prop · G20389 · 1978-12-31 00:00:00 — Det är givetvis UU värdefull ledning för parterna om detlyckas organisationerna på hyresmarknaden att komma överens om rekommendationerbeträffande indexreglering. I det läge som råder har utredningen enligtnämndens mening haft goda skäl för sitt förslag om förbud mot ettårsavtal medindexklausul för lokaler. Nämnden tillstyrker att förslaget genomförs. : När 19 a § hyreslagen omförbud mot obestämd hyra föreslås utsträckt att gälla även lokaler har undantaggjorts för s. k. omsättningshyra. Förbundet är av den principiella uppfattningenatt det inte med någon nödvändighet föreligger ett direkt samband mellanlokalens marknadsvärde och affärsrörelsens lönsamhet. Det är emellertid käntatt det bland en del affärsidkare råder den upp- 8 1978/79. 1 saml Nr 89 1978/79: 89 102 fattningenatt systemet ibland har vissa fördelar och då hyreslagen och avtalslagen ger vissa möjligheler att rätta fall där hyresutvecklingen blir alltför ogynnsam i förhållande till den allmänna marknadshyresni vån, vill förbundet inte motsätta sig det föreslagna undanlaget. Omsätt ningshyror bör dock inte få åberopas som jämförelse eller vägled ning i tvist om marknadshyra i det av utredningen föreslagna syste met. Ävde skäl utredningen anfört finner även förbundet det vara angeläget att kommaifrån systemet med indexklausuler i avtal med en hyrestid av högst . Detföreslagna förbudet kan emellertid leda till att hyresvärdarna helt går över tiUflerårsavtal innehållande indexklausuler som är oförmånliga för hyresgästerna.Det finns också situationer där hyresgästen har ett berättigat intresse av ettårsavtal,exempelvis om han efter medling i en viUkorstvist inte önskar vara bunden avnya vUlkor utan heUre söker annan lokal för sin verksamhet.Det bör därför föreligga möjlighet för hyresgästen alt i samband med förlängningav avtalet välja ettårsavtal utan indexklausul. HSB:HSB tillstyrker förslaget om förbud mot indexklausuler i korttidsavtal, dvs.avtal som omfattar längst , samt förslaget att avtal om s, k.omsättningshyra undanlas från förbudel mol rörliga hyror och att lokalhyrcsavtalfår göras beroende av att hyran skall utgå med belopp som bestäms efterförhandlingar med hyresgästorganisation. ; Indexklausulen har för lokalhyres gäster vunnit mer och mer terräng och kan väl vara såväl på gott som ont. Ätt avfärda indexklausulen för ettårsavtal tyckes mindre värd för skydd av hyresgäst, då det i de flesta fall p. g. a. detta, hyresvärden väl jer minimum med uppsägande av avtal för hyresreglering och håUer sig skadeslös med ny indexklausul. Bindning vid index bör därför endast medgivas för flerårsavtal. Huruvidaavtal med hyresbelopp, som står i visst förhållande tUl hy resgästensrörelseintäkter, är tveksamt att inskriva i lag. Som regel blir ingentvistefråga förrän hyresbeloppet haft menlig verkan förhyresgästen. Det fasta hyresbeloppet, som bygger på marknadsmässiga grunder ärfullt tUlräckligt. RiksförbundetKiosk & Gatukök: Indexklausuler har på gmnd av olikafaktorer otvivelaktigt medfört negativa verkningar i form av oskäligalokalhyror. I de flesta fall har då index varit knutet till bashyran s. k.A-klausul. Indexreglering har dock även posiliva sidor under föruisättning attdensamma är rätt anpassad tUl hyresvillkoren i övrigt. Förbundet har exempelvisi många förhandlingar under senare lid träffat avtal om indexändringar gällandepå halva basbeloppet, ett förhållande som visar att hyresvärdarna insett orimligheternai förut ingångna avtal. I nya avtal är det mindre vanligt med index på helabasbeloppet. Om den föreslagna reformeringen genomföres uppstår dessutom ensäkerhet mot oskäliga indexregleringar. Förbundet anser därför att förbud intebör införas beträffande index i annat fall än vid ettårsavtal, vilketutredningen föreslagit. SABO:Att i lag fastställa den högsta andel av en hyra, som får vara indexregleradavvisas i betänkandet. har samma uppfattning bl. a. av den anledningen attförhållandet mellan hyresvärdens kapital-, underhålls- och driftkostnadervarierar kraftigt mellan bebyggelser av olika typ och årgångar. Ett maximerandeskulle i vissa fall få tUl följd att indexreglering av hyran vore helt omöjlig. 