prop · G20338 · 1978-12-31 00:00:00 — Vid arbetsgruppens kontakter raed företrädare förfastighetsbildnmgs-rayndighetema har det kommit fram att det inte säUan uppstårvissa speciella problem när ett skogsfångsservitut berörs av en fastighetsregleringsom avser marköverföring. Det gäUer sådana faU då ett område som är belastatmed ett skogsfångsservitut förs över från en fastighet tiU en annan. 29 § andra stycket JB blir följden härav alt servitutet mte längre gäUer idet överförda området; Problemen hänger framför aUt samman med att det enligt 7kap. 2 § första stycket FBL är förbjudet att bilda nya skogsfångsservitut vidfastighetsreglering. På gmnd av den bestänunelsen kan man inle användamöjligheten att nybUda ett skogsfångsservitut i samband med att ett annatupphävs eUer upphör på annat sätt, en möjUghet som har visat sig vara praktisknär Prop.1978/79:38 32 detgäller andra slag av servitut. .avsaknaden av en sådan möjlighet kan vara etthinder för önskvärda marköverföringar, särskUt i sådana fall då man vill bevaraskogsfångsrättigheterna. Om det införs en regel av del :3lag sora har föreslagilsi det föregående och som försvårar möjUghetema att mot servitulshavarens vUjaupphäva vissa typer av skogsfångsse.Tvitut, kan de angivna problemen öka. Detfinns då desto större anledning all vidta någon åtgärd för att komma tillrätta raed dessa problera. Den lösning sora Ugger närmast tiU hands är allinföra en särskild bestämmelse som gör del möjligt alt nybildaskogsfångsservitut i vissa fall. En sådan möjlighet bör dock begränsas liU falldär den verkUgen kan behövas. Till en början bör en bestämmelse om nybildningbegränsas så, atl ett nytt skogsfångsservitut kan bildas bara som ersättningför ett annat skogsfångsservitut som upphör att gälla i samband med alt ettområde som servitutet belastar förs över till en annan fastighet. NybUdningbör kunna ske, oavsett ora det gamla servitutet upphör automatiskt medtillämpning av 7 kap. 29 § andra stycket JB eller om det upphör på grund avett uttryckligt beslut om upphävande. Möjligheten till nybUdning bör vidare begränsastill vedservitut, som ju enligt vad som har sajjts är den typ avservitut sora kan vara av särskUt värde för den härskande fasligheten. Avpraktiska skäl bör dock en bestämmelse härom gälla inte bara sådana vedservitutsom omfattas av den tidigare föreslagna undantagsbestämmelsen i 15 § FBLP utanvedservitut i allmänhet. Det finns inle anledning att tro att en sådanavgränsning kommer alt ledii tiU att vedservitut nybUdas i onödan. Den allmännaförutsättning för att bilda servitut genom fastighetsreglering som anges i 7kap. 1 § första stycket FBL bör näraligen gälla också i detta faU. Därföreskrivs att servitut sora bUdas genom fastighetsreglering skaU vara avväsentUg betydelse för fastighets ändamålsenliga användning. I enlighet raed det anförda bör alltså nybildningfå ske endast av vedservitut. Förutsättningen bör vara alt del servitut somersätts också avser ved. Ätt det gamla servitutet eventueUt också avser andrarättigheter, t. ex. byggnadsvirke eller raulbete, bör inle vara något hinderför nybildning, men det nya servitutet bör i så faU begränsas tUl ved. En möjlighet tUl nybildning av vedservitut ienlighet med de angivna riktlinjerna bör kunna tmderlälta genomförandel avfastighetsreglerragar som avser marköverföring. Detta är värdefuUt för ägare avfasligheter som är belastade med vedservitut. blir en sådan möjlighetvärdefull för ägama av de härskande fastigheterna genom att det bUr lättare attbehålla servitutsrättigheterna. Därmed minskar också de betänkligheter som mankan hysa med anledning av att det i det föregående inle har föreslagits någotundantag från bestämmelsen i 7 kan. 1978/79: 38 33 6§ FBL i fråga om sådana vedservitut sora omfattas av den föreslagna nyabestämmelsen i 15 § FBLP. Pågrund av det anförda föreslås atl del i 7 kap. 2 § första stycket FBLföreskrivs att servitut sora avser rätt alt ta virke till ved får bildas somersättning för