prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Ellalternativ för atl lill väsentlig del komma förbi svårigheter som jag här harnämnl kan vara all införa en sjuklöneperiod i sjukersäiiningssysiemet. Som jaghar nämnl lidigare är ungefär en iredjedel av de anslällda, huvudsakligenijänslemän, berälligade lill avialsreglerad sjuklön. Jagvill härvid erinra om all sjukpenningreform hade föreslagils av ensärskilt tillkallad sjukpenningutredning, som i enlighet med sina direkliv ävenbehandlade frågan om allmän sjuklön för anslällda (SOU 1972:60). Ulredningenväntade sig all kollekiivavialad sjuklön, förenad med arbelsgivarinlräde isjukförsäkringens ersäuning, kunde fö vidgad användning, men var inte bereddall föreslå lagfäsl sådan sjuklön. Som ett alternativ för ytteriigarebearbetnitig lade ulredningen däremot fram ell förslag om obligalorisk sjuklönför av varje sjukperiod utan kompensation frånförsäkringskassan till arbetsgivaren. En sådan ordning skulle enligtulredningen innebära väsentliga administrativa lättnader förförsäkringskassorna, vars insaiser kunde koncentreras på de viktigare långasjukfallen. Utredningensförslag biträddes emellertid inte av dess experter från arbeismarknadsparternaoch fick senare ett blandat mottagande vid remissbehandlingen. Frånarbeisiagarhåll gjordes bl.a. gällande att ett sjuklönesysiem skulle innebäraökal beroende och minskad trygghet på arbetsmarknaden, särskilt för anställdamed hög sjukfrånvaro. Bland remissinsianser som förordade fortsatt utredning avsjuklönefrågan fanns , ochförsäkringsinspektionen. 1 proposilionen om sjukpenningreformen anfördedåvarande departementschefen också att det behövdes ytteriigare utredning innanett sjuklönesysiem skulle kunna övervägas (prop. 1973:46 s. 108). Frågan logsdärför inte upp till behandling i del sammanhanget. Såvitigäller de invändningar som riktades mol tanken på sjuklön när frågan lidigarevar akluell vill jag betona att arbetstagarnas trygghet därefter har stärktsväseniligi, bl.a. genom tillkomsten av lagen (1974:12) om anställningsskydd,lagen (1974:13) om vissa anslällningsfrämjande ålgärder, som t.ex. gäller äldreoch handikappade, samt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Jagvill också erinra om atl våra nordiska grannländer numera har lagstadgad elleravtalsreglerad sjuklön från arbetsgivaren. 1 har man i lag sedan den 1april 1973 en sjuklöneperiod av från försia frånvarodagen, ocherfarenhelerna av sysiemel uppges vara goda. 1 genomförs den Ijuli 1978en lagsiadgad sjuklöneperiod av tills vidare . I gällersjukförsäkringen med en veckas karenstid, som fylls ut genom avtalsregleradsjuklön från arbetsgivaren. I gäller en lagstadgadskyldighet för arbetsgivare alt utge sjuklön . 119 Kommittéer: Del II S:6 Ettsjuklönesysiem som täcker de kortare sjukfallen kan beräknas leda lill enavlastning för försäkringsadministrationen. Den administrativa belastningen påarbetsgivama till följd av ett sjuklönesystem skulle sannolikt bli begränsad,eftersom sjuklönereglerna torde kunna ansluta till dala och rutiner som finnsinom den ordinarie löneadminisiraiionen. För arbetstagarna skulle ettsjuklönesystem kunna medföra förenklingar. En annan vinst är all del skulle gemöjlighel lill eti rikligare och enklare skatteavdrag från sjukersättningen. Jagförordar atl en pariamentarisk kommitté nu tillsätts för all göra en översyn avsjukpenningförsäkringen i syfte att mildra de ogynnsamma effekter av nuvaranderegler som jag har beskrivit i del föregående. Arbelsmarknadsparternasmedverkan i kommiuén blir därvid särskilt vikiig. Kommitténhar att överväga lämpliga metoder för att lösa här avsedda frågor. Mot bakgrundav vad jag lidigare harsagi bör kommiiién därvid som ell alternativ för lösningav frågorna pröva föruisätiningarna alt införa en period under vilkenarbetsgivaren skall svara för sjukersättningen, sjuklön, i stället förnuvarande ersättningsregler. Kommiiléuppdragei inrymmer också processuella ochadministrativa frågor samt frågorom avgiftsuttag. I