1978/79: 89 103 : SHR anser att den möjlighet till indexregleringav hyran vid långtidsavtal som föreligger bör bibehållas. Utredningensförslag om förbud mot indexklausul vid korttidsavtal tUlstyrks. och : Organisationerna ansluter sig till utredningensförslag att förbjuda indexklausuler vid ettårsavtal. Vi har uppfattat dennaspärregel som en kompromiss, att döma av det resonemang som förs under punkten4.3 i betänkandet. Man skulle helst sett en ny ordning där man kunde tiUämpa engiven alltigenom skälig indexklausul. EmeUertid har man ej kunnat finna ensådan lösning. Organisationema ser snarare denna kompromisslösning som ettytterligare led i utredningens ambition att skapa en balans mellan hyresvärdenoch hyresgästen i förhandlingsskedet, vilket också framgår av utredningsdirektiven. I enhyresförhandling rörande nya hyresvillkor har hyresgästen onekligen lättareatt ta ställning till yrkat hyreskrav i antal kronor än någon form av automatiksom han icke kan förutse eller förstå innebörden av. Om han inte självklara rätten alt kunna kräva ett ettårsavtal och på så vis varje årkunna ta ställning tUl nya hyreskrav så blir följden att hyresgästen lättareger efter beträffande av hyresvärden fordrat index. Han är i vart fall inteberedd att offra hyresavtalet bara på den gmnden att man inte kunnat enas omindex. Om inte denna självklara rätt särskilt inskrives i lagförslaget kommerbara resultatet bli att hyresvärden i fortsättningen alltid kräverlångtidsavtal, . Man skall ha i minnet att många hyresförhandlingartillgår på så vis att hyresvärden framstäUer yrkande om nya hyresvillkor utanatt vidta uppsägning. Om man i dessa förhandlingar kommer in på ettindexresonemang som hyresgästen inte kan acceptera, bör det finnas störreförhandlingsutrymme mellan partema att kunna enas, om man vet, att i en efterföljandeuppsägningssituation med ty åtföljande medling, hyresgästen kan komma att krävaett ettårsavtal. 1 annat fall finns det risk för att utvecklingen accelererarän snabbare än vad som skett och hyresvärdarna kräver minsl Ivåårsavtalmed indexklausuler med långt mer oskäliga verkningar an vad som är i bmk . Genomett ettårsförbud skapas denna balans på så sätt att om hyres gästen inte kan acceptera den av hyresvärden föreslagna automatiken skall han äga rätt att fordra ett ettårsavtal och på så vis komma ifrån diskussionerna om index. När det gäller förhandlingssituationen åstad kommes balansen därigenom att om båda parter i och för sig är intres serade av ett långtidsavtal, dessa lättare kan komma överens om en för båda parter vettig automatik. 1 annat fall kan ju hyresgästen kräva ett årsavtal, ---- Vadgäller förhandlingsklausulers tillämpning har organisationerna och delokalhyresgäster de företräder myckel nedslående och negativa erfarenheterav deras tillämpning. Det säger sig självt att en organisation av typhyresgästförening ej rimligen kan träffa en uppgörelse för ett kollektiv avkommersiella lokaler enligt principen viss procents hyreshöjning, om mansamtidigt har anspråk på att denna hyreshöjning skall medföra en marknadsanpassadhyra. Kommitténanammar ju samma principer vad gäller marknadsmässig hyra för varje enskilt ochindividuellt objekt, som gäller enligt lag. Detta fömtsätterju att varje individuellt objekt har en med hänsyn till samtliga omständigheterindividuell hyressättning ./. Prop,1978/79: 89 104 Utredningens förslag visar med all önskvärdtydlighet att man skall vidareutveckla denna tankegång enligtspecialmotiveringen under 57 a §. Vid sådant förhållande är detorganisationernas mening att man de facto skall inskriva ett förbud motförhandlingsklausuler för lokalhyresgäster. När det gäller organisationernasåsikt om förbud mot förhandlingsklausuler tar vi fasta på utredningensslutkonstaterande nämligen att vid långtidsavtal med förhandlingsklausul