annat vedservitut som upphör i samband med att mark somservitutet belastar förs över lill annan fastighet. Utöverde frågor sora nu har behandlats har vissa andra frågor sora rörskogsfångsservitut koramit upp i samband med arbetsgruppens kontakter raedföreträdare för ägama av berörda fastigheter. Det gäller bl. a. frågor om godemäns medverkan vid fastighelsbUdningsförrätt-ning, obligatorisk syn,information tiU sakägare, rättshjälp ra. Vissa av dessa frågor har ocksåtagits upp av civUulskottet med anledning av motioner i (CU 1977/78:18). Frågorna är emellertid i stor utsträckning av raer principiell betydelseoch bör därför inte behandlas i detta samraanhang. Flera av dem har berörts ipromemorian (Ds Ju 1977:12) Uppföljande översyn avfastighetsbUdningslagsliftningen och kommer att tas upp i samband raed denfortsatta departementsbehandlingen av proraeraorian. Del föreslås att de nya bestämraelserna skaU trädai kraft . Äldre bestäramelser bör dock fortfarande gälla iärende som har anhängiggjorts vid fastighelsbildningsmyndigheten före den 1februari 1978. Denna tidpuiUit har valts med hänsyn tiU att bostadsministern iett pressmeddelande informerade om att hon hade tUlsatt ensärskUd arbetsgrupp för översyn av bestämradsema ora skogsfångsservitut. 3 1978/79. 1978/79: 38 34 Lagom ändring i fastighefsbildiningslagen (1970: 988) Härigenora föreskrivs att 7 kap. 2 §faslighelsbildningslagen (1970: 988) skall ha nedan angivna lydelse. 2 §1 Serviiut avseende skogsfång el-Servitut avseende skogsfång el ler rätt att framdraga annan sådsin ler rätt att framdraga annan sådan ledning som avses i ledningsrälts- ledning som avses i ledningsrälts- lagen (1973:1144) än avloppsled- lagen (1973:1144) än avloppsled ning för en fastighet får ej bildas ning för en fastighet får ej bildas genom fastighetsreglering. fårservitut som avser rätt att ta virke till ved bildas som ersättning för annatvedservitut som upphör i samband med att mark som servitutet belastar överförstill annan fastighet. Servitut, sora kan upplåtas enligt vattenlageneller efter prövning vid särskUd förrättning enUgt aiman lag och som ejomfattas av förbudet i första stycket, får bUdas genom fastighetsregleringendast ora ålgärden sker i samband med en annan fastighelsbildningsålgärd ochär av betydelse för denna. I fråga om servitut sora avses i 26 kap.vattenlagen fordras vidare atl ägaren av den tjänande fastigheten ej motsättersig servilulsbildningen. Första och andra styckena gäller ej servitut soraavser ledning för vatten till husbehovsförbrukning. Dennalag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1973:1146. 1978/79: 38 35 Lagom ändring i lagen (1970: 989) om införande av fastighetsbildningslagen Härigenora föreskrivs alt 15 § lagen (1970: 989)ora införande av faslighetsbildnmgslageni skall ha nedan angivna lydelse. 15 § Servitut avseende skogsfång eUer bete fårupphävas geoom fastighetsreglering, även ora sådana omständigheter som avses i7 kap. 5 § faslighelsbildningslagen ej föreligger. Första stycket gäller ej servitut som avser rättatt ta virke till ved, om den härskande fastigheten stadigvarande används tillbostad och servitutet har betydelse för fastighetens bränsleförsörjning. Denna lag träder i kraft . Äldrebestämmelser gäller dock fortfarande i ärende som har anhängiggjorts hosfaslighets-bildningsmyndighelen före . 1Lagen omtryckt 1971:1036. Prop.1978/79: 38 36 Hovrätten för Nedre : Vid tiUkomsten av FBLeftersträvades en sådan utformning av fastighetsbUdningsvUlkoren att det vidtUl-lämpningen av dessa skuUe bli miijligt att vinna anslutning tiU den vidprövningslillfäUet aktuella jord- och planpolitiska målsättningen. Reglerna ärså elastiskt utformade att de ger utrymme för en avsevärd rörelsefrihet ochtUlämpningen av dem kan anpassas tUl en tämligen långt gående utveckling.Villkoren i 3 kap. tUl skydd för aUmänna intressen är indispositiva, medandäremot flera vUlkor i 57 kap. tUl skydd för enskUda intressen är disposiliva.