prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Utredningens förslag att förklaring frånsökanden alt han saknar pengar kan godtas vittnar om aningslös-hel. Närklienten bestämmer tid för rådgivning skall han anmodas medtaga föreslagendokumentation, om han vill påkalla nedsättning. Ett av syftena med rädgivningsinstitutet var att ommöjligt undanröja allmänhetens obenägenhet alt anlita kvalificerad juridiskhjälp. Bl.a. anfördes i förarbetena (prop. 1972:4 s. 271) alt allmänheten,framförallt i mindre angelägenheter, drar sig för atl anlita advokal. Delansågs angeläget att till- Prop.1978/79:90 314 skapa en rällshjälpsform genom vilken allmänheien mot fastavgifl och i enkla former kunde få kvalificerad rådgivning i rällsligaangelägenheler. De tankegångar som sålunda ligger bakom rädgivningsinstitutetfår alltjämt anses ha bärkraft. Institutet rådgivning har ett så stort"reklamvärde" för rättshjälpen som sådan att någon form avmotsvarighet till institutet även i fortsättningen bör finnas inom rättshjälpssystemet. Det torde emellertid stå klart all det nuvaranderådgivningsinstitutet behöver reformeras. Flera typer av ärenden har denkaraktären att de mestadels inte ryms inom rådgivningens ram. En förlängningav rådgivningstiden skulle kunna fånga upp flertalet av dessa ärenden ochinnebära en minskning av antalet ansökningar lill rättshjälpsnämnderna ochdärmed även en minskning av kostnadema för rättshjälpens administration. Frånde rätissökandes synpunkt skulle en "avbyråkratisering" äga rum närdet gäller frågan om rättshjälp i dessa ärenden. Utredningens förslag med rådgivning som får lämnas underen halv timme och, om det krävs, får förlängas till lorde i och försig uppfylla de önskemål som sålunda kan ställas på rådgivningsinslitulet.Enligt mening bör emellertid ramen för rådgivningen ej beslämmasgenom att rådgivningstiden explicit anges i lagtexten. En sådan regel kan blistelbent genom att icke önskvärda tröskeleffekler uppstår vid övergång frånkort till föriängd rådgivning. Det torde enligt domstolsverkels mening varatillfyllest att ramen för de olika formerna för rådgivning framgår indirektgenom ersättningen till biträdet. Statliga myndigheler, kommuner m.fl. organ bedriver oftaen bred rådgivningsverksamhet i rättsliga angelägenheter. Mestadels sker sådanform av rådgivning inom ramen för mera vidsträckt upplysningsverksamhet. Sålundautgör t.ex. rådgivning i rättsliga angelägenheter, som ochkommunernas hemkonsulenter bedriver en del av nämnda organs allmännakonsumentupplysning. Den rådgivning som och hemkonsulenternalämnar är kostnadsfri. Delsamma torde gälla även andra myndigheters rådgivningi rättsliga angelägenheler. Mot denna bakgrund framstår det som någotparadoxalt att det enligt huvudregeln utgår avgift för den rådgivning somsamhället tillhandahåller inom ramen för rättshjälpen och att denna avgiftskall läcka i princip hela kostnaden för rådgivningen. Det kan ifrågasättas ominte en subvenlionering av rådgivningen utan behovsprövning därför börövervägas. Ett annat skäl som kan tala för någon form av generellsubvenlionering av rådgivningen är alt avgiften för en förlängd rådgivning blirförhållandevis hög (i 1978-års kostnadsläge). En så hög avgifl kan motverkadel ovan nämnda syfiet med institutet. En omständighet som enligt domstolsverketsmening är särskilt betydelsefull i detta sammanhang är vidare attrådgivningsinslitulet enligt utredningens förslag liksom i sin nuvarandetappning visat sig lägga hinder i vägen i visst hänseende när det gäller attutforma principema för att bestämma ersättning till offentiig försvarare ochtill biträde enligt rättshjälpslagen. I de två taxor för ersättning till offentiig försvarare ivissa brottmål resp. till biträde enligt rättshjälpslagen i mål omäktenskapsskillnad efter gemensam ansökan som hittillsfastställt, ingår en på visst sätt beräknad timkostnad, d. v. s. ersättning perarbetstimme (timkostnadsnormen). Den timkostnadsnorm som ingår som ett momenti taxan för mål om äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan bygger på denberäknade genomsnittliga timkostnaden per debiterbar juristtimme vid deallmänna advokalbyråema. Med debiterbar tid avses av del totalaantalet jurisltimmar . 