måste särskUtbeaktas att en hyresgäst, som är missnöjd med en kollektiv förhandlingsuppgörelse,ej har möjUghet att själv säga upp avtalet för omreglering av hyran förränkontraktstiden är slul. Organisationema kan fastslå att flertalet hyresvärdar, somtidigare tillämpat förhandlingsklausul, har borttagit dessa vid sin lokalhyresut-hyrning.1 dessa fall har man uppfattat det som självklart alt vid hyressättning förlokaler måste man förhandla särskilt för det individuella objektet och med densittande hyresgästen. Bostadsdomstolen: Bostadsdomstolen delar de invändningarmot införande av ett förbud mot indexklausuler vid ettårsavtal som i sin reservation. Intresset att värna om hyresgästens ställning när detgäller dessa avtal torde i väsentiig mån tillgodoses om prövningen avvillkorstvist i anledning av hyresgästens uppsägning utformas på sätt bostadsdomstolenföreslår under 58 a § nämligen att hyresvärden betages möjligheten att i de fallendast hyresgästen sagt upp hyresavtalet för villkorsändring framställa krav påhögre hyra eller eljest för förlängning kräva oförmånligare villkor än somgällt förut. Hovrätten för : Förslaget ger anledning lillviss tvekan. uttalas nämligen att man torde kunna utgå från att denstegring av kostnaderna för drift och underhåll, som f. n. kännetecknar allfastighetsförvaltning, också påverkar det allmänna hyresläget för lokaler ihöjande riktning. Ytterligare uttalas att, om föreslaget förbud införs man intebör räkna med att parterna i aUmänhet avstår från de administrativa fördelarsom står att vinna med indexklausuler utan i stället med att parterna som regelkommer att sluta avtal än och då i första hand för tvåår. torde emeUertid för såväl hyresvärd som hyresgäst föreliggabehov av att icke vara bunden av ett avtal i tagetäven om man räknar med att avtalet kommer att förlängas. Dessa parterskulle enligt förslaget bli hänvisade till ett betydligt omständligareförfarande med antingen uppsägning av hyresavtalet för vUlkorsändring ellerförhandling mellan vederbörande partsorganisationer och härigenom drabbas avonödiga kostnader och besvär. HärtiU kommer att med den formulering av 19 a § 2st. hyreslagen som föreslagits bestämmelsen lätt torde kunna kringgås. Då någraegentliga fördelar med förbudet knappast synes kunna ernås och då den nyageneralklausulen i 36 § avtalslagen torde bereda tillräckliga möjligheter attkomma tUl rätta med obilliga klausuler, avstyrker hovrätten förslaget. : Tingsrätten ansluter sig i denna del tillden av framförda reservationen. : De skäl utredningen anfört för förbud vid ettårsavtaltorde inte uppväga nackdelarna av atl behöva ha en hyresförhandling.Domstolsverket anser därför att någon ändring i nu gäUande bestämmelser intebör göras. i : delar den avutredningen Prop.1978/79: 89 105 på anförda skäl uttalade uppfattningen att förbud motindexklausuler för långtidsavlal inte bör införas och att ej heller någon legalbegränsning av det belopp av hyran som får göras till föremål för indexregleringbör uppställas. Däremot har hyresnämnden inte samma uppfattning somutredningen i vad gäller förslaget om förbud mot tillämpning av indexklausuleri s. k. ettårsavtal, varmed avses hyreskontrakt på ell år och samtkontrakt, där hyrestiden inte är bestämd. Ett förbud mot indexklausuler i ettårsavtal kommer medallt det besvär och all den oro, som därav följer för berörda parter på lokalhyresmarknaden att framtvinga förhandlingar mellan parterna för att anpassahyrorna de ekonomiska förändringar, som även framledes kan förväntas präglasamhället. För att säkerställa resultatet av sådanahyresförhandlingar kommer dessutom parterna, av uppenbara skäl i första handhyresvärdarna, att nödgas företaga årliga uppsägningar. Med den av utredningenföreslagna rätten för lokalhyresgäst tiU en uppsägningstid av minst niomånader kommer behovet att göra uppsägningar att öka för hyresvärdarna, somsvårligen kan så långt i förväg rätt bedöma marknadshyran för nästa hy-resperiod. Det kan alltså med fog antagas