prop · G203110 · 1978-12-31 00:00:00 — För att tillgodose friluftslivets och andra angivnaintressen krävs emellertid en anpassning och ett hänsynstagande när del gällerolika åtgärder i skogsbruket. Liksom bör de restriktioner som kaninordnas i ett rationellt bedrivet skogsbruk regleras genom hänsynsregler iskogsvårdslagsiifiningen. Reglerna bör främst gälla sådana ålgärder somavverkning, beståndsvård och beståndsanläggning. En slutavverkning förändrar för på ettgenomgripande sätt landskapsbilden och vissa ekologiska förändringar sker.Djurens livsbetingelser påverkas och förutsättningarna för skogsmarkensutnyttjande för friluftsliv ändras. Beträffande planering och utförande avslutavverkning bör därför föreskrifter kunna meddelas i följande hänseenden. Vid slutavverkning bör kalhyggesytornas storlek begränsasoch ges en med hänsyn till terrängen lämplig form. Marker som är av litenbetydelse för virkesproduktionen på en fastighet bör regelmässigt undantas frånslutavverkning, om del är påkallat av hänsyn till viltvården eller landskapsvården.Som exempel kan nämnas bergbranter, hällmarker, bäckraviner, smärre våtmarkeroch mindre öar. Av samma skäl bör vid slutavverkning i lämplig utsträckningskogsbryn, trädridåer, grupper av träd och buskar och enstaka träd sparas.Detsamma bör gälla beträffande mark intill bebyggelse och större vägar och marksom i större utsträckning utnyttjas för friluftsliv. Vid all slutavverkning börtillses att framkomligheten på stigar och vägar som är allmänt utnytljude uvortsbefolkningen inte försämras. 1978/79:110 53 markberedning ochbeståndsvård bör föreskrifter kunnu meddelas som innebär atl dessu åtgärderutförs med hänsyn tagen till naturmiljön. Till förhindrande uv negutiv inverkanpå naturmiljön bör föreskrifier också kunna ges beträffande skogsbilvägurnussträckning. Föreskrifter i de hänseenden jag nu har berört lorde kunnaanvändas för att tillgodose ock.så vissa av kulturminnesvårdens intressen. Jagvill erinra om att fasta fomlämningar skyddas särskilt genom lagen (1942:350)om fornminnen. Vid utformningen av föreskrifierna bör samräd ske med berördamyndigheter. Jag föreslår följaktligen att det i skogsvårdslagcn lus inell bemyndigande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer attfå meddela föreskrifter om vilka hänsyn som skall tas till naturvårdens inlressenvid skogens skötsel. Sådana föreskrifter skall kunna meddelas i fråga om bl.a.hyggenas storlek och form, beståndsanläggning, kvariämnande av grupper av träd,enstaka träd och buskar saml i fråga om skogsbilvägars sträckning. Föreskrivnaåtgärder skall kunna förenas med ell rationellt skogsbruk. Därav följer att deinle får vara så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Jag delar utredningens uppfattning alt de med stöd avskogsvårdslagen meddelade föreskriftema inte generellt bör förenas medsanklionsbesläm-nielser. Del bör i siällei ankomma på skogsvårdssiyrelsen allpröva när del är befogat att i det enskilda fallet meddela särskiltföreläggande som vid försummelse kan medföra botes- eller vitesansvar. Jag villi del här sammanhanget underslryka all skyldigheten att anmäla slulavverkningkommer att få stor belydelse för skogsvårdsstyrelsernas möjligheter att ge rådoch upplysningar och, i förekommande fall, meddela förelägganden. Med de regler jag föreslår i skogsvårdslagsiifiningen bördenna lagstiftning normalt kunnu tillgodose de krav pä naturvårdshänsyn sombör ställas pä skogsbruket. Skogsvårdslagens hänsynsregler bör såledesbetraktas som minimikrav som skogsbmkel under alla omständigheter måste uppfyllaoch som normalt också kan förenas med ett rationellt skogsbruk. Naturvårdslagenfår följaktligen främst betydelse i de fall då skyddsiniresset kriiver andraeller strängare föreskrifter. För vissa inslag i skogsbruket, exempelvishyggesplöjning och våtmarksdikning, är naturvårdslagens föreskrifter om samrådaktuella. 