prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Utvecklingen i fråga om dessamöjligheler hos dala-TV-sysiemel har emellertid ännu så länge inte kommiisärskilt långl. undersökersedan en tid tillbaka möjligheterna all praktiskt pröva data-TV i Sverige.Verkei har för avsikl all starta vissförsöksverksamhet. Denna skall bedrivas i samarbele med representanter frånnäringslivet och pressen. Styrelsen för teknisk utveckling har även projektkring data-TV. Telefaksimilanknyter också till överföring via telefonnätet, men informationsinnehålletexponeras inte på en TV-skärm, ulan på papper. Del finns också möjlighel atlförmedla informaiion via etern för sådan mottagning. Telefaksimilteknikenanvänds , inte minsl inom pressen. Telefoio är ell användningsområdeoch överföring av hela tidningssidor från huvudofficin lill filialtryckeri ellannal. Teknikenkan användas på samma säll som data-TV. Troligtvis blir det dock svårare altinom utnyttja den för hushållsbruk; kosinaden förmotiagningsapparatur och papper är nämligen fortfarande relativt hög. Avvad jag har anförl framgår alt de nya informationsbärarnas utvecklingoch etablering kan komma au medföra stora förändringar av Del II U:12 Skr 1978/79:103 252 informationsspridningensoch informationsmotiagandels villkor. De tekniska landvinningarna reserviktiga frågor: Vilka skall ges makten över de nya medierna? Hur kan de nyamediernas tillkomst främja de kullurpolitiska mål om bland annat vidgadyttrandefrihet som har fastställt. En fråga av mycket allvariigt slagär också vilka konsekvenser den nya tekniken har för pressen i allmänhet ochdagspressen i synnerhet. För alt sända radioprogrami rundradiosändning krävs enligt radiolagen (1966:755) medgivande frånregeringen. För tiden närmasi efter kommer sådani medgivande -som lämnats i form av avtal - all finnas för , och . Tillstånd lill lokalarundradiosändningar kan lämnas av kommittén (U 1978:11) om närradio och när-TV.Förde nu nämnda typerna av sändningar finns ell omfattande regelsystem i bl.a.författningar och avtal. Dessa regler avser t.ex. tillståndsgivningen,programverksamheten, reklamförbud och finansiering. För radio- och TV-sändningarsom- i motsats till de nu nämnda - inte avser radioprogram i rundradiosändningfinns ingen motsvarighet till den berörda specialregleringen. Del gällernu att faslställa vilka rällsliga regler som kan behövas för de nya medierna. Fräganom vilka regler av mera grundläggande nalur som skall gälla för de nyainformationsbärarna faller inom ramen för de uppdrag som har givits bl.a. trekommittéer som redan är i arbete. (Ju 1977:10) harsom huvuduppgift all skapa ett regelsystem som på samma sätt som 1949 årstryckfrihetsförordning släller upp hinder mol sädana ingrepp som är ägnade altförsämra förulsäuningarna för ett fritt meningsutbyte i samhällel. direkliv bör den nya grundlagsregleringen i princip omfatta allamedier som kan ha särskild betydelse för den fria åsiktsbildningen i samhället.När det gäller radio- och TV-området nämns särskilt bl.a. texl-TV. Utgångspunktenför massmediekonceniraiionsutredningens (Ju 1974:13) arbete är att del behövsregler som gör det möjligt att förhindra atl kommersiellt styrda oligopol ellermonopol uppkommer inom någon del av massmediebranschen. Bakgrunden lillkommitténs uppdrag är bl.a. den snabba tekniska utvecklingen inom vissasektorer av massmediebranschen. Upphovsrättsuiredningen(Ju 1976:02) har bl.a. lill uppgift atl göra en allmän översyn av denupphovsrättsliga lagstiftningen mot bakgrund av de nya former för utnyttjandeav upphovsrättsligt skyddade verk som den tekniska utvecklingen för med sig.Upphovsrättsuiredningen utför sitt uppdrag i samverkan med molsvarandeutredningar i , och . Denu nämnda kommittéernas uppdrag omfattar alltså även de nya informationsbärarnatext-TV och data-TV samt lelefaksimil. Frågan om dessa mediers utveckling ochderas roll i samhällslivet bör emellertid bli föremål för en samlad bedömningav en särskild parlamentarisk kommitté. Jag har