prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Hovrätten är emellertid betänksam lill kommitténsförslag att tillägga förvallaren befogenhei alt själv ulöva tvång (54 8).Samhället har redan organ kronofogde- och polismyndighet i vilkas dagligaarbete ofta ingår atl konfronteras med tredskande personer och där tvång inågon form utövas. Den erfarenhel och de resurser som dessa organ har, anserhovrätten böra utnyttjas även i nu föreliggande fall. För alt påkalla biträdeav nägot av de ifrågavarande organen skall dock inte behöva fordras atlförvaltaren försl har utverkat en exekutionstitel. Beslutet om försättande ikonkurs bör vara ett tUlräckligt bemyndigande att påkalla biträde. Hovrättenvill i detta sammanhang erinra om att lagstiftaren i vissa fallmedger kronofogdemyndighet atl lämna handräckning utan att någon egentligexekutionstitel föreligger (se t.ex. 72 § lagen om exekuiivförsäljning av fast egendom, 55 8 lagen om ägofred och 39 8 lagen1.12.1950 om rätt tiU fiske). Hovrätten viU därför förorda en bestämmelse avinnehåU all anlingen kronofogdemyndighet eUer polismyndighet skall lämna denhandräckning som behövs för atl förvallaren skall kunna la ifrån gäldenärenbesittningen tUl boets egendom (jmf 4 kap 38 8 fastighetsbildningslagen). För atlförvaltaren skall få tillträde till gäldenärens bostad i dennes frånvaroförutsätts i 54 8 2 st i förslaget att gäldenären underrättals om tiden föråtgärden och håller sig undan eUer att eljest särskilda skäl föreligger.Eftersom det torde kunna uppstå svårigheter att nå gäldenären medunderrättelse, förefaller det hovrätten opraktiskt atl för nu ifrågavarandefall uppslälla krav på obligatorisk underrättelse. Man torde nämligen intealltid kunna utgå ifrån alt särskilda skäl föreligger vid misslyckadunderrättelse. Hovrätten föreslår därför följande lydelse av andra stycket:"Förvallaren får dock ej bereda sig tillträde till bostad i innehavarensfrånvaro annat än om denne håller sig undan eller eljest särskilda skälföreligger. Om möjligt skall gäldenären underrättas om tiden för ålgärden iförväg." Om kronofogdemyndighetema skulle bli tillsynsorgan lordefrågan om utövande av tvång kunna lösas på det sättet, att tiUsynsorganetåläggs skyldighet att vid behov biträda förvaltaren med alt ta ifrån gäldenärenbesittningen till boets egendom. : Tingsrätten tiUstyrker kommitténsförslag att förvaltaren får använda tvång för att la hand om eller eljest tabefattning med gäldenärens bo, när det framstår som befogat, och även undervissa förutsättningar får bereda sig tillträde till bostad i innehavarensfrånvaro. Av motiven till de föreslagna bestämmelserna (s. 171)framgår att tvång får tillgripas inte bara mot gäldenären utan också mot tredjeman, som innehar gäldenären tillhörig egendom. Tingsrätten har inlet atl erinramol att tvångsåtgärder i angivet fall får vidtagas även mot annan än gäldenärenmen anser det böra komma klarare till uttryck i lagtexten atl denna möjlighetfinnes. Prop.1978/79:105 478 Göteborgstingsrätt: Kommittén framför på sid. 113 i belänkandet som sin mening altförvaltares utnyttjande av sin befogenhet atl utöva tvång bör bedömas sommyndighetsutövning i skadeståndslagens mening saml att förvaltaren kan ådra sigansvar enligt 20 kap I § i motsats till vad som anses gälla. Såväsentliga förändringar i rättslägel anser tingsrälten ej kunna genomförasgenom motivuitalanden ulan bör direkl framgå av lagtexten. Boråstingsrätt: Förvaltaren föreslås få rält atl använda tvång i vissa situationer(54 § i förslaget). Tingsrätten delar kommitténs uppfattning atl tvångsmedelbör kunna tillgripas i de angivna situationema. För all möjliggöratillräckligt snabba ingripanden i brådskande fall torde det också varanödvändigt atl förvaltaren tilläggs rälten att fatta beslut om tvångsåtgärd. Avprincipiella skäl och då förvallaren måste eftersträva ett samarbete medgäldenären bör tvånget dock inte utövas av förvallaren personligen. 