prop · G203113 · 1978-12-31 00:00:00 — Den innebar en anpassning av verkets organisation till den nya metod föranslagsindelningen som tillämpades i regleringsbrevet /72. Gränsen mellan gåvor och krediter hade slopats och ersattsav en fördelning på länder. Försöksverksamheten med länderprogram hade samtidigtresulterat i en första uppsättning program, som förelades SIDA:s styrelsehösten 1971. 1978/79:113 22 Ensärskild byrå länderbyrån skapades av delar av avdelningen för finansielltbistånd och det ekonomiska sekretariatet. Huvuddelenav avdelningen för finansiellt bistånd omvandlades till en sektorbyrå förindustrifrågor. Verket fick därmed fyra sektorbyråer för ämnesområdenaundervisning, lantbruk, hälsovård och befolkningsfrågor resp. industri ochbyggnadsverksamhet. Vidare inrättades en utredningsbyrå med ansvar för bl. a.allmänna utredningar, resultatvärdering, statistikproduktion samt juridiskaärenden. Länderbyrånskulle svara för "utarbetande av landprogram och för framtagning ochanalys av mottagarländernas planer och andra data". Dess uppgift skullevidare vara att medverka till att landprogrammens allmänna anvisningarresulterade i idé- och insatsberedningar, samt att denna verksamhet bedrevs påett sätt som kunde väntas leda till att de finansiella landramarna för olika åruppfylldes. Biståndskontorenskapacitet att göra landinriktade analyser och bedömningar skulle förbättras.Tillsammans med länderbyrån skulle de svara för att landprogram utarbetades. skulle sektorbyråerna få "större möjlighet tillspecialisering inom sina fack". Större delen av beredningsarbetet skullekomma att genomföras inom dessa byråer, liksom större delen av de externakontakterna med konsulter och med myndigheter i mottagarlandet. Anpassningenav till ett landprogrammerat bistånd hade genomförts utanatt verkets sektorprägel hade försvunnit. Är1973 fastställde Kungl. Maj:t en ny instruktion för SIDA (SFS 1973: 687).Styrelsens uppgifter beskrivs där på ett sätt som nästan endast i språkligthänseende skiljer sig års instruktion. Styrelsen förklaras vara"central förvaltningsmyndighet för det direkta utvecklingssamarbetet somSverige bedriver med utvecklingsländer". Ärenden som rör samarbete med mellanstatligaorganisationer skall styrelsen handlägga "i den omfattning regeringensärskilt föreskriver". I den utsträckning verksamheten så kräver, åliggerdet styrelsen att "följa utvecklingen såväl i utvecklingsländerna som påbiståndsverksamhetens område i , i andra biståndsgivande länder och hosinternationella organ samt samla, ordna och tillhandahålla uppgifterhärom". Isin verksamhet bör styrelsen "samarbeta med de svenska förbindelseorganenför , med andra myndigheter och organisationer samt med företagoch enskilda personer". Även i övrigt bör styrelsen "medverka isträvandena till samordning och enhetlighet i svensk biståndsverksamhet". Instruktionensnya inslag i förhållande till vad som hade gällt avser . Genom den nya instruktionen bekräftades den organisation somSIDA fick . Verket har inte längre några avdelningar.Avdelningscheferna ingår i en förstärkt ledningsgrupp. Byråerna är direktunderordnade generaldirektören. Prop.1978/79:113 23 Frågan om inrättande av biståndskontor fördes in iinstruktionen. för tillkomsten av SIDA:s ursprungligainstruktion hade SIDA ingen fältorganisation. I den nya instruktionen sägs att"styrelsen skall, när den bedömer att omfattningen avutvecklingssamarbetet med något land påfordrar detta, hos Kungl. Maj:t göraframställning om inrättandet av biståndskontor inom svenskutlandsmyndighet". Formuleringen "inom svensk utlandsmyndighet"bekräftar den integration av biståndskontoren i ambassaderna som beslutades år1973. Det svenska biståndet har ökat snabbt sedan SIDA:stillkomst. Kraven på att utveckla nya biståndsformer ochbiståndsadministrativa metoder har varit stora. SlDA:s administrationskostnader har ökat påtagligtlångsammare än biståndet genom SIDA, Därtill bör hållas i minnet att en del avadministrationskostnaderna inte är förvaltningskostnader