prop · G203178 · 1978-12-31 00:00:00 — utlalar att specialiserad öppen vård avprimärvårdskaraktär i viss utsträckning kommer att bedrivas vid de mindre länsdelssjukhusenäven på . Enligt mening förhindrar detta inte atldistriktsläkare med specialistkompetens även här ingår i primärvårdsorganisalionen. Blekingeläns landsting delar uiredningens uppfattning atl en utbyggnad avallmänläkarverksamheten inte innebär någon risk lor dubblering av deöppenvårdsresurser som länsdelssjukhusen tillhandahåller genom sina specialistläkare. Ålvsborgsläns landsting och uttalar beträffande utredningensöverväganden om länsdelssjukhusens kapacitetsöverskotl att man finner delsjälvklart och angelägel all så rationellt som möjligl utnyttja akutsjukhusetsspecialister. Det framhålls alt ny arbetsmiljölagstiftning, nya beslämmelser omjourkompensaiion, uibildningskrav m. m. på många håll kommer att framtvinga enytterligare ökning av sjukhusens läkarstaber, som därmed kommer all ha en beiydandekapaciiei även för sådan öppen värd som kanske med fördel kunnat skötas på primärvärdsnivå.Även påpekar problemen för primärvården i samband medatt de sjukhusbundna resurserna måste utnyttjas rationellt. Stockholmsläns landsting beklagar alt koniinuiietsutredningen så knapphändigt behandlal husläkarorganisationenseffekler på den sjukhusanslutna vården. menar atl del varilintressant att diskutera bl. a. följande frågor. Kvantitativaförändringar i sjukhusanslulen vård beträffande - öppen vård? - sluten vård? Ställskrav på ökade insatser från servicesektorn: medicinsk service m. m.? Skallallmänläkare/husläkaren göra saker som f n. görs i sluten vård. Skallhusläkaren ha elt övergripande ansvar även då patienten är intagen i slutenvård? Förändrashusläkarens arbetssätt visavi sjukhuset? Kan husläkaren göra bedömningar redanpä vårdavdelningen? Förändrasarbetsfördelningen (allm. vad gäller .servicen till andravårdgivare och organisalioner, t. ex. ? Ulredningenanser alt läkare under utbildning - AT- och FV-läkare - inle skall fullgörafunktionen av husläkare, eftersom de bara finns vid värdcen- 1978/79:178 124 trålenen och dessutom inte är färdigutbildade. Vadgäller vård- och behandlingsarbetet siiger utredningen alt läkare under Ulbildningskall hjälpa en eller fiera husläkare med dennes/deras patienter, dock undersådana former att patienten kan vara förvissad om alt hans husläkareär införstådd med de ålgärder som vidtas. Utredningen menar vidare alt vidordinarie läkares frånvaro bör i första hand vikariera sådana läkare somarbetar vid vårdcenlralen under s. k. FV-utbildning. NLVframhåller slarkl all kraven på personkonlinuiiel inte får drivas så långl auläkare under vidareutbildning - i della fall underläkarresurserna inomprimärvården - ställs ulanför den organisatoriska ulformningen av ett husläkarsystem.Utbildningsvärdet av primärvårdstjänstgöring måste garanteras även i ett husläkarsystem.Enligt NLV:s mening bör kontinuitetsbegreppet vidgas till att avsekontinuiteten mellan patienten å ena sidan och ett husläkarteam å den andra sidan,där den ordinarie och färdigutbildade husläkaren slår som garant för denlångsiktiga kontinuiteten. Socialstyrelsenkan inle heller dela utredningens syn på arbetsuppgifter och ansvar när detgäller läkare under utbildning i primärvården. Dessa har etl fulltprofessionellt läkaransvar. Framföralll läkare som fullgör fortsattvidareutbildning (FV) men även allmänijänsigörande läkare () kan geskvalificerade uppgifter i patientarbeiei. Dessa läkare utgör enligl socialstyrelsensuppfattning ett värdefullt tillskott i primärvårdens arbetslag och bidrar lillepisodkontinuiteten. Självfalletskall behovel av handledning från ordinarie distriktsläkares sida också beaktasvid planering av vårdcentralens arbete. Uiredningens uppfattning att FV-läkarei försia hand bör användas som vikarier vid ordinarie distriktsläkares frånvarokan inte biiräda, bl. a. av kvaliieis-och Ulbildningsmässigaskäl. Ålvsborgsläns landsiing framhåller all även om svårigheier