vid lagtillämpningen ställning kunde behöva tas till spörsmål avbetydelse för skogsbrukets utveckling i stort. På grund härav talade enligtkommitténs uppfattning övervägande skäl för alt ärendena borde avgöras av Kungl.Maj:l i statsrådet när del gällde ärenden om ställande av säkerhei för kosinadför skogsodlingsåtgärder och om tvångsutförande av sådana åtgärder ansågkommittén atl besvär borde avgöras av Kungl. Maj;l i statsrådet Med den nu föreslagna ordningen för tillsynsmyndigheternasverksamhet, som ger dessa myndigheter möjlighel all utsätta vite i beslut omföreläggande eller förbud, har frågan om fullföljd till förvaltningsdomstol iviss mån kommii i ett annat läge än vid prövningen i samband med för-valtningsrältsreform.Administrativa myndigheters förelägganden och förbud vid vile skall på mångaområden överklagas lill kammarrätt. Skäl kunde därför föreligga alt göra enmera fullständig genomgång av de olika typer av beslul som kan förekommaenligt den föreslagna skogsvårdslagen med lanke på atl göra en uppdelning avbesvärsärendena mellan förvaltningsdomstol och administrativ myndighet. Föråtskilliga slag av ärenden skulle säkerligen det starka inslaget av lämplighelsprövningmol bakgrunden av speciell skoglig och annan sakkunskap leda till att en besvärspröv-15 1978179. 1978/79:110 226 ninghos administrativ myndighei skulle framslå som mest ändamålsenlig. I andraärenden kan det tänkas att rättsfrågoma har en sådan övervikt att endomstolsprövning är att föredra. Vad särskilt gäller ärenden om tvångsutförandeenligt 24 § i förslaget och om ställande av säkerhet enligt 25 § synes godaskäl föreligga för besvärsprövning i förvaltningsdomstol. En anledning attinte ha olika besvärsgång i olika typer av ärenden enligt skogsvårdslagen kanvara att besvärsfrekvensen inom de ärendegrupper som lämpar sig för prövning iförvaltningsdomstol är låg. Med hänsyn till svårighetema att på förhand bedömaden faktiska utvecklingen i detta hänseende vill lagrådet inte nu föreslånågon ändring i förevarande paragraf. Frågan om en överflyttning tillförvaltningsdomstol av besvärsprövningen beträffande vissa gmpper av beslul bördock uppmärksammas sedan närmare erfarenhet vunnits av den nya lagenstillämpning. Förslagettill lag om ändring i lagen (1974:434) om bevarande av bokskog Förslagetlämnas utan erinran. Prop.1978/79: 110 227 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , , ,, , , , De , , , , , Proposition om riktlinjer för skogspolitiken, m. m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredraganden anmäler lagrådets yttrande över förslag till 1. skogsvårdslag, 2. lag om ändringi lagen (1974: 434) om bevarande av bokskog. Föredraganden redogör förlagrådets yttrande och anför. Vad lagrådet har anfört till förtydligande avmotivuttalandena till 4 § i förslaget till skogsvårdslag föranleder ingenerinran från min sida. Jag finner inte anledning motsätta mig att 6 § utformasi enlighet med lagrådets förslag. Jag ansluter mig till lagrådets förslag tilländrad utformning av 7 §. Som lagrådet har påpekat bör till följd härav också7 § omfattas av bemyndigandet i 11 §. Mot lagrådets uttalanden i anslutningtill 24 och 29 §§ har jag inte något att erinra. Vidare bör vissa redaktionellajämkningar göras i förslaget till skogsvårdslag. 2 Statligt ekonomiskt stöd till skogsbruket Staten ger i olika former stöd till skogsbruket. Detdirekta ekonomiska stödet ges huvudsakligen i form av statsbidrag och, i vissmindre utsträckning, även i form av lån eller som garanti för lån. Statligtstöd utgår även på indirekt väg genom bl. a. anslag till forskning, utveckling,undervisning, rådgivning och serviceverksamhet inom skogsbrukets område. 