1978/79:90 315 Del har visat sig atl efter del atl rättshjälpslagen trätti kraft har såväl domslolar som rältshjälpsnämnder lillmäll bilrädels tidsåtgång stor betydelsevid prövning av biträdesersätlning (jfr. 1972:4 s. 279). Tidsåtgångenhar i praxis regelmässigt tiänal som utgångspunkt vid arvodesprövningen.Närdet gäller ersättning i brottmål och andra ärenden har somregel ersättningen beräknats efter timkostnadsnormen i brotlmålstaxan resp. itaxan för mål om äktenskapsskillnad efter gemensam ansökan. Genom dennautveckling har behovei av fastställda taxor för specifika mål- ochärende-gmpper minskat. Timkoslnadsnormerna som sådana har blivit fullgoda instmmentför att i egenskap av centralmyndighet för rättshjälpen kunnakontrollera kostnadsutvecklingen inom rättshjälpsområdet. Denna utveckling harå andra sidan accentuerat betydelsen av all timkostnadsnormerna ligger på"rätt" nivå och att de är neutrala i förhållande till olikakategorier av mål och ärenden inom rättshjälpsområdet. Undersökningar som utfört ger vid handenatt i varje rättshjälpsärende uppkommer en kosinad för rättshjälpsbiträdet förbl.a. diarieföring, bokföringsålgärder och arkivering som är lika storoberoende av vilkel slag av ärende det är fråga om. Den enda skillnaden somkunnat iakttagas finns mellan brottmål och andra mål och ärenden inom rätlshjälpsområdel.Denna "fasia" kosinad har vid preliminära beräkningar i brottmålkunnat uppskattas till . och i andra ärenden till . Av dessaiakttagelser kan den slutsatsen dras att i ärenden med kort lidsåtgång blirbiträdet underkompenserat när ersättningen till honom bestäms med utgångspunktför nedlagd tid och lillämplig timkoslnadsnorm. I ärende med längre tidsåtgångsker en överkompensation. Ett säll alt komma tillrätta med dessa förhållandenär att låta ersättningen för den försia arbetstimmen utgå med högre belopp,d.v.s. att bestämma en högre timkostnadsnorm för . Den tid som högst får åtgå för rådgivning utan att dennaav biträdel anses föriuslbringande slår enligt gällande ordning liksom enligtutredningens förslag i direkl samband med den i taxan föräktenskapsskillnadsmål ingående timkostnadsnormen. En timmes arbete föradvokat berättigade enligt timkostnadsnorm till en ersättning om 215kr eller nästan exakt av tillämpligt basbelopp, vilkelbelopp ulgör bilrädels ersättning för förlängd rådgivning enligt förslaget. Enhöjning av timkostnadsnormen för den skulle därförsannolikt leda till atl advokaterna ansåg att ersätiningen för rådgivning ärför liten. Institutet skulle således ej komma till användning. Mot denna bakgrundhar anseit sig förhindrat alt ändra timkostnadsnormerna på sättnyss angivits. En subventionerad rådgivning skulle medge en sådan ändring. Utredningen har ansett att en allmän rådgivningssubventionskulle med all säkerhet leda till en avsevärd ökning av statens kostnader förrättshjälpen. har gjort en överslagsmässig beräkning av vad ensubvenlionering av rådgivningsinstitutet liksom alla övriga rällshjälpsärenden(allmän rättshjälp) skulle kosta statsverket vid några olika grader avsubventionering; för atl undvika alt tröskeleffekter vid övergång från rådgivningtill allmän rättshjälp uppstår måste alla ärenden subventioneras. Beräkningarnabygger till en början på att någon efterfrågeökning inte uppstår p. g. a.subventioneringen. En subventionering av hela första timmens juristarbete (215kr.) skulle totalt kosta statsverket 4.033.000 kr. Om subventionen begränsaslill den ovan redovisade "fasta" kostnaden om . stannar stalsverkels merkoslnader vid 2.491.000 kr. (beräkningarna redovisas närmure i bilaga 2 a och b). Självfallet kommer ensubventionering i nägon nu redovisad form atl öka efterfrågan på framför alltrådgivning. Lika självklart är inlc all antalet övriga