prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — uttrycker denförhoppningen att då skatteutrednings betänkande ""Översynav skattesystemet"" behandlas uppmärksamhelen riktas på ovan nämndaförhållande, så att beskattningsreglerna utformas inte bara utifrånfördelningspolitiska avväganden utan också utifrän nödvändigheten av ett ökalförsäkringssparande. Utredningen föreslår vissa modifieringar i bestämmelsema i274 §. Förslaget innebär en liberalisering av placeringsreglerna. Utredningenanser för sin del atl denna liberalisering inte behöver innebära att kravel päförsäkringsbolagens soliditet eftersattes. kan instämma i denna uppfattning. ser de föreslagna förändringarna som steg i rättriktning dvs. mot en liberalisering som ger möjligheter till högsta möjligaavkastning utan att kraven pä säkerhet äventyras. Under förutsättning att vidnuvarande styrning genom placeringskvoter lill prioriterade områden hänsyn tastill en fri marknadsprisbildning kan den föreslagna liberaliseringen avplaceringsreglema leda till en högre avkaslning av försäkringstagarnassparmedel. Karaktären av ränterekommendationen som i storutsträckning får sin prägel av tolkningar borde kanske ändras moten större rörelsefrihet där marknadskrafterna från tid till annan kundetillåtas påverka räntan mera än . Utredningens molivering lill alt redovisningsgränsen förlån inom den bundna sektorn av försäkringsfonden fastställes till avuppskattningsvärdet på grund av alt detta uppskaltningsvärde ligger övertaxeringsvärdet är inkonsekvent. Eftersom uppskattningsvärdel återspeglarkredilvärdigheten dvs. förmågan att betala amortering och ränta bättre äntaxeringsvärdet kan nuvarande gräns på inle innebära en siörre kreditriskän när taxeringsvärdet användes som bas för beräkningen av säkerhetsläget. Iprincipen att använda uppskatlningsvärdet ligger nämligen möjlighelen ochkravet att i varje enskilt fall fastställa ett belåningsvärde som kan kommaatt ligga antingen över eller under taxeringsvärdet. Allt beror på fastig-helensavkastning och skick. hälsar med tillfredsställelse det vidgadeplaceringsulrymmet för placering i aktier som förslaget innebär. delarinte den av utredningen framförda åsikten aU del är viktigt attförsäkringsbolagen placerar i finansiella tillgångar snarare än i egnafastigheter. Med ett sådani betraktelsesätt har man inle sattförsäkringssparamas preferenser i högsätet. En förstärkning av kapitalmarknadentill fördel för andra fastighetsägare än försäkringsföretagen sättes då framförambitionen att söka högsta möjliga förräntning av del av försäkringsföretagenförvaltade kapitalel. 1978/79:165 Bilaga 3 212 svårt all se föidelarnii i all försäkringsföretagen enbartskall förse andra fastighetsägare med län i stället för atl själva placerapengar i egna fastigheter. En kombinalion av olika krcdilslag i vilken bl. a.ingår egna fastigheter är nödvändig i ett försäkringsbolagsplaceringsverksamhel. LO ställer sig avvisande till förslaget atl utökaförsäkringsbolagens rätt att placera i aklier. Försäkringsbolagensaktieplaceringar har hiltills varit av främst passiv kapilalplacerandekaraktär. Utredningen förutsätter nu atl en utvidgad rätt att placera upp till10% av röstetalet i varje bolag bör följas av ell mer aklivi ägaransvar fränbolagens sida. LO ifrågasätter om det kan vara rimligt att försäkringsbolagensom har till huvudsakligt syfte att driva försäkringsrörelse vid sidan om dettaskall bygga upp en särskild förelagsförvaltande verksamhet. Detta kan inteanses ligga inom ramen för försäkringsbolagens huvudsakliga syfte. Till detlakommer som lidigare påpekats all utredningens bedömningar på detta avsnittliksom i övrigt helt bortser fiån krav som bör ställas pä kreditmarknadenulifrån ekonomisk-demokialiska ulgångspunkier. Som tidigare framhållits hade del varit angeläget attulredningens förslag pä olika punkter även hade varil ägnade att bidra till enbreddad insyn och inflytande pä kapitalmarknaden. Närdet gäller förslaget omförsäkringsbolagens utökade räll