prop · G203117 · 1978-12-31 00:00:00 — När praxis utformas efter hand som ettförtroendefullt samarbete byggs upp mellan och de avtalsslutandeparterna genom regelbundna överläggningar i bemanningsfrägor, saknas behov avvägledning av det slag som befälsbemanningsutredningens bemanningstabellerutgör. Det är inte heller nödvändigt för regering och riksdag att utfärdasådana anvisningar när en författningsreform på området genomförs. Enligtsjöfartspolitiska utredningens bedömning hörde nya författningarna kunna antasutan anvisningar i form av bemanningstabeller. Det gmndläggande och avgörandeär, vilket ocksä befälsbemanningsutredningen framhåller, att sjöfartsverketanpassar bemanningen efter utvecklingen pä skilda områden. De ekonomiskakonsekvenserna av befälsbemanningsutredningens förslag är svåra attprecisera,eftersom tabellerna endast skall vara vägledande och deras faktiskainverkan på minimibesättningama inte kan förutses. Utredningen har dockberäknat vissa av konsekvensema till storieksordningen drygt 80 milj. kr.perår, uttryckt i 1977 ärs lönenivå och räknat svenskahandelsfiotta. Beräkningarna avser lastfartygen och lill dessa belopp skallläggas dels vissa svårberäknade ytteriigare kostnader, dels kostnadsökningar ipassagerarfartygen. Denna beräkning blir orealistisk endast om tabellerna blirutan inverkan på bemanningsbeslut - och i så fall synesmotiveringen för tabellerna ha bortfallit. Enkostnadsökning pä mer än 80 milj. kr. per är gentemot utländska konkurrentertorde fl allvariiga konsekvenser för den svenska handelsflottansinternationella konkunenskraft, för dess förmåga alt segla in ulländska valutoroch för dess förmåga att bereda arbetstillfållen åt ombordsanställda av olikakategorier. 1978/79:117 127 Utredningensförslag har flit ett gynnsamt mottagande under remissbehandlingen. Denskarpaste kritiken riktas mol ulredningens bemanningstabeller och de följderför sjöfartsnäringen som ett slällningslagande i en eller annan form tillsådana tabeller kan 11 (se nedan avsnitt 2.2). Huvuddragen i förslagentillstyrks eller lämnas utan erinran av de remissinstanser som har yttrat siggenerellt beträffande ulredningsförslagen. A v de remissinstanser somhar anmodats alt avge yllrande anser sig inle böra ullalasig alls och statens brandnämnd har ingel alt anföra i ärendei. Vidare ylirarsig endast på en punkt, beträffande vilken särskilt förslaginle läggs i betänkandet (se avsnitt 3.3.5). Också andra myndigheter harbegränsat sina yttranden till enstaka punkter. /SRhar avståil frän all yllra sig. LO stöder de uppfattningar som redovisas avmedlemsorganisationerna . Kusttankers intresseföreningåberopar Sveriges redareförenings yttrande. Befälsbemanningsutredningensutgångspunkter beträffande den framtida sjöfarten, vilka är redovisade främst ibetänkandets 10 kap., kritiseras och kompletteras av sjöfartspolitiskautredningen. anknyter till denna kritik. Utredningensbedömning av den framlida lekniska utvecklingen och möjligheterna tillrationaliseringar kännetecknas pä mänga punkter av en olycklig fastlåsning iföråldrade tänkesätt och värderingar. Utredningen har enligt föreningens meninginte tillräckligt beaktat den snabba lekniska utveckling som ägt rum undersenare är. 1 denna del hänvisar föreningen till den sjöfartspolitiskautredningens kompleltering till betänkandet. Försjöfartens del har nuvarande lågkonjunktur inneburil atl flera svenska rederiermåst upphöra med sin verksamhet medan andra tvingats sälja ell ston antalfartyg. Det har i första hand gällt äldre personalkrävande slyckegodsfartyg ilinjeiraflk samt större tank- och bulkfartyg. Defartyg som tillförts handelsflottan har i regel varit mindre enheter med färreantal anslällda. Denna utveckling har bl. a. lett till friställning av personaloch intensiflerade ansträngningar för atl åstadkomma rationaliseringar ochinskränkningar i bemanningen för atl sänka kostnaderna. Tyvärrhar utredningen inte gjort några mera påtagliga försök att anpassa sina förslagtill denna utveckling. Man har i stället nöjt sig med UTSJÖ:s numera föråldradebedömningar . Som exempel kan nämnas att UTSJÖ 1974 beräknadeantalet ombordanslällda 1980 till 26.662. Enligt föreningens bedömning kommerantalet ombordanställda 1979 au uppgå till omkring 16.000. 