Över sistnämnda vUlkor får dock aldrig fastighetsägarna disponera på sådantsätt att bestäraraelserna i 3 kap. sätts ur spel. En ändring i praxisbeträffande tUlämpningen av de allmänna fastighetsbUdningsvUlkoren i 3 kap.kan alltså påverka bedömningen när det gäUer vissa viUkor i 57 kap., t. ex. 5kap. 4 och 8 §§. En förskjutning i synsättet beträffande exempelvis lämpUghetenav att använda ved i större omfattning kan aUtså påverka tiUämpningen avsistnämnda bestämmelser. En ändring av så detaljbetonad karaktär som den nuföreslagna kan verka häraraande på den flexibla tillämpning av FBL somfömtsattes vid dess tiUkomst. Hovrätten anser därför atl de av arbétsgrappenföreslagna ändringama strider mot den uttalade målsättningen om en flexibeltillämpning av FBL. På grund härav ifrågasätter hovrätten om det är lämpligtatt genomföra de föreslagna ändringarna. Härnösandstingsrätt tillstyrker både att möjligheterna begränsas att avveckla vedservitutoch att det skapas möjUghet att bUda vedservitut i samband med marköverföring.Tingsrätten har dock vissa erinringar mot de lagtekniska lösningar soraföreslås i proraeraorian. LMV:Den gäUande lagstiftningen om skogsservitut bygger, som be rörs i proraeraorian, på tanken atl nya sådana servitut inte skall bUdas och att de befintliga serviluten skall avvecklas. Avvecklingen skaU ske successivt genora fastighetsreglering. Ställningstagandet får ses mot bak grund av att utvecklingen ändrat förutsättningama för skogsservitulen radikalt. Behovet av serviluten har minskat genom utvecklingen inom jordbruksnäringen, som lett tUl alt flertalet härskande fastigheter upp hört att användas för jordbmk. Nya bränslen och byggnadsmaterial m. m. har också bidragit till alt roinska servitulens betydelse. Olägen heterna för de tjänande fastigheterna har ökat genom utvecklingen inom skogsbruket. Någon grundläggande förändring i dessa förhållanden har inte inträtt sedan den gäUande lagstiftningen kom till omkring , oaktat synen på värdet av ved från energisynpunkt har förändrats i viss mån tiU följd bl. a. av ändrad prisrelation meUan olja och ved. Denna bedömning synes stämma överens med upp fattningen i proraeraorian, som inte syftar lUl att ge lagstiftningen änd rad principiell inriktaing.---- Förslagensyftar till ett stärkt, på visst sätt avgränsat skydd för servitutshavamasåvitt beträffar rätten tiU ved. Det kan i och för sig sättas i fråga ora detföreliggande skyddsintressct väger tUlräckligt tungt för 1978/79: 38 37 attmotivera ett särskUt skydd i lagstiftningen. De härskande fastigheterna harofta viss tUlgång till skog på egen raark, och i den raån vedbe-hovel inle kantUlgodoses på delta sätt finns ofta möjlighet att träffa avtal ora läkt avavfallsvirke o. dyl. oberoende av servitut. Olägenheterna raedskogsfångsserviluten överväger aUmänt sett fördelama, såsom berörts i delföregående, och bör serviluten avvecklas. Ä andra sidan torde ölägenheternamed just vedserviluten vara förhåUandevis begränsade, i varje faU om servilutenutövas på ett raed hänsyn till berörda intressen ändamålsenligt sätt. Ettförbättrat tUlvaratagande av avfallsvirket är angeläget bl. a. därför attkvarliggande avfaUsvirke underlättar för skadeinsekter att förökas och spridas.Också energiförsörjningsskäl talar i samma rUrt-ning. Från dessa synpunkterligger det ett positivt värde i serviluten. Det bör emellertid slåklart alt servilulsfiguren bara kan få en begränsad betydelse som medel föratt främja tiUvaratagandet av avfaUsvirke. Man bör i första hand sökalösningar sora underlättar en bredare och raera flexibel kontakt meUan utbud påavfallsvirke och efterfrågan på ved. Sammanfattningsvishar LMV från sina utgångspunkter emellertid ingen erinran raot att man införett skydd för skogsservitulen, avgränsat på föreslaget sätt. Dennya skyddsregleringen placeras enUgt förslaget delvis i FBLP (15 §) och ddvis iFBL (7 kap. 2 §). Enligt LMVs uppfattnmg har hda regleringen övergångskarakläroch bör inrymraas i FBLP. Bestämmelsen i 7 