rältshjälpsärendenökar. En fördubbling av anialei rådgivningar skulle innebära en ytterligarekostnadsökning för siaisverkel om 2.256.380 kr. vid en subventionering av 80kr. Del bör påpekas alt vid en förhöjning av ersättningen för den förstaarbetstimmen måste relalivi sett en sänkning av ersättningen för följandearbetstimmar ske. En subvenlionering i någon form bör inte leda till en allmäninkomstökning för advokaterna. är f. n. inte berett atl ta definitivställning lill om någon form av subventionering av berört slag bör ske. Flerapraktiska frågor som kan uppstå vid subvenlionering måste lösas. nu kan bedöma synes emellertid så stora fördelar varaförknippade med ett sådant syslem att frågan bör utredas ytteriigare under detfortsatta lagstiftningsarbetet. är självfallet härvid berettatt biträda med de kostnadsberäkningar som kan visa sig erforderUga. TabeU b) Staten subventionerar första timmens juristarbetehelt. Kost nadsbidrag = . Timkostnadsnorm =215 kronor. Tid (tim) Antal Nuvarande Föreslagen Nettoeffekt 1,8- 2.7 2,7- 3,5 3,5- 4,4 4,4- 6,6 6,6- 8,9 8,9-11,1 11,1-13,3 13,3-17,7 17,7-26,6 26,6-44,3 Rådgivningarna: 28000x0,415x 161 = +1 87082028000x0,585x81 = + 1 326780 Totalkostnad: I 870 820 + 1 326 780 + 835 796 = 4 033 000 Från detta belopp kan dras de allmänna byråemas förlusterpå rådgivningsärendena = ca . Resultat: ca . 1978/79:90 317 Tubeli a) Staten subventionerar första timmensjuristarbete med 80 kro nor. Kostnadsbidriig =225 kronor. Timkostnadsnorm =215 kronor. Tid (tim) Anial Nuvarande Föreslagen Nettoeffekt 1,0- 1,8 1,8- 2,7 2,7- 3,5 3,5- 4,4 4,4- 6,6 6,6- 8,9 8,9-11,1 11,1-13,3 13,3-17,7 17,7-26,6 26,6-44,3 Rådgivningarna: 28000x0,415x80= +929600 28000x0,585x81' =+1326780 ' F. n. betalar staten för denna gmpp nuvaranderådgivningskostnad (). 45 minuters rättshjälp ger 45 x215 = . 161- 80 = 81 60 Total kostnad: 929 600 + 1 326 780 + 234 736 = 2 491 000 Från detta belopp kan dras de allmänna byråemas förlusterpå rådgivningsärendena = ca . Resultat: ca I . De redovisade skälen för en ulvidgning avrådgivningsinslitulet är välmotiverade och tillstyrks. Utredningen föreslår all rältshjälpsformen rådgivningskall uppdelas i "enkel rådgivning" som skall kunna ges under högsten halvtimme och "förlängd rådgivning" som skall kunna ges underhögsl . Den föreslagna utvidgningen av rådgivningsinstitutet börmedföra att behovet av rättshjälp i betydligt flera ärenden än nu kantillgodoses inom ramen för denna förenklade rättshjälpsform. Så tordeförhållandet vara i många ärenden av enklare beskaffenhet inomförvaltningsområdet. tillstyrker att rådgivningstiden förlängstill . Härigenom bör syftei med rådgivningsinslitulet kunna uppnås. Delförefaller överflödigt att för den längre rädgivningstiden införa ett särskiltbegrepp "förlängd rådgivning". Del räcker att ange vad avgiften ärför högst och för längre lid. Viktigt är att fömlsältningarna förnedsättning av rådgivningsavgiften göres enklare. De bör i princip enbart kunnaanknyta till inkomsten, bestämd lämpligen på gmndval av försäkringsbeskedet.Den korta rådgivningstiden får ej spillas bort på ekonomiska utredningar. Prop.1978/79: 90 318 3.18 (Ju 1977:11) Kommittén skall enligt sina direkliv belysa laxefrågorna.Arbelel i kommittén har icke kommit så långt att några ställningstaganden idessa frågor varit möjliga. i det följande anför sker därförenbart på gmndval av nu föreliggande material och föregriper på intet sätt vadkommittén slutligen kan föreslå. Kommittén har i likhet med utredningen kunnat konstatera,atl den stipulerade rädgivningstiden i många fall inte räcker lill, och all deekonomiska konsekvenserna härav är kännbara för de allmänna advokalbyråema.Kommittén är därför positiv till atl vanlig rådgivning föreslås kunna pågå upptill . Kommittén delar uppfattningen atl inslilulel förlängdrådgivning har en uppgifi att fylla. Att bestämma rådgivningsavgifterna till 1respektive 2 proceni av basbeloppel innebär enligt kommitténs uppfattning ettså stelt system att