prop · G20354 · 1978-12-31 00:00:00 — Hadeförsäljningspriset för ersältningsfastighelen däremot med åtminstone 30000 kr.understigit det indexuppräknade ingångsvärdet m. m. (beräknat på vanligt sätt),skulle försäljningen inte ha gett upphov till någon realisationsvinst. Realisationsvinst som uppkommer vid försäljning aversättningsfastighet kan i sin tur bli föremål för uppskov. En förutsättningför detla är dock självfallet atl kraven på realisationsvinstens storlek ochförvärv av ny ersättningsfastighet m. m. är uppfyllda. Fråga om uppskov med beskattning av realisationsvinsthandläggs av länsskatlerälten i del län där den avyttrade fastigheten ärbelägen. Skatlerätten är vid sin prövning bunden av taxeringsnämndens beslutrörande Prop1978/79:54 20 Har ersättningsfastighetinte förvärvats när skatlerätten prövar en uppskovsansökan, gäller somförutsättning för uppskov all den skattskyldige överiämnat en av svensk bankutfärdad garantiförbindelse i vilken banken förklarar sig svara för ettskattebelopp motsvarande av realisationsvinsten enligt taxeringen tillstatlig inkomstskatt. Garantiförbindelsen skall överiämnas till idet län där den skatlskyldige taxeras till statlig inkomstskatt och skall gällatill utgången av andra taxeringsåret då ersättningsfastighetsenast skall ha förvärvats. utfärdar intyg om att denskattskyldige överiämnat garantiförbindelse. har också rätt attgodta en garantiförbindelse som utfärdats av annan svensk kreditinrättning änbank. Några särskilda bestämmelser om återiämnande av garantiförbindelse ellernedsättning av del i förbindelsen angivna ansvarsbeloppet finns inte. Anskaffar den skattskyldige inte ersältningsfaslighet inomföreskriven lid skall realisationsvinsten efterbeskattas. Detta innebäratt denskattskyldiges laxering då vinsten normalt hade bort beskattas höjsmed belopp molsvarande uppskovsbeloppet. Av min inledningsvis lämnade redogörelse framgår att 1968års lagstiftning om uppskov med beskattning av realisationsvinst bygger påtanken all uppskov skall medges endasl om avyttringen sker under sådana förhållandenalt tvångsförsäljning måste anses vara för handen. Med tvångsförsäljningjämställs i detta sammanhang bl.a. fastighetsavyttringar som ulgör led i ålgärderför jordbrukets eller skogsbrukets yttre rationalisering samt upplåtelser avnyttjanderätt eller servitutsrätt till fastighei på obegränsad lid motengångsersättning. kan emellertid uppskov med beskattning avrealisationsvinst komma i fråga även vid rent frivilliga avyttringar. Somförutsättning för uppskov i dessa fall gäller bl. a. att den skattskyldigevarit mantalsskriven på den avyttrade fastigheten. Ett allmänt villkor föruppskov vid såväl tvångsmässiga som frivilliga avyttringar är alt den skaitskyldigeinom viss lid förvärvar en fastighet i ersättning för den avyttrade. Bestämmelser om uppskov med beskattning avrealisationsvinst finns f n. dels i 35 § 2 mom. KL, dels i lagen (1968: 276) omuppskov i vissa fall med beskattning av realisationsvinst. Denna uppdelning av reglemaförsvårar enligt min mening överblicken av uppskovssystemet. Tillämpningenskulle bli enklare om uppskovsreglema samlades i en särskild lag. KL behöver dåinte belastas med detaljerade föreskrifter om uppskov utan det räcker med altKL innehåller en hänvisning lill den särskilda lagstiftning- Prop1978/79:54 21 Jag föreslårdärföratt samtliga uppskovsregler fiyttasöver till en fristående lag. DeUa medför vissa redaktionella ändringar i 35 §3 och 4 mom. samt punkt 2 av anvisningarna till 27 .? Den nu föreslagna systematiska omläggningen kräver i sigbetydande ingrepp i den nuvarande lagen om uppskov i vissa fall med beskattningav realisationsvinst. Även de tidigare aviserade ändringarna beträffande villkorenför uppskov m.m. motiverar en genomgripande omdisponering av nämnda lag. Motdenna bakgrund anserjag att de nya reglema om uppskov med beskattning avrealisationsvinst bör tas in i en hell ny lag. Den nu gällande uppskovslagenbör således upphöra atl gälla. När jag i det följande diskuterar de nyareglernas utformning anknyter jag lill lagförslagets disposition. 