prop · G203187 · 1978-12-31 00:00:00 — enligt statsavtalets raöjlighetersom annan nyhetsförmedlande, opinionsspeglande ellerutbildande information där. Det är av stor betydelse att kampanjen får stöd från pressens sida. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att fortlöpandetillhandahålla pressen information ochinformationsmaterial om kampanjen. Kostnadema förkampanjen beräknas till 1 milj. kr., varav . för /79 och . för budgetåret1979/80. För att den angelägna snabbstarten skall kunna ske, behöver medlen for innevarande budgetår kunna disponeras eller möjligen åtminstonevara vissa f.o.m. och kunna disponeras möjligt därefter. Allmänt - d.v.s icke direkt relaterattill kampanjen - framhäller utredningen vikten av attinformationen samordnas ooh genomförsi nära och fortlöpande samverkan främst mellan de olika f jällsäkerhetsintressentema men också med aktuella rese- och turistorganisationer m.fl.Huvudmannen har härvidlag en betydelsefull roll. Ettflertal informationsvägar står till buds och börutnyttjasi. Utvecklingen i tekniskt och organisatoriskt avseende av dessa måste aktivt uppmärksammas. I princip börinformationsmaterialet av allmänt intresse-med vissa specifika undantag - tas fram och tillhandahållas avgiftsfritt till allmänheten direkt eller genora myndigheter, organisationerm.fl. Under senaste tioårsperiodhar orsakagrupperna drunkning och sjukdom (inkl. hjärtslag och överansträngning) - sinsemellan ungefär lika stora - tillsammans inrymt nära 70 av det totala antalet dödsolyckor i fjällenunder perioden. Det är av vikt att erfarenhetema frän uppföljningenav tillgänglig statistik över fjällolyckorfär slå igenom i informa-tionsunderhället(jfr p. Det är angeläget (p. 5.1.5) att få en enhetlig, konsekvent och förutvärdering lämplig rapportering, uppföljning och successiv utvärdering av icke blott dödsolyckorna utan generellt av olyckorna och degravare olyckstillbuden i fjällvärlden. Huvudmannen för fjällsäkerhet förutsätts svårligen klara ut hur detta bör ske och vidta eller föresläerforderliga åtgärder. Redovisad nuvarande utMMning är lämplig soragrund för den fortsatta verksamheten. Enallmän vidgning är dock önskvärd, särskilt för den utbildning, som sker genom de frivilligaorganisationernas försorg. Åtgärder för att underlättaoch förbättra skolans utbildning i fjällkunskapoch fjällsäkerhet bör genomföras. Utredningen tar icke ställningmen ställer sig i visst avseende positivtill frågan om statlig utbildning av färdleder m.fl. päkvalificerad nivå. Ställningstagandet bör efter pågående ochytterligare erforderliga utredningar ankomma pä huvudmannen. Tyngdpunkten i färdledareutbildningenbör kvariigga hos de frivilligaorganisationema. Kart£r (kap. 5.5; jfr P- 5.1.2) är viktiga informationsbärare. Åtgärder föratt förbättra, utöka och aktualisera karttillgängen över fjällområdena synsangelägna att överväga och efterhand genomföra. De allmännakartorna, som lantmäteriverket fra.mställer, skall givetvis svara mot vad det svenska samhället och den svenska allmänheten behöver.Lantmäteriverket föreslår därför överväga en förbättrad fjäll- och fjällsäkerhetsinformation på den topografiska kartans blad överfjällterräng samt ett praktiskt försök för att belysa möjligheternahärtill. Hu\'ud-mannen för fjällsäkerhet förutsätts medverka vid utredningen och försöket. Prop.1978/79:187 22 1.3.3 Leder och anläggningar Ledsystemet med anslutande anordningar och anläggningar(kap. 5.3; jfr p. 5-1.2) är den viktiga stommen för fjällvärldensutnyttjande förrörligt friluftsliv och turism. Detta ger ledsystemets väsentliga betydelse för fjällsäkerheten. Mot bakgrund härav är en av defrämsta åtgärdema för att långsiktigt främja fjällsäkerheten att ledsystemet underhålls, förbättras och kompletteras på ett tillfredsställande sätt. Det är därför angeläget att statsmakternasmedelatilldelning för ledunderhället ger utrymme för erforderliga åtgärder. Detta innebär en gneomsnittlig större medelsanvisning än för innevarande budgetår. Behov av