1978/79:117 128 Rederiföreningenjör mindre fariyg anför samma synpunkier som . Svenskamaskinbefälsförbundei redovisar motsatt ståndpunkt och anser altsjöfarlspolitiska utredningens beskrivning inte lillför något nytt lill ulredningen.Förbundel fortsätter: Syftetmed den egna utredningen synes vara att söka bevisa att fartyg med s. k.automatiserad drift kan drivas med mindre besättningar än fartyg medkonventionell vakttjänst. Sjöfarlspolitiska utredningen har förslösat sin kraftpå att söka bevisa något varom berörda partersedanlängei princip är ense. Av deegna skrivningarna framgår delta med all tydlighet. Frän åren 1960 lill 1975minskade besältningarnas storiek med 250 proceni. Uttryckt i antal per fartyguppgår reduceringen lill 7-18 befattningar per fartyg. Denna utveckling skeddeunder de är då s. k. automatiserade fartyg började tillföras handelsflottan. uppfattning är det emellertid ett ensidigt betraktelsesätt altenbart räkna den ombordanställda personalen. Sjöfartspolitiska utredningenuppger all underhållsarbete som lidigare skölls av besättningen överflyttatstill varvs- och annan landpersonal. Något malerial som styrker dennauppfattning redovisas inle. Vid antagande av att denna uppgift är riktig mästede ökade landbaserade kostnadema vägas mol minskade kostnader för denombordanställda personalen. Det är inle självklart all sysiemel med landbaseradservice blir billigare än ett syslem med större besättningar. Fartygensmaskinchefer och rederiernas tekniska avdelningar vet av erfarenhet att arbetenutförda av den egna besättningen blir billigare och bättre än då annan personalanlitas. Många rederier, kanske flertalet, hävdar allljämt alt fartygensdriftsbesättningar skall utföra merparten av de arbetsuppgifter som finnsombord. Frän en beskrivning i nr 39/1978 sid 19 överett nybyggt fartyg , citeras följande: "Meningen är atl manombord skall kunna klara underhållet på de olika funktionerna samtrengöringsarbeten." Enligt sjöfartspolitiska utredningen finns det nu iolika hamnar flera förelag som specialiserat sig pä all utföraunderhällsarbeten och kan erbjuda dessa tjänster till förmånligare kostnader ändå arbeten ulföres av den egna personalen. (Sid 14 rad 24-28) Något materialsom bevisar dessa påståenden redovisas inte. har ulanframgång vid flertal tillfallen hos rederier sökt fl tillgäng lill sädanlmaterial. Det faktiska förhållandet är atl många svenska fariyg besöker hamnardär det är omöjligt att fl utfört kvalificerade tekniska reparations- ochunderhällsarbeten. tar även upp förslagens sociala och organisatoriska följder ochpekar därvid särskilt på förslaget lill behörighetsförordning: Dåförslaget till ny behörighetsförordning kopplas samman med de föreslagnabemanningstabellerna skapas också en beklaglig fasllåsning i ett gammaldagskalegoritänkande. En sädan utveckling innebär ett direkt hinder för näringen idess strävan alt kombinera behovet av rationaliseringar och försök med nyaorganisationsformer med behovet alt åsiadkomma förbällringar av deombordansiälldas möjligheler till egenutveckling och arbetstillfredsställelse.Betänkandet innehåller inga förslag som är ägnade atl efter hand avskaffa densociala och hierarkiska skiktningen mellan befäl och manskap. Utredningensförslag främjar i stället ett bibehållande av denna uppdelning liksom dentraditionella indelningen i däcks-, maskin- och 1978/79:117 .., 129 ekonomiavdelningar.Utvecklingen mot nya organisationsformer måsie lämnas helt öppen. Föreningenvill kraftigt understryka atl detta utgör en förutsättning för all svensksjöfarl skall kunna hållas konkurrenskraftig. Deflesta remissinstanser, som har yttrat sig beiräffande ulredningens förslag aUde detaljerade