3.2 Allmänna principer för uppskov (1 och 12 §<}lagförslaget) Har en fastighetsavyttring medfört realisationsvinst skalllaxerings-nämnden f n. - även om nämnden inser att förutsättningar för uppskovföreligger - alltid taxera den skaitskyldige för vinsten. För alt uppskov skallkunna medges krävs atl den skatlskyldige skickar in en särskild ansökan lill länsskatlerälten.Bifaller skatterätten ansökningen innebär detta atl den av taxeringsnämndenåsatia taxeringen sätts ned med det belopp varmed uppskov medgivits. Nedsäliningenföranleder i sin lur en omräkning av den ursprungligen påförda skallen. Dennaomräkning hinner sällan eller aldrig göras i sådan lid alt den kan beaktas viddebiteringen av slutlig skatt. Följden blir ofta att den skattskyldige påförsen betydande kvarstående skatt. Enda möjligheten för den skatlskyldige altundgå den likviditelspå-frestning, som betalning av den kvarstående skatten kanmedföra, är alt ansöka om anstånd med inbetalning av den kvarstående skatten, 149§ 2 mom, 2) uppbördslagen (1953:272) finns en regel om anstånd som direkl tarsikle på uppskovsfallen. Rätten till anstånd med inbetalning av skatt kan emellertidlätt förbises av den skattskyldige. Av den lämnade redogörelsen framgår atl en skatiskyldig,som önskar utnyttja uppskovsreglema, bör ha goda kunskaper i taxerings- och uppbördsfrågor.Betydande vinsler från såväl allmän som enskild synpunki skulle uppnås om laxeringsnämndkunde meddela beslul om uppskov. Prövningen av realisaiionsvinslens sioriek ochmöjligheten till uppskov skulle då kunna ske i ett sammanhang. Den skaitskyldigeskulle vidare kunna framställa yrkandet om uppskov direkl i sin deklaration istället för alt behöva skicka in en ansökan till länsskatterätlen. Enytterligare fördel med en uppskovsprövning i samband med taxeringen i förstainstans är atl behovei av särskilda ansökningar om anstånd med inbetalning avskatt skulle bortfalla. En överföring av beslutanderätten i uppskovsärendentill taxeringsnämnderna får också anses ligga i linje med den uttalademålsättningen alt utvidga taxeringsnämndernas kompetensområde /79; 54 22 (jfr prop. 1977/78: 181. SkU 1977/78: 55, rskr 1977/78:362, SFS 1978:316). Jag föreslår mol bakgrund av det anförda att del i förstahand skall ankomma på taxeringsnämnd atl la ställning till om den skatlskyldigehar rätl lill uppskov med beskattning av realisationsvinst. Skatiskyldig somönskar utnyttja rätlen lill uppskov bör därför framställa yrkande om detla isin självdeklaration. Skall realisationsvinsten undantagsvis taxeras av mer änen taxeringsnämnd, bör den skatlskyldige givetvis begära uppskov såväl i sinallmänna självdeklaration som i särskild självdeklaration. Yrkande om uppskovbör av praktiska skäl göras på en särskild blankett. Till deklarationen börfogas två exemplar av blanketten, varav ett överlämnas till förregistrering (jfr avsnitt 3,10) medan del andra fär ligga kvar ideklarationsakten. Ett yrkande om uppskov med beskattning avrealisationsvinst bör taxeringsrnässigt behandlas på samma sätl som ettyrkande om all viss inkomsi skall undantas från beskattning. Har den skaitskyldigeav någon anledning avstått från atl begära uppskov i sin deklaration bör han däiförkunna framställa yrkandet i form av besvär lill skatlerätten. Även i övrigi böryrkanden om uppskov behandlas på samma sätl som andra yrkanden rörande den skaltskyldigestaxering (jfr dock avsniii 3.11). Milt förslag om att beslutanderätten angående uppskov medbeskattning av realisationsvinst skall flyttas över tiil taxeringsnämndernamedför, som antytts, atl den till uppskovsreglerna kopplade anståndsregelni 49§ 2 mom, 2) uppbördslagen inte längre fyller någon funktion. Denna anståndsregelbör därför upphöra att gälla. Överföringen av prövningen av yrkanden om uppskov tilltaxeringsnämnderna medför åtskilliga följdändringar i själva uppskovssyslemet.Till dessa spörsmål återkommer jag i det följande. 