1 övrigt kan behov av speciella föreskrifter föreligga inom områdensom är av särskilt värde för friluftslivet eller den velenskapliga naturvården.Exempel pä sådana områden är urskogar, vissa tätortsnära områden, skärgårdaroch vissa kust- och fjällområden. För inskränkningar som i det enskilda falletär mindre ingripande kan föreskrifter meddelas genom förordnande omnaturvärdsområde. När längre gående inskränkningar anses erforderliga, vilkainnebär atl pågående markanvändning avsevärt försvåras, får i ställetnaturreservat bildas. Prop.1978/79:110 54 Jag kun inte finnu att det som några remissinstanserhävdar finns något behov UV utt f.n. göra en skurp gränsdragning itillämpningshänseende mellun skogsvårdslagen och nuturvärdslagen. Vud beträffur förslag om altskogsvårdsstyrelsen skull ges möjlighel alt meddelu förbud i avvuktun pålänsstyrelsens stull-ningstugunden enligt naturvårdslagen vill jag hänvisu tillatt tidigare niimnd.i samrådsbestämmelser ger godu möjligheter till kontroll uvbl.a. Jag vill ocksä erinra om de möjligheter som tmns uttmeddela interimistiska beslut i de full del är aktuellt att bilda naturreservateller ull förkluru ett område som nulurvårdsområde. Jug unsluter mig hell till uppfattningutt det finns behov UV en bättre samordning och samstämmighet mellanskogsvårds-myndigheternus och de kommunala organens ställningstagunde i frågorsom rör skogsbruket. För att markera betydelsen häruv harjag för avsikt ullföreslå regeringen utt i verkställighetsbestämmelsernu till skogsvårdslu-gensregler om naturvårdshänsyn skall tas in en föreskrift uv innehåll attskogsvårdsstyrelsen skall samråda med kommunen i frågor av särskild vikt medhänsyn till de lokala förhållandena. De översiktliga fysiska planer somkommunema har upprättat bör kunna utgöra underlag förbedömningar uv för vilka områden sådani samråd bör ske. har inlett en inventering uv landelsvåtmarker. 1 avvaktan på utt dennu inventering har slutförts harjag för avsiktatt föreslå legeringen ull del införs en generell skyldighet att viaskogsvårdsstyrelsen anmiilu våtmurksdikning till för samrådenligt naturvårdslagen. Något behov av att f. n. ytterligare vidga dengenerella anmälningsskyldigheten anserjag inte föreligga. harsom redan nämnts befogenheter att föreskriva att inom visst område anmälan försumråd ulllid skall görus i fråga om särskilda slag uv urbetsföretag. Det finnsockså anledning utt återkomma till frågan om våtmarksdikning i samband med detidigare nämndu övervägandena av vattenlagsutredningens belänkande. Vid sidun uv den allmänna bestämmelsen om hänsyn tillnaturvärden finns i den nuvurande skogsvårdslagen särskilda regler försvårföryngrade skogur och skyddsskogar. Regeringen kan förordnu att särskildabestämmelser om avverkning och återväxtåtgärder skall gälla sådana skogur.Till de svårföryngrade skogarna räknas skogar i särskilt utsatta lägen, där detkan vara omöjligl eller mycket svårt att åstadkomma en återväxt om avverkningensker på ett olämpligt sätt. De svårföryngrade skogarna i norra utgörockså ett skydd mot att fjällgränsen flyttas ner. Skyddsskogarna är skogar sombehövs för att förhindra sand- eller jordflykt. De särskilda bestämmelsernainnebär alt tillstånd fordras för all avverkning utom förden som sker för husbehov. har dock möjlighet att ge vissaföreskrifter även för husbehovsavverkningen. När tillstånd ges till avverkningskall också föreskriva vilka återväxtåtgärder som skallvidtas och Prop.1978/79:110 55 inom vilken tid de skall vara fullgjorda. Vid sidan avsärbestämmelserna gäller skogsvårdslagens regler i övrigt. Beslut om att desärskilda bestämmelserna för skyddsskogar skall tillämpas har fattalsbeiräffafide skogen i vissa kustområden inom , , Malmöhusoch samt på Avanäset på i . Bestämmelserna försvårföryngrade skogar har gjorts tillämpliga på skogen inom iövrigi, på , inom en mindre del av kommun i , störredelen av och lappmarker samt mindre delar avJämtlands och . Ulredningen anser att särskilda regler för skyddsskogaroch svårföryngrade skogar skall finnas även i en ny skogsvårdslag.Tillämpningsområdet för dessa bestämmelser såsom detta bestämts genom fattadebeslut föreslås oförändrat med den vidgning som följer av atl skogsvårdslagengörs tillämplig på all skogsmark. Enligt utredningen bör samma särbestämmelser gälla förbåde skyddsskogar och svårföryngrade skogar. Förslaget innebär i den delen attskogsvårdsstyrelsen också vid prövning av tillstånd till avverkning avsvårföryngrad skog skall kunna beakta skyddet mot sand- eller jordflykt påangränsande marker. 