kap. 2 § FBL bör därför flyttas tUl15 § FBLP. Detta ger bättre överblick och underlättar tiUämpningen. Det börockså beaktas att regeln om nybUdning av skogsservitut står i viss konfliktmed själva servi-tutsbegreppet i 14 kap. JB. Detta förhållande markerarytterligare regelns övergångskaraktär. i lan: FBLger i ganska stor utsträckning skydd även åt fastigheter som har en såotiUfredsställande beskaffenhet att de vid tUlämpning av lagenslämplighetsvUIkor inte skulle få bUdas. Skyddet gäUer i dessa fall vidtvångsmässiga ingripanden. Denna duaUsm i lagen torde väsentiigen gmnda sig påhänsynen tUl att ägarna kan ha anpassat sig även liU en olämplig fastighetsindelningoch att en aUlför genomgripande oraställning kan bU betungande för dera ävenom förändringen föranleder penningersättningar. Denu föreslagna lagändringarna raarkerar ett sådant hänsynstagande tillinnehavarna av vedfångstservitut. Däreraot är det uppenbarligen inte fråga oraatl bostadsfastigheter raed tUlgång liU husbehovsved skulle vara mer lämpligaeller allmänt önskvärda än fastigheter som saknar sådan tUlgång. Delföreslagna skyddet för vedtUIgången är också begränsat tUl servitutsfaUen. Enfastighet av huvudsakligen bosladskaraklär kan ju sedan gararaalt ha egenskogsmark i tillräckUg orafattning för att tUlgodose vedbehovet raen denåtnjuter inte i FBL något specieUt skydd för denna mark och ÖLM noterar att någotsådant skydd inte föreslås nu heller. i förklararsig inte ha kunnat konstatera att nuvarande lagstiftnmg och den tillämpningden fått inom länet har medfört sådana olägenheter för berörda fastigheter ochderas ägare att skäl finns att tUlstyrka de föreslagna lagändringama. Länsstyrelseni : Fastighelsslrukturen i Väster- Prop.1978/79:38 38 norriandsläns skogsmark präglas i stor utsträckning av stark uppsplittring och dåligarrondering. Detta försvårar skogsbruket. Behovet av en genomgripanderationaUsering av fastighetsindelningen är därför stort. Till bilden av enolämplig fastighetsindelning hör också den rikliga förekomsten av skogsservitut.Enligt uppgift finns 2/3 av landets aUa skogsservitut i delta län. Förskogsägarna kan serviluten innebära en besvärande inskränkning i rådigheienöver marken som kan försvåra ett rationellt brukande. För fastighelsralionaliseringen är skogsservitulentill betydande be svär eftersom de regelmässigt måste regleras i samband raed marköver föringar mellan fastigheter.---- Under de gångna sex åren av FBL:sgUtighetstid har bara ca 500 servitut upphävts i länet. är samraanfatlningsvis tillfredsställdmed arbetsgruppens förslag och tUlstyrker alt de genomförs. En minoritet (fyra ledamöter) av iVästernorrlands län: Sammanfattningsvis anser reservanlema det angeläget attvid krav om avveckling av skogsserA'itut servilutsinnehavamas stäUning stärksdels genom de i arbetsgruppen föreslaijna ökade möjligheterna att få behållaservitutet eller vid faslighelsregk;rmg få servitutet överfört tUl annanfastighet, dels genora atl rätlen tiU raarkvederlag förstärks i de faU det är möjligtur arronderingssynpunkl, dels även genom att ersättaingsreg-lerna ses över såatl konlanlersättningama blir skäliga även raed hänsyn till tendenserna lillökat intresse för vedeldning och raed hänsyn till alt en ej tidsbegränsadrättighet upphör. i : Inora Norrbottenslän finns upp-skatlrungsvis ca 150 skogsfångsservitut. Serviluten är avanvisningslyp. I del övervägande antalet faU är fjistigheler i enskild ägohärskande och fasligheter liUhöriga SCA tjänande. SCA, vars fastigheter i länetbelastas av ca 100 skogsfångsservitut, har till uppgivit att ca30 av serviluten utnyttjats undisr senare tid. Utnyttjandet består i huvudsakav uttag av byggnadsvirke men en viss ökning av vedultagen har kunnat noterassenaste åren. Sedan FBL infördes har ett tiotalskogsfångsservitut avvecklats i länet. Ansökningar ora avveckling av ytterUgre ett femtiotal Ugger hos lantraäleriet för handläggning.