den mån arbetsgivarna genomen skyldighet att beiala sjuklön övertar förpliktelser som vilar på sjukförsäkringenmåste detta givetvis beaktas när det gäller atl fastställa avgiften tillförsäkringen. Kommitténbör bl.a. siudera sjuklönesyslemen i övriga nordiska länder och i Västtyskland.Eu förslag om sjuklön måsie omfalia de lagbestämmelser som bör gälla förersäUningen, däribland de regler som behövs för att tillförsäkra de anslälldaräll lill ledighet och ekonomisk ersättning vid sjukdom under den lid somskulle omfaiias av sjuklönesysiemet. Kommittén bör uppmärksamma att ettsjuklönesystem inte leder till ökade svårigheter för personer med relalivi högsjuklighei eller med arbetshandikapp att få arbete. Kommitténbör överväga vilka följdändringar förslagen bör leda till för egenföretagaressjukpenningförsäkring. Här uppkommer särskilda frågor beiräffande försäkrademed s.k. blandad inkomsi, dvs. inkomst av både anställning och annatförvärvsarbete, saml om framlida karensregler och sjukförsäkringsavgifter föregenföretagare. Kommittén bör särskilt undersöka om de olikasjukförsäkringsaliernaiiven för egenförelagare kan ersättas med enhetligaregler för hela denna grupp. Även hemmamakeförsäkringen och den frivilligasjukpenningförsäkringen för hemmamakar och studerande bör ses över avkommittén. Vadgäller egenföretagare bör kommittén vidare undersöka tillämpningen ochverkningarna av nuvarande regler för sjukpenninggrundande inkomsi.Egenförelagarnas sjukpenning har förmenats ge bristande kompensation förinkomstförlust i vissa fall. vilja föreslå ändringar påförmånssidan, måsie också konsekvensema på avgiftssidan beakias. Försäkradssjukpenninggmndande inkomst har i vårt sociala trygghets system betydelse ävenuianför sjukpenningförsäkringen. Inkomsten läggs nämligen på olika säu tillgrund för t.ex. föräldrapenning, sjukpenning och livränta vid arbetsskada,delpension, ersättning åt lillfällig smittbärare och dagpenning tillvärnpliklig vid repeiiiionsulbildning. Sjukpenningen är vidare samordnad meddessa och andra förmåner och även med ersäiiningar från arbetsmarknadensavtalsförsäkringar och med skadestånd. Det bör därför också ingå i kommitténsuppgifter alt lämna förslag lill behövliga Del II S:7 Skr 1978/79:103 120 följdändringari fråga om sådana närliggande ersättningar. Beiräffande förmåner uianförsocialförsäkringen lorde det i allmänhet vara tillräckligt om kommittén gör enmera översiktlig redovisning och pekar på akluella samordningsfrågor. Kommitténbör bedriva sill arbele skyndsamt och med sikle på au kunna redovisa eti samlatuiredningsförslag. Jag vill erinra om au det f n. pågår en uiredning (S1977:10) om ADB inom den allmänna försäkringen m.m. Som jag har nämnl lidigaregör vidare vissa undersökningar om den allmännasjukfrånvaron. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemsläller jag all regeringen bemyndigarchefen för autillkalla en kommitté med högsl lio ledamöier för all göra en översyn avsjukpenningförsäkringen, atlutse en av ledamötema att vara ordförande, atlbeslula om sakkunniga, experier, sekrelerare och annal biträde lill kommittén. Vidarehemställerjag all regeringen föreskriver altkostnaderna för kommitténs verksamhet skall belalas från femte huvudtitelnskommiltéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. Departementschefen,statsrådet anför. 1propositionen (prop. 1977/78:105) om åtgärder mot narkotikamissbruk harregeringen lagil upp frågan om en utveckling av formerna för familjevård avmissbrukare. Lämpliga lösningar för en sådan utveckling bör enligtpropositionen sökas i en försöksverksamhel, som leds av en ceniralprojektgrupp. Vissa medel har också anvisats över statsbudgeten förförsöksverksamhel med vård i familj av missbrukare. Socialulskoltei har i sittav godkända betänkande (SoU 1977/78:36, rskr 1977/78:363) ime någoiatt erinra mol vad som framförts i proposilionen om en utveckling avfamiljevården. Tillgrund för regeringens proposition har legal förslag från lednings-gmppen förnarkolikafrågor. I