tidigare i prop. 1977/78:91 omradions och televisionens fortsatta verksamhet m.m. framfört synpunkter iämnet. När det gäller de frågor som i första hand utreds av de nämndakommiltéema bör ulredningen samråda med dessa kommitiéer. Denya informationsbärarna befinner sig alla på försöksstadiet. Det är alltså ännuså länge oklart vilka utvecklingsmöjligheter de har. Närdet gäller frågan om detekniska och ekonomiska förutsättningarna atl nå ul med tekniken till en bredallmänhet är kunskapen ännu mer begränsad. Det är också möjligl att 253 Kommittéer: Del II U:12 likartademen hell nya informalionsbärare kan komma att utvecklas i en nära framlid. Omså blir fallel, bör kommittén i sina överväganden och förslag också behandladessa nya informationsbärare. Enförsia uppgift för kommittén blir au ingående siudera de nyainformationsbärarnas utvecklingsmöjligheter inom överskådlig framlid.Ulredningen bör fortlöpande hålla de tre förut nämnda kommittéerna underrättadeom sina bedömningar då del gäller de nya informationsbärarnasuivecklingsmöjligheier och framlida användningar, eftersom dessa bedömningarkan vara av betydelse för kommittéernas arbeie. Ensådan översyn bör också ha lill syfte au belysa de nya mediernas förtjänsteroch brister. I delta sammanhang bör kommittén också diskutera vilka rollertext-TV, data-TV och telefaksimil kan och bör få i ett större mediesammanhang.I detta arbete bör kommittén samråda med andra kommitiéer som verkar påmediefältet. Del råder sior enighet omall ell representativt demokratiskt syslem kräver ett intensivt utbyte av idéersamt kunskap om olika opinioner. En viktig förutsäuning härför är en mångfaldinom pressen. För att i görligasie mån uppnå deua mål har staten under detsenasle decenniet satsat allt större resurser på slöd till pressen, i förstahand dagspressen. Som redan haranförts kande nya medierna väntas få särskilt stor belydelse som förmedlare av nyheter ochkommersiella meddelanden. Det är därför troligt atl en introduktion av dessamedier påverkar pressens villkor. Kommittén bör därför siudera vilka effekieren sådan introduktion kan få på pressens, i synnerhet dagspressens, möjlighelall fylla sin samhällsfunktion. I delta sammanhang bör kommittén specielltpröva olika möjligheter för pressen all utnyttja de nya medierna och vilkaeffekter detta skulle få på pressens möjligheler au fylla nämnda funktion. SverigesRadio och har, som tidigare nämnts, redan börjat experimentera ochäven startat försökssändningar med texl-TV resp. data-TV. Del finns även andrasom kan vilja utnyttja de nya möjlighelerna. I fråga om lext-TV har såledesTidningarnas Telegrambyrå och () anmältiniresse. För TU:s del har samma iniresse anmälts för data-TV. Även olikakommersiella förelag och andra institutioner kan tänkas vara inlresserade avatt utnyttja möjligheterna till data-TV. Detsamma gäller i fråga omtelefaksimil. Kommitténbör diskutera frågorna om rälien och möjlighelema atl ulnyllja de nyainformationsbärarna och därvid lämna förslag lill hur eventuella restriktionerskall utformas. Därvid bör ulredningen försöka anpassa sina förslag så au destämmer överens med de huvudprinciper och lösningar somyttrandefrihetsutredningen kan komma fram till. Idetta arbetestårdet givetvis kommittén fritt att diskutera och föreslå olikaregler för olika medier. Myckel lalar för all en sådan, differentierad lösningväljes. Det kan därvid vara lämpligt att ge data-TV och telefaksimil ett brettoch generöst användningsområde medan utnyttjandemöjligheierna för lext-TVkanske bör bli snävare så att sändningar av text-TV kommeratt ingå som eu led idet kommande TV-bolagels verksamhet. En sådan lösning får ej hindra att andrainstitutioner, t.ex. Tidningarnas Telegrambyrå, kan ges rätt all ulnylljamöjlighelen alt sända texl-TV. Kommittén bör härvid beakta vad bl.a. radioutredningenhar anfört i denna fråga. Fören sädan lösning av lexl-TV-frågan talar inte bara text-TV-systemels begränsadekapacitet, utan även svårigheten atl finna adekvata