att, som en följd avutredningens förslag, antalet uppsägningar av ettårsavtal kommer altbli mycket stort. Eftersom lokalhyresgäst, som har blivit uppsagd ellersjälv har sagt upp sitt hyresavtal för villkorsändring, måste för att intedrabbas av rättsförlust hänskjuta den redan i och med uppsägningen föreliggandetvisten till hyresnämnd, kommer i sin tur det ökade antalet uppsägningar, somsålunda med tillräcklig säkerhet kan förutses, alt medföra en påtagligbelastning på hyresnämnderna. Redan nu anförda omständigheter utgör enligt hyresnämndensmening tillräckliga praktiska skäl för att avstå från den inskränkning i avtalsfriheten,som utredningens förslag innebär, och i stället låta även ettårsavtal kunnavara förenade med sådana automatiska hyresändringar som följer av indexklausul. På lokalhyresmarknaden är det ovanligt atl hyror bestämsgenom kollektiva förhandlingar, som sker med stöd av förhandlingsordning, ochblir giltiga för de enskilda hyresavtalen på grund av däri intagna förhandlingsklausuler.Detta beror delvis på att med de affärsmässiga förhållanden som i allmänhetråder på lokalhyresmarknaden behovet av kollektiva hyresöverenskommelser blirmindre starkt. Vidare har lokalhyresmarknaden sådan differentierad strukturatt kollektiva hyresförhandlingar i allmänhet inte medför samma praktiskafördelar som när det gäller bostadshyresmarknaden. Man har alltså inte anledning att räkna med någon nämnvärdökning av förekomsten av kollektiva hyresöverenskommelser på lokalmarknaden. 1 brist på kollektiva hyresöverenskommelser utgör även förettårsavta-len en tillämpning av indexklausuler den för alla berörda partermest smidiga formen för att anpassa hyrorna till de ekonomiska förändringar somsker på marknaden. Den främsta grunden för utredningens förslag om förbud motindexklausuler i ettårsavtal är att de på lokalhyresmarknaden i allmänhettill-lämpade indexsystemen inte är tillfredsställande och att partsorganisatio- 1978/79: 89 106 nernainte genom förhandlingar har lyckats nå fram tUl någon lösning av frågan om enlämpligt konstruerad indexklausul för ettårsavtal. Detbör emellertid inte vara uteslutet att partsorganisationerna skall kunnaåstadkomma en lösning av frågan om lämplig indexklausul för ettårsavtal. HärtiUkommer den viktiga omständigheten att om hyran för en lokal med ettårsavtalgenom användning av någon på marknaden gängse förekommande index, som förövrigt frivilligt bör kunna modifieras till bättre överensstämmelse med deekonomiska förändringarna på marknaden, skulle komma attavvika från lokalens marknadsvärde, har part i hyresförhållandet årligenmöjlighet att förhandla om ändring av hyran eller att göra en uppsägning för vUlkorsändring. Utredningenräknar med att, om förbud införs mot ettårsavtal med indexklausul för lokaler,parterna i allmänhet inte avstår från de administrativa fördelar som slår attvinna med indexklausuler och därför i stället som regel kommer alt sluta avtalför än . Enligt utredningens uppfattning torde härvid kortastehyrestid bli och kommer sannolikt ettårstiden att reserveras förhyresförhållanden som inte beräknas vara eller när det ärönskvärt att marknadshyra fastställs . Utredningen menar att enutveckling av detta slag skulle vara till fördel för hyresgästerna. Hyresnämndenser för sin del inte att en utveckling av det av utredningen sålunda antyddaslaget ger nämnvärd fördel åt hyresgästerna. Följden torde nämligen bli atthyresvärdar i många fall, för att kunna sluta indexreglerade hyresavtal, kommeratt påtvinga hyresgästerna långtidsavtal fastän hyresgästerna av skilda skälinte önskar att avtalsvis binda sig än i sänder trots altde från början kanske förutsätter att hyresförhållandet skall komma att varalängre tid. Vidare kan enligt hyresnämndens mening mera allmänt ifrågasättas omtvåårs-avtal med indexklausul, vUken avtalstyp utredningen räknar med att kommatill användning, är bättre för hyresgästerna än ettårsavtal med sådan klausul.För den händelse att tiUämpning av index medför att hyran kommer