bemanningsbestämmelserna i sjöbefälskungörelsen skall slopas, aUendast allmänna riktlinjer skall finnas i författning och attbemanningsregleringen görs mer flexibel, är positiva lill förslagen. Sjöfartsyerket:Redan i delta inledande kapitel (Kap. 12) i betänkandet talas rält ingående ombehovet av flexibilitet i beslutsfattandet. Sjöfarlsverkel delar heltuppfattningen att detla frän en saklig uppfattning är atl föredra. Flexibilitetenhar redan börjat vinna insteg i verkets beslutsfallande därigenom all fartygentill lyp, utrustning, specialavtal om bemanning m. m. börjat visa uppvarierande förhällanden, som avviker frän de förhållanden som rådde då ellantal typfartyg blev utgångspunkten för "mallarna i beslulsfallandel".Som underiag för bemanningsbesluien bör, i högre ulsiräckning än vad somangells i de remitterade handlingarna, kunna läggas organisatoriskt/operativaförhällanden som t. ex. planerat underhåll, planerad laslhanlering,terminalservice och annan terminalverksamhet. Detta betraktelsesätt kanemellertid leda bort från vad många lorde betrakta som ett rättvisekravnämligen att i sig själv lika fartyg skall ha samma bemanningar. Kvardröjandeattityder hos rederier och andra berörda kan här skapa svårigheter då de nyaprincipema introduceras. Vadgäller den andra principiella huvudfrågan nämligen sjöbefälskungörelsensavveckling kan skäl anföras för och emot detta. Sjöfartsverkel ansluter sigtill förslaget att kungörelsen avvecklas. Desom önskar bibehålla en sjöbefalskungörelse vill alt denna skall innehålla såuttömmande bestämmelser som möjligt som gmnd för bemanningspraxis. Del äremellertid klart att denna uttömmande reglering måste avspegla nuvarandetekniska utveckling och rymma möjligheter lill framlida anpassning. Redan häriligger en molsäiining som lalar förenavveckling. Del föreligger en risk för all- liksom under nuvarande förhällanden - den naluriiga anpassningen lill nyaförhållanden i den allmänna diskussionen kommer alt framslå som dispensgivningdvs. sänkning av etablerad säkerhetsstandard. Skulle sjöbefälskungörelsenkomma all bibehållas måsteden fl en sädan uiformning, atl den successivaanpassningen till förändrade förutsättningar framstår som en normal lillämpningav författningen. Ettannat skäl som lalar för all avveckla denna författning är all dagens relativtsmå expertbeionade besättningar bör bedömas i ett helhetssammanhang vad avsergrundutbildning, yrkeserfarenhet, andra kvalifikationer samt antalet, allt irelation till de speciella organisatoriska förutsättningar som kan varaaktuella ombord. En särreglering för vissa kaiegorier av sjöpersonalen ter sigföga ändamålsenlig. framhäller, att det flr anses riktigt att sjöfartsverkel somfackmyndighet skall ta det fulla ansvaret för hur ett fartygs bemanning skallvara sammansatl till antal och kvalifikationer. 9Riksdagen 1978/79. Prop.1978/79:117 130 förbundet atl förslaget om att avskaffasjöbefälskungörelsen rimligtvis borde leda fram lill en bätire anpassadbemanning i avseende på olika personalkategorier ombord. Svenska maskinbefälsJÖrbuiidei delar de kritiskasynpunkter som har anmälts av experten i dennes särskilda yttrande tillbelänkandei. Förbundet framhållersärskilt följande tre punkter i Hadrupsyttrande: Deombordansiälldas säkerhet kräver ett bindande system av fasta normer. Det ärdärför orimligt att i så stor ulsiräckning som föreslås överlämna lillsjöfartsverket att i varje belydande fråga hell på egen hand falla beslut. Del llr inleinträffa atl statens ansvar för bemanning ersattes med enbart avtal mellanarbetsmarknadens parter. De ombordansiälldas säkerhei far inte varaförhandlingsbar. Kollekiivavialangående bemanning och andra säkerhetsfrågor kan avspegla de avtalsslutandeparternas styrkeförhållanden och inle parternas verkligauppfattning om hur dessa frågor bör lösas. Härutöver kritiserar maskinbefälsförbundet ulredningen föralt den inte lålil ulföra en yrkeskravsanalys med mätningar av den arbetsvolymsom måste ulföras