i egentlig meningutan snarare bistånd till mottagarländernas myndigheter inköp och rekrytering och överföring av kunnande till dessa specialistkunnande förprojektberedning m. m. /71 motsvarade de samladeadministrationskostnaderna, exkl. rekrytering och utbildning av fältpersonal, av utbetalningarna över anslaget C 2. Bilateralt /78 hade de sjunkit till . ökade SIDA:s kostnaderför utkontraktering kraftigt. har landprogrammeringens genomförandemedfört betydande förändringar av biståndets utformning. SIDA:s arbetsformerhar utvecklats och anpassats till de krav sdm den snabbt växande biståndsvolymenper anställd har medfört. De första landprogrammen utarbetades av /72. De första årsavtalen slöts för /74. Avtalsförfarandet har förenklats, vilket har verkat kapacitetsbespa-rande.Delegeringsgraden mellan regeringen och SIDA och internt inom SIDA har ökats.Ettåriga årsavtal har i ett flertal fall fr. o. m. /78 ersattsav samarbetsavtal på två eller . har insatsernas utformning gradvis utvecklatsmot en allt mindre grad av bindning på förhand till bestämda ändamål.Sektorstöd och importstöd tar sålunda i anspråk en växande andel av definansiella resurserna. Insatsavtalen har blivit mindre detaljerade. är formellt sett densamma som år1971. med den här beskrivna utvecklingen av biståndet och av SIDA:sarbetsformer har SIDA:s planering utvecklats. Landprogrammeringen har medförtmer landinriktade arbetsformer inom ramen för . Som ett sättatt förbättra samordningen vid hemmamyndigheten av samarbetet medprogramländerna har under hand informella landgrupper vuxit fram. SIDA:s aktuella organisation och bemanning redovisas iföljande figur: t4 1978/79. "« c c 3 , , , _ 3 O i > £ 5 , t5|§!i!tl«l| 1978/79:113 25 Biståndskoniorenoch utrikesrepresentationen Biståndskonlorens framväxt. Isyfte att samordna det arbete som de svenskstödda projektens administratörerutförde och deras kontakter med mottagarlandets myndigheter inrättades kortefter SIDA:s tillkomst, i enlighet med statskontorets förslag, administrativasamordningskontor (Central Administrative Office) med ansvar föradministrativa frågor och frågor rörande fältan-ställda och lokalanställdpersonal. administrativa samordningskontoren, som var sex till antalet, och biståndsattachébefattningen,för vilken instruktion hade fastställts , ändrad den 28 juni1968, skapades biståndskonioren (Development Cooperation Office). Dettaskedde "genom att de gamla samordningskontoren ställdes under biståndsatta-chéemasledning och/eller i länder utan attaché genom att samordningskontoretfrigjordes från sina bindningar till projekten och gjordes till separataenheter med en biståndskontorschef som löd direkt under SIDA. Kontoren skullevara organisatoriska enheter inom SIDA samt erhålla instruktioner och uppdragfrån SIDA. Gentemot värdländerna skulle de formellt utgöra en särskild enhetinom de svenska ambassaderna. borde, i mån av erforderlig personal,kontorens roll vidgas avsevärt. Efter hand förordnades allabiståndskontorschefer till biståndsattachéer. /72 harbiståndskontorens roll i utvecklingssamarbetet vuxit påtagligt. Budgetåret1971/72 fanns åtta biståndskontor , , , ,, , och samt en permanent representant vid () i . Den utsända personalen uppgick till ca 50personer. Vid SIDA uppgick personalstyrkan till ca 300 fastanställda, uttryckt i heltidstjänster, exkl. extra tjänster,arvodesbefattningar och annan personal utanför lönestaten. Utgifterna förbiståndskontoren uppgick till S,4 milj. kr. mot 20,5 milj. kr. För personalen vid biståndskontoren fanns inga tjänsterinrättade. De var arvodes-anställda och i normalfallet tjänstlediga från SIDA. Vidingången av /79 fanns biståndskontor inrättade eller underinrättande i 14 länder, särskilt SIDA-finansierade handläggare avbiståndsärenden på en ambassad () samt 78 över biståndsanslagenfinansierade tjänster vid svenska beskickningar. Biståndskontoren i ,och fullgör helt eller delvis ett biståndskontors uppgifteri , resp. . Integrationav ambassader och biståndskontor. Parallellt