1 ställetbör förvallaren få rätt att begära biträde av myndighei (utmätningsman ellerpolismyndighet) för all genomföra Ivångsålgärden. Domstolsverket:Kommittén har föreslagit alt förvaUare ges rätt att använda våld såväl motegendom som mot person för alt kunna omhändertaga gäldenärens egendom ochräkenskaper. avslyrker detta förslag. All offentligrättsligvåldsanvändning bör i princip endast få ulövas av myndighei, vars personal ärspeciellt utbildad härför. anses vid förrättning ha rättatt använda våld mot egendom. Möjligen föreligger också rätt för dennamyndighet att använda våld mot person (jfr NJA 1886 s 230).Kronofogdemyndigheten förutsätts i egenskap av tillsynsorgan i konkursen ha ettnära samarbele med förvaltaren. En ordning som innebär att förvallaren. dåbehov av handräckning föreligger, måsle påkalla bilräde av denna myndighet äventyrarinte nämnvärt effektiviteten i konkursutredningen. En sådan ordning innebär atträtlen till våldsanvändning kommer att beslutas av ell organ som torde varabälire skickat all handha sådana frågor. Delta kräver emellertid attkronofogdemyndighet ges befogenhet all beslula om sådan handräckning. Görs ensådan lagändring bör övervägas om inte kronofogdemyndighets rätt all över huvudlägel använda våld mol person skall preciseras. RPS:För att en konkursförvahning skall bli effektiv måste den gentemot tredskandeoch saboterande konkursgäldenärer snabbt kunna tillgripa tvångsåtgärder.Nuvarande lagstiftning tillgodoser ej tillräckligt detta intresse. förslag blir del emellertid möjligt atl snabbt skilja gäldenär frånbesittningen av förmögenhelstiUgångar, bokföringshandlingar och annatbevismaterial saml bereda förvallaren tillträde tUl lokaler, kassaskåp ochandra utrymmen. Samma rält bör tillerkännas tillsynsmyndighet som ålagts vissaförvaltningsuppgifter i tillgångslösa mindre konkurser, om kommitténs förslagbeträffande denna förvaltningsform godtas. Den föreslagna rätten lilltvångsåtgärder kan även bedömas 1978/79:105 479 få brottsförebyggande effeki och komma att verkaunderlättande vid förundersökningar om gäldenärsbrott; Kommitténhar i specialmoliveringen till 54 8 in fine föreslagil all närmare föreskrifierom tillämpningen av tvångsålgärdsbeslämmelserna och om rätten all påkallabiträde av polismyndighet skulle ulfärdas i administrativ ordning. Slyrelsen ifrågasätterom inte denna ytterligare reglering av rättssäkerhetsskäl i stället bör framgåav själva lagtexten. Vid normalt förekommande tvångsåtgärder enligt detlalagrum bör för övrigt förvallaren i försia hand biträdas avkronofogdemyndighets personal, efiersom här akluella ålgärder är likartade desom företagas vid bl.a. ulmätningsförrällningar. Först om sådan situationuppkommer alt icke ringa våldsanvändning mot person kan bli aktuell, börbiträde av polispersonal påkallas. Rätten atl använda ivångsåtgärder bör på det sättkommittén föreslagit kompletteras med kriminalisering av åtgärder ägnade allhindra förvallarens förrättningsåtgärder. RSV: RSV anser det tillfredsställande att förvaUarensbefogenheter att vid behov använda tvångsmedel regleras i lag. Enligt verkelsmening har kommittén bedömt frågan om dessa befogenheters omfattning i slort påell lämpligt sätt. Förvallare har fått skaffa sig beslul omhandräckning från överexekutor och vända sig till KFM för all t.ex. få ulhandlingar som konkursgäldenären eller revisor vägrar all lämna ul. Atlförvallaren tillerkänns rätt all själv använda våld, och all han alltid utsesav konkursdomaren, medför enligt kommitténs mening all hans handlande fortsättningsvisskulle få bedömas som myndighetsutövning i skadeslåndslagens mening och kan geupphov till skadeståndsansvar för del allmänna. Förvaltaren skall också kunnaådra sig straffansvar för myndighetsmissbruk eller myndighetsutövning enligt 20kap 1 8 BrB. Enligt RSVs mening bör det emellertid diskuteras ochövervägas om man inte i stället för all ändra på förvaltarens ställning bordelägga användningen av tvångsmedel på KFM. Genom alt myndigheien i sin övrigaverksamhei i slort har motsvarande befogenheler bör dess erfarenhet