sin redovisning (Ds S 1978:2) Ålgärder mol narkotikamissbrukhar ledningsgruppen betonat att del finns ell siort behov av alternativ tillinstitutionsvård och all familjevården kan vara en vikiig resurs. Vårdformenbehöver emellertid utvecklas och förstärkas. Ledningsgruppen hardärförföreslagit att en särskild projektgrupp lillsälis med uppgift alt närmareutreda familjevården (vård i enskilt hem). För all fö ell bälire underlag förarbetet och stimulera utvecklingen bör vidare enligt lednings-gmppens meninggenomföras vissa regionala försöksprojekt med familjevård för i försia handmissbrukare . Socialutredningenhar i sill slutbetänkande (SOU 1977:40) Socialtjänst 121 Kommittéer: Del II S:7 m.m.behandlat frågan om vård i familjehem. Enligt utredningen är sådan vård atlföredra då den enskilde behöver vård utanför del egna hemmet. Framför alltgäller della för barn och unga. Vård i familjehem bör dock enligt Ulredningeninte vara förbehållen de underåriga. Socialulredningens förslag bereds f n.inom regeringskansliel. Fleraolika myndigheter och organisaiioner arbetar f n. med utveckling av vården ienskilt hem. Inom studeras barn- och ungdomsvården i del s.k.BUF-projektei (mål (xh metoder för barn och ungdom i familjevård).Socialstyrelsen ansvarar också för arbelsgruppen för översyn av familjevårdinom den psykialriska vården. Svenska kommunförbundei har arbetsgrupper sombl.a. studerar ersättningarna till familjehem och skall söka få till ståndrekommendalioner för ersättningar lill hem såväl för barn och ungdom som förvuxna. arbetar fortlöpande på atl utöka möjlighelernalill vård i enskili hem för kriminalvårdens klienier. Därutöver pågårforsknings-och utvecklingsarbete bl.a. inom kommuner och ideellaorganisaiioner. Arbetelmed en utveckling av familjevård avsedd för vuxna missbrukare bör enligt minmening nu påbörjas. Jag förordar alt en särskild utredare tillkallas meduppgift all leda och samordna verksamheien. Utredarenbör i samarbete med lokala och regionala myndigheter och organisationerinitiera viss försöksverksamhel för all sålunda pröva olika former förrekrytering av familjehem samt för utbildning, handledning och annal slöd lillfamiljehemmen och de personer som får vård i enskilt hem. Del ankommer påutredaren alt föreslå regeringen hur de för olika angivna försöksprojektanvisade medlen skall disponeras. Härvid bör beakias alt ifrågavarande medelinte bör utgå för försöksprojekten efter uigången av . Utredarenbör vidare ge en beskrivning av vård i enskilt hem och undersökaförutsättningarna alt lösa problemen med ansvars- och försäkringsfrågor m.m.Då det ofta är väsentligt all missbrukare kan ges arbetsträning i samband medvistelsen i familjehem borde särskilda problem delta kan medföra uppmärksammas. Underarbetets gång bör utredaren också ha ingående konlakler med berördamyndigheler, organisationer och inslilulioner. Olika intresseorganisationer,såväl fackliga organisationer som ideella föreningar, bör under utredningen fålillfälle atl framlägga synpunkter. Vidare bör utredaren hålla kontakt medandra projekt och olika utredningar, t.ex. omsorgskommitién (S 1977:12), somkommer i beröring med familjevårdens område och anpassa sill arbete efter deerfarenheter som därvid framkommer. Medhänvisning till vad jag nu anfört hemställer jag all regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en särskild utredare för alt initiera, samordna och utvärdera vissförsöksverksamhel saml att med utgångspunkt häri utreda vissa frågor rörandevård i familjehem av missbrukare, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekrelerare och annal bilräde ål utredaren. Vidarehemsläller jag all regeringen föreskriver all kosinaderna för utredningsarbetet- försöksprojekten undaniagna - skall belalas från femle huvudtitelnskommitléanslag. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. DelIlS:8 Skr 1978/79:103 122 8.Försöksverksamhet rörande samarbete inom läkemedelsområdet med vissautvecklingsländer Frågorsom rör utvecklingsländernas läkemedelsförsörjning har på senare åruppmärksammals inom bl.a. världshälsovårdsorganisalionen (WHO). Långtgåendeförslag lill ålgärder i syfte all förbättra den rådande situationen harantagits av väridshälsovårdsförsamling (Bil. Möjlighelernaatl från svensk sida lillmötsgå de önskemål som kommer lill uttryck i dessaförslag får anses vara goda. Enarbetsgrupp inom med representanter för ,, beredningen för internationellt utbildningssamarbete ochläkemedelsindusiriföreningen har utarbetat en promemoria i vilken förutsättningamaför ell samarbele inom läkemedelsområdet - avseende såväl myndigheler sominduslri - med inlresserade uivecklingsländer diskuleras (Bil. Iavvaklan på ett slulligl ställningstagande lill frågan hur ell sådant samarbetebör utformas föreslårjag att verksamheien och på försökorganiseras i huvudsaklig överensstämmelse med vad som anges i nämndapromemoria. Försöksverksamhelenbör planeras, samordnas och successivt utvärderas av en särskilt tillkalladberedning. På grundval av vunna erfarenheler bör denna beredning även lämnaförslag beträffande ulformningen av en eventuell framlida reguljär verksamhei. Beredningenbör samråda med bl.a. läkemedelsindusiridelegationen,konsultexportutredningenoch beredningen för inlernalionellt utbildningssamarbete. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemsläller jag atl regeringen bemyndigarmig alltillkalla en beredning om högst åtta ledamöter med uppdrag alt planera,samordna och successivt utvärdera en försöksverksamhel rörande samarbele inomläkemedelsområdet med vissa utvecklingsländer samt lämna förslag beiräffandeutformningen av en eventuell framlida reguljär verksamhei inom detta område, attulse en av ledamöterna au vara ordförande, altbeslula om sakkunniga, experter, sekrelerare och annat bilräde ål beredningen. Vidarehemsläller jag all regeringen föreskriver atl kostnaderna för beredningens egenverksamhei skall belasta femte huvudtitelns kommitté-anslag, om ej annalföreskrivs. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hennes hemslällan. 123 Kommittéer: Del II S:8 BilagaI Action programme on essential drugs TheThirty-firsi Worid Health Assembly, Recallingresolutions WHA28.66 and EB6I.R17; Havingconsidered the progress report by the Direclor-GeneraP on Drug Policies andManagement; Realizingthat large segments ofthe worid's populalion do not have access lo ihe moslessential drugs and vaccines ihat are indispensable to ensure effective healthcare; Recognizingthe importance of an adequaie supply of esseniial drugs and vaccines lo meetthe real health needs ofthe people, ihrough the implementalion of nalional programmesof health care; Deeplyconcerned by the high proportion of health budgets spent on pharmaceuiicals bygovernments, particulariy of developing countries, thereby limiting theremaining funds available for ihe provision of adequale health care to thewhole populalion; Slressingihe need to provide esseniial drugs of adequale quality, in sufficient quaniityand at reasonable costs to meet ihe healih needs of ihese countries; Consideringthat local production of esseniial drugs and vaccines is a legitimaleaspiration which developing countries have expressed on many occasions, andIhal considerable progress has been achieved in some countries; Consideringthal the esiablishmenl of a pharmaceulical industry in countries where it doesnot exisl requires iransfer of appropriaie technology and invesiment and thatmosl developing countries cannol afford this without international cooperation; Recognizingthe importance of objective information aboul pharmaceuiicals and the risk ofunconlrolled promotional aciivity by manufaciurers, particulariy in developingcountries; Convincedthat collective purchasesof large quaniilies of pharmaceuiicals wouldsubstaniially reduce their costs; Convincedthat urgent international action is required to alleviate this situationihrough the esiablishment of an action programme of technical cooperation onesseniial drugs aimed al