prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Finns det inte någon löne- ellerpensionsskuld, skall detta enligt tredje stycket i förevarande paragrafanmärkas i bouppteckningen. Bestämmelsernai 53 8 första stycket om upprättande av bouppteckning har även i övrigtmotsvarande tUlämpning. Detta innebär bl.a. att tillgångarna skall ibouppteckningen tas upp till de värden som de prövas äga efter noggrannuppskattning. Vid förrättningen skall gäldenären vara tillstädes och uppgeboet under edsförpliktelse. Är gäldenären juridisk person med fleraställföreträdare, gäller denna skyldighet dock inte för ställföreträdare varsnärvaro förvaltaren anser sakna betydelse för utredningen. Om av gäldenärenunder edsförpliktelse underskriven bouppteckning redan har getts in tillkonkursdomaren och förvaltaren finner den tiU-förliflig, behöver nybouppteckning inte upprättas. Prop.1978/79:105 325 måstegivelvis även i detta fall uppfylla de föreskrivna grundkraven. Närkonkurs handläggs som mindre könkurs, kan bouppteckning inte ersättas av sådanborgenärsförteckning som avses i 53 8 andra stycket. Bestämmelserom tvångsmedel mot gäldenär som underlåter att vara tillstädes vidbouppteckningsförrättningen och alt uppge boet under ed finns i 94 6. Hämtningeller häktning kan komma i fråga. Dessa bestämmelser blir tillämpliga även imindre konkurs (se 185 8 andra stycket). De nya bestämmelsema i 576 om bokföring skall tillämpas i mindre konkurs. Förvallaren skall alltsålöpande bokföra in- och utbelalningar i boel, om ej med hänsyn till särskildaförhållanden god redovisningssed påkallar att bokföringen sker på annat sätt.När konkursen handläggs som mindre konkurs, torde det regelmässigt varatillräckligt med en kontantredovisning som återspeglar avvecklingen av boel.Förvaltaren skall också arkivera konkursboets bokföring i enlighet med vad somsägs i 57 8 andra stycket. Pengar, som flyter inunder förvaltningen, skall av förvallaren inom sättas in mot ränta ibank på konkursboets räkning, i den mån de inte behövs för belalning av löpandeutgifter (58 8 första och andra styckena). Bestämmelsema om medelsförvaltninganses tillämpliga även på medel som finns hos gäldenären vid konkursutbrottet.Av bestämmelsema följer atl medel, som har satts in i bank för konkursboetsräkning, får tas ul av förvaltaren bara under förutsäitning atl de behövs förbetalning av konkurskostnader eller massaskulder eller för utdelning tillborgenärerna. Slutligen är förvaltaren skyldig all på begäran av konkursdomaren,borgenär eller gäldenären lämna upplysningar om konkursboet och dessförvaltning (60 6 andra stycket). Äv hänvisningen i 185 a 8 iredje stycketföljer att föreskriftema i 60 8 första siycket om förvaltarens upplysningspliktgentemot tillsynsmyndigheten gäller även i mindre konkurser. 154 8 ges regler om handräckning. Även i mindre konkurs får alltså förvaltaren,om det behövs, begära handräckning av kronofogdemyndigheten för att kunnaomhänderta eller annars få tillgång till gäldenärens bo med de böcker och andrahandlingar som rör boet. Enligtandra stycket av förevarande paragraf skall förvaharen lämna konkursdomarenuppgift om orsakerna till gäldenärens insolvens, i den mån de har kunnatutrönas. skall förvaltaren anmärka dels om del har förekommiiförhållande som kan föranleda återvinning till boet, dels om det finns skäliganledning atl anta att gäldenären har gjort sig skyldig till gäldenärsbrott.Förvaltaren skall ange grunden för sin bedömning. Om gäldenären är eller underdet före konkursansökningen varil bokföringsskyldig, skallförvaltaren vidare anmärka vilket bokföringssystem som tillämpats och hurbokföringsskyldigheten har fullgjorts. I förekommande fall skall denav gäldenären senast uppgjorda balansräkningen bifogas. Här avsedda uppgifterskall lämnas skriftligen så Prop.1978/79:105 326 Normalt bör det ske samiidigi med all bouppleckning ges in. Ättkonkursen inte får avskrivas, innan ifrågavarande uppgifier har lämnats, följerav 185 d 8 andra stycket. Ofta kan det