komma tillanvändning även vid bedömningen av tvångsmedel i konkurs. När nu KFM föreslåsfå en särskild funktion inom konkursförvallningens ram synes det verkeinalurligt och mest ändamålsenligt all användande av tvångsmedel ettförfarande som bälire "behärskas" av KFM också läggs på dennamyndighei. Det kan te sig stötande atl denna uppgift läggs på förvallare ivilkas övriga verksamhei som advokater användning av våld självfallel inte kanförekomma. Om användningen av tvångsmedel läggs på en myndighei, KFM,är del möjligt atl frågan om beredande av tilllräde lill bostad kan regleras påmotsvarande sätl som gäller för KFMs rätl all i utmätningsmål bereda sig 1978/79:105 480 tillträde till boslad. Det är naturligen av stor vikt atlkonkursgäldenären inte kan göra handlingar eller annal oåtkomliga enbarl genomatt förvara dem i sin bostad. Kommittén har anfört all del skulle medföra en stel ochopraklisk ordning all lägga rätten till tvångsmedel hos KFM. RSV menar dock atlden siörre rättssäkerheten och den ökade effektiviteten della skulle ha med sighelt överväger. RSV föreslår därför all förvallaren skall vända sig till KFMnär tvångsmedel fordras i förvaliningen av konkursen. 1 : Förvallaren har ibetänkandet lillagls befogenhei alt använda tvång för alt sätta sig ibesittning av vissa för ulredningen väsenlliga handlingar m.m. Sådanatvångsåtgärder torde böra dokumenteras, vilkel är regel vid offentligatvångsåtgärder i övrigt. bör dessulom särskili underrättasom sådan åtgärd. i : 54 §: I detla lagmmtilläggs förvallaren befogenhei all utöva vissl tvång. På sidan 111 konstaterarman all det inte är tänkl all han skall få "lika vidsiräckta befogenhetersom en utmätningsman. Förvaltaren lorde sålunda inte få utöva våld molperson". Skrivningen antyder alltså atl utmätningsman får utövavåld mot person. Delta är på säll och vis fel. I praxis bmkar man säga atlutmätningsman får föra en person som står i vägen ål sidan och att han fårutan att företa kroppsvisilation la ifrån gäldenären egendom som denne bär påsig. 1 övrigt är utmätningsman hänvisad att begära biträde av polismyndighet. I specialmoliveringen specificeras förvaltarensbefogenheter och jag kan inte finna annal än atl han tilläggs lika stora sådanasom utmätningsman har . Del måsle naturligtvis konstateras atl del är en prakliskålgärd all låta förvallaren få dessa möjligheler. Ur allmän synpunki finner jagdet dock betänkligt att låla annan än offentlig myndighet ulöva tvång vare sigdet gäller mot egendom eller person. Vad gäller egendom är det barautmätningsman som får tillgripa sådant. 1 och med all KFM är lillsynsorgan bör beslut om ochansvar för våld i dessa avseenden åvila tillsynsmyndigheten. I administrativordning kan sedan utarbetas bestämmelser för hur själva praktiska genomförandethos gäldenären eller där hans egendom finns skall gå till. Som en jämförelse kan här las bevissäkringslagen därtaxeringsmyndigheterna är skyldiga att anlila KFM för eventuellt ingripandemed tvång. Myndigheten sitter inne med kunskaper på området och del ingår i dendagliga verksamheten. Kostnadema kan genom myndighetens egna möjligheter i formav kontakter m.m. hållas nere. blir ingripanden av här ifrågavarandeslag akluella i konkursens inledningsskede och det kan vara värdefullt förtillsynsfunktionens fortsatta utövande att få en viss insyn på ett tidigtstadium. Lånsstyrelsen i lån: Kommittén föreslår, attkonkurs- 1978/79:105 481 förvallaren erhåller samma befogenheter som utmätningsmanalt tillgripa tvångsmedel för all la hand om boel eller eljesl ta befallningmed de böcker och handlingar, som rör boel. Enligt nu gällande lagstiftning ärdet endasl tjänstemän vid kronofogdemyndigheten som i samband medulmäl-ningsförrällning kan bereda sig lilllrädc lill bostad i innehavarensfrånvaro om denna underrällals om liden för ålgärden och håller sig undan ellereljest särskilda skäl föreligger. Tjänstemän vid kronofogdemyndigheterna harsålunda lång erfarenhet av sådana ålgärder, vilkel lagstiftaren beaktat bl.a.vad