1 övrigt föreslås den ändringen att tillstånd inte skallkrävus för och röjning medan däremoi all slutavverkning och avverkningför omläggning av skogsmarken skall vara underkastad tillståndstvång. i och Miljöförbundel anser atltillstånd också bör krävas för röjning och gallring. Enligt iGotlands län bör tillstånd krävas för gallring i medelålders och äldre skog.Naturvårdsverket anser att tillstånd bör prövas av skogsvårdssiyrelsen isamråd med . För egen del ansluter jag mig till utredningens förslag.Jag vill i anledning av vad remissinstansema anför erinra om att enröjningeller gallring för att vara tillåten måste vara ändamålsenlig för skogensutveckling. Även om det är särskilt viktigt att gallringama utförs på ettriktigt sätt i frainför allt den svårföryngrade skogen anser jag del intebefogat atl kräva särskilt tillstånd också för dessa huggningar. Jag anser detinte heller nödvändigt atl kräva ett fomiellt samråd mellan skogsvårdsstyrelsenoch i varje lillståndsärende. Jag fömlsäiier allskogsvårdssiyrelsen rådgör med länssiyrelsen i alla de fall då övervägandenakräver lillgång till särskild sakkunskap i naturvårdsfrågor. Gränserna för de svårföryngrade skogarna ochskyddsskogarna har dragils upp även över skogsmark som fallit utanförskogsvärdslagens tillämpningsområde. Jag syftar då närmast på statens skogar.Jag har för avsikt att föreslå att får i uppdrag atl se övergränserna för svårföryngrad skog och skyddsskog. Särskilt är detta påkallat ifråga om gränsdragningen över statens marker. 1 avvaklan härpå bör nuvarandegränser behällas oförändrade. Prop.1978/79:110 56 När det gäller frågan om åtgärder mot insektshärjning iskog ansluter utredningens förslag i stor utsträckning till de gällande,ändrade bestämmelserna i den nuvarande skogsvårdslagen. Förelagändringen avsåg beslämmelserna om skogsskydd endast sådana fall nären insektshärjning av större omfattning har inträffat eller är överhängande.Skogsstyrelsen kan då meddela föreskrifter om vilka åtgärder som skall vidtasmot insektshärjningen. Enligt en särskild lagbestämmelse förutsätter sådanaföreskrifter statsbidrag till föreskrivna åtgärder. Lagändringen innebar atldessa bestämmelser kompletterades med ett bemyndigande atl meddela föreskrifterom förebyggande åtgärder för att motverka härjningar av barkborrar. får avse upparbetning av skadad skog, åtgärder för att förhindrauppkomsten av yngelhärdar vid röjning och unnan avverkning, uiforsling avavverkat virke och lagring av virke i skog eller i närheten av skog. I alltulom i fråga om virkeslagringen har regeringen i skogsskyddsförordningen(1977:350) beslutat föreskrifter om vilka ålgärder som skall vidtas. Ulredningen anser sig inle ha underlag för alt föreslåytterligare föreskrifter i fråga om skogsskyddet. För att göra det möjligt attfortlöpande anpassa föreskrifterna till nya erfarenheter och till atl gällaandra skadeinsekter föreslås dock i lagen ett mera vidsträckt bemyndigande ändet nu gällande. Vid sidan av problemen med snytbaggens angrepp påskogsplanteringarna, som jag lidigare har berört, förorsakas de allvarligasteinsektsskadorna på skog av barkborrarna. Till dessa räknas den större ochmindre märgborren som angriper tallskog och granbarkborren och den sextandadebarkborren som orsakar skada på granskog. Inom vissa områden i landet är dessaangrepp f. n. så omfattande att mycket betydande bekämpningsåtgärder ärnödvändiga. För all minska riskerna för stora och förödande insektsangrepp äremellertid också förebyggande åtgärder nödvändiga. När det gäller barkborrarnafinns det förutsättningar för all med sådana