räcka med summariska uppgifter i häravsedda konkurser. För sin bedömning av återvinningsfrågan kan förvallarenbehöva fordra in kontokuranter förden kritiska tiden före konkursen frånvederbörande bank. Iparagrafens tredje stycke las upp en regel om att förvaltaren genasl tillkronofogdemyndigheten i den ort, där gäldenären bör svara i Ivistemål som angårgäld i allmänhet, skall anmäla sådana löne- och pensionsskulder som han harfåll kännedom om. Regeln skall ses mot bakgmnd av alt del enligtdepartementsförslaget ankommer på kronofogdemyndigheten alt prövalönegaranlifrågorna i alla de konkurser som skall handläggas i den enklareordningen. I paragrafens tredje siycke finns också den tidigare berörda regelnalt, när löne- eller pensionsskuld inte finns, förvaltaren skall anmärka dettai bouppteckningen. 1Qärde stycket upptas en regel om alt bouppteckningen jämte uppgifter enligtparagrafens andra stycke, dvs. om orsakerna till obeståndet, misstanke omgäldenärsbrott och bokföringssystem m.m., skall tillställas konkursdomaren ochtillsynsmyndigheten snarasi och senast en månad från konkursbeslulet. Närsärskilda omständigheter föreligger, kan konkursdomaren dock bevilja uppskov. Ävenutan uttrycklig bestämmelse torde det vara uppenbart att förvallaren iförekommande fall senast efter konkursbeslutets meddelande ocksåskall anmäla om han godkänner en förul ingiven bouppteckning. Paragrafensfemte siycke innehåller en föreskrift om skyldighet för förvaltare att anmälamisstanke om gäldenärsbrott till allmän åklagare och därvid ange grunden försin misstanke. En motsvarande skyldighet i ordinär konkurs föreskrivits i 55 8tredje stycket. Liksom vid ordinär konkurs (se ovan under 55 8) börförvallaren dessutom anmäla misslanke om annal brotl som framkommer på grund avkonkursutredningen. 185c 8 Paragrafen handlar om försäljning av boets egendom. Paragrafen harbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.7.3). Normaltär det lill fördel för både gäldenären och borgenärerna att konkursen kanavslutas snabbt. Enligt paragrafens första siycke skall förvaltaren, om delfinns egendom i boel, sälja denna så snart del lämpligen kan ske, om inte annatär föreskrivet. Bestämmelsen överensstämmer i huvudsak med vad som gäller iordinär konkurs, se 62 8. Av bestämmelsen följer att förvallaren kan låtaförsäljningen anstå , om förmånligare villkor för boel därigenomkan uppnås. I undantagsfall bör även något längre anstånd med realisationenkunna äga mm, om det är uppenbart att ett bättre försäljningsresultal blirföljden. Givetvis får reglerna om försäljning inte inkräkta på gäldenärens s.k.beneficium (se 97 8). Prop.1978/79:105 327 Beiräffandeförsäljning av egendom, fortsättande eller åtempptagande av gäldenärensrörelse, indrivning aV utestående fordringar och förlikning angående osäkereller tvistig lillgång skall enligt paragrafens andra stycke 61, 63, 67, 70, 71och 73-78 68 gälla i tillämpliga delar. Av 51 a 6, som skall tillämpas även imindre konkurs (se 185 b 8 första stycket), följer alt förvaltaren har enallmän skyldighet att i fråga av större vikt höra de borgenärer som särskiltberörs av ålgärden och gäldenären. Givetvis bör förvaltaren inte sälja egendomav så ringa värde alt det inte blir något över, sedan kostnaden förförsäljningen har läckts. 1några av de nämnda paragrafema anges som fömtsättning att fordran har bevakats(se t.ex. 70 8 Qärde siycket). Efiersom något bevakningsförfarande inte skallförekomma när konkurs handläggs som mindre konkurs, har i förevarande styckeföreskrivits att fordran som kan göras gällande i konkursen skall anses sombevakad fordran. Vilka fordringar som kan göras gällande i konkurs framgår av100 8 (jfr även 100 a 8). Medbeaktande av det sagda innebär en tillämpning av 61, 63, 67, 70, 71 och 73-7888 i huvudsak följande när konkurs handläggs som mindre konkurs. Om gäldenären har drivitrörelse, äger förvaltaren enligt 61 8 låta rörelsen fortsättas för konkursboetsräkning, om del kan ske enligt lag och i den mån det befinns