att avvikafrån lokalens marknadsvärde har ju hyresgästen möjlighet att säga upp avtaletoch påkalla förhandlingar om villkorsändring snabbare vid ettårsavtal än vid tvåårsavtal. Medhänsyn till vad hyresnämnden sålunda har anfört anser sig hyresnämnden inteböra tillstyrka utredningens förslag om förbud mot tilllämpning avindexklausuler i ettårsavtal. Byggnadsstyrelsen:Från principiell synpunkt har verket förståelse för förslaget om förbud motindexklausuler i ettårsavlal. Verket har under tidigare skeden undvikit sådanamen har med tiden funnit dem praktiska och arbetsbesparande. De indexregleringsprocentenhetersom intagits i kontrakten har dock inte medfört några påvisbaraolägenheter i form av alltför kraftiga hyreshöjningar jämfört med marknadshyromasutveckling. Skulle så bli fallet finns ju också möjlighet för hyresgästen attsäga upp avtalet för villkorsändring vid hyrestidens utgång. Medhänsyn härtill vill för sin del förorda att förbud motindexklausul i ettårsavtal inte införs. Som ytterligare skäl mot förbud avdetta slag må anföras att det lätt skulle kunna kringgås genom tecknande avavtal med något längre hyrestid än , där så befinnes lämpligt. Kommitténhar föreslagit att någon gräns för det hyresbelopp som får indexregleras inteskall faststäUas i lag, ehuru kommittén i betänkandet 1978/79: 89 107 framförtuppfattningen att indexreglering borde begränsas till att avse högst avhyran. Omen viss procentuell del av hyran indexregleras får fastighetsägaren överkompensationför inflatorisk ökning av drifts- och underhållskostnaderna i de fall, dådessa utgör en lägre procentuell del av hyran än den indexreglerade delen.Drifts- och underhållskostnadernas procentuella andel av hyran varieraremellertid starkt med bl. a. byggnadernas ålder och kvalitet. För nybyggda huskan den vara så låg som 15 a av kallhyran, medan den för äldre heltavskrivna hus kan vara intill av hyran. Därför bör indexregleringsprocententiU den del den anknyter till drifts- och underhållskostnaderna också kunna fåvariera inom sådana gränser. Ävenom drifts- och underhållskostnaderna är mest angelägna att indexreglera finnsäven anledning att beakta kapitalkostnadernas förändring. I vilken utsträckningsistnämnda förändring skall få påverka indexregleringsprocenten bör få vara enförhandlingsfråga i varje särskilt fall. Enanledning för partema att i såväl långtids- som ettårsavtal kontraktera enhögre indexregleringsprocent än som molsvarar drifts- och underhållskostnadernakan vara att de bedömer det sannolikt alt en penningvärdeförsämring medför,förutom en kostnadsökning, även en värdeökning i kronor räknat för fastighetensom är större än den för tidsperioden faktiska värdeminskningen för ålder ochbruk. Detta kan leda till en följdbedömning att även en viss del avkapitaldelen av marknadshyran för ett (oförändrat) objekt bör få öka vidfortgående penningvärdeförsämring. Storleken av denna del kan därvid väljas såatt regleringen ger ett resultat som överensstämmer med parternas antaganden omhur hyresutvecklingen på orten kommer att anpassa sig till förändringarna i penningvärdet. Därtillkommer att parterna i ett flerårigt hyresavtal stundom ulnyttjar möjligheternaalt sätta bashyran så lågt att hyresvärden i början av hyrestiden får en lågtäckning för sina kapitalkostnader mot att han genom hög indexregleringsprocentfår kompensation härför i slutet av hyrestiden, förutsatt attpenningvärdeförsämringen fortgår enligt parternas antagande vidavtalstecknandet. Friheten för parterna atl konstruera sådana avtal bör enligtbyggnadsstyrelsens mening bestå. Vid förstagångsavtalbeträffande nyproducerad lokal finner parterna det oftast nödvändigt att träffalångtidsavtal och att därvid göra bedömningar av i de två närmast föregåendestyckena angiven art i samband med fastställandet av bashyran. För verkets delinnebär dock resultatet av dessa förhandlingar i övervägande antal fall att indexregleringsprocentenstannar vid av bashyran eller där under. Ävenom det i och för sig är