finansieringsformer ochproblemen au i lagstiftningen skilja lexl-TV-sändningar från Del II U:12 Skr 1978/79:103 254 Deanförda problemen kan i något fall uppstå också för data-TV och lelefaksimil,men svårigheterna lorde bli väsentligt mindre. Man bör därför pröva möjlighelenatl ge en bredare krets tillfälle all använda dessa medier. Möjlighetemaalt finna lämpliga finansieringsformer är, som redan har antytts, olika förolika medier. För text-TV är del svårt all finna en form för avgiftsbeläggningsom är relaterad lill uinyltjandegraden. Däremoi finns möjligheten au ta ul en- t.ex. årlig - avgift frän dem som innehar en dekoderförsedd TV-apparat. Genomall telefonnätet utnyttjas i samband med data-TV och lelefaksimil finnspraktiska möjligheter all avgifisfinan-siera dessa medier efter graden avutnyttjande. Kommitténbör närmare siudera vilka finansieringsmöjligheter som finns för de olikamedierna och hur dessa möjligheter påverkar användning och regelsystem. Eusärskilt problem i detta sammanhang ulgör frågan om kommersiell reklam skall fäförekomma i de nya medierna. Även i den frägan bör kommittén beakta deprinciper och lösningar som yttrandefrihetsutredningen kan komma fram lill.Kommittén bör ocksä studera de olika medierna var för sig. Det kan också varalämpligt att för varje medium beakla olika användningsområden. Kommittén bördiskutera frågan huruvida reklam skall få förekomma i anslutning tillmeddelanden som riktar sig lill allmänheten. En komplikation i detla sammanhangulgör del faktum atl pressen i betydande ulsiräckning är beroende av reklaminiäklerför finansieringen av sin nuvarande verksamhet. 1 och för sig kan man tänkasig att medierna används internt inom affärslivet. I delta fall kan ju helabudskapet sägas uigöra reklam. Det bör dock närmare undersökas hur en sådanintern användning kan avgränsas från en användning som riklas lill allmänheten. Förradio och TV å ena sidan och pressen å den andra gäller olika regler förinnehållet i det som förmedlas. För pressen gäller deansvarsregler som tryckfrihetsförordningen släller upp om ansvarig utgivare mm.1 övrigi har pressen etablerat ett egel regelsystem och även ställt upp metoderför hur dessa regler skall lillämpas och vilka sanktioner som kan komma ifråga. För rundradiosändning av radio och television finns regler omprogramansvarighei i radioansvarighetslagen (1966:756) och i lagen (1978:480)om ansvarighet i försöksverksamhel med närradio. Frågan om utformningen av derättsliga reglerna om ansvar för innehållet i det som förmedlas ankommer iförsta hand på yttrandefrihetsutredningen. Men också den nya utredningen kanha skäl atl gä in på frågan. Somjag har berört finns regler om programverksamheten i bl.a. radiolagenoch avtalen mellan regeringen och programföretagen. har tilluppgift att genom efterhandsgranskning pröva om programföretagen följer deregler som gäller för programverksamheten. Detbör ankomma på den nya kommittén atl pröva i vilka sammanhang regler av detlaslag bör gälla för sändningar av text-TV, data-TV och lelefaksimil och ävenange hur dessa regler i så fall bör utformas. Utnyttjandetav de nya medierna medför vissa upphovsrätlsliga problem. När del gäller dessafrägor bör utredningen nära samråda med upphovsrätts-kommittén och beakla deställningstaganden som denna kommiilé kan ha kommii fram till. 255 Kommittéer: Del II U:13 Kommitténkan, som redan har antytts, i sitt arbeie komma i kontakt med frågor som berörandra kommittéers uppdrag. 1 sådana fall bör kommittén samråda med berördakommittéer. Jäg länker då föruiom på de förul nämnda kommittéerna påutredningen (Ju 1974:14) om reklam i videogram, videogramutredningen (U1977:05), uppslagsverkskommittén (U 1977:09), utredningen (B 1978:01) föröversyn av bestämmelserna om slalligl slöd lill dagspressen och kommittén (U1978:1 l)om närradio och när-TV. Samräd bör också kunna ske med den kommittésom på eu nordiskt plan behandlar frågan om nordiskt radiooch TV-samarbeie viasatellit. Utredningsarbetetbör bedrivas i nära anslutning lill den försöksverksamhet som har inletts avSveriges Radio och . Om kommittén finner del lämpligt och omutvecklingen moiiverar del bör kommiuén kunna redovisa sina förslag i elapper. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för alltillkalla en kommitté med högsl 5 ledamöier med uppdrag att uireda frågan omden nya informationsteknologin, attulse en av ledamöterna au vara ordförande, allbesluta om sakkunniga, experier, sekrelerare och annal bilräde åt kommittén. Vidarehemställerjag att regeringen föreskriver attkosinaderna skall belasta nionde huvudtitelns kommiltéanslag. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 13.Enhetligt huvudmannaskap för högskolan Departementschefen,statsrådet , anför. Genomhögskolereformen har begreppei högskola fält en vidare innebörd än tidigare.Enligt beslul med anledning av proposilionen om reformering avhögskoleutbildningen (prop. 1975:9, UbU 1975:17, rskr 1975:179) innefattas ibegreppet grundläggande högskoleutbildning ett fält av utbildningar som från destuderandes och arbetsmarknadens synpunkt är jämförbara eller utgör alternativtill varandra. a. har därigenom ell fiertal utbildningar lillhörandekommunal utbildningsorganisation förts till högskolan. Härigenom harhögskoleutbildningen också kommii atl omfatta vissa utbildningar - t. ex.sjuksköterskeulbildningen - som f n. formelll bygger enbarl på . Inomhögskolan bedrivs således utbildning med dels statligt dels kommunalthuvudmannaskap. Såväl landstingskommuner som kommuner kan bedrivahögskoleutbildning. I propositionen (l976/77:59)om utbildning Del II U:13 Skr 1978/79:103 256 ochforskning inom högskolan m. m. framhöll jag alt del finns skäl för ettenhetligt huvudmannaskap för högskoleutbildningen. redovisade jagomständigheter som talade mol alt frågan om ett enhetligt huvudmannaskapomgående utreddes. Frågan måsie ses i ett vidare perspektiv än enbarthögskolans. Härtill kom atl övergripande frägor om det kommunala ochlandslingskommunala verksamhetsområdets utveckling behandlades av fyra olikautredningar, nämligen utredningen (Fi 1971:08)om kommunernas ekonomi,utredningen (C 1970:29) om den kommunala demokraiin, ulredningen (U 1972:06) omskolan, staten och kommunerna och utredningen (U 1976:10)om den gymnasialaulbildningen. Jag var därför inte då beredd all förorda en utredning ihuvudmannaskapsfrågan men framhöll att det borde vara möjligl au pröva fråganom ett enhetligt huvudmannaskap för utbildningslinjer som förekommer med bdeslallig och huvudman, nämligen fritidspedagog- ochsjukgymnastlinjerna. Enligtriksdagens beslut med anledning av nämnda proposition bör regeringen följautvecklingen inom den i vad gäller verksamhet,resurssamband m. m. och därvid parallellt ta del av pågående utredningsarbetemed anknyining lill huvudmannaskapsfrågor. I anslutning därtill bör enligtriksdagen initiativ tas lill en förulsältningslös utredning av frågan om ellenhetligt huvudmannaskap för högskolan (UbU 1976/77:20, rskr 1976/77:246). Jaghar nu erfaril au det arbeie som pågår inom och med anledning av de utredningarjag har nämnl är i ett sådant skede all det bör vara möjligt att isärskild ordning se över huvudmannaskapet för högskolan. Jaganser därför alt en kommitté med uppgifi alt uireda denna fräga nu börtillkallas. Innan jag går in på kommitténs uppgifter vill jag först beröra denkommunala högskolans verksamhei och organisaiion m. m. Inomsektorn för utbildning för tekniska yrken omfattar den kommunala högskolandrifiieknikeriinjen om 40 poäng. Jag avser alt föreslå regeringen altför lägga fram ell förslag om reformerad utbildning av sjö- ochdriftpersonal. I samband med denna fråga bereds också frägan huruvidadriftteknikerlinjen med kommunalt huvudmannaskap skall upphöra och ersättas medannan utbildning, då med slalligl huvudmannaskap. Denkommunala delen av sektorn för utbildning för administrativa, ekonomiska ochsociala yrken har under /78 utgjorts av ADB-linjen ochungdomsledarlinjen om vardera 40 poäng samt internatföreståndariinjen om 60poäng. upphör enligt beslul (prop. 1977/78:100bil. 12, UbU 1977/78:22, rskr 1977/ 78:338) intagningen tillinternatföreståndariinjen. Denna linje och ekonomiföreståndariinjen ersätts aven ny linje, nämligen linjen för kosl och näringsekonomi om 100 poäng medstatligt huvudmannaskap. Ungdomsledariinjen kommer enligi beslut i anledning av1978 ärs budgetproposition alt upphöra inom den underbudgetårel 1979/80. Molsvarande utbildning kommer i stället au anordnasinomfo!khögskolan(jfrprop. 