ändamålsenligt.Detla gäller också, om förvallaren vill återuppta en nedlagd rörelse. Formelltgäller inte någon tidsbegränsning för fortsättande av gäldenärens rörelse närkonkurs handläggs i den enklare ordningen. Den i 61 8 föreskrivnalidsbegränsningen utgår från första borgenärssammanträdel och blir intetillämplig i sådant fall. Har gäldenären i hovrättenbesvärat sig över konkursbeslulet, får enligt 63 8 inte mot hans bestridandeförsäljning av egendom i boet äga mm förrän hovrätten har utlåtit sig medanledning av besvären. Vad som i 63 8 föreskrivs om uppskov med försäljning avegendom utgör likväl enligt 67 8 första stycket inte hinder mol försäljning ivissa där särskilt angivna faU. Av 67 6 andra stycket följer att även egendom,vari särskild förmånsrätt gäller, under vissa omständigheter kan säljas genomförvaltarens försorg utan hinder av regleringen i 63 6. Omfast egendom finns i boet, något som kan bli fallet även i mindre konkurs, kanförvaltaren enligt 70 8 första stycket hos vederbörande myndighet begäraförsäljning därav i den ordning som gäUer för utmätt sådan egendom. Egendomenkan även säljas i annan ordning, om förvaltaren finner det fördelaktigare förboet. Om exekutiv auklion på fasl egendom som hör till boet har hållits utanalt försäljning kommit till stånd, kan förvaltaren enligt andra stycket i sammaparagraf underlåta att vidta ytterligare åtgärder för egendomens försäljning.Har auktion i exekuiiv ordning inte ägt rum men finns det anledning anta attsådan auktion inte kommer alt leda till försäljning, får förvaltaren underlåtaatt föranstalta om egendomens avyttrande, om de borgenärer som i konkursen kangöra Prop.1978/79:105 328 gällandefordringar med särskild förmånsrätt i egendomen samiycker till del. Om exekutivauktion på boets fasta egendom har utsatts, skall förvaltaren enligt tredjestycket före bevakningssammanträdet avlämna behållning som har uppkommil avegendomen under konkursen. Behållning som inte avlämnas förebevakningssammanträdet skall, om egendomen säljs, avlämnas före tillträdesdagenoch i annal fall innan utdelning i konkursen sker. Av Qärde stycket följer attförvallaren senasi vid bevakningssammanträde för auktion på fasl egendom skallanmäla arvode, annan kostnad och fordringar som kan göras gällande i konkursenoch som bör beaktas vid egendomens försäljning. Förvaltaren skall genom brevunderrätta borgenär om anmälan som han gör på dennes vägnar. Enligt71 6 första stycket får förvaltaren själv bedöma - med ledning av vad som ärmest fördelaktigt för boet om försäljning av lös egendom skall äga mm påauktion eUer på annat sätt. Av paragrafens andra stycke följer atl lös egendom,vari borgenär har panträtt eller annan särskild förmånsrätt, aldrig utan hanssamtycke får säljas på annat sätt än på auktion, om hans rätt är beroende avförsäljningen. Enligt tredje stycket gäller likväl i vissa fall undantag frånkravet på borgenärens samtycke. I fråga om fartyg, luftfartyg, gods i fartygm.m. finns bestämmelser i 71 6 Qärde-sjätte styckena. Enligt 71 8 sjundestycket äger bestämmelsema i 70 6 Qärde stycket motsvarande tillämpning, närgäldenären tillhörig lös egendom skall säljas exekutivt under konkursen. I denmån det påkallas skall förvaltaren dessutom i ärendet föra talan för borgenärermed förmånsrätt enligt 10 6 förmånsrättslagen och genom brev underrättaborgenär om yrkande som han framställer på dennes vägnar. Omborgenär har lös egendom som pant eller "eljest under panträtt ihandom" varmed likställs retentionsrätt (se 195 6 andra stycket) kanhan enligt 73 6 första stycket låta sälja den på auktion. Värdepapper somnoteras på fondbörs får säljas genom fondkommissionär till gällande börspris.Utan förvallarens samtycke får försäljning som sagts nu inte äga mm förränkonkursen pågått . Vid ordinär konkurs är frånförsta borgenärssammanträdet. Enligt förarbetena har denna tidsfristföreskriviis för att den sludige förvaltaren, som utses på förstaborgenärssammanträdel, skall få tillräcklig tid atl vidta åtgärder