1 Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1978/79:110 228 Statsbidrag kan utgå till dikning och skogsvägbyggnad och,när särskilda skäl föreligger, till återväxtåtgärder, ungskogsröjning,gallring och slutavverkning och även lill upprättande av skogsbruksplaner.Vidare kan bidrag utgå till åtgärder i samband med skada på skog. Staten kan ivissa fall även lämna garanti för lån som behöver tas upp i samband med sådanaskador. Till byggande av skogsvägar kan också statliga lån lämnas. Vissastatsbidrag som ulgår f. n. är i huvudsak direkt knutna till de krav påskogsvårdande åtgärder som ställs i nu gällande skogsvårdslag. I vissa fall dåskogen har skadats eller annars är otillfredsställande kan krav på fullständigaåterväxtåtgärder göras gällande endast under förutsättning att statsbidraglämnas. Samma är förhållandet när det gäller skyldigheten att, under vissa ilagen närmare angivna omständigheter, efter åläggande utföra åtgärder för attmotverka insektshärjning. Under innevarande budgetår får statsbidrag beviljas tillskogsvård, avverkning och skogsvägbyggnader med sammanlagt drygt 90 milj. kr.Därtill kommer de statsbidrag som utgår när sådana arbeten bedrivs somberedskapsarbeten. Dessa bidrag har uppgått till ca 30milj. föreslår statligt stöd dels i form avstimulansbidrag till sådana åtgärder som inte anses möjliga att föreskriva ilag och för vilka de företagsekonomiska förutsättningarna inte har bedömtstillräckligt starka, dels i form av statlig medverkan i finansieringen avsådana i skogsvårdslagstiftningen föreskrivna åtgärder som får anses bli belungandeför skogsägaren eller har regionalpolitisk betydelse. De allraflesta remissinstanserna är positiva till den av utredningen föreslagnaprincipiella inriktningen av det statliga stödet till skogsbruket. har en avvikande mening. Verket anser i fråga om den regionalpoliliskainriktningen av statligt stöd att skillnader mellan samhällsekonomiska ochföretagsekonomiska arbetskostnader bör utjämnas med vad verket betecknar somnäringsgrensneutrala sysselsättningsstöd. Enligt verket talar tidigareutredningar för övrigt mot atl använda återväxtåtgärder som generellt sysselsättningsskapandeinstrument i . För egen del anser jag atl det även i fortsättningen börfinnas möjligheter att ge statligt stöd i olika former till skogsbruket. Rentallmänt anser jag att det statliga stödet i huvudsak bör inriktas mol sådanaåtgärder som från samhällets synpunkt är angelägna men som för skogsägarenger avkastning först i en förhållandevis avlägsen framtid. Vidare anser jagatt regionalpolitiska skäl liksom talar för statligt stöd till bl. a.vissa åtgärder som i och för sig kan vara föreskrivna i skogsvårdslagstiftningenmen som med hjälp av stöd kan bli utförda på ett kvalitativt bättre sätt. Jagvill i sammanhanget erinra om den stora betydelse som skogsbmket har iglesbygden som en del i det sammantagna syssel- 1978/79:110 229 sättnings- och serviceunderlaget Det bör också påpekas allskogsbruket i inte obetydlig utsträckning åstadkommer sysselsättning i fleraangränsande näringar och att insatser inom skogsbrukel torde tillhöra de minstkostsamma sysselsättningsskapande åtgärderna. Det nuvarande av regionalpolitiska skäl motiveradestatliga stödet till skogsbruket utgår inom ett särskilt stödområde som ärindelat i en inre och en yttre zon. Den inre zonen överensstämmer med inrestödområdet enligt förordningen (1970: 180) om statligt regionalpoliliskl stöd.Yttre gränsen för den yttre zonen är väsenUigt mera snäv än yttre gränsen fördet allmänna stödområdet enligt samma förordning. Sålunda ingår i stödområdett. ex. inte vissa delar av , och och inteheller och . har föreslagit en justering av gränsernaför det område inom vilket utredningen anser atl statsbidrag bör utgå avregionalpolitiska skäl. Utredningen har delat området i en inre zon och enyttre. För att fastlägga gränserna har utredningen gjort en bedömning avförutsättningarna för skogsproduktionen. Jämfört med det nuvarande skogligastödområdet innebär förslaget en krympning i fråga om både stödområdet somsådant och den inre zonen. I ett avseende har utredningen föreslagit enutvidgning, nämligen att skall ingå i stödområdet. Endast ett fåtal remissinstanser har kommenteratutredningens förslag. Några länsstyrelser anser sålunda att stödområdet ihuvudsak bör vara oförändrat. Ett par remissinstanser ifrågasätter om inte ett skogligtstödområde bör överensstämma med stödområdet för statligt regionalpolilisklstöd. Förutsättningarna för skogsproduktion skiljer sigväsentligt mellan olika delar av landet. Sämst är de i del inre av Norrland.Som jag har framhållit bör del statliga stödet till