med biståndskontorens expansionunder har en 1978/79:113 26 integrationav ambassad cch biståndskontor genomförts. Från utrikesdepartementels sidatogs initiativet till en för departementet och SIDA gemensam översyn avbiståndskontorsorganisationen syftande till "en förstärkt integration avbiståndskontoren i beskickningarna". Översynenledde fram till förslag om nya riktlinjer, som godkändes avutrikesministern. De byggde på principen att "biståndskonioren skulle blienheter inom beskickningarna även gentemot svenska myndigheter" ochsåledes ställas "under beskickningschefens ledning". Deras inrättandeskulle beslutas av regeringen på förslag av SIDA. Integreringen förutsatte"att SIDA ges rätt att parallellt med departementet inom områden för sinbehörighet direkt instruera beskickningen i stället för att, som ,instruera bislåndskontoret". Instruktionsrätten skulle gälla "ävengentemot beskickningen i mottagarland som saknar biståndskontor". Genomde nya riktlinjerna skulle en långtgående administrativ integrering uppnås, isyfte att få till stånd ett effektivt och ändamålsenligt utnyttjande avutlandsmyndighetens totala resurser. Rollfördelningenmellan , SIDA och andra organ Är1970 samlades hela det departementala ansvaret för frågor rörandeinternationellt utvecklingssamarbete inom en ny avdelning inom den s. k. u-avdelningen. Dess huvuduppgifter är att bereda regeringsbeslutoch vara huvudansvarig för inlernationella förhandlingar rörandeutvecklingssamarbete. 1970: 44 framhölls att rollfördelningen mellandepartement och verk avsågs "bli principiellt densamma som tidigare".Avdelningens inrättande föranledde ingen ändring i SIDA:s instruktion. Ipraktiken ledde dock "u-avdelningens" inrättande tiU en nyrollfördelning mellan styrelsen och departementet vad gäller de internationellaorganisationernas verksamhet. Deallmänna bidragen till FN-organen, de regionala utvecklingsbankerna m. fl.internationella program bereds inom u-avdelningen, som också har burithuvudansvaret för beredningen av agerande i biståndspolitiska frågorinom FN:s handels- och utvecklingskonferenser (), nord-syd-dialogen ochandra fora där frågor rörande den nya ekonomiska världsordningen behandlas. Detprimära ansvaret för några av 1970-talets stora internationella konferenser, t.ex. världslivsmedelskonferensen och sysselsättningskonferensen, har vilat påberörda fackdepartement. U-avdelningen och berörda myndigheter har medverkatinom ramen för de särskilda arbetsgrupper som har tillsatts för ändamålet. Deinternationella valutafrå-goma, vars betydelse för u-Iändema alltmer haruppmärksammats, handläggs inom det nuvarande ekonomidepartementet. Ibiståndspolitiska utredningens huvudbetänkande (SOU 1977: 13) 1978/79:113 27 Sverigessamarbete med u-läiidcriia underströks vikten av en mera systematisksamordning av den svenska u-Iandspolitiken i dess helhet. Ansvaret borde nalurligenfalla på . 1977/78: 135 om riktlinjer för intemationelltutvecklingssamarbete m. m. meddelas att regeringen i syfte alt "underlättaen mer systematisk överblick och granskning av områden där u-landspolitiska ställningstagandenblir erforderliga" har beslutat inrätta en samrådsgrupp medrepresentanter för berörda departement. Samrådsgruppen har inlett sinverksamhet och har hållit två möten. SlDA:sdirekta medverkan i det multilaterala samarbetet består främst avmultilateral rekrytering samt den s. k. ämnesinriktade verksamheten. Därmedavses det finansiella stöd som , utanför de allmänna bidragen till FN-organensverksamhet, lämnar dessa för genomförande av "insatser på ämnesområden somSIDA bedömer vara av särskild betydelse för u-Iändemas utveckling och där de intemationellainsatserna anses otillräckliga" (prop. 1976/77: 100, bil. Därutövermedverkar SIDA som remiss- och utredningsorgan åt imultilaterala frågor. Verket har också medverkat i förberedelsearbetet införflertalet av 1970-taIets stora internationella konferenser. I styrelsensanslagsframställningar redovisas erfarenheter av den multilateralabiståndsverksamheten