åtgäider minskainsektspopulalionen och därmed riskerna för större härjningar. Gemensami fördessa insekter är att de ynglar i avverkningsavfall, dödade eller försvagadeträd och i lager av obarkat virke. De irifördaskogsskyddsföreskrifterna syfiar till att minska tillgången på sådantyngelmaierial. Föreskrifter har emellertid ännu inte meddelats förvirkeslagringen. Eftersom de obarkade virkesupplagen i anslutning till skogenulgör de mest betydelsefulla yngelplatserna, är det synnerligen angeläget attfå till stånd en ändrad virkeslagring. Utformningen av föreskrifter förlagringen måste emellertid anstå till dess och naturvårdsverketslutfört sitt uppdrag atl utreda bl.a. de särskilda krav som frånmiljöskyddssynpunkt bör ställas på virkeslagring i vatten eller undervatlenbegjutning. 1978/79:110 57 Det förhållandet att skyddet mol skadeinsekter i skogenkräver både bekämpningsinsatser och förebyggande åtgärder bör liksom hittillskomma lill uitryck i skogsvårdslagen. Bekärhpningsåtgärderna måste med nödvändighetanpassas till den föreliggande skadesitualionen. Nya forskningsochundersökningsresultat kan ge anledning att ställa krav på andra ellerytierligare åtgärder för alt förebygga insektsskada. Regeringen bör bemyndigasatt meddela föreskrifter om bekämpning av insektshärjning i skog, upparbetningav skadad skog, uiforsling eller lagring av virke och om andra ätgärder sombehövs för att motverka uppkomsten av yngelhärdar. Jag går över till frågan om vem som skall ansesansvarig för olika åtgärder enligt lagen. Enligt ulredningens förslag bör somhuvudregel gälla att skogsmarkens ägare ensam skall bära ansvaret för attlagens bestämmelser iakttas. Från den regeln görs i förslaget undantag baraför bestämmelserna om marknadsföring av skogsodlingsmalerial och omskogsskydd. När det gäller den sistnämnda bestämmelsen föreslås, i enlighet medvad som gäller, ett vidare ansvar som omfattar också den som har rätt attförfoga över skog eller virke. Det innbär alt exempelvis en rotpost- ellervirkesköpare får ett ansvar för alt skogsskyddsföreskrifterna följs. Ett par remissinstanser anser att utredningens förslaginnebär en alltför snäv avgränsning av skötselansvarel. Hovrätten för nedreNorrland anser att lagens ansvarsbestämmelser bör omfatta såväl markägaren somden som får förfoga över skog och virke. har inga invändningarmot att skyldigheten att vidta återväxtåtgärder läggs på skogsmarkens ägare menanser det vara tveksamt om markägaren skall bära hela ansvaret för altavverkningsbestämmelserna följs. Enligt min mening ligger det i sakens natur altskogsmarkens ägare ensam måsle bära ansvarei för vissa delar av skogsvården. Såär fallet när det gäller skyldigheten att anlägga ny skog. Detsamma gällerskyldigheten att vid avverkning ransonera den äldre skogen. Däremot är detrimligt att också andra än markägaren blir ansvariga för atl övrigaavverkningsbestämmelser, som gäiler bJ. a. skydd för den yngre skogen, ochbestämmelsen om hänsyn till naturvårdens inlressen efterlevs. Enligi minmening bör föruiom skogsägaren var och en som får förfoga över skogen varaskyldig att följa dessa bestämmelser. De som närmast kommer i fråga för ettsådani ansvar är rolpostköpare och serviiutshavare. Vad slutligen gällerbestämmelsema om skogsskydd bör kretsen ansvariga också omfatta den som fårförfoga över virke. Frågan om vem som skall bära ansvaret för skogsvården fårbetydelse inte bara vad gäller eventuell bötespåföljd för överträdelser utanockså vid tillämpningen av de regler som bör gälla vid skogsvårdsslyrelsernastillsynsverksamhet För att skall komma lill rätta medeftersatta skogsvårdsätgärder kan det enligt gällande regler krävas ett bådeomständligt och tidsödande förfarande. Om upprepade försök alt träffaöverenskommelse med skogsägaren inte leder till önskat resultat fordras Prop.1978/79:110 58 ett domstolsförfarande som ytterst får till konsekvens attskogsvårdsstyrelsen kan utföra åtgärderna på skogsägarens bekostnad. Därutövergäller att skogsvårdssiyrelsen har