för inlösenav panten. Eftersom något första borgenärssammanträde inte förekommer vidmindre konkurs, måste en annan tidsfrist föreskrivas. Enligt föreskrift iförevarande stycke skall vid sådan konkurs fyraveckorstiden i stället räknasfrån konkursbeslutets meddelande. Av73 8 första stycket följer vidare att försäljning genom borgenärens försorginte heller får ske, om förvaltaren vill lösa egendomen för konkursboetsräkning. En anledning för förvaltaren att lösa in panten kan vara att han ansersig kunna sälja den på förmånligare villkor, varvid boet kan tillgodogöra sigövervärdet i panten. Borgenären skall minst innan han vidtar åtgärdför egendomens försäljning hembjuda den till förvaltaren 1978/79:105 329 I vissa fall skall försäljningen ske iexekutiv ordning. Om egendom skall säljas på annat sätt än exekutivt och deninte består av värdepapper som kan säljas utan auktion, får försäljningen inteutan förvaltarens samlycke äga mm på annan ort än där egendomen finns. Borgenärenskall minst i förväg låta förvaltaren veta, när och varförsäljningen skall ske. Har egendomen sålts i annan än exekutiv ordning, ärborgenären skyldig att för förvaltaren redovisa för vad som har influtit. Omborgenären inte vill föranstalta om försäljning, äger normall förvaltarenenligt andra slyckel sköta om försäljningen. I 74-76 66 ges föreskrifter angående kungörelser ochunderrättelser om auktion för försäljning av konkursbos egendom. Av 77 8 följer atl förvaltaren möjligt skall vidtanödvändiga åtgärder för indrivning av utestående fordringar. Vid behov kan förvaltarenförsöka få fordringen indriven genom rättegång, lagsökning, betalningsföreläggandeeller skiljeförfarande. Har föriikningsanbud lämnats angående osäker eller tvistigtillgång, kan anbudet enligt 78 6 antas av förvaltaren, om han finner detfördelaktigt för konkursboet. Ställer gäldenären säkerhei för vad som bjuds,har han rält att själv utföra tvisten. 185 d § I förevarande paragraf ges regler om gäldenärensedgång och om avskrivning av sådan mindre konkurs i vilken utdelning inte kanske. Bouppteckningseden utgör ett viktigt inslag ikonkursförfarandet. Edgången kan vara av betydelse bl.a. för tillämpning avlönegarantilagen. Innan konkursdomaren bestämmer tid för edgången, bör hansamråda med förvallaren. Någon uttrycklig bestämmelse härom anser jag intebehövas i KL. Enligt 7 8 lönegarantikungörelsen (1970:745) skall samråd i vissafall ske med kronofogdemyndighelen. I överensstämmelse med gäUande lag föreskrivs att edgångeninte får äga mm tidigare än från konkursbeslutets meddelande. Bortsettfrån denna föreskrift bör edgången ske efter det attbouppteckning har upprättats. I KF får tas upp regler om kallelse av förvaltaren,av gäldenärens make, om gäldenären är gift, och av borgenär som har ansökt omkonkursen. Någon anledning att kalla tillsynsmyndigheten till edgång finns ejenligt min mening. Beträffande formerna för gäldenärens edgång införkonkursdomaren gäller bestämmelserna i 91 8 KL. Enligt 91 8 andra stycket kan förvaltaren befriaställföreträdare från att avlägga ed när gäldenären är juridisk person medflera ställföreträdare. Om gäldenären är dödsbo och konkursen handläggs sommindre konkurs, behöver emellertid förvaltare tillsältas endast om särskildaskäl föreligger (se 185 a 8 andra stycket). För detta fall har i första stycketupptagits en särskild föreskrifi om atl konkursdomaren skall göra den prövningsom annars ankommer på förvaltaren. Jag vill erinra om att även bestämmelserna 1978/79:105 330 i93 8 om bouppteckningsed av annan än gäldenären är tillämpliga i mindrekonkurs. Det kan lilläggas atl reglema om borgenärsed i 116 8 inte är tilllämpliganär konkurs handläggs enligt den enklare ordningen. Närbouppteckningen har beedigats har konkursdomaren ett jämförelsevistillförlitligt underlag för bedömning av konkursboels omfattning. Omkonkursdomaren finner att boet inte räcker till betalning av dekonkurskostnader som följer med ett förenklat konkursförfarande och aveventuella