en successiv utbyggnad av de olika slagen avfjällanläggningar föreligger. Med anledning av dessa anläggningars betydelsefrån fjällsäkerhetssynpunkt och av ekonomiska skäl syns erforderligt att staten liksom i fråga om fjällederna och deras anordningar svarar förplanering och investeringar i nyanläggningar och upprustningar av sådanaanläggningar samt Sannolikt även lämnar bidrag i vissa fall till driftkostnaderna. I samband med utredningama om ledsystemet understatligt huvudmannaskap har framkommit förslag om en väsentlig utökning avantalet övernattningsstugor och raststugor/vid-skydd längs lederna. Dessafrågor bör närmare prövas av huvudmannen i samråd med berörda myndigheter ochorganisationer, varefter principfrågan bör underställats regeringen. Det är av vikt att utbyggnaden och vidmakthållandet avleder och anläggningar i fjällområdet samordnas. Länsstyrelserna i fjällänenbör få samordningsansvar härför och bli tillständs-myndighet för all ledutbyggnad i fjällområdet. 1978/79:187 23 Vissa tekniska förbättringar av bl.a. vinterlederna s;.ti3 oraedelbart erforderliga. Kostnaderna härför uppskattas till ca 0,8 milj. kr. Erfarenheterna från fjällpatrullernas verksarahet somNorrbottens län är goda. Försöken föreslås utsträckas tili minst ytterligare ett lan. Försök med användning av vapenfria värnpliktiga inomfjällpatruller bör ske. 1.3.4 Nyttjande av fjällområden Det har icke varit utredningens uppgift att lägga synpuTikter pånyttjandeawägningen beträffande fjällområdena men den ärav väsentligt intresse för utredningen med hänsyn tiil den nödvändiga anpassningen av fjällsäkerhetsåtgärderna inora respektive område (kap. 5-2; jff p. Fjällsäkerheten får icke utnyttjas som instrument för vare sig en accelererande eller bromsandestyrning av utnyttjandet av den svenska fjällvärlden. Närdet gäller användningen förrörligt friluftsliv och turism tersig en differentierad användning -från för starkturism välutbyggda områden till obrutna fjällområden - enligt i huvudsak nu gällande inriktning naturlig och riktig. En av utredningens experter, , har haftavvikande raening beträffande vissa nyttjandefrågor. Denna återfinnsi ett särskilt yttrande (bilag 9). Den väderservice, som ges incmfjällregionen, måste väsentligt förbättras (kap. 5.6; jfr p. För-bätringen är angelägen. En mer detaljerad områdesindelning är önskvärdoch likaså en större åtskillnad riellan väder representatirt för dalgångar ochkalfjäll. Prop.1978/79: 187 ' Hänsyn till pågåendeSMHI-utredrdng - som förutsätts komma med lösningar medan fjällsäkerhetsutredningen begränsar sig till vissa närförslag - och tidsförhållandena hargjort att inte något konkret organisationsförslag framläggs.Vissa riktlinjer fastslås, dock, innebärande bl.a. att bör vara den centrala myndighet som ansvarar för den civila vädertjänsten i fjällen,att prognoser skall kunna ges under veckans alla da.-ar med minst tre rapporterdagligen, att prognosområdet bör delas i flera, dock minst tvåansvarsområden samt att forsknings- ochutvecklingsarbete måste garanteras. Nätet av observationsstationer i högfjället bör utvidgas. Pyra planerade automatiska väderstationer inom fjällområdet bör försökvis ingå i tilläggsnätet.Lokalradions väderservice bör kompletteras med mer detaljerade prognoser över åttatelefonsvarare för olika fjällområden. Tyvärr syns föreslagna åtgärder föratt förbättra vädertjänsten i fjällregionen och därmed fjällsäkerheten inte kunna geomföras till kommande vinter. Någon utökningav observationsnätet i fjällområdet, särskilt påhögfjället, bör dock eftersträvas. En meteorologtjänat bör även kunna tillföras väderkontoret i i börjanav 1979. Då kan föreslagen prognosverksamhet över automatiska telefonsvarare för fjällområdena i och länpåbörjas. Lavinforskningen och lavinkunska.pen företer väsentligabrister. bör få i uppdrag och resurser förforskning i snökunakap och lavinfrågor samt föratt pröva möjlighetema att påbörja lavinprognostjänst,medverka i viss utbildning m.m. Sarabandsbehoven förfjällsäkerheten (kap. 5.7; jfr p. 5.1-2) bör- av säväl tekniska som ekonomiska skäl- sä långt möjligt lösas genom en vidare utbyggnad av befintliga system. Prop.1978/79:187 25 Detta gälleralldeles särskilt och . En fortsatt studie- och försöksverksamheterfordras för att fastställa de kompletteringar med andra system, sora pä från kostnadseffektsynpunkt kan vara aktuella. Bärbar koramunikationsradioutrustningför den vanlige turisten i fjällen förordarutredningen inte. I första hand bör de möjligasatsningarna göras på fast installerade sambandsmedel längsde leder som prioriteras. Där så är ekonomisktfördelaktigt bör trådanslutnatelefoner väljas, i övrigt radiotelefoner i redan etablerade nät. Den långsiktigamålsättningen bör vara placering av telefoner med5-15 km mellanrum, beroende på terrängförhållandena. En förstaetapp innebär en ungefärlig investeringskostnad av 2,5 milj. kr. Nödsändare av den typ, som användsav civilflyget på , erbjuder en intressantmöjlighet för att höjafjällsäkerheten. Av tidsskäl har enslutgiltig rekommendation ej varit möjlig.Huvudmannen för fjällsäkerhet bör genom den försambandet huvudansvarige utreda fråganvidare och genomföra praktiska prov i begränsad skala. Frivilliga flygkären bör medverka.I samband härmed bör även utredasde övriga förhållanden somsammanhänger med en medverkan från kårens sidagenom avlyssningsflygningar. I princip finns ett bra utbud av ändamålsenligmateriel för fjällbruk på den svenska marknaden. Mentotalutbudet är stort och varierande, bl.a.kvalitativt. Det kan vara svårt att välja. Bristande kunskaper om förhållandena i fjällen, underlåtenheteller ren nonchalans medför att tursister ofta utesluterutrustning, som är nödvändig från säkerhetssynpunkt. Prop.1978/79:187 26 Åtgärder bör vidtas för att vidgji informationen till såväl konsumenter som personal i sportbranchen m.fl. i syfte att underlättavalet av erforderlig och lämplig utrustning för fjällbruk (kap. 5.8). Behov föreligger att särskilt pröva frilufisutrustning somhar betydelse från fjällsäkerhetssynpunkt. En vidareutveckling bör ske av denverksamhet, som bedriver hänridlag. En allsidigt sammansatt testgrupp föresläs få tiil uppgift att pröva sådanutrustning och efter test utfärda rekommendationer om produkters användbarhetför fjällbruk. Testgruppen bör anknytas till . Inforamtion, utredningar, prov och andra åtgärdererfordras beträffande standardanpassning av utrustning, proviamt förkrävande långturer och nödproviant m.m. Kapitel 7 är ensammanställning av kostnader m.m. Prop.1978/79: 187 27 2.2 UTREDNINGENS UPPGIFT M M 5.1 .3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 Prop.1978/79:187 28 Följande direktiv - meddelade avchefen för , statsrådet - har legat till grund för utredningen (utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde , dir. 1978:24): "Fjällräddning och fjällsäkerhet äri dag två skilda begrepp. Fjällräddning är den verksamhet som påbörjas dä en olyckshändelsekonstaterats eller befaras ha skett. Med fjällsäkerhet förstås framförallt den förebyggande verksamhet som syftartill att i görligaste män begränsaolycksriskerna i fjällvärlden. Ansvaret för fjällräddningsverksamhetenligger hos polisen. svarar för organisation, utrustning och utbildning. Den regionala och lokalapolisorganisationen svarar för denoperativa f jällräddningsverksamheten. Samverkan sker med amd-ra civila och militära myndigheter, organisationer m.fl. Uppgifter frän ärliga anslagsframställningarvisar att antalet efterspanings-uppdrag inom fjällräddningstjänsten genomsnittligen uppgått till inemot 100 och att räddningsuppdragen avsett totalt 1045 saknade personer. För fjällsäkerhetsverksamheten finns f.n.ingen klar ansvarsfördelning. Ett flertal myndigheteroch organisationer arbetar med fjällsäkerhetsfrågor.I anslutning till fjällräddningstjänsten bedriver polisen ettomfattande arbete som inriktas på fjällsäkerheten.Som exempel kan nämnas uppsättning och underhäll av hjälpradiotelefoner, medverkan medinformation om lavinfara och fjällvett samtkartläggning av snö- och lavinforhållanden.