uppslår på grund avunderläkarnas korta anställningstider, mäste de inordnas i syslemet och med egelyrkesansvar utföra de arbetsuppgifter som de är anställda för alt sköta.Huvudmännens insaiser i läkarutbildningen måste även i framliden stå i visstförhållande till del sjukvårdsmässiga behovel och huvudmännen måste kunnautkräva en arbetsinsats som står i relation till utgående löneförmåner. anser all del är olyckligt att utredningen i så hög grad harställt läkare under vidareutbildning utanför sina överväganden om kontinuitetenoch den organisatoriska utformningen av husläkarsystemet. Underläkarna svararför en betydande sjukvärdsproduktion. Under utbildningen lill allmänläkareeller specialist är tjänstgöringsperioderna - framförallt för de blivandespecialisterna - så pass långa alt i vart fall en beiydande vårdepisodkontinuiletkan uppnås. Till delta kommer all uibildningsvärdet i underläkartjänstgöringengivetvis allvariigt minskar om underläkaren ställs utanför klinikens ellervårdcentralens normala arbetsformer och arbetsfördelning. Prop.1978/79:178 125 //STTbiträder utredningens synsätt och understryker altdistriktsläkaren skall ha huvudansvaret för de patienter vilkas behandlinghandhas av AT-läkare och andra läkare under utbildning. Ulredningen tar upp begreppet husläkare i relation tillbegreppet familjeläkare där familjeläkaren får ses i ett internationelltperspektiv. Den internationella termen familjeläkare avser således i alllväsentligt detsamma som husläkare. Utredningen understryker att familjeläkareninte avser en läkare som enbart är till för människor som lever i mer ellermindre elablerade familjeförhållanden. Själva ordel familjeläkare kan dockkännas främmande för ensamstående personer varför utredningen stannat för attanvända begreppel husläkare. anser all kontinuitet i vården mycket välkan åstadkommas i del enskilda fallet antingen patientens distriktsläkare ärallmänläkare eller har annan vidareutbildning. Därmed bortfaller enliglstyrelsens mening behovet av atl införa beteckningen "husläkare" påvissa av distriktsläkarna inom primärvården, och att ge dessa en annan slällningi ansvarshänseende än de övriga läkarna i primärvården. Socialstyrelsenavstyrker därlor besläml utredningens förslag att statsmakterna på olika sättskall verka för etl genomförande av en särskild organisation inom primärvården. Akademiska siukhuset känner tveksamhet inför ordethusläkare då det kan medföra alltför stora förväntningar pä vederbörandeläkares möjligheter atl göra hembesök. läns landsting finner all begreppet distriktsläkarebällre molsvarar den planerade organisaiionen och ifrågasätter om begreppethusläkare i fortsättningen bör komma lill användning. avstyrker benämningenhusläkare och markerar härmed att benämningen leder till begreppsförvirringgenom sin associe-ring lill det gamla begreppet husläkare och inte läcker vaddet rör sig om mer än den vedertagna benämningen allmänläkare/distriktsläkare. föreslår också alt, ikonsekvens med utredningens förslag om decentraliserad distriktsvärd meddistriktssköterskor, den adekvata benämningen distriktsläkare behålls istället förbenämningen husläkare. och biträder inte uiredningensförslag alt den nuvarande benämningen distriktsläkare skall ersättas medhusläkare. Ordel kan missförstås och inge förväntningar som inte kan infrias.Liknande synpunkter anförs av som anser alt ordelhusläkare lätt kan ge associationer till den dygnei-runi-service som låg i detgamla begreppel. Vidare anser alt informaiion kring begreppelallmänläkare istället bör ökas och man jämför med läkarsystemet i somför molsvarande funktion har beteckning GP (General ). 