del avser ålgärder enligi bevissäkringslagen. finner det angelägel all endasl en myndigheiär behörig atl utöva tvångsåtgärder mol enskild person av ifrågavarande slag.KonkursförvaUaren bör därför i de fall konkursgäldenären inte lämnar ifrån sigde böcker och handlingar, som rör boel, eller förhindrar förvallarenstillträde till boets egendom, begära biträde av tillsynsmyndigheten. Därvid måtillsynsmyndigheten använda sådana tvångsmedel, som avses i 19 kap 14 8lagberedningens förslag lill ulsökningsbalk enligt Utsökningsrätt XII (SOU1973:22). USS: Kommittén föreslår atl konkurslagen kompletteras medbestämmelser om tvångsmedel och andra säkerhelsålgärder, som får avse gäldenärensperson eller dennes egendom under eller i vissa fall omedelbarl före konkurs. USS finneralt de föreslagna bestämmelsema fyller ett länge känt behov påkonkurslagsliftningens område. Däremoi kan det ifrågasällas om reglerna harblivit tillräckligt pregnanta. Del i och för sig befogade kravet påeffektivitet har dessutom medfört atl man vid utformningen av bestämmelsernainte lagil lillräcklig hänsyn till den enskilde gäldenärens inlressen iförevarande sammanhang. Rättssäkerheten måste beakias. Vad som nuhar sagls gäller särskilt bestämmelsen i 54 8 förslaget till ändring ikonkurslagen. Enligt lagrummet får förvallaren använda tvång för att omhändertaeller eljesl ta befattning med gäldenärens bo samt böcker och andra handlingarsom rör boet i den mån del med hänsyn till omständigheterna framstår sombefogal. Förvallaren äger dock inte bereda sig tillträde lill bostad iinnehavarens frånvaro ulan att vissa närmare angivna förutsättningarföreligger. USS ärtill en början av den bestämda uppfattningen atl förvaltaren varken kan ellerbör tilläggas sådana utomordentliga befogenheter, som han skulle erhåUa enligtkommitténs förslag. Endast om förvallar-uppdraget anförtros myndighet, skulledet vara möjligt att i viss utsträckning låta förvaltaren fatta beslut omanvändning av tvångsmedel och att verkslälla sådani beslut om det kan skeobehindrat. Undanlag måsle dock göras för den s.k. privatsektorn. För tilllrädetill boslad och kanske även tredjemanslokaler utan anknytning till denkonkursdrabbade verksamheten bör krävas domstolsbeslut. I princip anser USSatl verkställighetsåtgärder bör förbehållas exekutiv myndighei eller polis. Prop.1978/79:105 482 förslag i fråga om förvallning och tillsyn leda lill lagstiftning,bör beslutsfunktionerna enligt 54 8 läggas på den kronofogdemyndighet, som ärtillsynsorgan i konkursen. Även i dessa fall bör privatsektorn förbehållasdomstol. Den omständighelen atl kronofogdemyndighet utövar tillsynen hindrarinte au denna myndighet anförtros verkställighelsåtgärderna. Det kan i dettasammanhang erinras om atl denna myndighei enligt 4 8 kronofogdeinslruktionenvid behov äger anlila polis för verkställighetens genomförande. Omannan myndighet än kronofogde kommer atl i en framlida lagstiftning utövatUlsynen över konkursförvaltningen t.ex. enligt det förslag,som en grupp inom USS företräder synes beslutsfunktionerna med tidigareangivna undanlag kunna läggas på tillsynsmyndigheten. Det lorde inte mötanågot hinder atl kronofogdemyndigheten även om den skuUe fungera somförvaltare i viss utsträckning alltidvar behörig atl företa verkslällighetsåtgärder. USSkan inte heller godta att förutsättningama för användningen av tvångsmedelenligt 54 8 kommitléförslaget beskrivs på det sätt som där skett. Villkoren del bör här vara fråga om Iredska eller s.k. sabotagerisk måsteutformas med hänsyn tiU ingreppets karaktär och omständig hetema i övrigt. En lämplig metod kan vara att i anslutning till 88 8 kommittéförslaget noggrannare precisera gäldenärens skyldigheler vid konkurs. Därvid kan reglema om taxeringsrevision i 56 8 taxeringslagen (1956:623) samt bestämmelserna i bevissäkringslagen (1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen tjäna som förebild. Domareförbundet:I 54 8 KL har upptagits en bestämmelse om att förvaltaren får använda tvångför