ombord. hänvisar till alt dessexpert i utredningen har betonat, atl frågor rörande säkerhelen lill sjösseller ombord under inga förhållanden kan tillåtas vara beroende av konjunkturväxlingaroch att dessa växlingar säledes inte skall kunna avspeglas genom eventuella ikollektivavtal intagna inskränkningar i meddelade säkerhetsbestämmelser.Föreningen fortsätter Den slutliga bedömningen av besättningens storiek ochsammansättning skall dock gmndas pä erfarenhetsmässiga, nationella ellerkonventionsbundna säkerhetsföreskrifter och måste beträffande den svenskahandelsflottans fartyg avgöras av . Det synes därförofrånkomligt alt beslut om fartygs minimibesättning skall fattas avsjöfartsverket baserat på gällande föreskrifter om och erfarenheter avsäkerheten till sjöss, även om hänsyn till aktuella kollektivavtal kan tagas. 2.2.1 Uppgifter för minimibesänningen Sjöfartsverkel anför: Förhållandena inom den svenskahandelsflottan står f. n. inför flera förändringar, bl. a. vad avser fartygensbemanning. Förändringarna är resultatet av en långvarig process. I samband medden s. k. sjöfariskrisen framträder den förändrade situationen och kravet pågenomförandet av förändringarna med dramatisk skärpa. Det är angeläget alt bemanningsfrågorna behandlas motbakgrund av en säkerhetsmässig och arbeissocial helhetssyn för alt fa underiagför en policyskapande verksamhet inom den viktiga del av svenskl arbetsliv som 1978/79:117 131 utgörsav arbete lill sjöss. Sjöfartsverkel saknardenna helhetssyn i de remitterade handlingama. Påtagligt äratt bemanningsfråganinte behandlats från t. ex. ell arbetsveten-skapligt perspekliv. De beskrivnaeffekterna av automationen vad avser de psykosociala effekterna i arbetsmiljönhar förbigåtts. Den lekniska utvecklingen leder t. ex. inle bara till enminskning av antalet personer ombord utan också till förändringar i arbeietsinnehåll och utförande. Därtill sker förändringar i arbetets organisation tillföljd av ändrad arbetsfördelning mellan fartyg och landbaserade resurser,vilkel också flr inflytande på de ombordansiälldas arbetsförhållanden. Dådet gäller de arbetssociala förutsättningarna stär man rimligen införförändringar pä gmnd av utbildningens omorganisation, såväl den grundläggandesom den högre. Förändringama kommer atl beröra arbetsmarknaden ochrekryteringsunderlaget för dem som väljer sjömansyrket. Dessaförändringar påverkar på kort och läng sikl besättningarnas sammansättning lillantal och kvalifikationer och därmed innehållet i verkets bemanningsbeslut. Denpågående utvecklingen mäste därför utvärderas genom olika forsknings- ochutvecklingsinsatser för vilka det allmänna bör ta sin del av ansvaret. Någrasynpunkter på della lämnas ej heller i det remitterade betänkandet. Del ärsäledes angelägel atl även från det allmännas sida stödja forsknings- ochutvecklingsinsatser då det gäller bemanningsfrågans vidare utveckling inom densvenska handelsfloltan. gäller inte bara rena bemanningsfrågor. Avbelydelse är sådana frågor som utformningen av navigationsbryggan, graden avautomation, placering av regleroch övervakningsulmslning etc. Sjöfartsverketpåpekar vidare att nuvarande lydelse av 6 kap. 6 § första stycketsjösäkerhetslagen, som oförändrad har förts över till 6 kap. 5 § i ulredningensförslag, är mindre lämplig. Med hänsyn till att minimibesättningsbesluletenligt verkets uppfattning inle innebär något en gång för alla givelslutgiltigt beslul, utan besättningens sammansättning bör kunna påverkas avexempelvis arbelsvelenskapliga forskningsresultat eller träffadeprincipöverenskommelser, bör lagrummet formuleras så, atl en mer flexibelbemanningspolitik medges. Riksrevisionsverketnoterar, alt sjöfartspolitiska utredningen anser att de avbefälsbemanningsutredningen föreslagna riktiinjema i form avbemannings-tabeller pä sikt kan fä en konserverande effekt på bedömningen avbemanningsfrågorna och motverka rationaliseringar inom handelsflottan. Verketfömtsätter därför att för att undvika deUa gör sin