1978/79:178 126 Utredningensförslag atl låta husläkaren lä etl sammanhållande ansvar för sina patienter syftarbl. a. lill all ge ökade möjligheter lill en mer individuellt anpassadförebyggande vård genom i. ex. råd om kostvanor, motion, rökning, alkoholförtäringm. m. Husläkaren av.ses också vara den som har en samlad kunskap om resultat avhälsokontroller, medicinska undersökningar etc. LJtredningen anserdei dock intemeningsfullt alt ange några procentuella andelar avseende sjukvårdande resp.hälsovårdande uppgifter. Den utgår emellertid ifrån alt husläkaren under elluppbyggnadsskede i försia hand "skall söka tillfredsställasjukvårdsbehovet". Utredningen framhåller vidare all förslaget omhusläkare inom primärvården borde ge ökude möjligheler för loretagshäl.sovårdenoch skolhälsovården att ägna sig ät förebyggande hälsovård och sådana sjukdomaroch skador som har direkt anknytning till arbetsplatsen eller skolan. Socialstyrelsenpåpekar att utredningen i sina över\'äganden om husläkarens uppgifter angeratt denne skall ha ett ansvar för atl även ålgärder av förebyggande ochhälsovårdande slag meddelas paiienterna. Enligt mening är deten väsenllig målsättning för primärvårdsarbetei all öka preventiva insatser avolika slag, även i ett skede av relativ läkarbrist. All personal i primärvårdenkan här medverka bl. a. i samverkan med socialvården. Skaraborgslans landsiing konstaterar all del förebyggande medicinska arbetet har fått enkraftig framtoning i förslagel, och atl delta är av slort intresse med hänsyntill den satsning som gjorts på hälsovårdsomrädet sedan fiera år inom landstingel. Stockholmsläns landsiing betraktar liksom utredningen vårdcentralens beljäningsområde somutgångspunkten för kopplingen allmänläkare -befolkning och finner alt husläkaridéninnebär förbättrade möjligheler alt uppfylla primärvårdens intentioner alt taett primärt ansvar gentemot en viss befolkning och att bedriva förebyggande hälsovårdsarbeiei form av hälsoupplysning etc. Göteborgskommun konstaterar att den förebyggande hälsovårdens inriklning och omfaltningvid vårdcentralen inte närmare diskuleras i utredningen. Kommunen anser detvara angeläget atl en allvarlig prövning sker av möjlighelerna att gevårdcentralen en markant hälsovårdande inriklning och uppgift i syfte aumotverka uppkomsten av sjukdomar. Det är också angeläget att pröva möjlighetenalt ge vårdcentralen en viktig roll i försöken att tillsammans med den berördabefolkningen skapa hälsobefrämjande förhållanden inom alla miljöer i samhället.Häri bör också ingå hälsoupplysning lill de enskilda patienterna. Data från allmänläkarmottagningarnabör ocksä kunna bli föremål för epidemiologiska studier. /SR(Psykologförbundei) beklagar atl utredningen avvisar möjligheten att merabestämt inrikta primärvården och allmänläkaren på förebyg- 1978/79:178 127 gande och socialmedicinskt arbete, på liknande siiit somskett t. ex. i . Självfallet erbjuder allmänläkarens närhet tillbefolkningen och dess miljö unika möjligheler alt utöva en offensivt preventivsjukvård menar psyko-iogförbundet, något som den hittillsvarande satsningen påspecialiserad vård inte främjat, men som ter sig i högsta grad önskvärd. fölkpeusionärers riksjörbund anser atl delföreslagna husläkarsystemet med en allmänläkare arbelande mer ute på"fallet" borde ge bäitre möjligheter till hälsoupplysning om t. ex.kost, motion, hygien, regelbunden hälsokontroll. SFRF poänglerar alt i detnuvarande syslemet ägnas den förebyggande sidan av de äldres hälso- ochsjukvård alltför liten uppmärksamhet och all en bättre förebyggande hälsovårdskulle kunna medverka lill att avlasta vårdapparaten till en del. anser atl resurser skalltillskapas för att möjliggöra Iriskvårdsplaner för äldre och atl kontinuerlighälsokontroll lör äldre skall etableras så all sjukdomstillstånd kan boias iett tidigt skede. PRO framhåller bl. a. atl många vitala och friska pensionärerp. passivitet i sin livsföring blir vårdtagare alldeles för tidigt och altdetla skapar och kommer i högre grad alt medföra ett ökat krav påvård. PRO understryker all i likhel med att man satsar pä elitidrott så bör manockså satsa på friskvård som också kommer äldre människor till del. Svenska kommunförbundel konstaierar atl avsiklen är atlhusläkaren skall ansvara såväl för den förebyggande som hälso- och sjukvärdandeverksamheten för sina patienter inom