skogsbruket ha en regionalpolitiskfunktion även i fortsättningen. Härigenom kan en högre skogsproduktionupprätthållas i norra för att möjliggöra skogs-industriell verksamhetdär. Mot denna bakgrund är det nödvändigt att ha någon form av stödområdesavgränsningsom grund för fördelning och differentiering av det statliga stödet. Av detjag har sagt följer att omrädesavgränsningen måste göras med utgångspunkti förutsättningarna för skogsproduktion. Det innebär bl. a. att den avgränsningsom tillämpas för det regionalpolitiska stödet inte kan följas. Så var ocksåfallet när beslutade om slöd till intensifierad skogsvård inorra . Bakom ulredningens förslag ligger noggranna bedömningar avförutsättningarna för skogsproduklion i olika områden. Bedömningarna har letttill en minskning av det skogliga stödområdet i förhållande till vad som nugäller. Jag anser att utredningens förslag är väl lavvägt och alt det ihuvudsak bör följas. Gräns för det skogliga stödområdet Gräns för inre zon Gräns jördci skogliga stödområdet 1978/79:110 231 Demindre justeringar som efterhand kan visa sig behövas bör få göras efter beslutav regeringen. Mitt förslag framgår av följande karta. De nya riktlinjerna förstatligt ekonomiskt stöd till skogsbruket som jag förordar i det följande börgälla fr. o. m. . 2.2Stöd till skogsvård m. m. Ifråga om gällande riktlinjer för det statliga ekonomiska stödet till skogsvård m.m. hänvisar jag till skogsutredningens betänkande. Skogsutredningenhar föreslagit ett väsentligt utökat statligt stöd till skogsvård i form avbidrag. Huvuddelen av förslaget rör generella bidrag inom det skogligastödområde som jag har redovisal. Förslaget omfattar också vissa generellabidrag för hela landet Jämfört med det nuvarande stödet till intensifieradskogsvård i norra innebär förslaget dels något sänkta bidragsprocenter,dels att någon begränsning till s. k. eftersatta åtgärder inte görs.Utredningen beräknar kostnaderna för det föreslagna stödet fullt utbyggt tillca 233 milj. kr. Därutöver föreslår utredningen en sammanlagd statligkreditgaranti om 13 milj. kr. i huvudsak knuten till det förordade skogsvårdskontosystemet. Remissinstansernaär som jag har redovisat i allmänhet positiva till utredningensförslag. I vissa detaljer framförs dock förslag både till utvidgningar ochbegränsningar. Vidare har i en egen utredning föreslagit ettstatligt ekonomiskt stöd för att stimulera tillvaratagande av klenvirke. Bidragföreslås utgå med . per m för sådant virke som kommer till användning ochmed . per m för virke som endast behandlas för att insektsskador skallmotverkas. beräknar behovet av statliga medel för stödet tillsammanlagt 90 milj. kr. förslag har remissbehandlats.Av de remissinstanser som har tagit ställning till förslagen är drygt hälftenoreserverat positiva eller positiva om vissa ändringar görs. Övriga remissinstanseravstyrker eller är tveksamma. Föregen del är jag inte beredd att föreslå ett statligt ekonomiskt stöd av denomfattning som skogsutredningen har förordat. Min bedömning utgår därvid bl. a.från vad jag har förordat om skogsproduktionens omfattning. Även detstatsfinansiella läget gör f. n. att ett så omfattande statligt stöd inte ärmöjligt. Därav följer att jag inte är beredd att föreslå generella bidrag tillskogsvård av den omfattning som utredningen har förordat. Enligt min mening bördet statliga stödet utformas på i princip samma sätt som f. n. Det innebär bl.a. att de generella delarna bör ges en begränsad omfattning och att stödet iövrigt inriktas mot det föreslagna stödområdet i norra . Jag villframhålla att de högsta bidragsprocent jag föreslår i det följande inte böranvändas generellt. En differentiering av bidragen bör emellertid integöras med hänsyn till skogsägargrupp. Jag ansluter mig alltså i den 1978/79:110 232 fråganlill utredningens majoritet. För att förenkla handläggningen av stödet bör i likhelmed vad som g'äller för stödet till intensifierad skogsvård i norra kunna räknas om till visst belopp per hektar eller på annat lämpligtsätt. I den bidragsgrundande kostnaden bör inräknas de av skogsvårdssiyrelsenskostnader för projektering m. m. som kan hänföras direkt till aktuellt objekt.