såväl som styrelsens syn på hur den svenska u-landspolitikenbör utformas. SIDA:shuvudsakliga ansvarsområde utgörs av utvecklingssamarbetet med det 20-taIländer med vilka bedriver ett långsiktigt utvecklingssamarbete samtstödet till flyktingar och befrielserörelser i södra , humanitärt biståndtill , katastrofbistånd, bidrag till enskilda organisaiioner och des. k. särskilda programmen. Dessutom har SIDA myndighetsansvar för den statligtfinansierade u-landsinformationen. Ansvaretför att framlägga förslag till fördelning av disponibla medel för flyktingaroch befrielserörelser i södra har åvilat flyktingberedningen,i vilken samt SIDA, som innehar ordförandeposten, varitrepresenterade. Sekretariatet för flyktingberedningen har varit förlagt tillSIDA och en tjänsteman från u-avdelningen har ingått däri. 1977/78:100 (bil. 6) föreslogs att beredningens mandat skulle vidgas till att omfattahumanitärt bistånd överhuvud taget, vilket också blev beslut. Genomregeringsbeslut har beredningen ombildats till en beredning för hiirria-nitärtbistånd med högst 20 ledamöter. SlDA:s generaldirektör är alltjämt ordförande.Beredningens sekretariat är liksom tidigare förlagt till SIDA och en tjänstemanfrån ingår även fortsättningsvis i sekretariatet. Medelför katastrofbistånd är fr.o.m. /78 samlade under anslaget C 2.Bilateralt utvecklingssamarbete. Prop.1978/79:113 28 ansvaret för såväl beredning av ärenden som verkställighetav beslut. Samråd sker i den 1972 inrättade kata-strofgriippen,vari SIDA och Röda Korset är företrädda. SIDA:s generaldirektör är sedan år1977 ordförande i gruppen vars sekretariat är förlagt till verket. Bislåndsmedel tas /76 i anspråk förförsöksverksamhet rörande utbildningssamarbete med vissa och annat s.k. bredare samarbete. Bredare samarbete handläggs i vissa fall av SIDA, i andraav den inrättade utbildningsberedningen. I beredningen, som f. n. harsitt sekretariat förlagt inom huvudtitel, ingårrepresentanter för utrikes-, budget-, utbildnings-, handels-, arbetsmarknads-och industridepartementen samt SIDA. Representanten frånutbildningsdepartementet är ordförande i beredningen. Beredningens uppgiftervad gäller kommersiellt utbildningssamarbete kommer att övertasav det halvslatliga utbildningsbolaget (SWEDEC), som inrättades . Ar 1975 inrättades importkontoret för u-landsprodukter (IMPOD),som är ett helstatligt organ under . Kontorets verksamhet syfiartill att hjälpa att öka sin export till . Arbetsuppgifternabestår i att till u-landsexportörer lämna information och handledning om dekommersiella avsättningsmöjligheterna och marknadsförhållandena i samtförmedla kontakter med den svenska marknaden och med svenska företag.Kostnaderna för IMPOD:s verksamhet bestrids av biståndsmedel. Medelsbehovetberäknas efter samråd med chefen för . IMPOD:s verksamhet som inleddes på försöksbasis, harnyligen granskats av RRV. RRV:s revisionsrapport överlämnades till handelsdepartementeti . På grundval härav föreslås i prop. 1978/79: 100 (bil. 17) attIMPOD ges en permanent ställning. Dess rådgivande nämnd föreslås bli ersatt aven styrelse. Ar 1975 inrättades beredningen för u-landsforskning (SAREC)bestående av riksdagsledamöter, forskare från olika områden, företrädare förutrikes- och utbildningsdepartementen samt SIDA. Beredningen inrättades isyfte att "... främja sådan u-landsforskning som kan underlätta för u-Iändernaatt utvecklas mot ökat självbestämmande och mot ekonomisk och socialrättvisa". 