slrenglhening the national capabililies of developingcountries in the field of seleciion and proper use of esseniial drugs to meettheir real needs, and in local production and quality conirol, whereverfeasible, of such drugs; Highlyappreciating the steps already taken by the Direcior-General lo make availableessential drugs and vaccines necessary for the extension ofthe health carecoverage of the populalion; 1.Endorses resolution EB61.R17. URGESMember States, particulariy developing countries to: (1) esiablishadequale drug procuremenl, siorage and distribution systems in order lo makeavailable dmgs of adequaie qualily, at reasonable prices, to the populalion; (2) esiablishnational drug lists or formularies by international nonproprie-lary names(generic names) including essential drugs selected on ihe basis of ' Document A31/I2. DelII S:8 Skr 1978/79:103 124 thehealth needs ofthe countries and taking into account the criieria ofthe Drugs ( Technical Report SeriesNo. (3) enaci legislation as appropriate covering drugregislralion, use or prescription by generic names, control of drug information,including therapeutic indications and mention of side-effects, price regulationand definition ofthe type of drugs authorized for use or prescription bydifferent levels of health workers; (4) collaboraie in the exchange of information on drugpolicies and management through bilateral or multilateral programmes and WHO. 3.REQUESTS the Director-General: (1) to continue to idenlify the drugs and vaccines which, in the lighl ofscienlific knowledge, are indispensable for primary health care and conirol ofdisea.ses prevaleni in the vasl majority of the populalion, and lo updateperiodically this aspeci of ihe report of ; (2) to cooperaie with Member Slates in formulaling drug policies andmanagement programmes ihat are relevant to ihe healih needs of popula-tions,aimed al ensuring access ofthe whole populalion to esseniial drugs at a costthe counlry can afford; (3) lo improve existing WHO supply services for drugs, including vaccines,and equipmenl ihrough doser collaboralion with , and to ensureihai developing counlries lake full advanlage of such services; (4) loensure collaboralion wiih UNDP, the and regional Development Banks and Funds, with a view to ensuring thal technical experiise and financing are made available to interesled counlries lo esiablish local production, wherever feasible, corre- sponding to their health needs, it being underslood thal financing should be independenl ofthe source of technolgy; (5) to develop further ihe dialogue wilh pharmaceulical Industries inorder loassure their collaboralion in meeting the healih needs of largeunderserved segmenls of the world's populalion; (6) 10 sludy how prices of pharmaceulical products are delermined andpossible sirategies for reducing such prices including the development of acode of markering practices, with special emphasis on pharmaceulical productsesseniial for the populations of developing counlries; (7) 10 take appropriate steps to cooperaie wilh Member Slales indeveloping quality conirol systems for drugs, either imporled or locallyproduced, and lo esiablish regional qualily control neiworks; (8) to exchange of information among MemberSlates on drug policies and management and on technical aspecis ofpharmaceuiial products; (9) to submit to ihe sixiy-ihird session of theExecutive Board a comprehensive action programme as ouilined above aiming aifosiering lechnical cooperation among developing countries and lo stimulatebilaieral and multilateral cooperation in this programme; (10)to invite governments directly interesled in theimplementalion of ihis action programme in their own countries, governmentswilling to provide support, relevant Uniled Nations agencies and olherappropriate cooperaling parties to participate; 125 Kommittéer: Del II S:8 (11)10submit a report on the progress achieved in the implementalion of this aclionprogramme lo subsequent sessions of HealthAssembly. Twelfthplenary