3.3 Tvångsmässig avyttring (2 § lagforslaget) 35 § 2 mom. andra stycket KL innehåller f. n. bestämmelserom vad som krävs för alt uppskov skall kunna erhållas vid tvångsmässigavyttring. Dessa bestämmelser har flyttats över till 2 § lagförslaget. Vadgäller avytt-ringens natur - expropriation, åtgärder för jordbrukets ellerskogsbrukets yttre rationalisering, upplåtelse molengångsersättning m. m. - överensstämmer förslaget helt med nuvarandebestämmelser. Detsamma gäller kravet på förvärv av ersättningsfastighet och påatt realisationsvinsten måste uppgå till . En föruisättning för att uppskov skall kunna medges är atlersättningsfastigheten anskaffas av den som innehaft den lidigare avyttradefastigheten. Fastighei som förvärvas exempelvis av närslående lill dentidigare ägaren saknar således betydelse i sammanhanget. Från denna princip finnsdock ett undantag. Enligt nuvarande regler kan nämligen, såvida skatiskyldigsom fått realisationsvinst avlider, av dödsboet anskaffad faslighet i vis- Prop1978/79: 54 23 sa fall godtas som ersättningsfastighet. Innebörden avdenna bestämmelse är emellertid inte helt klar. Enligt min mening är del i tvångsfallen inte rimligt attmöjligheten till uppskov går förlorad endasl av den anledningen alt den skaitskyldigeavlider innan ersätlningsfastighet hunnit anskaffas. Har en av fysisk personägd fastighet tagits i anspråk genom expropriation e.d. bör därför, såvidaägaren avlider, dödsboet kunna inträda i den avlidnes ställe vad gäller rättenatl utnyttja uppskovssyslemet,Delta innebär bl. a. att dödsboet kan oavsettom boel förvärvat ersättningsfastighet när uppskovsyrkandet prövas eller om förvärvelsker vid senare lidpunkt - få uppskov på samma villkor som hade gällt för denavlidne. En regel av detta innehåll har tagils in i 2 § fjärde stycketlagförslaget. 3.4 Frivillig avyttring (3 S lagförslaget) I 3 § lagförslaget anges under vilka förutsättningaruppskov kan medges vid frivilliga fastighetsavyttringar. De föreslagna reglernaöverensstämmer i väsentliga hänseenden med nuvarande regler. Viktiga ändringar hardockgjorts i fråga om vilka krav som kan ställas på realisationsvinstens storlekoch den skattskyldiges anknytning till den avyttrade fastigheten och ersättningsfastigheten. För att uppskov skall komma i fråga vid en frivilligavyttring fordras f. n. alt vinsten uppgått till . och dessutomöverstigit av vederlaget för fastigheten efter avdrag för eventuellaförsäljningskostnader. Den procentuella spärren kan emellertid enligt minmening ge upphov till olämpliga tröskeleffekter. Om fastigheten säljs för500000 kr. - ett inte ovanligt prisläge för en villa i storstadsområden elleren jordbruksfastighet - är uppskov uteslutet om vinsten är . Vinsten skall då beskattas . Är vinslen större än 50000 kr.kan däremot hela vinslen bli föremål för uppskov. Uppgår vinslen lill omkring10% av fastighetens marknadsvärde kan således en liten justering avförsäljningspriset eller en mindre avvikelse från taxeringsmyndigheternas sidarörande den skattemässiga bedömningen av försäljningen inverka mycket dramatisktpå hur vinsten skall beskatias. Jag föreslår mot denna bakgrund att den procentuella spärrenavskaffas. Kravet på att vinsten skall uppgå till . I det sammanhanget kan framhållas att sistnämnda spärr, liksomspärrbeloppet i tvångsfallen, hänför sig till den realisationsvinst som varjeenskild skatiskyldig skall redovisa på grund av en fastighetsförsäljning. sålda fasligheten lill lika delar ägts av två personer, t, ex, två makar,måste alltså vinsten på hela fastigheten uppgå till minsl , för attuppskov skall kunna medges. En förutsättning för uppskov vid frivilliga avyttringar ärenligt 35 § 2 mom. tredje stycket KL "att den skattskyldige skall ha varitmantalsskri- Prop1978/79: 54 24 ven på den avyttrade fastigheten och skall mantalsskrivaspå ersättningsfastigheten". Somjag inledningsvis har nämnt har vissosäkerhet uppkommit om innebörden av dessa villkor. Det har exempelvis hävdatsatl del räcker med alt den skattskyldige - låt vara åtskilliga årföre avyttringen - varil mantalsskriven på den sålda fastigheten. Beträffande kravelpä mantalsskrivning på ersältningsfastighelen har den meningen framförts altuppskov kan erhållas även om den skatlskyldige först i en relativt avlägsenframtid avser all bli mantalsskriven på ersällningsfastighe-ten. Av 38 och 39 §§ folkbokföringsförordningen (1967: 198.