bedömning avminimibesätiningen med hänsyn till varje fartygs säkerhetstekniska utrustning. Rektorvid sjöbefålsskolan i framhäller, atl ett i rimlig omfattning flexibeltregelsystem för bemanning är önskvärt och att det dä blir naturiigi att avsättaen tillräcklig del av de säkeriigen begränsade utbildningsresurserna för nyautbildningar och för utveckling. Är systemet alltför stelt och svårändralminskar enligt rektors mening möjlighetema alt lillgodose utbildningskrav sominte följer av bemanningstabeller eller liknande. upplyser att förbundel sedan belänkandet avgavs 1978/79:117 132 harträffat en principöverenskommelse med , vari parternautgått från helt nya värderingar vid bedömningen av ett fartygssäkerhetsbemanning. Denöverenskomna bemanningens uppgift skall i princip vara begränsad till att påell säkert säll förflytta fartyg frän en hamn till en annan samt för kostensbevarande och beredande. Sjöfartsverkelllr vid faslslällande av minimibesättningar medräkna möjligheten för personalatl tjänstgöra i allmän tjänst. har förbundel inte tillälit tidigare. Vidarehar genom överenskommelse rederiema ålagts att träffa tillfredsställandearrangemang avseende för fartyget erforderliga underhålls- ochreparationsarbeten, att träffa tillfredsställande arrangemang för förstärkningav besättningen med avseende på arbetsuppgifter i samband med bogsering ochförtöjning saml atl utöver minimibesätiningen anställa det antal nybörjare somenligt rederiets bedömning erfordras för alt trygga tillväxten. framhäller att beslul om fartygs minimibesätlning bör grundas päett fastställande av de arbetsuppgifter som med hänsyn till sjösäkerhetens kravunder skiftande driftsförhållanden måste kunna fullgöras ombord. Med undantagför frågan om förtöjning delar föreningen i allt väsentligt ulredningensuppfattning om vilka dessa arbetsuppgifter är. Föreningen framhåller också altdel är angeläget att skilja på minimibesättning och driftsbesättning. Även omminimibesätiningen och driftsbesättningen i vissa fariyg kan vara densamma,avser uitrycket driftsbesättning den besättning som man inom rederiet bedömer skall flnnas ombord med hänsyn till de uppgifter fartyget skallfullgöra. Den arbetsmängd som skall fullgöras av fartygets driftsbesättning kanenligt föreningen spänna över ett vidare område än det som skall av enminimibesättning. Sjöfartspoliliska ulredningen konsiaterar i sin kompletteringtill betänkandet, att "de nuvarande bemanningsreglerna ej motsvarar denverkliga arbetsmängden inom ett fartygs driflsfunktion, saml atl ett arbelealt fl bättre underiag för bestämning av nödvändig bemanning inom fartygetsdriflsfunktion därför är nödvändigt". Föreningen delar i princip dennasynpunkt, men anser att den föreslagna undersökningen bör avse den arbetsmängdfartygs minimibesättning skall kunna klara. och för mindre fartyg föreslår, att den rättoch den skyldighet atl medverka i bemanningsförsök på grund av exempelvisorganisaioriska förändringar, som enligt utredningens förslag skall flnnas,kommer lill direkt uuryck i författning. 2.2.2Närmare om bestämningen av minimibesätiningen Sjöfartsverketansluler sig i princip lill de ulgångspunkier för fartygs bemanning somutredningen har föreslagil men understryker, atl en fariygsbesäiiningbör ses som en helhet. Med anledning av alt utredningen 1978/79:117 133 inlehar närmare gåll in på hur vissa arbelsorganisatoriska förhållanden bör påverkabemanningsbesluten, för verket fram följande synpunkter på delta: Idiskussionen om arbetets organisation pekar sjöfartspolitiska utredningenskomplettering på ändrade lekniska relalioner mellan fartygs-respeklivelandbaserat underhälls- och reparationsarbete. Detla resonemang bör föras motbakgrunden av ett vidare resonemang om de renl organisatoriskaförulsäuningarna för en sädan relalion. Dagens erfarenheter visar att man inomsiörre rederier, där man vidmaklhäller en god kunskap om personalfrågor ochlekniska frågor, kan genomföra och ulvärdera sådana förändringar