meeting, 23 1978 Samarbeteinom läkemedelsområdet med vissa utvecklingsländer () har visal eu allt siörre iniresse för läkemedelsfrågorna.Delta har bl.a. kommii lill ullryck i en resolution års väridshälsoförsamling(WHA), där såväl WHO som de enskilda medlemsländerna uppmanas atl vidla en radkonkrela ålgärder som rör läkemedelsförsörjningen (koniroll, information,forskning m.m.). Molbakgrund av bl.a. denna resolution anlog WHO;s styrelse vid sitt sammanirädeijanuari 1978 ett förslag lill u-landsinrikial handlingsprogram. Detla omfattarsju punkler på temat basläkemedel och skall föreläggas WHA detta år. (Programmet har direkt anknyining till ett WHO-projekt om basläkemedel iu-länder som berörs längre fram i texten.) Isammanfaltning har programmet följande innehåll. WHOskall medverka vid urvalet av läkemedel som bedöms vara av grundläggandebelydelse för befolkningsmajoriietens hälso- och sjukvårdsbehov och ävenmedverka lill alt dessa medel görs tillgängliga lill för rimligakoslnader. Teknisk .samverkan och lokal produktion i skalluppmuntras. Såväl bilateral som multilateral samverkan beträffande basläkemedelskall stimuleras. En dialog skall föras med läkemedelsindustrin för au försäkrasig om dess medverkan i sirävandena alt på förmånliga villkor tillfredsställau-ländernas behov av basläkemedel. Dessulom skall ell syslem förkvaliieiskoniroll av sådana läkemedel uivecklas. Ellför de flesta gemensami förhållande är den bristfälligt utbyggdahälso- och sjukvården. De knappa resurserna är oftast koncentrerade tillstörre tätorter och inriktade på traditionell västerländsk sjukhusvård.Landsbygdsbefolkningens vårdbehov är ofta eftersatt. Satsningen på förebyggandeålgärder, t.ex. undervisning i hygien, är ofta otillräcklig. 1 vissa länderhardock en utveckling skell i riktning mol en bred primärvård där maneftersträvar ändamålsenlighet med ett bälire utnyttjande av befintligaresurser, t.ex. personal med begränsad formell utbildning. Deresurser som trots alli finns tillgängliga på landsbygden inom såväl offentligsom privat (t.ex. av missionen bedriven) sjukvård är i många fallunderuinyltjade, vilkel främsi kan förmodas bero på brisiande kunskap men ävenpå patientavgifter, långa resvägar, misstro mol modern medicin saml lågvårdkvalitet. Vårdkvalitetenär bl.a. beroende av en effektiv läkemedelsförsörjning där de kanske svagastelänkarna ulgörs av distribution, lagerhållning och övrig hantering. Avavgörande belydelse är även möjlighelerna lill diagnoslisering Del II S:8 Skr 1978/79:103 126 ochinformation samt kunnande om läkemedlens egenskaper, effekter, dosering ochbiverkningar. Många läkemedel - inte minsl vacciner - fordrar särskildabelingelser - t.ex. kylförvaring - från tillverkning till användning. Särskilti de sisla leden av distributionskedjan kan detta vara svårt all åsiadkomma. Huvudpartenav läkemedlen importeras. Tenderköp till lägsia pris saml avsaknaden av eneffektiv läkemedelskoniroll medför risker för att importen kan komma attomfatta ineffektiva eller verkningslösa läkemedel vilkel i sig är allvariigtmen kan dessutom bidra lill all skapa misstro mot hälso- och sjukvårdssystemet.De prakliska svårigheterna all dra in redan distribuerade läkemedel av dennabeskaffenhei är betydande. Påväridsmarknaden finns sannolikt 5 ä 6.000 kemiskt olika läkemedel tillgängliga,varav drygl 800 är registrerade i . Världsmarknadens sannolikt 50 ä100.000 olika varumärken representeras i av ca 1.500. Svårigheterna förett u-land att göra ett rimligt urval med hänsyn till sina speciella krav äruppenbara. Av olika skäl - inte minst politiska och kulturella - är del ävensvårt alt organi.sera urval, kontroll och ev. inköp på internationell regionalbasis. Föralt underiäita för all orieniera sig i det väldiga utbudet har WHOutarbetat en förteckning över basläkemedel som är avsedd atl läcka huvudpartenav förekommande sjukdomsfall. Förteckningen omfattar knappt 200 läkemedel ochär avsedd all kompletteras eller anpassas efter lokala behov.