1 avvaktan på att den biståndspolitiska utredningenslutförde sitt arbete var biståndsministern inte beredd att föreslå ettfristående organ. En beredning, vars ledamöter representerade forskningen ochdet allmänna, med "rådgivande och initierande ställning i förhållandetill de instanser som beslutar i forskningsärenden, dvs. regering och riksdag",föredrogs. Dess uppgift borde, enligt propositionen, vara att "avge rekommendationerom omfattning, inriktning och fördelning av det to tala svenska stödet för u-landsforskningliksom om enskilda forsknings- 1978/79:113 29 insatser".På eget initiativ och efter egna utredningar skulle den också kunna föra framförslag till forskningsinsatser. "Avadministrativa skäl och för att kravet om u-landscentrering av forskningenlättare skall kunna uppfyllas", föreslogs beredningens sekretariat föriagttill SIDA. Riksdagenbeslöt att godkänna inrättandet av en fond för industrielltsamarbete med () (prop. 1977/78: 135, UU 1978/79: 1, rskr1978/79: 9). Dess huvuduppgift skall vara att främja tillkomst och utvecklingav tillverkande företag i i enlighet med dessa länders planer ochprioriteringar. , som utses av regeringen, ingår representanter från utrikes-,handels- och industridepartementen, SIDA samt personer med erfarenhet från u-landsverksamhet,industri, bankväsende, kooperation och facklig verksamhet. Fondeninledde sin verksamhet . För /79 har till fondensgrundkapital anslagits 35 milj. kr. och för /80 beräknasytterligare 35 milj. () inrättades . Verksamheten förlades lill iKramfors kommun i lokaler som förvaltas av . Utbildningenskall enligt prop. 1970: 162 "syfta till alt skapa en reserv förrekrytering av svensk personal för bilateralt och multilateraltutvecklingssamarbete". Den skall vidare "syfta till att skapamöjligheter att komplettera den tekniska kontingenten i beredskapsstyrkan för FN-tjänstoch att sälla upp särskilda kontingenter för katastrofhjälp om sådan hjälpbegärs från ". Slutligen skall ulbildningen ha som mål att"skapa vidgade möjligheter för organisationer att rekrytera personal förbiståndsinsatser och för katastrofhjälp". Rekryteringen till utbildningenskall inriktas på yrkesgrupper som efterfrågades av SIDA. Föratt leda och genomföra bistånds- och katastrofutbildningen och för alt beslutaom antagning till utbildningen m. m. inrättades en särskild nämnd med ettkansli och en utbildningsorganisation till sitt förfogande. Ar1975 överfördes ansvaret för nämnden från försvarsdepartementet tillutrikesdepartementet. Medel anvisas /76 överbiståndsanslaget C5. Inämnden har sedan inrättandet ingått representanter för SIDA (ordförande ochvice ordförande), försvarsstaben, civilförsvaret, Röda Korset och Rädda Barnensamt de politiska ungdomsförbunden. Internationell kyrkotjänst har varitrepresenterad . Idet föregående har jag i anslutning till BPU:s betänkande lämnat en redogörelseför hur administrationen av utvecklingssamarbete Prop.1978/79:113 30 cch ansvarsfördelningen mellan olika departement ochmyndigheter har utvecklats. Utvecklingssamarbetet med engagerar ettflertal departement och statliga myndigheter. Detta gäller biståndet i snäv bemärkelse.Del gäller naturligtvis i än högre grad det u-landspolitiska samarbetet i allmänhet. I fråga om arbetsfördelningen mellan regeringens kanslioch berörda förvaltningsorgan, främst SIDA, konstalerar utredningen atl en ihuvudsak lämplig rollfördelning nu har vuxit fram. På vissa punkter ser dock utredningenett behov av preciseringar och i något fall vissa organisato-jiskaförändringar. Detta gäller främst SlDA:s roll i det multilaterala samarbeleloch u-landspoliliken, administrationen av det bredare samarbetet samt BUN:soch SAREC:s roll i utvecklingssamarbetet. Jag återkommer senare lill ulredningensförslag i dessa frågor. Ulredningens synpunkter på frågan om integration avambassad och biståndskonlor avser jag inte behandla . Frågan behandlas f. n.av den utredning om utrikesrepresentationen (UD 1978: 02) som regeringentillsatte . Statsmakternas ställningstagande bör därför anstå lill dessförslag i denna fråga föreligger från utredningen. BPU beionar vikten av att samordningsproblemen mellanorganen med inriktning pä utvecklingssamarbete ständigt uppmärksammas. Vidare underslrykerulredningen att nya organ bör inrättas endast om starka skäl talar därför. Enuppsplittring på alltför många organ kan leda till kompetenstvisler ochsamordningsproblem samt komplikationer i förhållande till u-ländema. Utredningens bedömning delas i stort sett avremissorganen. Några av dem bl. a. LO, TCO och efterlyser