prop · G203115 · 1978-12-31 00:00:00 — t ex ge ) eller D bygga och driva hundratals tiU något tusentalvindkraftverk (beroende på aggregatens storlek) som är ochutspridda över Siffrorna ger en grov uppfattning om vilka naturresursersom utnyttjas för vår energiförsörjning. förbrukar för närvarandeomkring elenergi varav knappt framställs genomvattenkraft. De uranmalm- och bränslemängder som går åt för att alstra 6 TWhelenergi motsvarar värmeenergi. Det beror på att en viss mängdenergi går förlorad vid omvandlingen från värmeenergi till elenergi. Envärmemängd på motsvarar i stort sett det årUga uppvärmningsbehovet iStockholmsområdet. Direkta ingrepp i naturen När man framställer energi blir det ingreppi naturen. Landskapsbilden förändras Uksom livsvillkoren för växter och djur.Likaså påverkas ofta den lokala befolkningens levnadsmönster. Andra utredningar har uppskattat att vattenkraft somskulle ge omkring /år kan byggas ut med rätt måttliga skador. Det rör sigdå mest om ett stort antal kompletteringar i redan reglerade älvsträckor. Demänniskor som direkt berörs av skadorna kan ändå uppleva dem som stora. De enskilda utbyggnadsprojekt som kan ge avsevärdakrafttillskott kräver i aUmänhet omfattande ingrepp i orördaälvsträckor. För varje större anläggning påverkas direkt åtskilUga km älvlopp.Vidare får man dämma över områden ' i typiska fall. Inverkan pårennäring och fiske blir ofta avsevärd. I flera faU drabbas områden med en levandesamekultur. Kol, olja, naturgas och kärnkraft Kolbrytning liksom brytning av uranmalm eller uran- ocholjeskiffer innebär betydande ingrepp i landskapet, särskilt vid dagbrott.Dagbrott kan dock återfyllas och återställas i viss utsträckning. Särskiltgäller detta malm- och skifferbrytning där inte så stora mängder materialbehöver lämna brytningsplatsen. Vid underjordsbrytning kan stora markområdenbU begränsat användbara på grund av bl a marksättningar. Grundvattnet påverkasi aUmänhet starkt vid alla former av gruvdrift. 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 253 vinningav olja och gas kräver i allmänhet stora anläggningar, som sätter sin prägel pålandskapsbUden. NyasamhäUen växer upp kring gruvor och oljefält. Dessa samhällen får SäUan enlivskraft som varar än tillgången på energiråvaran. Kraftverk,raffinaderier och liknande stora anläggningar sätter också sin prägel på denlokala landskapsbilden. Kolkraftverk behöver vidare stora markområden föraskupplag. drift av ett kolkraftverk om 1 000 MW elektrisk effekt ger enkuUe av aska med en bottenyta av en kvadratkilometer och en höjd av fleratiotal meter. Ungefär Uka stora högar blir det av det kalkslam man får frånolje- och kolkraftverk som avsvavlar rökgaserna. Kringkol- och oljekraftverk, raffinaderier och liknande krävs en skyddszon pååtskilUga för att begränsa de närboendes besvär av damm, buller,dåUg lukt och dylikt. Runt kärnkraftverk och upparbetningsanläggningar måsteman ha en skyddszon . Inom zonen gäller byggnadsförbud för bostäder.Dessutom bör tätorter inte byggas på närmare håU än . Somframgick på sidan 27 påverkas naturen även när vi använder torv, vindenergi ochenergiskogar. Solvärmepaneler och anläggningar för jordvärme kan däremot oftapassas in i den vanliga bebyggelsen. Om solceller används för elproduktion istörre skala kan de dock ta mycket mark i anspråk. Utsläpp av föroreningar Varmvatten från olika typer av kraftverk Kärnkraftverkoch kraftverk som eldas med olja, kol eller andra bränslen ger stora mängderspiUvärme. Om spiUvärmet inte används för uppvärmning av bostäder (fjärrvärme)eller för industrieUt bruk är det från samhällets synpunkt ett stort slöserimed energi. Cirka 1,52 gånger mer energi lämnar nämUgen kraftverket somuppvärmt kylvatten eller uppvärmd luft än som elektrisk ström. För ettkraftverk med 1 000 MW elektrisk effekt rör det sig om 3050 m' vatten persekund som värms upp ca lOC. Den högre siffran gäller kärnkraftverk. Sådanautsläpp kan märkas i havsonu-åden på flera tiotal km'. Verkningarna på miljönkan vara av både positiv och negativ art. Radioaktivaämnen från kärnkraftverk m m Kärnkraftverkoch upparbetningsanläggningar släpper ut radioaktiva ämnen som i viss mån tasupp och anrikas i växter och djur. Mängderna är så små att deras inverkan påarternas fortlevnad anses försumbar till skUlnad mot vad som är fallet medmånga kemiska miljöföroreningar. Problemen med kärnkraftens högaktiva avfallhar redan behandlats. 