möjlighet att meddela förbud att avverkaskog utan särskilt tillstånd, om överenskommelse inte kan träffas eller omavverkning sker i strid mot överenskommelse. Ett avverkningsförbud gäller motframtida ägare av fastigheten. Den som bryter mot ett sådant förbud riskerarböter. Ulredningen föreslår alt den nuvarande ordningen förtvångsingripanden enligt skogsvårdslagen skall ersättas med en möjlighet förskogsvårdsstyrelsen atl meddela de förelägganden eller förbud som behövs föratt skogsägare och andra skall följa lagens bestämmelser. Såduna föreläggandenoch förbud bör riktas mot viss person och kunna förenas med vite. I första handbör dock försöka få rättelse lill stånd genom råd och anvisningar. Flera remissinsianser uttalar sin tillfredsställelse medförslaget. En remissinstans anser dock att möjligheten att träffaöverenskommelser bör behållas och en annan anser alt föreläggandena bör knylastill fastigheten. För egen del ansluter jag mig till utredningens förslag. Detär enligt min mening nödvändigt atl skogsvårdsstyrelserna ges bättremöjligheter än f. n. att verka för att skogsvårdslagstiftningens bestämmelserföljs. Så långt möjligt bör en frivillig medverkan från skogsägarens sida eftersträvas.I de flesta fall torde det också vara möjligt att komma till rätta med försummelseroch förhindra överträdelser genom råd och upplysningar. Behövs delivångsingripanden bör emellertid skogsvårdsstyrelserna ha sådana befogenheteratt ingripandena kan ske snabbt och med effektiva medel. bör som jag har framhållitockså kunna fordra en ekonomisk garanti för fullgörandet av de återväxtåtgärdersom krävs efter en avverkning. bör enligt min mening gesmöjlighet att fordra säkerhet för återväxtkostnaderna när det företas enavverkning som föranleder jämförelsevis dyra och omfatlande återväxtåtgärder. Skogsvårdsstyrelsernas tillsynsverksamhet försvåras i höggrad av den uppsplittring av ägandel som råder beiräffande mångaskogsfastigheter. Del förhållandel att de flesta dödsbon saknar enställföreträdare med behörighet att företräda dödsboet skapar i det härsammanhanget ofta stora problem. Frågan om ställföreträdare för dödsbon är f.n. föremål för utredning. Jag vill i sammanhanget erinra om atl ocksä frågan omatl avveckla dödsbons innehav av jordbruks- och skogsmark kommer all uiredasnärmare. Prop.1978/79:110 59 1 enlighet med vad jag nu har anfört har inom jordbruksdepartementetupprättats förslag till 1. skogsvärdslag, 2. lag omändring i lugen (1974:4.34) om bevarande av bokskog. Förslagen bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 4. 4.1 Förslaget till skogsvårdslag Skogsmark med dess skog skall genom lämpligt utnyttjandeav markens virkesproducerande förmåga skötas så att den varaktigt ger en högoch värdefull virkesavkastning. Vid skötseln skall hänsyn tas till naturvärdensoch andra allmänna intressen. som motsvarar 1 § i utredningens förslag ochden inledande bestämmelsen i nuvurande lag, innehåller en allmän beskrivning avriktlinjerna för skötseln av skogsmarken och skogen. Enligt nuvarande lag skall skötseln av skogarna inriktasmol att åstadkomma dels ett tillfredsställande ekonomiskt utbyte, dels en jämnvirkesavkastning. Enligt den föreslagna avfattningen betonas av skäl somanförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1.2) att skötseln skall gessädan inriktning att skogsmarken varaktigt ger en hög och värdefullvirkes-uvkustning. Produktionsaspeklen har alllså skjutits i förgrunden. Tillgrund för lagens centrala bestämmelser ligger säledes snarare biologiskakriterier än lönsamhetskriterier. Som motiv för förändringen kan också hänvisastill de svårigheter vid tillämpningen som lönsamhetsprincipen har orsakat Ätt virkesavkastningen inte bara skall vara hög utan ocksåvärdefull understryker vikten av att produktionen inriklas mot virke av enkvalitet som lämpar sig för förädling. Genom att i målbeskrivningen ange attvirkesavkastningen varaktigt skall hållas på en hög nivå ges uttryck för attskogsbruket skall inriktas mot en jämn och