ändrad senasi 1971:310) framgår att en person skall mantalsskrivas för visst årpå den fastighei där han rätteligen skall vara kyrkobokförd den närmastföregående år. Enligt 11 § samma förordning gäller som huvudregel att var ochen kyrkobokförs i den församling och på den fastighet där han är bosatt. Detanförda innebär atl mantalsskrivningen för år 2 normalt är beroende avbosättningen den I. Den direkta kopplingen mellan mantalsskrivning och rättentill uppskov kan enligt min mening lätt leda till olyckliga och slumpartadekonsekvenser. Svårlösta problem kan uppkomma t.ex. om den som förvärvat ochflyttat in i en ersättningsfastighet avlider innan han hunnit bli mantalsskrivenpå fastigheten. Jag föreslär därför atl kravel på mantalsskrivning slopas. Somvillkor för uppskov vid frivilliga avyttringar bör i stället gälla att den skaitskyldigevarit bosatt på den avyttrade fasligheten och att han bosätter sig påersättningsfastigheten. Begreppet bosättning används här i den betydelse dethar i folkbokföringsförordningen. beslut beträffandekyrkobokföringen bör således i princip ligga till gmnd förtaxeringsmyndigheternas bedömning av bosällningsfrågan. Något hinder mot altskattedomstol vid prövningen av förutsättningarna för uppskov avviker frän denfaktiska kyrkobokföringen eller mantalsskrivningen föreligger dock inte. Den som säljer en fastighet kan enligt nuvarande regler fåuppskov med beskattning av realisationsvinsten även om fasligheten innehaftsunder myckel . Avgörande för den skallerältsliga prövningen är endastom den skattskyldige har hunnit bli mantalsskriven på den sålda fastigheten.Behovet av uppskov torde emellertid ofta vara väsentligt mindre vidkorttidsinnehav än när den avyttrade fastigheten varil den skaltskyldiges bosladunder en lång följd av år. Den omständigheten all den skatlskyldige använtfasligheten som permanentboslad under en förhållandevis kort lid lorde f. ö.inte sällan utgöra ell leckan på all faslighetsinnehavet haft spekulativainslag. Fråga kan exempelvis vara om skattskyldiga som ulnytljat förtursrätt ikommunal fastighetskö trots att de egentligen inte behövt någon ny boslad.Enligt min mening bör uppskov i frivilligfallen därför inte medges med mindreden skatlskyldige har varit bosalt på den sålda fastigheten under viss minstatid. En lämplig lösning är enligt min mening alt Prop1978/79:54 25 som villkor för uppskov kräva alt den skatlskyldige varilbosalt på den avyttrade fastigheten i följd under denfemårsperiod som infallit närmast före avyttringsdagen. Detta innebär bl.a. attuppskov inte bör komma i fråga om bosättningen på den sålda fastigheten upphörttidigare än före avyttringen. Något krav på atl den skatlskyldige skallvara bosatt på den sålda fastigheten just på avyttringsdagen uppställs däremotinte. Uppskov kan således medges även om den skattskyldige redan vid denna lidpunkiflyttat till en ny bostad. Del nu föreslagna kravet på bosättning torde dockundanlagsvis kunna få obilliga konsekvenser. Fråga kan exempelvis vara om enperson som arbetat utomlands och som har behållit sin villa iSverige. Avser en sådan person atl flytta till ny ort i - och i sambandmed deUa sälja sin gamla villa och köpa en ersätlningsfastighet - kan uppskovvara motiverat även om bosättningen på den gamla villan upphört tidigare före försäljningen. En annan situation då en omedelbar beskattning kanframstå som stötande är om den skattskyldige måste sälja sin faslighet på grundav alt hans arbetsplats lagls ned eller lokaliserats till annan ort. Med tankepå dessa och liknande fall bör enligt min