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 254 Försurningav mark och vatten genom förbränning av olja och kol Oljaoch kol innehåUer vanligen svavel. Vid förbränningen bildassvaveldioxid som helt eUer till en del släpps ut i luften. Där omvandlassvaveldioxiden delvis till andra svavelföreningar. Svavelföreningarnafaller ned och försurar mark och vatten. Försurningen av desvenska markerna och vattendragen är inte bara en följd av våra egna utsläpputan beror också till stor del på utsläppen i de industriaUserade delarna avEuropa. Av det totala nedfallet av svavelföreningar i står vi självaför . Ungefär Uka mycket svavelföreningar från svenska utsläppfaUer ned i övriga som vi i tar emot utifrån. Jusurare vattnet blir, desto mer påverkas växt- och djurUv. Pågår utveckUngenmot surare vatten får det drastiska följder. Fiskar och huvuddelenav de växter som förekommer i en normal sjö försvinner sjöndör. är en sådan utveckling redan på väg i omkring 10 000 av Sverigesomkring 100 000 sjöar. 1områden med sur nederbörd finns det risk för att skogsproduktionen minskar iframtiden. Försurningen gör också att nedfaUen av metaUer ger större skador. Byggnaderoch andra föremål skadas genom vittring och korrosion tiU följd avluftföroreningar. Sådana skador har uppskattats tiU hundratals miljoner kronorper år i . Totaltsläpptes omkring svaveldioxid ut i . Härav kom omkring600 från förbränning av olja och från industriutsläpp.Målet för nuvarande lagstiftning är att tiU 1985 få ned dessa utsläpp tillhälften eller totalt omkring , dvs nivån i början av1950-talet. Därigenom hoppas man kunna bryta nuvarande utveckUng mot ökadförsurning av mark och vatten. Utvecklingen när det gäUer utsläppen i övrigaEuropa får dock stor betydelse. Ettolje- eUer koleldat kraftverk om 1 000 MW elektrisk effekt kan beräknas släppaut mellan 10 000 och svaveldioxid per är. Den lägre siffran gällerett verk med rökgasrening, medan den högre avser ett verk som använderlågsvavUgt bränsle och därmed enUgt nu gäUande bestämmelser inte behöver renarökgaserna från svavel. Detta iimebär att ett enda ytterligare kraftverk kanöka de beräknade svenska utsläppen . Kraftverket ger vidareen lokal ökning av försurningen som inte är obetydlig. Metallerfrån kol, olja och bensin Utsläppenav metaller från kraftverk kan innebära problem för både hälsa och miljö.Kadmium tas upp av växter och djur och når sedan människan. kan man bUtvungen att reglera jordbrukets inrUctning och omfattning kring kolkraftverkmed höga kadmiumutsläpp. Kvicksilver som släpps ut från kolkraftverk anrikas ifisk som fångas och äts av människor. Även fiskätande djur, som sjöfågel,riskerar att förgiftas. 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 255 Vanadinförekommer i både kol och olja. Det finns data som visar att vanadin frånvärmeanläggningar och andra användningsområden hämmar vissaomvandlingsprocesser i jorden som är viktiga för växternas näringstillgång omdagens utsläpp får fortsätta. Detta kan ge en mätbar minskning iskogstillväxten och framöver. Liknandehämningseffekter kan erhåUas även med en lång rad andra metaUer, t exkvicksilver och koppar, om inte utsläppen begränsas. Blysprids i första hand genom bilavgaser (blyhaltig bensin). Om blyhalten iomgivningen är hög lagras blyet upp i både växter och djur. Omkring hälften avallt bly faUer ned i närheten av trafikleder. Bly lakas ur jorden långsamt. Mennuvarande utsläpp ökar blyhalterna i marken fortlöpande. Blyets allmäntgiftiga egenskaper gör att en fortsatt upplagring i marken skullekunna medföra skadeverkningar. Det finns dock inga undersökningar som