och ge dem ensådan inrikining all posiliva värden skapas för personalen. I mindre rederier,vars verksamhei inte drivs med djupare insikter i hithörande frägor, löper manrisken för sociala nackdelar av de ändrade organisationsformerna. Deförhällanden som anges i sjöfartspolitiska ulredningens kompleltering och somavser all beskriva moderna regleranordningar tas i dagens diskussion somanledning lill pälagliga bemanningsreduceringar på konventionella fartyg medmindre tekniskt avancerade övervaknings- och reglersystem. Delär rimligt all liksom sjöfartspoliliska utredningen anta atl de relateradeförhållandena kommer att verka i en bemanningsreducerande riktning.Genomförandet av reduceringen måsle emellerlid ske med hjälp av olika komplelierandeålgärder av organisaiorisk karaklär och mol bakgrunden av en vidareprobleminsikt om vad förändringarna innebär. Belänkandels framlidsbild ger ejgrund för långtgående förändringar i existerande fartyg utan nämnda ålgärder. Möjlighelernaatl ändra bemanningsförhållandena på ett för de anställda positivt sällpåverkas i hög grad av förhållanden uianför den lekniska utvecklingen som sådanoch i varierad grad av kvaliteten hos de organisatoriska förhållandena inomolika rederier m. fl. Idetta sammanhang kan påpekas att möjligheterna för befälhavare och maskinchefalt reellt påverka fartygels säkerhet med egna beslut förändras, låt vara atten sådan förändringsprocess varit i gång . I del förlängdaperspektivet anmäler sig frägan om den offentliga tillsynen av fariyg skallvara begränsad - som fallet är - endasl lill faktiska förhållanden påfartygen eller dessutom avse landorganisationens kvalitet och kompetens.Tendensen är synlig i verkels handläggning av del s. k. Broslrömsprojeklel. betonar, atl när minimibesättning fastställs måste beaktas hurarbetsuppgiftema för minimibesätiningen kan utföras med hänsyn till bl. a.följande fakiorer: fartygets typ, dess fartområde eller fasta linje, tiden perresa, tidigare driflserfarenheter, fartygels navigerings- och manövemtmstning,maskinanläggningens automatiseringsgrad och tillföriii-lighetsnivä samtfartygets säkerhets- och kommunikationsutrustning. Minimibesättningenskvalifikationer, sammansättning och antal måste säledes, menar föreningen,relateras till de förhållanden som är aktuella i varje enskilt fariyg. Dessabedömningar görs bäsl i samråd mellan berörda parter inom respektive rederi,och rederiels ansökan om beslut om minimibesättning för ett visst fartyg bördärför baseras på en redogörelse för dessa bedömningar. 1978/79:117 134 Rederiföreningenför mindre fartyg anför under rubriken : Bemanningen börfrämst bestämmas av ett maximalt ordinarie arbetstidsuttag under en periodfastställd efter överenskommelse med de ombordanslällda med hänsyn lillfartygets sysselsättning. Maximalt lillålel arbetstidsutlag under tvä pävarandra följande dygn fastställes och inarbetad tid ersattes med fritid genomavlösning efter periodens slul. Fartygetsminimibemanning är hell enkelt den minsta besättning som säkert kan hanterafartygei från en hamn till en annan med iakttagande av att arbetslidsuttageiper period ej överskrides. För telepersonal skall fartygels utrustning och kontaktmöjlighetermed land och med andra fartyg vara avgörande för vad slags teleoperatör, somskall finnas ombord. Rederiföreningenför mindre fartyg framhåller ocksä den betydelse för minimibesättningsbeslutensom seglande delägare kan ha. För dessa gäller ingen arbeistidsreglering. anser all utredningens förslag med ett utvidgat säkerhetsbegreppvad gäller minsla bemanning på fariyg innebär en skärpning av nuvarandebestämmelser som direkt kommer atl påverka de ombordansiälldas arbetsmiljöförhållandeni positiv riktning. Chefenför marinen anför, att sjösäkerheislagen gäller öriogsfartyg endast dåregeringen särskilt förordnar därom, och anser, atl det inte är ändamålsenligteller lämpligt att föra in marinens bålar och fartyg under lagen och upprättaminimibesättningslistor för dem.