Även arbetar med fjällsäkerhetsfrågor liksom och . I vissa fall har länsstyrelserna vidtagit särskilda åtgärder förfjällsäkerheten. Sålunda har t.ex. i inrättats s.k.fjällpatruller som aktivt bidragittill en ökad fjällsäkerhet.Detta arbete sker i nära samarbete med bl.a.polismyndigheterna. har behandlat frågan om fjällsäkerheten i värt land (mot. 1976/77:100, KrU1977/78:2, rskr 1977/76:14) och hos regeringen hemställt om utredning. 1978/79:187 29 Samhället har, såsom framgår av det föregäende, tagit på sig ett betydande ansvar för fjällsäkerheten. Jag anser det emellertid angeläget att insatserna på detta område ytterligare samordnas och effektiviseras. För detta talar också de tragiskaolyckor som trots vidtagna säkerhetsåtgärder inträffat under de senasteåren. Den ökande turistströmmen till de svenska fjällen ställer likaså ökade anspråk på fjällsäkerhetstjänsten. Med hänvisning till vad jag här redovisat föreslår jag att frägor som rör fjällsäkerheten i vårt land närmare utreds. En särskild utredare bör tillkallas för detta ändamål. Det bör ankomma pä den särskilde utredaren att pröva frägan om lämplig huvudman för fjällsäkerheten. Likaså bör förslag läggas fram som anger arbetsuppgifter och ansvarsområde förhuvudmannen liksom för övriga centrala, regionala och lokala organ somhar del i ansvaret för fjällsäkerheten. Behovet av samordning mellan fjällräddnings- och fjällsäkerhetstjänsten bör därvid uppmärksammas. Den särskilde utredaren bör ocksä lämna förslag till andra åtgärder i syfte att förbättra fjällsäkerheten. Utredningsarbetet bör bedrivas så att det kan varaslutfört ." Till grunddirektiven (p 2.1.1) har senare fogats följande av chefen för budgetdepartementet, statsrådet tilläggsdirektiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare angående finansiering av reformer (utdrag ur protokollet vid regeringssammanträde , dir. 1978:40): "En grundläggande förutsättning för enmålmedveten reformpolitik och för en tryggad sysselsättning iframtiden är att den ekonomiska politiken ges en sådan inriktning att balans i samhällsekonomin skapas och att den internationella konkurrenskraften återupprättas. Den tillväxtpotential som finns i den svenska ekonomin måste väsentligen reserveras för att återta förlorade marknadsandelar, ökaexporten och näringslivets investeringar samt genomföra den nödvändiga strukturomvandlingen i näringslivet. För den offentliga sektorns del innebär detta att något nämnvärt utrymme för nya kostnadskrävande å-tciganden inte föreligger . Statens budgetpolitik har förts med dessa utgångspunkter. Strävan har varit att begränsa automatiska kostnadsökningar,genomföra direkta besparingsåtgärder,finansiera angelägna nysatsningar genom omfördelningar av medel, öka intäktsfinansieringen genom avgiftshöjningar, ökakraven på myndigheternasdecentraliserings-och rationaliseringsverksamhet samt att senarelägga vissa mindre angelägna program och ätgärder. Behovet av statsfinansiell restriktivitet kan förutses komma att gälla med oförändrad eller ökande styrka under de närmaste åren.Det är därför nödvändigt att fullfölja den strama utgiftsprövning som präglatbudgetarbetet för /79. Ökadvikt måste läggas på en omprövning av pågående verksamheter inom den offentliga sektom.Effektivitetsvinster inom myndigheterna måstetas till vara för att begränsa kostnadsökningarna.Genom beslut har regeringen utfärdat anvisningar av denna innebördvad gäller myndigheternas anslagsframställningar /80. Vidare har regeringenutfärdat särskilda anvisningar till vissa myndigheter rörande deras anslags-frcunställningar. Många av de kommittéer och särskildautredare som har förordnats av regeringen arbetar inomramen för utfärdade direktiv med omfattande utredningar rörande olika samhällsfrågor. Kommittéemasförslag är ofta av den arten att ett genomförande påverkarstatsbudgeten. Med de utgångspunkter rörande den statsfinansiella situationen som tecknatshär är det uppenbart att något