visar attblyet hittiUs har orsakat några rubbningar i växt- och djurUv. Avden mängd olja som transporteras tiU havs spills ut vidhanteringen på fartyg och oljeplattformar. Det innebär att sammanlagdaoljeförbrukning statistiskt sett bidrar tiU spiU på över . Detär omkring dubbelt så mycket som det totala utsläppet vid blowoutolyckan vidBravoplattformen . Stora haverier och tankbåtskatastrofer svarar baraför någon tiondel av utsläppen. I huvudsak rör det sig om avsiktUga utsläppeller utsläpp tiU följd av slarv och mindre missöden. Ävensmå oljeutsläpp kan få stora lokala verkningar på växt- och djurliv, t exbeståndet av sjöfågel. Om de långsiktiga effekterna av de stora mängder somsläpps ut i öppet hav vet man ännu mycket Utet, men forskning pågår. Inverkan på miljön på mycket lång sikt Mångadirekta ingrepp i naturen i form av t ex gruvor eller utbyggda älvar bUrbestående . Halternaav vissa metaller i markens ytskikt ökar fortlöpande så länge utsläppen pågår,och sedan kan det ta hundratals år eUer ännu mer efter det att utsläppenupphört innan halterna åter närmar sig naturUga nivåer. Detta, Uksomkärnkraftens avfaUsproblem, har redan behandlats. Vidall förbränning av kol, olja, naturgas, torv och andra kolhaltiga bränslenbildas koldioxid. Om man ser till aU användning av bränslen rör det sig ommycket stora mängder. Ett kraftverk om 1 (X)0 MW släpper ut flera mUjoner tonkoldioxid . 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 256 Riskernaför långsiktiga klimatförändringar på grund av koldioxidutsläppen haruppmärksammats , men de är långtifrån klarlagda. Vi vet attomsättningen av koldioxid i atmosfären sker mycket långsamt. Varje utsläpp avkoldioxid höjer därför koldioxidhalten en aning för hundratals till tusentalsår framåt i tiden. Fortsätter dagens ökning av förbrukningen av kol och olja,fördubblas halten av koldioxid i atmosfären inom 50 tiU , dvs någon gångmeUan . Vissa forskare anser att jorden i sin helhet då skuUebörja få ett varmare kUmat. Detta skulle i sin tur medföra att delar avpolarisarna började smälta. Följden blir i så fall att världshavens nivå höjsmed flera meter. Samtidigtförändras jordens kUmat långsiktigt av naturUga orsaker. Även dessa förändringarär svåra att förutsäga. Man vet därför inte om koldioxidutsläppen kommer atthöja temperaturen eUer bara förhindra eller fördröja en avkylning. Påmånga håU i världen planerar man en fortsatt ökad användning av fossilabränslen. Därför finner vi det mycket otiUfredsstäUande att osäkerheten är såstor om risken för kUmatförändringar. Det aUvarUgaste är att den dag vi säkertkan mäta en kUmatpåverkan från koldioxidutsläppen har vi troligen inlett enutveckUng som det är för sent att göra något åt. Förbränning av ved ochbiomassor från energiskogar medför inga risker i detta avseende. 1 stort settsamma mängder koldioxid som bUdas vid förbränningen tas upp vid återväxten. Någraforskare har varnat för att fortsatta och ökande utsläpp av denradioaktiva isotopen från upparbetning av kärnbränsle skuUe kunnapåverka atmosfärens elektriska egenskaper och därigenom klimatet. Osäkerhetenär dock stor om hur såväl som kemiska luftföroreningar kan påverkakUmatet via atmosfärens elektriska egenskaper. 1.6Arbetsmiljön och dess hälsorisker Arbetsmiljöninom olika slags energiproduktion bör bedömas med hänsyn till två faktorer.Den ena avser risken för yrkesskador i förhållande till framstäUd energimängd.Denna uppskattning bör avse hela processkedjan, från utvinning av energiråvaratill avfallshantering. Den andra faktorn avser förekomsten av specieUtpåfrestande och riskfyllda arbetsmiljöer. Dessa kan drabba en Uten gruppanställda och behöver inte ge utslag i skadestatistiken per produceradenergimängd. Detstatistiska underlag man har för att uppskatta riskerna är av skiftandekvalitet. Bl a är vissa sjukdomsrisker, t ex risken för cancer, inte enhetligtredovisade. Med hänsyn till sådana skiUnader i underlaget bör man se mer tillstorleksordningen än till de exakta siffervärdena. Likaledes bör man varaförsiktig med att använda siffrorna för att försöka förutsäga antalet skadorsom verkUgen kommer att inträffa . 