på lång sikl uthållig virkesavkaslning. Avsikten med bestämmelsen är endasl att ge ensammanfattande beskrivning av samhällets krav i fråga om skötseln av landetsskogar. Jag anser att det är till fyllest att i en sådan beskrivning ange detresultat denna skötsel skall syfta till och därutöver erinra om att hänsynmåste tas till naturvårdens och övriga allmänna intressen. Vad en sådan skötselinnebär i fråga om krav på åtgärder och inskränkningar kommer till uttryck ilagens övriga bestämmelser. Självfallel måsle dessa krav utformas med hänsyn Prop.1978/79:110 60 Jag syftar då på bådede biologiska förulsäuningarna och förutsättningarna i övrigi för ettekonomiskt skogsbruk. 1 paragrafen erinras om atl hänsyn skall las inte baralill naturvårdens utan också lill andra allmänna intressen. Som jag harframhållil i den allmänna moiiveringen (avsnilt 2.1.2) skall skogsnäringenverka i samspel med andra samhällssektorer. I enlighet härmed skall hänsyn tasbl.a. Vidare ulgör skogama i vissa fall skydd för sand- ellerjordflykt på angränsande marker. En hög intensitet och en god planering iskogsbruket främjar sysselsättningen. Med skogsmark avses i denna lag 1. mark som ärlämplig för virkesproduklion och som inle i väsenilig utsträckning används förannat ändamål, 2. mark där detbör finnas skog till skydd mot sand- eller jordflykt eller mot all fjällgränsenflyttas ned. Murk som ligger helt eller i huvudsak outnyttjad skalldock inte anses som skogsmark, om den på grund av särskilda förhållanden intebör tas i anspråk för virkesproduktion. skall anses lämplig för virkesproduktion, om denenligt vedertagna bedömningsgrunder kan producera i genomsnitt minst enkubikmeter virke per hektar. Beskrivningen av vad som skall räknas som skogsmark tjänartill att uvgränsu tillämpningsområdet för lagens bestämmelser om anläggning avny skog och om avverkning. De överväganden som ligger till grund fördefinitionen av lagens skogsmarksbegrepp harjag redovisat i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2.2). Paragrafen motsvarar 2§ i utredningens förslagoch 2 S nuvarande lag. Gränsdragningen mol mark som är föremål för annananvändning än virkesproduktion bör göras enligt hiltills lillämpade principer.För all marken inte skall betraktas som skogsmark bör följaktligen krävas attden dels utnyttjas för visst ändamål, dels används i en utsträckning som någorlundasvarar mol ell för ändamålet normalt markutnyttjande. Jag har inte ansett det vara nödvändigt att, som i dengällande bestämmelsen, göra undantag också för outnyttjad mark som är meraägnad att användas till annut än skogsproduktion. Skall marken inom en näraframlid användas till annat ändamål än virkesproduktion bör sådana särskildaförhållanden anses föreligga alt undantagsregeln, med den lydelse som föresläs,är tillämplig. Vad beträffar undantagsbestämmelsens tillämpning i övrigthänvisar jag till vad jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt2.2.2). Bestämmelsen i tredje stycket, som anger under vilkaförutsättningar mark skall anses lämplig för virkesproduktion, harjag utformati enlighet med utredningens förslag. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i 1978/79:110 61 den nuvarande lagen. Avgörande är vad marken kanproducera, dvs. den produktion som är möjlig med lämpligt trädslag och lämpligskötsel. Hänsyn skall däremot inte las till den produktionsökning som kanuppnås genom förbättring av marken. Bedömningen skall göras med hänsyn tagenlill del skick i vilket marken befinner sig. Liksom bör markens huvudsakliga beskaffenhet varaavgörande för om den skall betraktas som skogsmark eller inle. Det innebär atli produktiv mark insprängda impediment kan vara att räkna som skogsmark, medanmotsatsen kan gälla beträffande skogsholmar och liknande trädsamlingur omgivnaav . Tillsynen över lagens efterlevnad kräver regelmässigtställningstagande lill om den mark del är fråga om är alt anse som skogsmark.Den prövningen mäste i första hand ankomma pä skogsvårdssiyrelsen somtillsynsmyndighet.