verkets uppfattning att indexreglering av mer än 50 %av hyran i normala faU ger en överkompensation för en hyresvärdskostnadsökningar finner på grund av det ovansagda ändock att en lagstadgad begränsning av indexregleringsprocenten kommer atlleda till en försämring av möjligheterna för avtalsparter att vid faststäUandeav hyresviUkor ta hänsyn tUI alla de komponenter i marknadsbilden som påverkar viUkoren.Därför är det enligt verkets mening olämpligt att lagstadga om en begränsning. : Det torde vara tveksamt om förslaget om förbud motindexreglering av ettåriga hyresavtal verkligen är till gagn för lokalhyresgästerna. Utredningensmajoritet anser att förbud mot indexklausuler i långtids- 1978/79: 89 108 avtalej bör införas. Förbundet delar denna uppfattning men anser av följande skälatt inte heller det föreslagna förbudet mot indexklausuler i ettårigahyresavtal bör genomföras. 1och för sig kan indexklausuler undvaras i ettåriga hyresavtal eftersomparterna kan avtala om hyrans storlek. Sådana årliga avtal torde varanödvändiga så länge kostnadsläget ändras på grund av t. ex. inflationen. Ättårligen tvingas genomföra hyresförhandling med eventuellt åtföljandemedlingsförfarande torde knappast vara i någon av parternas intresse. Förövrigt föreligger för vardera parten alltid möjligheten att uppsäga avtalet förvillkorsändring om indexuppräkning skulle visa sig ej motsvara marknadshyra. KF:KF avstyrker det föreslagna förbudet av indexreglering av ettårsavtal.Lokalhyror är inte på samma sätt som bostadshyror lämpade för kollektiva förhandlingarmellan organisaiioner. Indexreglering är enligt KF:s mening ett värdefulltalternativ för alt undvika tidsödande årliga hyresförhandlingar i löpandeavtalsförhållanden. De skäl utredningen anfört finner KF inte vara av sådanstyrka att de motiverar förbudet med därav följande nackdelar. Landstinsförbundet:I frågan om indexklausuler vill förbundet endast rent allmänt framhålla att detpå marknaden florerar en mängd olika typer av dylika klausuler, vilket i höggrad försvårar hanteringen för större hyresgäster med kontrakt hos fleravärdar. Förbundet anser att indexklausuler normalt ej är erforderliga i ettårsavtal.Förbundet anser i princip att en sanering härvidlag i första hand böråstadkommas genom frivillig överenskommelse mellan parterna. Om en dyliköverenskommelse inte kan ernås bör man enligt förbundets uppfattning inte varafrämmande för att genom lämplig lagstiftningsåtgärd främja en dylik samordning. Kommunförbundet:Förbundet anser inte att det finns vägande skäl för att detaljreglera tillåUighetenav indexklausuler för lokalhyresavtal. Styrelsen anser att indexklausulerfyller en praktisk funktion såväl vid etiårs- som vid flerårsavtal. Sverigesadvokatsamfund: Vid lokaluthyrning är det vanligt att hyresavtalen löper meden hyrestid i taget och med en uppsägningstid av tre eller sexmånader. Till undvikande av uppsägningar har ofta som en bestämmelse iavtalet intagits en indexklausul. Utredningen har föreslagit attindexklausuler inte skulle vara tillåtna vid ettårsavtal. Även omindexklausulen är avsedd för ett längre hyresförhållande, hindrar det naturUgtvisinte hyresgästen att säga upp avtalet för villkorsändring. Det är uppenbarligenpraktiskt att använda indexklausuler även vid ettårsavtal. Antalet tvistermellan hyresgäst och hyresvärd torde bli färre om uppsägning inte fordras varjeår. Fördelarna med indexklausul även vid ettårsavtal lorde klart överväga denackdelar utredningen redovisat. SARA:Beträffande frågan om förbud mot indexklausul i ettårsavtal har en i förhåUandetiU utredningens majoritet avvikande uppfattning. anser inte alt depraktiska olägenheterna med en indexklausul i dessa sammanhang övervägerfördelarna. Parterna har ju båda möjlighelen att undanröja eventuellamissförhållanden i hyresutvecklingen genom att påkaUa förhandling om vjllkoren.Mot bakgrund härav och med beaktande av risken för kringgående av regeln börnågot förbud på sätt utredningen föreslår inte införas. 1978/79: 89 IO9