- Med hänsyn tUI den relativt ringa förekorasten avskogsfångsservitut i har frågan ora servitulens avvecklingeller fortbestånd en relativt liten betydelse. vill dock som sinprincipieUa uppfattning framhålla att servitut för skogsfång är en ålderdomligoch i allmänhet inle ändamålsenlig form för alt förse fastigheter med skogsprodukter.En metod där en fastighetsägare efter anvisning skaU äga rätt alt i annans skogavverka vissa träd är irrationeU och bäddar för konflikter. Det kan t. ex.nämnas alt ändamålsenUgt skött skogsmark numera ofta på stora områden inle harskog med hela träd lämpliga för bränsle, endast delar av träden är med fördellämpliga tUI ved. Vedservitut är i sådana fall ej förenliga raed rationellskogsproduktion. De betydande olägenheter för servitutshavaren somgällande bestämmelser påstås leda tiU är enligt meimig alltföröversiktiigt behandlade. efterlyser en mera ingående analys avvari olägenheterna består och vUka reella fördelar vedserviluten innebärgentemot andra tänkbara konstruktioner för lösande av faslighetemasbränsleförsörjning. Prop.1978/79: 38 39 har för sin del svårt inse att de iproraeraorian angivna svårigheterna atl skaffa fullgod ersättning förvedserviluten samt den tippvärdering av veden som energikäUa sora skett undersenare tid leder lill sådana betydande ölägenheter för servitutshavaren att ettsärskUt skydd erfordras för vedserviluten. De olägenheter som bevarandet avvedserviluten innebär överväger enUgl mening vida de marginellafördelar ur bränsleförsörjningssypunkl som förslaget kan leda tUl för vissafastigheter. En lagstiftning med syfte att slå vakt ora den förlegade ochirrationella förra av rättighet sora skogsfångsserviluten och därmedvedserviluten utgör, är enligt mening därför raindre läraplig. är av den uppfattningen att en stordel av den kritik som framförts raot avvecklingen av skogsfångsserviluten harsin gmnd i att de uldörada ersättningarna ansetts för låga. Vedens under senaretid Ökade värde liksom värdet av all kunna förse sin faslighet med bränsle m .m. genora eget arbete har starkt bidragit tUl att serviluten korarail attuppfattas sora allt värdefuUare, vUket tagit sig uttryck i det nyvaknadeintresset för alt åter nyttja vedserviluten. Detta förhållande talar för all enöversyn av värderingsprinciperna är angelägen. Eftersora problemen närmast ärav liUämpningskaraktär bör översynen i första hand avse de anvisningar soraligger till grund för värderingar av skogsfångsserviluten. Regelsystemet i FBL är uppbyggt så alt tUlämpningenskaU kunna göras flexibel och därmed medge en smidig anpassning till den vidolika tidpunkter fastlagda jordpolitiska målsättningen. Det nu föreliggandeförslaget bryter mot denna principieUa uppbyggnad av FBL genom att frågor avrällslillämpningskaraktär föreslås föranleda ändringar i själva lagtexten. Sammanfattningsvis avstyrker enlagstiftning som syftar till atl konservera skogsfångsserviluten. En minoritet (sex ledamöter jämte föredraganden) avlänsstyrelsen i : I likhet med majoriteten avstyrker vi enlagstiftning sora syftar till att konservera skogsfångsserviluten. Vi vUl dockgöra följande komplettering tiU raajoritetens yttrande. De oraråden i länet där skogsfångsservitutförekoraraer kännetecknas som regel av att skogen tiU största delen innehas avskogsbolag och då främst SCA. De jordbruksföretag sora uppbyggts i dessaoraråden har normalt en, efter förhåUandena i länet i övrigt, liten skogsdel.TUlgång till skogsfångsservitut kan därför för dessa fastigheter vara av storbetydelse för tillgodoseende av faslighetens behov av skogsprodukter i form avved och husbehovsvirke samt även utgöra ett värdefullt bidrag tillsysselsättningen frärast . Sådana serviiut som såledesfyller etl viktigt behov och bidrar tiU alt göra enheten bärkraftig bör enligtvår mening inle avvecklas utan alt fasligheten tUlföres skogsmark somkompensation. Den restriktiva inställning tiU markvederlag somkännetecknar såväl förarbeten som praxis vid tUlämpning av FBL försvårar dockmöjligheterna alt nå sådana lösnmgar. Det