rådgivningsinslitulet kan komma att förbli olönsamt för deallmänna advokatbyråerna. Det föreligger nämligen en risk för att advokaternadär vid korlare tidsöverdrag kommer alt debilera för låg avgift. Kommittén villdärför föreslå att avgiften för en limmes rådgivning sätts lika medtimkostnadsnormen för allmän rättshjälp och att rådgiv-ningslidernadifferentieras ytterligare, så att rådgivning kan ges i 30, 45 eller 60minuter och betalas därefter. Med en antagen timkostnadsnorm på . skulleavgiften då bli 115, 175 respektive . Detta bör jämföras medrättshjälpsulredningens förslag som skulle ge en rådgivnings-avgift om120 kr, för 30 minuler och . De föreslagna avgifterna börkunna efterges eller nedsättas. De bör vidare avräknas, om det senare beviljasallmän rättshjälp i frågan. Vid sidan av nu berörda råd-givningsinstiiul kanman diskutera atl införa en möjlighet atl få enkla små-frågor, som av på10 ä , besvarade. Avgiften kunde då sättas lågt (.) ochbetalas av alla. Med hänsyn till att inte någon återbetalning och heller ingenavräkning skulle ske, kunde den formella hanteringen göras minimal. Ett trycktkvitto på mottaget belopp borde räcka. 3.19 Utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt Till en början vill vi ifrågasätta om det inte bordeinföras ökade möjligheter för allmänheten att erhålla kostnadsfri juridiskrådgivning i familjerättsliga frågor. a. de nya reglerna om gemensamvårdnad har visal att det finns ell behov av rådgivning i sådana frågor, 1 denmån familjerättsas-sistenlema inte kan stå till tjänst med denna rådgivningborde det finnas möjligheter att på annal sätt utan kostnad få sådan hjälp. Allmänhetens behov av juridiskl bistånd i samband medförvärv av vara, tjänst eller annan nyttighet för konsumtion är stort. Deltabehov kan tillgodoses både inom ramen för samhällets rättshjälpssystem och påannat sätt. Rättshjälpssystemet har för konsumentema haft sin störstabetydelse genom rådgivningsinstilutel. Denna rättshjälpsform ger konsumenternamöjlighet att fä sakkunnig rättshjälp både innan rättshandlingar företas och 1978/79:90 319 efter del alt ivister uppstått med näringsidkare. Allmänrällshjälp däremoi hur fält mindre betydelse i konsumentsummanhang beroende påbegränsningen i rätten alt få biträde i tvister sorn kun handläggas enligtlagen (1974: 8) om rättegång i tvistemål om mindre värden. vill allvarligt ifrågasätta om detnuvarande rådgivningsinstilutel svarar mot det behov av rättshjälp somkonsumenterna har. Vid tillkomsten av det nuvarande rättshjälpssystemetberäknades antalet rådgivningsfall bli cirka 45 000. lämnadesrådgivning i endast 27 000 fall. Det finns emellertid inte anledning anta atl1976 års siffra redovisar del fakiiska behovet hos allmänheten av juridiskrådgivning. Tvärtom, behovet ligger långt över vad prognosen angav. Del måstetyvärr konstateras att grundtanken bakom rådgivningsinstitutet - alt vem somhelst skall kunna vända sig till advokal och få hjälp i näslan vilken rättsligangelägenhet som helst - inte har förverkligats. Enligt utredningens uppfattning(s. 88) beror della främst på den korla rådgivningstiden, . Enligt uppfattning kan orsakerna lillrådgivningsinsti-lutets nuvarande begränsade betydelse antas vara flera. Enomständighet är säkerligen all allmänheten inte tillräckligt känner till attden mot en fast avgifl kan få råd av advokat. Att rådgivningen är förenad medkostnad har säkerligen mycket stor belydelse. Till delta kommer attrådgivningen är svårtillgänglig i den meningen att tidsbeställning måste skeoch hjälp således inte kan erhållas i direkt anslutning till alt behoveiuppstår. Rådgivningen förutsätter dessutom personligt besök, i regel pädagtid. Den rådgivning som lämnas av advokater utgör påkonsumentområdet ett komplement lill den rådgivningsverksamhet som bedrivs avde kommunala och regionala konsumentorganen saml av . Del finnsdärför anledning att här något redovisa denna verksamhet. Konsumentverketbedriver en omfattande rådgivning till allmänheten dels