att omhändertaga eller eljesl la befattning med gäldenärens bo. Dennabestämmelse torde inte avse sådana åtgärder som att t.ex. anbringa lås påbyggnad eller förvaringsutrymme som ingår i konkursboet; förvaltaren lär varaberättigad härtill redan på grund av bestämmelsema i 54 § gäUande lag (53 § iförslaget). I stället synes med förslaget avses sådana tvångsåtgärder som enligtexekutionsrättslig terminologi brukar betecknas som exhibition ellertvångsinrymmande. Förbundet har förståelse för behovet av dylika Ivångsåtgärdermen anser att det står i strid med allmänna exekutionsrättsliga principer att,såsom kommittén föreslår, ge konkursförvaUaren ställning av utmätningsman närdet gäller ifrågavarande ålgärder. Det ligger närmasi tiU hands att av denföreslagna bestämmelsen dra den slutsatsen, alt del åligger förvaltaren attsjälv svara för exekutionen i de här avsedda fallen. Enligt förbundets meningbör verkställigheten, även i dessa ankomma på kronofogdemyndighet. Det tordekunna stadgas att förvaltaren därvid har rält att vända sig direkl liUkronofogdemyndighelen ulan att först utverka exekutionstitel hos domstol elleröverexekutor. Om kommitténs förslag genomföres, bör i vart fall lagtexteninnehåUa den närmast självklara begränsningen att det inte ankommer påförvaltaren alt tillgripa våld å person. 1978/79:105 483 LRF: Förslagen om----- förvaltarens rätt all användatvångsmedel 1 Siockholm (LSMS): LSMS anser det nödvändigi, i de fallkonkursgäldenär varit alt anse som arbets- eller uppdragsgivare alträkenskapshandlingar införskaffas och ställs till myndighetens förfogande förutredning huruvida skatteredovisning för anställda ocharbetsgivaruppgiflsredovisning skett på rikligt sätt. Upplysningsvis kannämnas all LSMS i viss utsträckning, genom användning av bevissäkringslag ochbegäran om beslag genom husrannsakan, har erhåUit handlingar, som skaltskyldigpå anmaning förklaral saknade eller icke rätteligen förda. Genom all snabbt fåtillgång lill räkenskapshandlingar kan LSMS, ulan anmälan från berördaanställda/uppdragstagare, bespara både dessa och myndigheien onödigt besvär.För atl kunna tillämpa bestämmelserna om gäldenärsbroii eller brotl motskattebrotts- och uppbördslag är åtkomsten av redovisningshandlingar ofta heltnödvändig. 2.5 Brottsutredning i ordinär konkurs Överåklagaren i : 1 55 8 KL sägsbl.a. all förvaltaren i förvaltarberättelsen skall anmärka, huruvida skäliganledning förefinns lill antagande atl gäldenären gjort sig skyldig lillbrottsligt förhållande mot sina borgenärer och atl, om anledning finns tillsådant antagande, grunden därför skall anges. Bestämmelsen återfinnsoförändrad i kommitténs förslag. I rapporten (Siaiens indusiriverk:utredningar 1975:2) redovisar Kedner resultatet av en undersökning om konkurseroch gäldenärsbrott (s. 359 ff)- Enligt rapporten bör man kunna räkna medgäldenärsbrott i av anialei slululdelningskonkurser. Man räknar dåäven med den dolda brotlslighelen. Molsvarande frekvens vid faltigkonkurser börenligt Kedner vara . Förvallarens åliggande i nu förevarande hänseende angesvara en skyldighet endast all anmärka i berättelsen om skälig misslanke ombroll förefinns. Någon undersökningsplikl för förvallaren rörande eventuellförekomst av broll föreskrivs således inie uttryckligen. Erfarenhelen visar också all många förvallare flerialelav dem är huvudsakligen inriktade på affärsjuridik och har begränsad erfarenhetav brottmål tar ganska lätt på uppgifien alt vara verksam lill utrönande avhuruvida gäldenären kan misslänkas för broll i förhållande till borgenärerna.Detta är olillfredsslällande, ly del säll på vilkel förvallaren fullgör sinskyldighet härvidlag är av fundamental betydelse för beivrandet av brotl avförevarande slag. Vid angivna förhållanden och då brott av konkursgäldenär synesbli allt mer frekventa saml inte sällan ingår som ell momenl i en meraomfatlande och svåruppläckl ekonomisk brolislighel, är det enligt min meningbeklagligt alt kommittén inte upptagit till över- 1978/79:105 484 