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 257 Riskenför skador och dödsfall i samband med vattenkraft finns främst när man byggeranläggningarna. Utslaget över en anläggnings hela livslängd rördet sig om ca 0,15 dödsfall och 30 skadefall för en årsproduktion på ca 5 TWhelkraft. Statistiskt sett inträffar eventuella dödsfaU och ca 20 skador när manbygger anläggningen. Närman utvinner olja tUl lands inträffar ca 0,6 dödsfall och ca 50 skadefaU varjeår för en årsproduktion som ger ca elenergi i kondenskraftverk, eller ca15 TWh om oljan används för uppvärmning. Av skadorna inträffar tre fjärdedelarutomlands. När man utvinner olja, t ex i , är skaderiskerna antagUgenstörre, men finns inte tillräcklig statistik för att man skaU kunna räknaut riskerna per utvunnen oljemängd. Personalen på oljeplattformarna utsättsför stora risker. Framför allt gäller detta dykarna av dem omkommer omkringen på hundra . Yrkesskaderiskernavid användning av naturgas uppskattas till omkring hälften av dem. Närman utvinner och transporterar kol inträffar 45 dödsfall och 700 1 000skadefall för en årsproduktion som ger ca elenergi i kondenskraftverk,eUer ca om kolet används för uppvärmning. Tre fjärdedelar eller merinträffar i gruvorna och de flesta övriga vid transporterna. Yrkesskadornadrabbar nästan helt arbetare utanför . 1 förhåUande tiU den energimängdman får ut kräver kolgruvorna stora insatser av mänskUg arbetskraft i enpåfrestande och riskfyUd arbetsmiljö trots de förbättringar som skett undersenare år. Siffrorna ovan gäller vid underjordsbrytning av kol. Vid dagbrytningär skaderiskerna uppskattningsvis 34 gånger lägre för själva utvinningen. Riskernaför yrkesskador vid användning av kärnkraft är av två typer: dels konventioneUaolyckor i urangruvor och vid byggande och drift av kärnkraftverk, dels ett ökatantal faU av cancer och ärftliga skador på grund av joniserande strålning.Strålriskerna drabbar främst personalen vid kärnkraftaggregat ochupparbetningsanläggningar. Totalt i aUa processled får man uppskattningsvis ca40 yrkesskador, varav 0,10,3 dödsfall, för en årsproduktion på elenergifrån ett kärnkraftaggregat. Av dessa beror 0,10,2 dödsfall på strålningen, medungefär lika fördelning mellan personal vid kärnkraftverk ochupparbetningsanläggningar. Uppskattningen av strålriskerna förutsätter att de ibilagorna antagna riktvärdena för sammanlagda stråldoser tiU personalen inteöverskrids. 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 258 Dettahar inte skett vid svenska kärnkraftverk. Från upparbetningsanläggningarfinns inga svenska erfarenheter. Erfarenheter från utländskakärnkraftanläggningar pekar på ca högre strålrisker, vilketåtminstone delvis beror på skiUnaden i strålskyddsbestämmelser. Det är osäkertom de antagna riktvärdena kan hållas , eftersom anläggningarna krävermer inspektioner, underhåUsarbeten och reparationer när de bUr äldre. UnderhåUoch reparationer av reaktorer och upparbetningsanläggningar uppvisar besvärligaarbetsmiljöer på grund av strålrisker och pressande arbetsförhåUanden, bl aarbete i skyddsdräkter. Underjordsbrytning av uran ger samma arbetsmiljöproblemsom arbete i andra malmgruvor. På vissa håU utomlands har dessutom stråldosernatidigare varit ganska höga på grund av dåUg gruvventilation. Bränslensom oljeskiffer, torv och ved ger förhåUandevis höga risker för yrkesskador pågrund av de stora materialmängder som skaU hanteras. Solvärme och vindkraft gerantagligen förhåUandevis små yrkesskaderisker. De som förekommer blir främstknutna tUl anläggning och underhåU. Riskerför stora olyckor uppmärksammas ibland mer än andra risker för människors Uvoch hälsa. Stora olyckor i kolgruvor med hundratals tiU tusentals omkomna harbetytt mycket för att skapa poUtisk opinion för ett bättre arbetsskydd i gruvorna.Likväl har inandningen av koldamm och det stora antalet mindre olyckor, medbara enstaka individer