geografiskt avgränsade områden. Enligtstyrelsens mening måste della ske i samspel med socialvården. En sådansamverkan förverkligas bäst om socialvård och sjukvård arbetar ulifrån engemensam disirikisindelning. Utredningen tar inle närmare slällning lillförelagshälsovårdens ulformning,eftersom den f n. är föremål fören stailig ulredning.Utredningen pekar dock på atl elt närmande bör ske mellan företagshälsovårdensoch primärvårdens resurser och att man bör söka erhålla ett förbättrat samarbele,så au eu ömsesidigt utbyte sker av information och erfarenheter. anser atl ett förbättrat samarbete mellanföretagshälsovården och den offentliga primärvården krävs för atl tillgodose behovelav kontinuitet och helhetssyn i vårdarbetet. I detla sammanhang underslryker styrelsenall den sjukvårdande verksamheten inom företagshälsovården - i lakl med altprimärvården byggs ut - bör begränsas till att enbart omfatla i strikt mening arbetsplaisanknulnahälsoproblem. pekar på all den förebyggande vårdenkommil alt få allt mer dominerande betydelse inom företagshälsovården medanersättningen från sjukförsäkringen formellt är begränsad, till att avse densjukvårdande verk.samheten. Verket erinrar i detla sammanhang om förslaget ibetänkandet DsS 1977:3 om vidgad räll lill ersäuning för förebyggande vård 1978/79:178 128 inomföretagshälsovården, vilkei enligl verkets mening bör genomföras snarastmöjligt. Arbeiarskyddsstyrelseiianser alt frågan om hur långl en uppdelning mellan miljöinriktad primärvård ochlöretagsläkcri skall bibehållas bör hållas öppen åtminstone till dess en miljöinriktadprimärvård börjat fungera. Företagshälsovården fungerar inom större ochmedelstora företag och inom allt fier förvaltningar och mindre förelag. Enligl arbetarskyddsslyrelsenbör den få fortsiiiia att utvecklas och fungera innan alternativaorganisationsformer av radikalt nytt slag övervägs. Belräffande mindre ochspridda förelag kvarstår en del problem som är föremål för försöksverksamhetoch annat ulvecklingsarbele bl. a. med hjälp av arbclarskyddsfonden. Del är möjliglalt man där skulle börja samla såväl företagsläkaruppgifler som husläkaruppgiftertill samma person, eller åtminstone till ett gemensaml arbetslag. Slyrelsen underslrykeratt denna parallelliiet föreligger. ligger dessa frågor i 1976års föreiagshälsovårdsuiredning, där bl. a. frågan om samverkansformer mellanprimärvård och företagshälsovård kommer atl beaktas. Slyrelsenpekar vidare på att man inom företagshälsovårdens ram bedriver en viss sjukvårdoch att denna sjukvård på många håll fåll en alltför stor omfauning. delvis påbekostnad av förelagshälsovårdens egentliga uppgifter. Detta olyckligaförhållande har flera orsaker, en av de viktigaste är dock atl den samhälleligaprimärsjukvärden i landet på mänga håll fungerat otillfredsställande. Som ennödlösning har företagshälsovården måst ta på sig en olämpligl storsjukvårdsbörda. Styrelsen ser därför med största tillfredsställelse allaförsök atl rörbätira den allmänna primärsjukvårdens effektivitet. I den mänförslagen i betänkandet kan bidra därtill har de styrelsens stöd. Svenskaarbeisgivaiejöreningen finner del angelägel all erinra om alt en totalutbyggnad av förelagshälsovården som förutsades av 1971, torde kommaatt kräva ca 2 000 läkare med allmänläkarkompeiens, vilket bör hällas i minnetvid den totala sjukvårdsplaneringen. SAF betonar vidare alt samplanering mellanföretagshälsovården och den offentliga sjukvärden är nödvändig om man skalluppnå konlinuiielsuiredningens målsättning att förbättra möjligheterna alt vidbehov snabbt få adekvat sjukvård och atl erfara en kontinuitet i densamma. LO instäinmeri det angelägna alt företagshälsovården hålls skild från primärvården så i ökande utsträckning kan inriktas på sina huvuduppgifter nämligenförebyggande insatser i arbetsmiljö och därmed integrerade ålgärder. Malmöhusläns landsting betonar viklen av alt kontinuitet i försia hand finns väl utveckladinom primärvården. Företagshälsovårdens uppgifter bör inriklas