vägande frågan om bestämmelsen borde ändras. Kanske vorelämpligt atl så utforma bestämmelsen alt av denna lill en början klart framgickalt del åligger förvaltaren att vara verksam lill ulrönande av huruvida brollkan misslänkas. Härefter borde rapporteringsskyldigheten fastläggas och närmareutföras. Äv bestämmelsen borde vidare uttryckligen framgå atl skyldighetenomfattar jämväl andra brott än gäldenärsbrott. Lämplighelen av allrapporteringen alllid skall ske i förvaltarberättelsen kan ifrågasättas. Sombekant dröjer det ofta ganska länge innan denna berättelse avges. Misstanke ombroll bör rapporteras så snart sådan uppkommil pä del alt förundersökningofördröjligen skall kunna inledas. Konkursförvaltarens rapporteringsskyldighet inträderenligt 55 8 KL då "skälig anledning" förekommer all gäldenären gjortsig skyldig till brott. I 23 kap I 8 försia siycket sladgasatl förundersökning skall inledas redan då "anledning förekommer" altbroll som hör under allmänt åtal förövats. Jag anser atl förvallarensrapporleringsskyldighei bör inträda vid samma grad av misstanke som gäller förinledande av förundersökning. Överåklagaren i : Ulredningenanför på sidan 173, att förvaltaren är skyldig alt ange enbarl misslanke omgäldenärsbrott. Proposilionen 1975/76:210 sidan 153 innehåller tanken, att detär självklart, att förvaltaren har anledning alt ingripa även mol annan brottslighet.Jag anser, att förvalt'ren bör ha en i lag sladgad skyldighet all anmäla ävenandra broll än gäldenärsbrott, som har direkl samband med konkursen. Länsåklagarniyiulighelen i och Gotlandslän: F.n. åligger del förvaltaren all omhänderta bokföringen frånkonkursgäldenär. Detta går normalt till så atl förvallaren uppmanar gäldenärenatl överiämna de bokföringshandlingar som denne förfogar över. Med delöveriämnade materialet som gmnd avgör förvaltaren sedan om del föreliggermisstankar atl gäldenären gjort sig skyldig till bokföringsbrott. Även förbedömningar av eventuella misstankar om övriga gäldenärsbroii är bokföringenofta av avgörande betydelse. Det anförda visar viklen av all förvallaren får lillgånglill allt del bokföringsmaterial som finns. Förvaltarens skyldighet all självvara aktiv för atl nå delta syfte bör klarl anges (i lillämpningsförfatlningel.dyl. Det förekommer ofta atl del inte av förvallarberältelsenklarl framgår om det föreligger skälig misslanke om gäldenärsbrott. Skyldighetatl ta ställning i detla hänseende bör klarl fastslås. Det kan vidare ifrägasätlas om inte förvallarens skyldighetall anmäla brottsmisstanke bör ulvidgas lill all avse alla former av brott,således även sådana broll som inte direkl berör hans förhållande lillborgenärerna. Del förekommer i prakiiken redan nu atl uppgifier om misstankaravseende även sådana allmänna brotl tas in i förvallarberältelsen. skall enligt förslaget vara skyldigall granska för- 1978/79:105 485 Det kan dä inträffa att myndighetenfinner skäl till misstankar om brotl även i fall då förvaltaren inte haransett sådana skäl föreligga. Del kan ifrågasättas om inte myndigheien då börvara skyldig att anmärka della förhållande. torde redanenligt allmänna regler vara berättigad att göra anmälan om brott. Om det anseslämpligt att ålägga myndigheten skyldighet all vara verksam i detta avseendemåsle emellertid skyldigheler regleras genom en särskild beslämmelse. Länsåklagarmyndighelen1 och : (1 55 8) utsäges all förvaltarens skyldighetatt i förvaltarberättelsen anmärka huruvida brottsmisstanke finns endasl gällergäldenärsbrott. Jag vill emellertid ifrågasätta om icke lagen med"brottsligt förhållande mol sina borgenärer" läcker ett vidareområde, t.ex. bedrägeri, svindleri, förskingring eller olovligt förfogande. Delvore vidare av vikt all vela, hur lillsynsmyndigheien eller konkursdomarenskola reagera, då förvallaren överhuvudtaget icke yitral sig i della hänseendeeller avgivit ett uppenbarl bristfälligt Ullalande eller somjag seil i ell fall- hänvisat lill vad som kan komma alt uttalas av förvallaren i ett systerbolagskonkurs.