1977/78:100 bil. 587, UbU 1977/78:15,rskr1977/78:180). Inomsektorn för utbildning för undervisningsyrken finns den kommunalafritidspedagoglinjen om 80 poäng vilken har huvudman på elva Orter. Påsamtliga dessa orter ulom tre ordnas linjen med statligthuvudmannaskap. 1976/77:76 uttalade slalsrådel Mogård alt fritids- 257 Kommittéer: Del II U:13 pedagoglinjenpå endasl borde anordnas inom den statliga högskolan i anslutninglill övrig lärarutbildning och förordade en successiv avveckling av denkommunala fritidspédagogutbildnihgen. uttalade vid sin behandling avdenna fråga att det inte fanns anledning till dröjsmål med eu förstatligande (prop.1976/77:76, UbU 1976/77:29, rskr 1976/77:333). Universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ) har anmält sin avsikt all komma in med förslag rörandeavvecklingen av den kommunala fritidspedagogutbildningen. SlalsrådetMogård avser au lägga fram ett förslag om att den nyamusiklärariinjen på grund av vissa särskilda skäl skall ha landslingskommunalthuvudmannaskap i . Samma utbildning kommer ati finnas med statligthuvudmannaskap i , , /, och . Inomsektorn för utbildning för kultur- och informationsyrken finns inte kommunalhögskoleutbildning. Deldelade huvudmannaskapet för högskolan återfinns främst inom sektorn förutbildning för vårdyrken. består inom sektorn för vårdutbildning avutbildningslinjerna för utbildning till arbetsterapeut, hörselvårdsassistent,laboratorieassistent, medicinsk assistent, oftalmologassisieni,operaiionsassislent, sjukgymnast, tjänsteman för social service, tandhygienistoch sjuksköterska. Dessutom finns vissa påbyggnadslinjer. Sjukgymnastutbildningfinns även med statligt huvudmannaskap i Siockholm och /. 1 direklivenlill utredningen (U 1977:06) om vissa vårdutbildningar inom högskolan (Vård-77) framhålls att denna uiredning bör pröva frågan om huvudmannaskapet försjukgymnastutbildningen. Enligt vad jag erfarit föreslår inte Vård -77 någonförändring av huvudmannaskapet för befintlig sjukgymnastutbildning. Vård -77förutsätter alt denna fråga i stället behandlas av den nu akluella kommiuén. Dekommunala vårdutbildningarna bedrivs av ett flertal landstingskommuner (inkl.Göteborgs- och ) saml av några primärkommuner.Utbildningarna planeras parallellt med den kommunala vården. a. ulgörtillgången på praklikplatser inom vårdorganisationen en fömtsättning för atlulbildningen skall kunna bedrivas. Antalet antagningsplatser på dekommunala vårdlinjerna inom högskolan är ca 10 000. Kommunalhögskoleutbildning kan även anordnas på lokala och individuella linjer och somenstaka kurser efter medgivande av resp. regionslyrelse. Ettav mälen för högskolereformen är atl skapa en högskoleorganisation som medgeren samordnad och enhellig planering. Den kommunala delen av högskolan hardärför i fråga om lednings- och planeringsorgan givits en uppbyggnad som iväsentliga delar överensstämmer med den statliga högskolan. Det övergripandeplaneringsansvaret åvilar UHÄ. är dock ()som lämnar UHÄ underiag för förslag till anslagsframställning.Styrelsefunktionen utövas av kommuns skolstyrelse resp. landstingskommunsutbildningsnämnd. Vidare finns linjenämnder även inom den . Förutomatl den står under ett annat huvudmannaskap skiljer den sigväsentligt från den statliga i fråga om tjänsteorganisation, resurstilldelningssysiem och organisaiion på Del II U:13 Skr 1978/79:103 258 institutionsnivå.Vad gäller dessa delar har den i huvudsak behållit deförhällanden som gällde lidigare, dvs. när