per telefon delsper brev. inklusive () mottaråriigen cirka 75000 telefonsamtal från konsumenter som vill ha råd. Hur mångaav dessa samtal som gäller juridiska frågor saknas f. n. exakt uppgift om.Under innevarande höst genomför verket en undersökning avrådgivningsverksamheten. Resultatet av undersökningen kommer att föreligga ibörjan av . Antalet tele-fonrådgivningsfall i juridiska frågor kan dockredan nu uppskattas till cirka 40000 . Av nämnda undersökning framgåräven att verkels rådgivning i mycket stor utsträckning avserstorstockholmsområdet. av samtliga rådgivningssamtal till verketkommer från delta område. Antalet telefonsamtal som når fram till en rådgivare utgördock mindre än hälften av alla till verkets växel inkommande rådgivningssamtal.Konsumentverkels begränsade kapacitet i detla avseende gör det ej möjligt atlta emot alla samtal. Med hänsyn till detta kan konsumenlemas behov avrådgivning i juridiska angelägenheter antas vara väsentligt större än vadantalet rådgivningsfall utvisar. Utöver telefonrådgivning lämnar verket även rådgivning isamband med handläggning av ärenden föranledda av anmälan eller skriftligförfrågan från konsumenterna. En stor del av dessa ärenden avser tvist mellankonsument och näringsidkare som inte kan prövas av Allmänna reklamationsnämnden.Verkets åtgärder i dessa ärenden inskränker sig i stor utsträck-nin tiilrådgivning. Verkets centrala rådgivning direkt lill allmänheten kommerefter hand att minska. har beslutat all utarbeta enplan Prop.1978/79: 90 320 för avveckling av verkets direklrådgivning.Rådgivningsverksamhelen skall överföras till de kommunalakonsumentpoliliska organen. En huvuduppgift för dessa organ är att gevägledning till enskildu konsumenter. finns konsumenipoliiiskverksamhet i cirka 150 av landets kommuner. Cirka 75 proceni av landelsbefolkning bor i dessa kommuner. I avvaktan på att den kommunala verksamhetenblir helt utbyggd svarar även de regionalt verksamma hemkonsulenterna förrådgivning till konsumenter. Någon säker statistik över den totalaomfattningen av allmänhetens kontakter med de kommunala och regionalarådgivarna finns f n. inte, men antalet rådgivningsfall kan beräknas till över200000 . Inte heller finns exakta uppgifier om i vilken utsträckningrådgivningen avser juridiska frägor. Nämnas kan dock att en mindre undersökningav rådgivningsverksamheten i sju kommuner visade atl hälften avkontakterna avsåg juridiska spörsmål. uppgifter från enskilda kommunerbekräftar att andelen är ungefär så stor. Den regionala rådgivningen omfattar inågot mindre utsträckning juridiska frågor. Andelen juridisk rådgivning kanför den kommunala och regionala konsumentrådgivningen tillsammans uppskattastill minst 1/3 av den totala rådgivningen, dvs. minst 70000 fail . Enligi mening är det angeläget attsamhället vid sidan av den verksamhei, som bedrivs av de konsumentpoliliskaorganen bereder konsumenterna tillgång tUl kvalificerad juridisk rådgivninginom ramen för rättshjälpssyslemet. Den konsumentpolitiska rådgivningen kan avnaturliga skäl inte avse mer invecklade juridiska frågor. Som inledningsvis anförts anser inte attdel nuvarande rådgivningsinstilutel inom ramen för rältshjälpssystemel fyllerden funktion som det borde ha. De förändringar som utredningen föreslagilsynes inte innebära någon väsentlig förbättring härvidlag. Som tidigare konstaterats beror allmänhetens obenägenhetatt anlita advokat för rådgivning bl. a. på att denna rådgivning ärsvårtillgänglig. erfarenheler visar att allmänheten har stortbehov av alt snabbt, enkelt och utan kostnad få rådgivning i juridiskaangelägenheter. Detta behov tillgodoses ofta bäst genom rådgivning per telefon.Det är därför angeläget att möjlighet skapas för advokater alt lämnarådgivning till allmänheten per telefon. Resurser bör enligt verkets meningavsättas som gör det möjligt för de allmänna advokatbyråerna att ett par timmarom dagen lämna telefonrådgivning. Någon ersättning för lelefonrådgivning kanredan av praktiska skäl knappast