nämnvärt utrymme för genomförandeav kostnadskrävande kommittéförslag i.itekommer att föreligga under de närmaste åren.Kommittéerna bör därför noga överväga hur eventuella kostnadskrävande förslagskall kunna finansieras genom omprövningav pågående verksamhet och omfördelning avbefintliga resurser inom det område kommitténs förslag avser.Det är också uppenbart att ett förverkligande av nya förslag underlättas om det kan ske successivt. Kommittéerna börockså göra en prioritering mellan angelägnaönskemål inom utredningsområdet. Kommittéerna bör vidare såomsorgsfullt som möjligt belysa de indirekta effekteri form av exempelvis ökad administration och byråkrati förmyndigheter och enskilda som förslagen kanmedföra. Slutligen ligger det i sakens naturatt i rådande läge sådana förslag kommer att visa sig enklast att genomföra som inte medförnågra tillkommande kostnader.Kommittéerna bör därför inrikta sig påatt finna sådana lösningar." Prop.1978/79: 187 '- 2.2 UTREDNI.TCENS UPPGIFT M M 2.2.1 Uppgiften Utredningens uppgift har varit att - på grundval av de givna direktiven (p. 2.l) - utredafrägor, som rör fjällsäkerheten i vårtland, dvs. den säkerhet mot olyckor till liv ochlem, som samhället och envar enskild gemensamtoch främst genom förebyggande åtgärder säkerställer förden enskildes verksamhet och vistelse i fjällvärlden. Fjällsäkerheten omspänner eller berör ett flertal verksamhetsområden. av utredningens direktiv. En allmäntgodtagen definition eller avgränsning av begreppetfjällsäkerhet saknas och det syns tveksamt om en detaljerad sådan ärerforderlig. Bå även fjällräddningen avser att i görligaste mån begränsaolycksriskerna och o-lyckoma i fjällvärlden, skulle exempelvis också fjällräddningen kunna innefattas i fjällsäkerheten. Ihär förevarande sammanhang sker - i överensstämmelse med direktiven icke så. Men det ärofrånkomligt att vissa anläggningar och åtgärder i ett lägetjänar fjällsäkerheten, iett annat fjällräddningen. En absolut gränsdragning för fjällsäkerheten ärockså i åtskilliga andra fall varken möjligeller lämplig. Utredningen har avståttfrån att försöka göra en detalj-specificerad bedömning av var gränsemagår eller bör gä för de verksamheter som är eller kan vara av betydelse förfjällsäkerheten. Utredningen har i ställetfunnit det ändamålsenligare att för sitt arbete använda en fack- mässig avgränsning, som omfattar följande generellt angivna verksamhetsområden, vilka alla är av väsentlig och direkt betydelse för fjällsäkerheten: 1978/79:187 32 Utredningens överväganden och förslagredovisas dels i kap. 5 hänförda till ovanstående verksamhetsområden, dels i kap, 6 vad avser huvudmannaskap,ansvars- och arbetsfördelning samt samarbetsformer. I avsaknad av en specificerad definition av fjällsäkerheteneller fjällsäkerhetsverksamheten erfordras förutomden fackmässiga avgränsning, som följerav berörda verksamheter (p. 2,2.2), ocksä en geografisk avgränsning för fjällsäkerheten. Med fjäll förstås enligtallmänt språkbruk de berg, som når över skogsgränsen (lagfjäll)eller över snögränsen (högfjäll). Stundomhar dock termen fjäll en vidsträcktare användning,nämligen för att beteckna kala, ofruktbara höjdsträckningar imotsats till mogna och slutna skogsmarker eller bördiga slätter. Den verksamhet eller vistelse i fjällvärlden, somfjällsäkerheten avser, är icke begränsad till enbart de egentliga fjällen eller det egentliga fjällområdet. Den friluftsverksamhetsom det gäller och dess ledsystem, anläggningar, sambandssystem osv. med aktualitet för fjällsäkerheten sträckersig ofta utanför detta område till angränsandeskogs- eller andra områden. Stundom används beteckningen fjällområde för ett sä sammansatt område, som huvudsakligen består av en eller flera delar med fjäll i Prop.1978/79: 187 egentlig betydelse men också vissa avsnitt av annannatur. I sammanhanget förekommer ett flertal områdesbenämningar. Några - t.ex. fjällvärden - synes kunna nyttjas adekvat u-tan närmare definition. De flesta, som getts närmare bestämning, tillgodoser