utbildningarna uigjorde en del avgymnasieskolan eller var sjuksköierskeskolor. Det finns således kommunalhögskoleutbildning av två slag, sådan som är samordnad med gymnasieskolan ochsådan som är frislående. Del senare slagel utgörs av sjuksköterskeutbUdning. Tjänsteorganisationeninom den del som är samordnad med gymnasieskolan, t. ex.laboratorieassistentuibildningen och sjukgymnastutbildningen, är integrerad medgymnasieskolans. Lärarna inom högskoleutbildningen är således anslällda igymnasieskolan och för dem gäller samma bestämmelser som för övrigagymnasielärare i fråga om ijänstgöringsskyldighei m.m. Inom en och samma tjänstkan förekomma tjänstgöring i både gymnasieskolan och den kommunala högskolan.Lärartjänsterna är statligt reglerade och statsbidrag ulgär lilllönerna för de tjänster som inrättas inom de ramar som fastställs av staten.Inom sjuksköterskeutbildningen regleras däremot tjänsterna kommunall ochstatsbidrag ulgår i form av ett schablonbidrag utan koppling till tjänsterna. 1direkliven lill lärartjänslutredningen (U 1977:04) framhöll jag bl.a. atl dennaskall se över den kommunala högskolans tjänsteorganisation och belysa dekonsekvenser som uppkommer om en särskild ny tjänsteorganisation för skapas. skall också klarlägga om ensärskild tjänsteorganisation gär alt förena med önskemålel om att lärare i även skall kunna tjänstgöra i den statliga högskolanoch/eller gymnasieskolan eller omvänt. Vad sedan gällerresurstilldelning svararde kommunala huvudmännen för all drift av den kommunalahögskolan. För elever från andra kommuner kan interkommunal ersältning utgå.För vissa kostnader utgår statsbidrag. Bidrag utgår somjag har nämnt tilllärariöner samt i övrigt till praktikkostnader, skolledartjänster,linjenämnder, utmstning, byggen m. m. Kostnader för bidrag till lärariöner,praktikkostnader och skolledartjänster bestrids från ett särskilt anslag Bidragtill högskoleutbildning medan bidrag till utmstning och byggen anvisasintegrerat med motsvarande bidrag lill skolväsendel. Även om huvudmännen hellsvarar för driften av den är således det ekonomiska ansvareti realiteten delat mellan staten och kommunerna. Även institutionellt ärden del av den som lidigare uigjorde gymnasieskolaintegrerad med gymnasieskolan. Högskoleutbildningen och gymnasieutbildningenbedrivs således - med något undantag - vid gemensamma skolenheter.Sjuksköterskeutbildningen är föriagd lill särskild skolenhet eller tillskolenhet med gymnasieskolan under förutsättning atl denna omfattar tvåårigvårdlinje. Sjuksköterskeutbildning förekommer också med enskild huvudman. har således ett nära samband med flera andra kommunalaansvarsområden, främst skolväsende och hälso- och sjukvård. Som framgåu av minredogörelse medför detta samband och det mellan Slalen och kommunerna deladeansvaret förde ekonomiska åtagandena au i varje fall den högskoleutbildning somnu har landstingskommunal huvudman mäste planeras och drivas utifrän delvisandra förutsättningar än den statliga högskoleutbildningen. Jaggår nu över till att ange kommitténs arbetsuppgifter. Kommitténshuvuduppgift bör vara att med utgångspunkt i en analys av de 259 Kommittéer: Del II U:13 problemområdensom är av belydelse för ett ställningstagande lägga fram förslag om hurhuvudmannaskapsfrågan bör . Med huvudmannaskapsfrågan avser jag fråganom komtViunala och landstingskommunala utbildningar bör föras över tillstatligt huvudmannaskap. Av grundläggande belydelse är därvid hurhuvudmannaskapsförhällandena påverkar möjligheterna atl på kon och lång siklvidareutveckla och förbättra högskoleutbildningen enligt grunderna förhögskolereformen. Även forskningens betingelser bör beaktas inte minst medhänsyn lill kravel på forskningsanknyining av all grundläggandehögskoleutbildning. En annan viktig fråga är hur huvudmannaskapet beträffandehögskoleutbildningen påverkar fullgörandet av andra samhällsuppgifter som påolika säu berörs av den kommunala högskoleutbildningen, t.ex. skolundervisningoch hälso- och sjukvård.