massaskulder, skaU han enligt paragrafens andra siycke besluta omavskrivning av konkursen. I del läget finns det ingen anledning att låtakonkursen fortsätta, eftersom någon utdelning till konkursborgenärema inte kanförväntas. En i princip liknande ordning gäller f.n. frånsett att det nu ärmöjligt att hindra avskrivning genom att ställa säkerhet. Konkursen får dockinte avskrivas innan förvaltaren har lämnat sådana uppgifter som avses i 185 b8 andra stycket. Iregel torde beslut om avskrivning i här avsedda fall kunna meddelas ianslutning till sammanträdet för edgång. Något hinder mot att beslutet meddelassenare finns emellertid inte. Förvaltaren kan t.ex. behöva tid för attundersöka, om boets egendom över huvud kan realiseras eUer om tvistigafordringar kan drivas in eller om återvinningstalan bör väckas. Ett specielltfall då avskrivning inte kan beslutas vid edgångs-sammanträdelföreligger, när eden avläggs vid annan domstol än konkursdomslolen (jfr 92 8andra stycket). Av beslutet bör framgå att konkursen har avskrivits enligtförevarande paragraf. Vidbedömningen av boets tillräcklighet har konkursdomaren att beakta inte bararedan uppkomna konkurskostnader utan också de kostnader som ett fortsattkonkursförfarande skulle medföra. Ofta blir det inte aktuellt med massaskulderi sådana relativt små konkurser som kommer i fråga här. Om massaskulder redanföreligger, skall de emellertid tas med i beräkningen. Att göra någon prognosbeträffande massaskulder som eventuellt kan uppstå är i regel svårt.I den mån sådana massaskulder kan förutses skaU de emeUertid beakias. Vadangår tillgångssidan bör som har påpekats i anslutning till 185 6 storförsiktighet iakttas när det gäller alt beräkna värdet av tvistiga fordringar.Om hög grad av sannolikhet talar för att egendom kan tillföras boet genomåtervinning, bör denna egendom beaktas. Medelsom vid avskrivning enligt förevarande paragraf kan finnas i konkursboet skalli första hand tas i anspråk för betalning av konkurskostnadema och eventuellamassaskulder (se 188 6). Vid behov får förvaltaren sälja boets egendom för attkostnadema och massaskulderna så långt möjligt skall kunna betalas ur boet. Enfråga är om det bör vara något hinder mot försäljning i angivna syfte ävensedan konkursen har avskrivits. Av uttalanden i prop. 1975/76:210 framgår attnågot sådant hinder inte ansågs föreligga. Någon lagbestämmelse härom ansågsinte behövlig. Jag ansluter mig till denna ståndpunkt. Prop.1978/79:105 331 Delbör påpekas atl del av 188 8 framgår alt kostnadema för konkurs som avskrivilsenligt 185 d 8 skall utgå ur boet framför annan skuld som boel har ådragit sig. Enannan fråga som diskuterades i prop. 1975/76:210 gäller om boets egendom, i denmån den inte behövs för betalning av konkurskostnader och massaskulder, skallåterstäUas till gäldenären sedan avskrivnings-beslutet har vunnit laga kraft. Isitt belänkande (SOU 1974:6) Förenklad konkurs m.m. hävdadekonkurslagskommittén atl så borde ske. Kommittén ansåg att del var en sak försig atl gäldenären kunde medge all del överskott som till äventyrs fanns i boeti stället överiämnades till konkursborgenär med bästa förmånsrätt. Vidremissbehandlingen av nämnda belänkande ansåg några remissinstanser attöverskottet skulle delas ut till borgenärema. Dåvarandedepartementschefen uttalade i denna del atl den aktuella frågan hängde sammanmed atl en utdelning enligt 185 f 8 var förenad med vissa kostnader. Detuppstod sålunda ett mellanläge där del efter edgången visserligen fanns ettekonomiskt överskott i boet men detta inte täckte utdelningskostnadema.Eftersom dessa i nu förevarande fall inte behövde bli särskilt höga rörde delsig om jämförelsevis små värden. Vad de kritiska remissinstansernaeftersträvade var, framhöll departementschefen, ell utdelningsförfarande somvar ännu mindre kostnadskrävande än det i 185 f 8. Med beaktande särskilt av deringa ekonomiska värdena och av rättssäkerhetsintresset ansågdepartementschefen inte att det fanns skäl att i lagtexten införa ett