komma i fråga. förekommer hänvisning från advokatbyråertill den kommunala och regionala konsumentverksamheten under åberopande avkostnadsaspekter och avsaknad av mera ingående kunskaper i konsumentjuridiskafrågor. Det finns anledning att i samband med utvidgning av advokaternasrådgivningsverksamhet bereda dem möjlighet lill vidareutbildning ikonsumenträtl. Utredningen föreslår att rådgivningen skall kunnaföriängas när normal rådgivning inte ärtillräcklig. Detta är i och för sig en förbättring från allmänhetens synpunkt.Med hänsyn till att avgiften för rådgivning ökar till för större delenav inkomsttagarna har dock en sådan förändring begränsat värde. Utredningens förslag innebär för flertalet inkomsttagareatt de betalar vad rådgivningen i stort sett kostar. Samhället påtar sig helteller delvis kosinaden för rådgivningen bara för inkomstgrupperna under 26000kr. (vanlig rådgivning) respektive . (förlängd rådgivning). 1978/79:90 321 storu inkomstgruppernas del subveniioneras rådgivningeninte ulls. Delta finner otillfredsställande. En viktig anledningtill utt rådgivningsinstilutel f.n. utnyttias i sä lilen ulsiräckning kunsökus hur. Om rådgivningsinstitutet skall fä den belydelse som varil avsedd ochkomma till bred användning måste avgiftssystemet för den rådgivning som lämnusvid personligt besök ändrus. Enligt mening bör rådgivningsverksumhelen- som är fallet på konsumenlområdel - till stor del bekostas uv samhället.Verket unser rimligt att ett avgiftssystem utformas så utt flertuletinkomst-tugure kan fä rådgivning mol en läg enhetiig avgifl. För allrådgivningsinslitulet skall bli ett realistiskt alternativ för flertaletmänniskor bör avgiften inte sättas högre än . Liksom bör dockpersoner som saknar inkomst erhålla rådgivning utan kostnad. Sammanfattningsvis anser attrådgivningsinslitulet inom ramen för rättshjälpssyslemet måste starkt utvidgasför atl få den betydelse som varil avsedd och för alt motsvara allmänhetensbehov. bör ske dels genom all del införs möjlighel lill koslnadsfrilelefonrådgivning. dels genom all den rådgivning som sker vid personligl besökbeläggs med en låg enhetiig avgift, ej överstigande . Enligt sina direktiv har utredningen haft att i förstahand söka finna foi-mer för en effektivisering av de olika rättshjälpsformernaoch förenkling av rättshjälpssyslemet. Målet skulle enligt direktiven vara atlsamhällets rättshjälp i större utsträckning än nu skulle anpassas efter denrällssökande allmänhetens behov. Direktiven ger emellertid ingen närmareanvisning om hur det eftersträvade målet skall uppnås. Utredningen har också begränsalsig lill en i det närmaste teknisk översyn av rättshjälpssystemet. Någon meraingående genomgång och analys av vilkel behov av råd och hjälp i rättsligafrågor som den enskilde medborgaren ställs inför inom olika samhällssektorerhar utredningen inte företagit. Utredningen bygger sina slutsatser främst påerfarenheter redovisade av företrädare för etablerade rättshjälpsorgan. Att enbredare undersökning och beskrivning av dessa behov inte kommii till stånd serslyrelsen som en brist. Det torde nämligen i dagens samhälle finnas ell vidastörre behov hos enskilda att få råd och hjälp i rättsliga angelägenheter änvad ulredningen redovisat. Särskilt uttalat torde detta behov vara på vissaområden, såsom inom offentlig myndighetsutövning, där rättshjälp i olikaformer är påkallad i syfte atl stärka den enskildes ställning i dennesmellanhavande med myndigheten, på familje-och äkienskapsräitens område i frågaom samlevnadsformer, äktenskapsskillnad och annan separation, vårdnad ochumgängesrätt med barn samt på konsumenlområdel, i förhållande lill enskildaaffärsföretag, hyresvärdar m.fl. Även på de olika vårdområdena finns ett behovav rådgivning i rättsliga frågor. Hos vissa grupper medborgare kan behov avrättshjälp vara särskilt påtagligt, såsom hos invandrare, som på grund avbristande kännedom om svenska lagar och bestämmelser kan ha svårare än svenskamedborgare att hävda sin rätt.