mening RSV ha rätt atl medge dispensfrån bosättningskravel. Jag vill emellertid betona al. denna dispensrätt böranvändas restriktivt. Mot RSV:s beslut i ett dispensärende av detta slag börtalan inte få föras. För att uppskov skall kunna medges fordras att denskattskyldige förvärvar en ersättningsfastighet. I frivilligfallen krävsdessutom atl den skattskyldige bosätter sig på ersättningsfastigheten. Såvälförvärvet av ersätlningsfastighet som bosättningen på denna bör enligt minmening ske inom viss bestämd lid. Jag återkommer till denna problematik isamband med min redovisning av 5 § lagförslaget (avsnitt 3.6). Vid frivillig avyttring finns - lill skillnad mot vad somgäller i ivängsfallen - f n. inte något krav på att ersättningsfastighetenskall vara jämförlig med den avyttrade fastigheten. Del har därför hävdats atlhinder inte mö-ler att som ersättningsfastighet godta t.ex. en konventionellttaxerad bo-stadsfaslighet eller andel i en sådan faslighet. Uppskov kan i frivilligfallen komma i fråga endast omrealisationsvinsten avser en schabloniaxerad villa eller enjordbruksfastighet. Delta talar enligt min mening för atl ävenersättningsfastigheten bör tillhöra någon av dessa faslighelskategorier. I annalfall uppkommer den mindre lämpliga effekten atl uppskovsreglerna skulle kunnavara tillämpliga vid förvärvel av en faslighet men inte när fastighetensedermera avyttras. Ett godtagande av konventionellt taxerade bostadsfastighelereller andelar i sådana fastigheter som ersättningsfastigheter skulle ocksåkomplicera uppskovssyslemet. I 3§ andra stycket lagförslaget har av dessa skälinförts en bestämmelse om att endast schablontaxerade villor ochjordbruksfastigheter kan vara ersättningsfastighet till faslighet som avyttratsfrivilligt. Vid tillämpning av nuvarande uppskovsregler har vidareviss osäkerhet Prop1978/79: 54 26 uppkommit om en utomlands belägen fastighei kan godtas somersättningsfastighet. Det har också gjorts gällande att hinder inte möter atträkna fastighei, som i och med förvärvel blir att anse som omsättningstillgångi den skatlskyldiges rörelse, som ersättningsfastighet. Enligt min mening talarmycket starka skäl för atl fastigheter av nu nämnt slag inte skall accepterassom ersättningsfastigheter. 3 § andra stycket lagförslaget har kompletterats idetla hänseende. Uppskov kan komma i fråga även vid frivillig avyttring avdel av en jordbruksfastighet. Regler om delta finns f n. i 35 § 2 mom. andrastycket sisla meningen KL. Desssa regler har - med ändringen att kravet påmantalsskrivning utbytts mot ett krav på bosättning - fiyttals över till 3 §tredje slyckel lagförslaget. 3.5 Ny-, till- eller ombyggnad på ersättningsfastigheten, m.m. (4 $ lagförslaget Enligt nuvarande regler kan den skattskyldige i två olikasituationer behandla ny-, till- eller ombyggnad som förvärv av ersättningsfastighet.Det första fallet är att ersättningsfastighetens byggnadsbestånd är av sämre beskaffenhetän beståndet på den avyttrade fastigheten. Den skaitskyldige har då rätt attsom förvärv av ersättningsfastighet räkna ny-, till- eller ombyggnad i denomfattning som behövs för att erhålla en ersättningsfastighet. Del andrafallet tar sikte på skattskyldiga som avser att utföra ny-, till-ellerombyggnad på mark som de redan äger eller förfogar över. 1 detta fall kan den skaitskyldige,såvida byggnadsarbetet syftar till atl erhålla en byggnad som är jämförlig medbyggnaden på den avyttrade fastigheten, få uppskov för den vinst som belöper påden avyttrade byggnaden. Bestämmelsen innebär att värdet av mark hålls utanförvid beräkningen av uppskovsbeloppet. Som framgåti av den inledningsvis lämnade redogörelsen föruppskovssystemet kan den skattskyldige få uppskov med beskattning av helarealisationsvinsten endasl om vederlaget för ersättningsfastigheten är minsllika stort som vederiaget för den avyttrade fastigheten. Är t. ex. ersättningsfastigheten20000 kr. billigare än den avyttrade fastigheten minskar utrymmet för uppskovmed samma belopp. Frågan