mera åthälsovård än sjukvård. Förvaltningsutskollei anser vidare det vara viktigt atlsamspelet mellan företagshälsovården och primärvärden blir klarlagt. Utskottetbetonar vikten av att ömsesidigt utbyte av information och erfarenheter skapasmellan representanter för primärvården och företagshälsovården. Samlidigl har euinformationsutbyte av det här slaget också en 1978/79:178 129 intcgriteisaspektdär i princip patienten själv måste lä avgöra vilken inlörmation som lär förasvidare. Ålvsborgsläns landsting finner atl del vid en utbyggnad av allmänläkarvården finns godaförutsältningar för en samordning av primärvården och löreiagshälsovården,varvid företagshälsovården väsentligen bör inriklas på förebyggande verksamheioch den sjukvårdande delen överföras lill primärvården. Liknande synpunkterframförs av . Västerbottensläns landsiing redovisar att möjligheterna atl integrera företagshälsovården iallmänläkarnas arbetsuppgifter med framgång prövats i en av arbetarskyddsfondenstödd försöksverksamhet i , men finner all delta i och för sig intebehöver innebära alt skall vara huvudman. Enligt förvaltningsutskotteismening bör emellertid företagshälsovården i glesbygdsområden inräknas iprimärvårdens arbetsuppgifter. SHSTFinstämmer i vad läns landsiing anfört. SHSTF framhåller ocksåviklen av att kompletterande ulbildning anordnas för dem som skall handhaföretagshälsovården. Stockholmsläns landsiing delar utredningens uppfattning atl företagsläkarna inte skallfungera som husläkare men underslryker alt formerna för samverkanmellan företagshälsovården och husläkaren måste beakias och ulvecklas bl. a.med hänsyn till den kunskap som företagsläkarna kan lå om sina personalpatienter. betonar all företagshälsovårdens resurser ytterligaremäsle inriktas på förebyggande åtgärder, särskilda riskgrupper och behandlingav sjukdomar och skador som har samband med arbetet. Förbundel förordar eltinformationsutbyte för all erhålla samordningsvinster, men anser inte attföretagshälsovården bör inlemmas i den öppna primärvården. konstaterar all förelagshälsovård i likhet med privatläkarvård, skolhälsovårdoch förbandssjukvärd erbjuder likartade eller identiska tjänster som den s. k.primärvården och atl utredningen trots detla inte försöker inlemma värdgivarnainom dessa områden i husläkarsystemet. Enligt förbundel har företagsläkarna enviktig roll i elt framlida husläkarsyslem. anser atl män kan kanaliseras genomföretagshälsovården i första hand. Sällskapet anför som motiv härför bl. "1arbetsför ålder är det karakteristiskt atl de flesta människors värdbehovinskränker sig till ell organsystem i sänder. Beträffande de arbetsförassociala trygghet markeras denna dels av all de flesta har en frisk arbetsförpartner, dels av att arbetsplatsen och -kamraterna i allmänhet ger etl inteobetydligt mätt av trygghet. För mannen är olycksfall och alkoholsjukdom - entiondel av alla vuxna män! - de vanligaste orsakerna till vårdbehov. 9Riksdagen 1978/79. 1978/79:178 130 tordeföretagshälsovårdens organisation ha särskilt stora förutsättningar att tidigtspåra upp och, när det alls är möjligl, medverka lill åtgärder molalkoholsjukdomen. En ökad inriktning av företagshälsovården mol dessa psyko-socialaproblem kan bli av stor samhällelig betydelse: direkta och indirekta följder avalkoholsjukdomen lär vålla så myckel som en fjärdedel av samhälletssjukvårdsbehov. Lundsuniversitet () framför liknande synpunkter .somläkaresällskapet ovan. erinrar om att den yrkesverksamma delen avbefolkningen kommer att - förutom husläkaren - ha tillgäng tillföretagshälsovården som f. ö. förväntas bli utbyggd och ullalar all i ell lägemed brist på läkare så bör utbyggnaden av husläkarsyslemet gå före anställandetav flera läkare inom företagshälsovården. TCOkonstaterar att det lorde vara en klar missbedömning att anla alt denoffentliga sektorn skulle avstå från en uibyggnad av företagshälsovården förall friställa resurser lill allmänläkarvård. TCO är av den uppfattningen all ulbyggnadenav