inblandade, orsakat de flesta döds- ochinvaUditetsfaUen bland gruvarbetarna, och gör så aUtjämt. AUtmerförfinade sannoUkhetsberäkningar underlättar bara tUl en viss gräns värderingenav risker för stora olyckor. OUka människor kan ändå ha oUka uppfattning om hurman skaU värdera skUda typer av risker. SärskUt torde detta gälla olyckor somkan få stora följdverkningar men där sannolikheten att de inträffar är Uten. Detgår i dessa sammanhang inte att komma förbi vissa grundläggandevärderingsproblem: inga risker är egentUgen godtagbara, åtminstone inte i denmeningen att man ej bör sträva efter att minska dem. kan samhäUetaldrig göras fuUständigt riskfritt. SomUga risker måste man finna det rimUgtatt leva med därför att utbytet av verksamheten bedöms vara större änriskerna. Utomlandshar stora dammolyckor vid flera tiUfäUen krävthundratals dödsoffer i ett faU omkring 2 000 döda (Vai- 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 259 ont,ItaUen). Risksiffror för utländska dammar kan inte tiUämpas på svenskaförhållanden. Dels är berggrund och konstruktionssätt annorlunda i ,dels ligger svenska dammar i mer utpräglad glesbygd. Ändå skulle ett brott påen stor svensk kraftverks- eUer regleringsdamm kunna orsaka stora skador längsälvsträckan nedströms med risk för tiotals tiU hundratals dödsoffer, omförvarning och utrymning fungerade dåUgt. SamioUkheten för ett sådant dammbrotti fredstid är enUgt utomordentUgt Uten. Någon meringående uppskattning av riskerna föreUgger inte men pågår påuppdrag av . Det kan nämnas att de holländskanordsjödammarna är konstruerade så att risken för brott är högst ett på 10 000år. Det förefaller inte osannolikt att påfrestningarna på svenskakraftverksdammar vanligen är lägre. Inomoljehanteringen är de stora olyckorna främst av typen haverier och blowouts påoljeplattformar till havs, förlisning av supertankers samt bränder ochexplosioner i raffinaderier. Sådana stora olyckor har inträffat flera gångerunder . Antalet dödsoffer i varje olycka har varit någoteller några tiotal och betydUgt fler har skadats aUvarUgt. Det finns också Utenrisk för olyckor med ett större antal dödsoffer, t ex kolUsion med åtföljandebrand meUan en oljetanker och ett stort passagerarfartyg. En norskuppskattning av riskerna visar, att om tio oljekraftverk på 1 000 MW elektriskeffekt drivs Ugger sannoUkheten kring för att man får enolycka med 20 döda eUer fler. För större olyckor mer än 100 döda bUrsannoUkhetsuppskattningarna osäkrare. Sannolikheten torde bl a avsevärtvariera med hur kraftverk och raffinaderier Ugger i förhåUande tiUtätbebyggelse och trafiken i de farleder tankfartygen skaU använda. Demateriella skadorna och miljöskadorna kan också bli mycket omfattande. En svårblowout på ett oljeborrtorn i kan medföra utsläpp på omkring enmiljon ton olja. Enbart för del kan kostnaderna för sanering,fiskebortfaU, osv i värsta fall uppgå till , enUgt enuppskattning från . Det finns låt vara osäkra uppskattningar som tyder på att man med den teknik man hittiUs använt kan väntasig några blowouts per årtionde. Kanske högst en av tio blowouts leder tiUstörre oljeutsläpp. Den blowout som inträffade på Bravoplattformen i april1977 och som ledde till utsläpp av drygt olja motsäger inte dessariskuppskattningar. Ettstort supertankerhaveri i kan leda tiU miljöskador där redan dekostnader som kan mätas i pengar för svenskt vidkommande kan uppgå . Sannolikheten för en sådan olycka har vi dock intehaft möjUghet att uppskatta. Utsläppav olja i samband med stora olyckor kan få förödande lokala skadeverkningar påväxt- och djurliv Uksom många mindre utsläpp. Utsläpp vid stora olyckor svararbara för omkring en tiondel av de totala oljeutsläppen i världshaven. 