i vad mån kostnad för ny-, till- eller ombyggnad påersättningsfastigheten får beaktas vid beräkning av uppskovsbeloppel har därförofta stor betydelse för den skattskyldige. Det är enligt min mening rimligt att hänsyn tas tillkostnad för ny-, till-eller ombyggnad om byggnadsbeståndet på den avyttradefastigheten är av högre klass än beståndet på den nya fastigheten. Klarastframstår delta om den som avyttrar en bebyggd fastighet köper en tomt på vilkenhan sedan uppför en liknande byggnad som den avyttrade. I detta fall börsjälvfallet både kostnaden för tomten och byggnadskostnaden räknas som vederlagför ersättningsfastigheten. Problem kan emellertid uppkomma om bygg- Prop1978/79:54 27 nadsarbetena på den nya fastigheten resulterar i ett bätirebyggnadsbestånd än det som fanns på den sålda fasligheten. I dessa fall kanmed visst fog göras gällande att endasl en del av byggnadskostnaderna skallbeaktas vid beräkningen av uppskovsbeloppels storlek. Jag anser att övervägande skäl talar för att man vidtillämpning av uppskovsreglerna skall ta hänsyn endasl till sådana kostnaderför byggnadsarbeten på den nya fasligheten som är erforderliga för att dennaskall bli likvärdig med den avyttrade fastigheten. Är den avyttradefastigheten bebyggd och den nya fastigheten obebyggd bör därför hela kostnadenför uppförande av en byggnad få räknas med under förutsättning alt byggnadenpå den nya fastigheten är av ungefär samma storlek och standard som byggnadenpå den sålda fastigheten. Någon reducering av uppskovsbeloppet bör såledesinte komma i fråga endast därför att den nya byggnaden är obetydligt siörreeller något modernare utrustad än den sålda. Vid mer påtagliga skillnader istorlek eller kvalitet synes det däremot motiverat atl beakta endast en del avkostnaden för den nya byggnaden. Samma princip bör enligt min mening iakttas i de fall dåden skatlskyldige inte behöver uppföra en ny byggnad men låter utföra om-eller tillbyggnad på den nya fastigheten. Kostnad för om- eller tillbyggnadbör alltså räknas som vederiag för ersättningsfastigheten endast om arbetenater sig nödvändiga för att den förvärvade fastigheten skall bli likvärdig medden avyttrade. Önskar exempelvis en skallskyldig, som avyttrat enschablon-taxerad villa, utnyttja ett mindre flerfamiljshus somersättningsfastighet bör hänsyn las till kostnadema för de byggnadsarbeten sombehövs för att den nya fastigheten skall kunna schablonlaxeras. Likaså bör,såvida den avyttrade fastigheten har fler rum än den nya, kostnad för en däravbetingad tillbyggnad anses som anskaffningskostnad för ersättningsfastigheten.Om- och tillbyggnad som föranleds av mindre skillnader i fråga om utrymmen ochstandard e. d. bör däremot inte inverka på utrymmet för uppskov. Vidberäkningen av vederlaget för ersättningsfastigheten bör givetvis inte hellermedräknas byggnadsarbeten som medför att den nya byggnaden får högre standardän den gamla. Vad nu sagls bör gälla oavsett om realisationsvinsten uppkommitgenom en tvångsmässig avyttring eller om fastigheten avyttrats frivilligt. Jag vill betona att vad jag nu har anfört rörandeberäkningen av vederiaget för ersättningsfastigheten lar sikle endast på ny-, lill-eller ombyggnadsfallen. I dessa fall kan den skatlskyldige själv bestämmaarbetenas omfallning. Del synes då - inte minsl av praktiska skäl - varamotiverat atl bortse från andra byggnadsarbeten än sådana som är nödvändiga förall undanröja mer påtagliga skillnader i standard m. m. mellan den sålda ochden nya fastigheten. Den som köper en bebyggd fastighei saknar däremot normaltinflytande över byggnadsbeståndets skick för förvärvet. Medhänsyn till att den skatlskyldige ofta bara har ett fåtal fastigheter altvälja mellan skulle del i dessa fall vara obilligt all begränsa utrym- Prop1978/79: 54 28 mel för uppskov endasl därför att ersäliningsfaslighetensbyggnad är av högre standard än byggnaden på den avyttrade fastigheten. Någonändring av nuvarande liberala praxis på denna punkt är således inte avsedd.