förelagsvård inom den offentliga sektorn gått alltför långsamt ochatt kraftlag måste lill för alt denna sektor av företagshälsovården skall nåen acceptabel nivå. Även vad gäller företagshälsovård riklad till medelsloraoch mindre företag föreligger ett stort utbyggnadsbehov. Företagshälsovårdenskall enligl TCO i försia hand vara inriktad på arbetsmiljörelaterad ohälsa ochbör alltså enligt TCO:s mening alltjämt ha prioritet och inle relateras till husläkarsystemet.Med hänsyn till alt dessa båda vårdsystem kommer alt rekrytera sin personalfrån i stort sett samma grupper, anser TCO att särskilda styrinsalser mäsietill uiöver de av Ulredningen föreslagna, med syfte atl generellt ökatillgången på allmänläkare, disrikissköterskor och företagssköierskor. Omdessa åtgärder ej kommer till anser TCO atl förutsättningarna för alt genomförahusläkarsystemet måste bedömas som dåliga. TCO finner del ocksåanmärkningsvärt alt utredningen baserat sina ställningstaganden på prognosersom med utredningens ord är kvalificerade gissningar, mycket osäkra eller ettmer än preliminärt anlagande. Utredningenanser all elt samrådsförfarande mellan skolhälsovården och primärvärden kommer atlbli nödvändig för att familjeläkaren skall ha möjlighet au fö en helhetssyn päde barn och ungdomar som är hans patienter. Ett närmare samarbete skulleförenklas anser utredningen genom ett gemensaml huvudmannaskap för de bådaverksamheterna. Även om primärvården utformas som eu familjeläkarsystem kommerenligt ulredningen självfallet lakar- och sköterskeresurser alt behövas förvissa uppgifter 1978/79:178 131 inomskolhälsovården, men behovsbilden kan förändras vad gäller personalantal ochkanske också möjliggöra en större inriklning pä förebyggande verksamhet. Socialstyrelsendelar uiredningens uppfattning alt samarbetet skulle förenklas genom ett gemensamlhuvudmannaskap. Skolöverstyrelsenkänner slor tveksamhet inför att totalt inlemma skolhälsovården i familjeläkarsystemet.För skolhälsovården finns en väl uppbyggd skolsköterskeorganisation som svararför kontinuiteten i arbetet. I mänga kommuner finns en särskild skolläkarorganisationbåde för praktiskt arbete och administration, som utfallit väl.Skolöverstyrelsen anser alt en integrering i ett familjeläkarsystem skulleinnebära en splittring av resurser och fara för en sämre hälsoomsorg föreleverna och etl försvårande av lokall utvecklingsarbete t. ex. gällandehälsofostran. Systemet måste under alla omständigheter föregås av väl upplagd,genomförd och utvärderad försöksverksamhet. Organisaiionen för grundskola ochgymnasieskola måste därvid beaktas liksom skolhälsovårdens uppläggning ochresursbehov i skolformerna framhäller SÖ. Ålvsborgsläns landsting menar att skolhälsovårdens behov av läkarinsats säkerligen medstor fördel kan tillgodoses inom primärvärden. Endasi i undantagsfall lorde dendirekta skolhälsovården erfordra specialistens medverkan. Skolhälsovårdens slarkaknylning lill primärvården bör enligl sjukvårdsstyrelsens uppfattning innebäraall huvudmannaskapel för skolhälsovården pä sikt överförs till landstinget.Liknande synpunkter framförs även av . Kopparbergsläns landsiing pekar på all skolhälsovården är etl exempel på elt vårdområdedär det delade huvudmannaskapet negativt påverkar möjlighelerna lill stabilarelationer mellan patient och läkare. delarutredningens uppfattning atl behov föreligger av elt närmare samarbete skolhälsovård-primärvård.Enligt kommunens uppfattning bör detta kunna uppnås med hjälp av ett utvecklatsamrådsförfarande. Skolsköterskan bör även fortsättningsvis vara anställd avskolförvaltningen och ha sin förankring i skolan. Läkarservicen däremoi börskötas av läkare inom den öppna sjukvården, antingen allmänläkare ellerbarnläkare. SHSTFkonstaterar all skolhälsovården har haft och har otillräckliga resurser. SHSTFframhåller att ett intensifierat samarbele och utbyte av erfarenheter måste skeför att en samverkan mellan landstingens hälso- och sjukvård ochprimärkommunernas skolhälsovård skall erhållas.