1978/79:115 Bilaga 1.2 Industridepartementet 260 Utvinningenav naturgas sker i aUmänhet med oljeutvinning. Det kännetecknas avungefär samma olycksrisker som gäUer t ex borrplattformar till havs. Brottpå stora gasledningar eUer andra stora gasutsläpp t ex från gas-eldadekraftverk kan leda till explosioner och bränder med ett stort antaldödsoffer, särskilt om utsläppen drabbar tätorter. Transport av gas irörledning utan mellanlagring är något säkrare än oljetransport med tankfartygenligt den tidigare nämnda norska studien. Om tio gaseldade kraftverk på 1 000MW elektrisk effekt drivs , kan sannolikheten för en olycka med mer än100 döda uppgå tiU någon procent. Sannolikheten kan variera beroende på var ochhur kraftverk och ledningar är förlagda. Naturgaskan också transporteras och lagras i koncentrerad flytande form, nedkyld tiU162°C eller kallare. Om förvaringsbehållaren skadas kan gasen spridas snabbt iett tunt skikt över stora land- och vattenytor. Omfattande bränder, och i vissafall explosioner, kan bli följden. Riskerna är troUgen störst vidtransporterna, men vi har inte haft tillgång till några siffermässigauppskattningar. Mer ingående studier av dessa risker pågår försorg. Dedominerande olycksriskerna vid användning av kol är knutna tiU underjordsbrytning.Riskerna för stora gruvolyckor med många dödsoffer verkar fortfarande varastora på många håU i världen. Om tio kolkraftverk på 1 000 MW elektrisk effektdrivs med en stor andel kol bruten under jord är enUgt den norskastudien sannolikheten för att en olycka med minst 100 döda skaUinträffa. 1kolkraftverk finns en viss risk för koldammexplosioner. Detta kan i värsta faUleda tUI ett fåtal döda biand driftpersonalen. DetfarUgaste som kan hända en lättvattenreaktor av den typ som används i Sverigeär att reaktorhärden smälter. Härden består av ett stort antal rör sominnehåller uranoxid. 1 dem äger kärru-eaktionerna rum under intensivvärmeutveckUng. Värmet leds bort av vatten som under högt tryck strömmar genomreaktorhärden. Fel i vattencirkulationen eller brott på reaktorkärl ochrörledningar kan leda tiU överhettning, härdned-smältning och ångexplosioner.Då kan någon del av den stora mängden radioaktiva ämnen i reaktorhärden kommaut i omgivningen. Däremot kan reaktorhärden inte explodera som en kärnladdning. Enkärnreaktor är försedd med ett stort antal skyddssystem som skaU förhindra atten härdsmältning inträffar. Om detta ändå sker finns det andra skyddssystem somskaU begränsa utsläppen av radioaktiva äm- 1978/79:115 Bilaga1.2 Industridepartementet 261 nen.Hittills har det inte mtratiat någon olycka som lett tiil härasmi't-ning ellerstörre utsläpp av radioaktiva ämnen vid civila lattvattenreak: c-rer av den typsom förekommer i Svenge. Mångatusen dödsfall kan dock krävas om en reaktorolycka med stora utsläpp skulleinträffa under värsta tänkbara omständigheter, nämligen om reaktorn ligger näraen stor stad och väder och vind vid olyckstillfället är sådana att utsläppetdriver längs marken in över staden. Man kan knappast räkna med att det i ettsådant läge går snabbt att utrymma tätorten. Större delen av dödsfallen kommertroUgen att bero på cancer och ärftUgt betingade skador, utspridda bland enbefolkning på flera miljoner under många decennier. De materiella skadorna kanockså bli mycket omfattande genom att stora markområden, i värsta fall upp tiUtusentals km', inte kan användas till följd av att de beläggs med radioaktivaämnen som det kräver och stora kostnader att få bort. Deuppskattningar man gjort av riskerna för stora reaktorolyckor är mycket osäkra.Drifterfarenheterna från kraftproducerande lättvattenreaktorer totaltomkring 700 reaktordriftår är ännu aUtför begränsade för att man skaU kunnaanvända dem för riskuppskattningar som bUr tiUfredsstäUande från statistisksynpunkt. 1 väntan på ytterUgare driftstatistik är man hänvisad tUl teoretiskariskanalyser som den amerikanska s k . Omman bygger på siffror skulle sannolikheten för en storreaktorolycka med något tusental dödliga skador vara mindre än ca 0,003 procentom tio reaktorer drivs . Då har antalet cancerfall räknats upp medhänsyn till bl a den kritik som den amerikanska miljövårdsmyndigheten riktademot . Förutommot sättet att beräkna och redovisa antalet cancerfall har kritik riktats motRasmussen-rapporten på en rad andra punkter.