sådantsystem. Som kommittén angett kunde gäldenären välja att frivilligt överlämnamedlen till betalning av den bäst prioriterade fordringen. Det påpekades ävenatt i nu förevarande fall borgenärerna kommer att känna till tillgångarnasexistens och atl gäldenären därför ofta måsle ha anledning räkna med attspecialexekution kan komma till stånd om han inte överlämnar sådana medel somskulle täcka kostnadema för denna exekutionsform. Förmin egen del ansluter jag mig till dåvarande departementschefens uttalanden idenna del. Innankonkursdomaren beslutar om avskrivning skall han enligt föreskrift i andrastycket höra förvaltaren. Denne är mer insatl i de bakomliggande förhåUandenaoch kan lämna vägledande upplysningar i avskrivningsfrågan. Av hänvisningentill 51 a 8 i 185 b 8 första siycket följer all förvaltaren kan ha anledningatt la kontakt med borgenär som har gjort konkursansökan eller annan särskiltberörd borgenär, innan han uttalar sig i saken. Iparagrafens andra stycke föreskrivs vidare atl förvaltaren, när konkurs haravskrivits enligt paragrafen, snarasi möjligt skaU avge redovisning förförvaltningen till tillsynsmyndigheten. Det är önskvärt att detta sker förekonkursdomarens prövning av avskrivningsfrågan, men detta är inte nödvändigt ifall som avses här. av redovisningen skall lämnas till 1978/79:105 332 konkursdomaren.Lika litet som i fråga om andra liknande redovisningar i KL bör ges närmareföreskrifter om vad den här avsedda redovisningen skall innehåUa.Omständigheterna i det särskilda fallet blir avgörande. Angående avredovisningen kan hänvisas lill 190 6 tredje siycket och 191 8 i förslaget. Enligtparagrafens tredje stycke kan konkursen avskrivas enligt paragrafens andrastycke utan hinder av att bouppteckningen inte har beedigats.Förutsättningarna härför är att det föreligger hinder mot all bouppteckningsedavläggs av gäldenären eller annan inom skälig tid och del saknas anledning antaatt genom sådan edgång skulle framkomma tillgång till betalning avkonkurskostnadema och massagälden. Samtidigtsom konkursen avskrivs skall konkursdomaren bestämma arvode ochkostnadsersättning till förvaltaren, se 187 8 första stycket. Av 188 8 förstasiycket framgår all avskrivningsbeslutel i vissa fall även skall innehållaåläggande för borgenär all belala konkurskostnader. Sedanavskrivningsbeslut har meddelats och beslutet har vunnil laga kraft, ärkonkursen avslutad. 185e 6 I paragrafen finns de gmndläggande bestämmelserna om utdelning i mindrekonkurs. Närkonkursboets egendom har avyttrats, aktualiseras frågan om utdelning lillborgenärema. I paragrafens första stycke föreskrivs att utdelning tUlborgenärema skall äga rum, sedan all boets tillgängliga egendom har förvandlatsi pengar. Denna utdelning blir liktydig med slututdelning (jfr t.ex. 136 8).Från det utdelningsbara beloppet skaU undantas vad som behövs för betalning avkonkurskostnadema och eventuella massaskulder. Detta överensstämmer med vad somenligt 125 8 KL gäUer vid ordinär konkurs. Vad angår konkurskostnadema fårgöras en beräkning av vad ersättningen till förvaltaren och tillsynsmyndighetenkommer alt uppgå till. Utdelningen får inte anstå i avvaktan på att gäldenärenskall förvärva ytterligare medel, t.ex. i form av arbetsförtjänst. Borgenäremaskall ha utdelning i enlighel med den rätt tiU betalning som enligt lag ellereljest tillkommer dem. Vilka fordringar som kan göras gällande i konkursframgår i första hand av 100 6 KL. Rätten till betalning borgenärema inbördesskall bedömas enligt förmånsrättslagen. Imotsats till vad som gäller vid ordinär konkurs skall något formligtbevakningsförfarande inte förekomma vid den enklare handläggningsformen. Deborgenärer som kommer i fråga för utdelning utgörs av dem som förvaltaren genomgäldenärens uppgifter eller på annan väg har skaffat sig kännedom om. Det är ennaturlig åtgärd för förvaltaren att, innan uldelningsförslaget upprättas, hosvederbörande myndighet ta reda på vilka skattefordringar och liknande som kangöras gällande i konkursen.