dock en mer inträngande analys av arbetsfördelningen mellan berördaorgan för att på den grundvalen nå fram till en så effektiv samordning av densvenska biståndspolitiken som möjligt. SIDA tar i sitt remissyttrande upp samordningen mellandepartement, verk och andra myndigheter på biståndsområdet. Verket konstateraratt flera nya institutioner har inlett sitt arbete och menar atthittillsvarande erfarenheter pekar på brister i samordningen. Enligt SIDAbehövs analyser av det nya lägets organisatoriska och institutionella krav ochförslag om hur samordningen skall ske. bör därför betraktassom en försöksperiod. Om ett eller bör det ske en allsidigutvärdering av uppgifterna för de inom utvecklingssamarbetet verksammainstitutionerna. Jag delar utredningens bedömning alt det , på det helataget, existerar en lämplig rollfördelning mellan de i utvecklingssamarbetetmedverkande departementen och myndigheterna. delar jag uppfattningenatt arbetsfördelningen och samordningen mellan berörda organ bör göras tillföremål för en fortlöpande diskussion och översyn. Inte minst angeläget ärdetta i fråga om nya institutionella arrangemang och nya arbetsuppgifter. 1978/79:113 31 Tillkomstenav nya organ SAREC för forskning, IMPOD för u-landsimporl,för industrisamarbete samt organ för tjänsteförsäljning och bredaresamarbete har förbättrat våra möjligheler lill samarbete med u-Iänderna. Jagfinner det sannolikt att det inte skall behöva inrättasnågra nya institutioner. Det gäller nu i första hand att utveckla och förstärkadem vi har så att de i samverkan kan genomföra den u-landspolitik som statsmakternafastställer. Förutsättningarnaför en samordnad biståndspolitik förbättrades, som ulredningen konstaterar,genom alt det departementala ansvaret 1970 samlades iutrikesdepartementet. Det ökade behovet av interdepartemental samordning föratt utveckla en sammanhållen u-landspolitik tillgodoses genom den avregeringen inrättade u-landspolitiska samrådsgruppen medrepresentanter för olika departement. Denna samrådsgrupp, vars uppgifterredovisas i prop. 1977/ 78: 135 om riktlinjer för internationelltutvecklingssamarbete m. m., ulgör ett komplement till de traditionellaformerna inom kanslihuset för samråd. Den påverkar inle ärendefördelningenmellan departementen. Däremot är den ett uitryck för regeringens avsikt attlåta ett u-landspo-litiskl synsätt påverka regeringsbeslut som bereds inom ettflertal departement. Utredningenhar noterat att SIDA inte är representerad i samrådsgruppen. Med lanke på densärställning SIDA intar när det gäller våra förbindelser med u-Iänderna anserjag att SIDA bör vara representerad i den u-landspolitiska samrådsgruppen.Samtidigt finns givelvis möjligheler att adjungera andra berörda myndighetertill samrådsgruppen. SlDA:s utredningskapacitet bör kunna utnyttjas även förfrågor inom u-landspolitiken. Slutligen har SIDA en viktig roll att spela ifråga om information och opinionsbildning i u-landspolitiska frågor som jagframhöll i avsnittet om u-landsinformationen. 3.3SIDArs och biståndsambassadernas roll i fräga om det multilaterala utvecklingssamarbetet Iinstruktionen för SIDA (SFS 1973: 687) sägs alt styrelsen skall handläggaärenden som rör samarbele med mellanstatliga organisationer "i denomfattning regeringen särskilt föreskriver". Instruktionen ålägger vidarestyrelsen alt "följa utvecklingen såväl i utvecklingsländerna som påbiståndsverksamhetens område i , i andra biståndsgivande länder och hosinternationella organ samt samla, ordna Och tillhandahålla uppgifierhärom." SIDA:sdirekia medverkan i det multilaterala samarbetet består främst av rekryteringför multilaterala biståndsorgan samt den s. k. ämnesinriktade verksamheten. Därutöver medverkar SIDA som remiss- Prop.1978/79:113 32 och utredningsorgan åt imultilaterala frågor. Verket har också medverkal i förberedelsearbetet inför flertaletav 1970-talels stora internationella konferenser och genom alt SIDA-tjänstemän-nenkan ingå i svenska delegationer i möten i inlernationella organisationer.