är därför angeläget att sådana ändringarvidtas i lagstiftning eller rältslUlämpning atl raöjlighetema att utnyttiaraarkvederlag vid avveckUng av skogsfångsservitut som fyller viktiga behov förjordbruksfastigheter vidgas. Härvid bör särskilt uppmärksammas möjligheternaatt i ett sararaanhang avveckla skogsfångsservitut 1978/79: 38 40 för samtliga jordbruksfastigheter inom en viss trakt ochutlägga markvederlagen i form av gemensarahelsskog för berörda fastigheter. Många jordbruksfastigheter inneharpå grund av tUUcöp av fastigheter etl flertal skogsfångsservitut raed rätt tiUsararaanlagt relativt stora kvantiteter virke och ved. Vid lillämpnig avmarkvederlag är det därvid enligt vår mening lämpligt all fastigheternassammanlagda skogsfångsrättigheter får läggas tiU grand för markliUdelningen. Vi föreslår således att sådanaändringar i lagstiftningen vidtas som skapar reella fömtsättningar för atl isamband med avveckling av skogsfångsservitut tUIerkänna sådanajordbruksfastigheter vederlag i skogsmark som har behov av skogsmarken och ejpå annat sätt kan tiUföras sådan raark. i har avgett ett yttrandesom så gott sora ordagrant överensstäramer med det återgivna yttrandet avminoriteten i i samma län. Dessutora anför lantbraksnänm-denföljande: I Norrbollens län finns 100200 icke tidsbegränsade servitut, varavc:a 50 st. inora Alterdalen i socken, kommun, med SCA somägare liU de tjänande fastighetema. Nästan samtliga serviiut omfattar ved, hiisbehovsvirke,stängsel- och hässjevirke samt mulbete. Serviluten är normall maximerade tUl39 m för husbehovsvirke och 3060 m till brännved . Enligt vad lantbmksnämnden lunnilutövar praktiskt taget alla servi-lutsinnehavarna i Alterdalen rätten tUlhusbehovsvirke och ca två tredjedelar rätten till ved. Med något enstakaundantag bor också alla på sina fasligheter. En fjärdedel avservitutsfasligheterna utgöres av aktiva jordbruk. har förändringar,sora påverkar betydelsen och värdet av serviluten inträffat. Priset påeldningsolja har raer än tredubblats och tekniken för framställning av flis ochutnyttjande av detsamma som bränsle har utvecklats. Dessutom har vedeldningenpå nytt ökat på landsbygden. Behovet av husbehovsvirke torde också ha ökat pågrund av en ökning av nybyggnad och underhåll på landsbygden av såväl bostadshussom ekonomibyggnader. i tUlstyrkerpromemorieförslaget liksora i , somdessutora anför: Ur skogsvårdssynpunkl är del otiUfredssläUande atl en tjänandefaslighet drabbas av fria servitut i all synnerhet somservitutsbestämraelserna i nuvarande skogsvårdslag inte komraer atl finnas medi kommande skogsvårdslag enligt förslag som framlagts av 1973 årsskogsutredning. De serviiut sora nu är fria bör kunna förvandlas tUlanvisningsservitut. Atl möjligheter finns enUgl 7 kap. 4 § FBL att under vissaomständigheter komma tUlrätta raed detta förhåUande räcker inte. Enförvandlings-raöjlighel bör klart och entydigt föras in i nu aktuelllagstiftning. Förse servitutsgrupp: De förslagtUl ökade raöjligheter atl serviluten får bibehållas och tUl överföring av servitut vid fastighetsreglering tUl annan fastighet noteras med tUlfredsslälldse. Servitutsgruppen finner delanmärkningsvärt all arbétsgrappen ej för fram synpunkter om parternas krav påfull rättstrygghet vid fastighetsbildningsmyndighetens tillämpning vidförrättningarna. Detta är så mycket raer anraärkningsvärl sora arbetsgruppengivils tUlfälle att korama i kontakt med redan felfördelade servitutshavare ochäven tagit del av material från handläggning sora klart visar atl inte enslagens nuvarande utforranmg ora exerapelvis gode mäns kallande följs. Prop.1978/79: 38 41 Servitutsgruppen viU med kraft framföra kravet påatl en betryggande rättsordning komraer lUl uttryck i en ny lagstiftning. Den bör innehålla en saklig information tUl berörda parter, rätt tiU rättshjälp enUgt all männa bestäramelser redan i första instans, obligatorisk syn av fastighe tema och Ukaledes obligatoriskt krav på gode mäns närvaro vid förrätt ningen.