speciella syften såsom exempelvis svenska turistföreningens fjällplankommittés indelning 1951 i vild-marksomräden, fjällmansområden och allemansområden och statsmaktemas avgränsning 197 5 som primärarekreationsområden av fem fjällområden - , ,Åreområdet, Tärna - Graddis fjällvärld och . I samband med utredningama för och fastställel-sen 1977/78 av de obrutna fjällområdena gavs ät begreppet fjällregionen en geografisk avgränsninginom de fyra aktuella länen - , , och - som förhållandevis nära sammanfaller med den utredningen funnit aktuell för fjällräddning och fjällsäkerhet. Fjällräddningen, för vilken ansvaret ligger hos polisen, organiseras för och ur de polisdistrikt, inom vilka de egentligafjällområdena ligger. Distrikten innefattar i regel även icke oväsentligaområden av annat slag. Det synes e-mellertid ändamålsenligt, att fjällsäkerheten geografiskt avgränsas till samma områden som fjällräddningen. Utredningen har därför vid sin behandling av fjällsäkerheten utgått från en överensstämmande geografisk avgränsning för fjällsäkerheten och fjällräddningen. Denna sammanfaller praktiskt taget med den, som gäller för begreppet fjällregionen. Prop.1978/79:187 54 En naturlig utgångspunkt för utredningens arbete - särskilt mot bakgrund av den korta tid, omkring , somstått till förfogande - har varit de erfarenheter, synpunkter och förslag som de olika intressentema inom fjällsäkerheten har. Det har varit av stort värde för utredningen att ta del av dessa och diskutera demmed ett stort antal myndigheter och institutioner, organisationer, sammanslutningar ooh enskilda. Utredningen vill vitsorda det storaintresse och den beredvillighet att medverka till en förbättrad fjällsäkerhet, som härvid genomgående visats. 2.5.2 Orienteringar och överläggningar Utredningen har för nulägesorientering ochöverläggningar besökt , . Vid sammanträden har utredningen fått information och kunnat överlägga med representanter för , turistråd, domänverket, Bestau-rant- ooh , AB Teleplan, och . Vid besök inom , , Västerbottensoch har utredningen informerats av och fått överläggamed representanter för ävensom genom dennas förmedlingmed representanter för kommuner, lantbruksnämndens rennäringsenheter, polisdistrikt, turist-samaanslutningar och -anläggningar samt regionala och lokala förvaltningsorgan för domänverket, och försvaret m.fl. Ett särskilt besök har representanter för utredningen gjort hos Kirunakommun för information och 1978/79:187 55 diskussion om där pågående överväganden angående viss utbildning av betydelse för fjällsäkerheten. Utredningen har ocksåbesökt flygflottiljerna F 4 och F 21 i () resp. (Kallax) och vid väderavdelning-ama där informerats om deras verksamhet och meteorologiska medverkan i fjällsäkerheten. I samband med besöken och i annat sammanhang harutredningen haft kontakter med representanter för Svenska fjällklubben ochSvenska skidlärarföreningen samt haft tillfälle att i ta del av framlidne fjällflygaren efterlämnade omfattande erfarenhetshandlingar om olika fjällsäkerhetsfrågor. Representanter för utredningen har vidare per brev, telefon eller vidsammanträffande haft ett flertal kontakter med intressenter för olikamaterielutvecklingar inom sambands- ooh transportområdena samt med företrädare för (institution 57), frivilliga flygkåren, frivilliga radioorganisationen, Argaladeirörelsenm.fl. Utredningen har informerat sig om sjösäkerhetsrådets uppgifter, verksamheb och erfarenheter. Ömsesidiga orienteringar har lämnats mellan utredningen och utredninger. (Jo 1976:09) om fjällägenheter. Utredningen har tagit del av visst, för utredningen aktuellt materiel från rekreationsberedningen, , statskontrollkommittén c.fl. och har samverkat med den särskilde utredaren för översyn av allmänna ordningsstadgan. Till utredningen har statsrådet och chefen för I978 för beaktande vid utredningensgenomförande av sin uppgift överlämnat följande skrivelser: frän AB Teleplan avseende räddningsradio i fjällområde, 4 1978179. 1978/79:187 56