lill placeringar i varje enskilt företag ärdet dock fråga om motsatta effekter. En väsentlig uigångspunki för en diskussion omförsäkringsbolagen på kapitalmarknaden är att det privala försäkringssparandetsbetydelse för kapitalmarknaden kan förväntas öka, medan AP-fondens minskar. Debestämmelser som reglerar försäkringsbolagens placeringsinriktning fårdärfören central betydelse för utvecklingen på kapitalmarknaden. Försäkringsbolagens placeringspolilik bestäms i väsentligutsträckning dels av försäkringsrörelselagen, som kan sägas betona säkerheten ibolagens placeringar till skydd för försäkringstagarna, dels av kreditpolitisklagstiftning och de kreditpoliliska riktlinjer och rekommendationer, somutfärdas av . Dessa senare rekommendationer har bl. a. tagit siguuryck i att försäkringsbolagen åtagit sig atl i väsentlig utsträckning förvärvastatsobligationer och bostadsobligationer. Inom ramen för gällandesäkerhetskrav - som bl. a. innebär att lillgångar som motsvarar förpliktelserav specificerat slag skall tillhöra den s.k. försäkringsfonden - ochstatsmakternas prioriteringsrekommendationer söker försäkringsbolagen maximeraavkastningen. Enligt kapitalmarknadsutredningens bedömning tordegällande bestämmelser avseende försäkringsbolagens placeringsinrikining hainneburit en onödigi hög säkerhetsnivå för försäkringstagarna, somförsäkringsbolagens räntabilitet har pressals ned till följd härav. Medutgångspunkt från denna principinställning diskuteras några tänkbara metoderatt liberalisera placeringsbestämmelsema, dock utan avsteg från ett högt ställtsäkerhetskrav. De föreslagna liberaliseringarna avses också bidra till enstärkning av marknaden för långfristiga finansiella placeringar. TCO vill återigen underslryka att utredningen förutsätteratt en förstärkning av marknaden för långfristigt kapital måsle utformas inomnuvarande 1978/79:165 Bilaga 3 213 Med denna grundläggandeförutsättning, som över huvud inte tas upp till diskussion, har utredningeninte tagit fasta på den aktuella diskussionen om nya former förkapitalförsäkringen. Med beaktande av denna allvariiga brist i betänkandet villTCO likväl ge sina synpunkier pä vissa av de liberaliseringsåtgärder, somdiskuteras i utredningens betänkande. Utredningendrar den slutsatsen att försäkringsbolagen i praktiken endast delvis harutnyttjat de möjligheter att placera i fasligheter och aklier, som gäller förplaceringar inom den fria sektorn och i de fria fonderna. Omplaceringsbestämmelserna liberaliseras behöver detta därför inte i sig innebäraatt placeringspolitiken ges en annan inriktning. Försäkringsbolagenhar föreslagit att en sådan liberalisering skulle kunna nås genom en övergånglill ell s. k. kvolsyslem. Enligt delta system värderas olika tillgångsslagalltefter riskens art. Tillgångar med ett litet inslag av risk får, inom ramenför försäkringsfonden, tas upp till ett värde som ligger nära det verkligavärdet, medan för mer riskfyllda placeringar endast en mindre del skulle fä tasupp inom försäkringsfonden. TCO delar utredningens uppfattning att någon mergenomgripande förändring av placeringsbestämmelsema i enlighet medförsäkringsbolagens förslag ej bör ske. TCO förordar i stället, liksom utredningen, altliberaliseringsåtgärder sökes genom förändringar inom ramen för gällandestruktur. Denna innebär att försäkringsbolagen mäsle placera medel upp tillvisst belopp - som beräknas med hänsyn till bolagels förväntade förpliktelser -i särskilt angivna tillgångsslag (den s. k. försäkringsfonden). beloppmotsvarande av försäkringsfonden ulgör dock en s. k. fri sektor, därkraven på formella säkerheter inte är fullt sä strikta. Överskottsmedel - de s.k. fria fonderna - får placeras fritt. Endasl medel i de fria fonderna fårplaceras i aktier. Utredningen förordar att den fria sektorn vidgas, från 10till av försäkringsfonden. Delta innebär atl försäkringsbolagensmöjligheter till kapitalplacering i enlighet med de krav som ställs päkapitalmarknaden stärks, utan atl kraven på formell säkerhet åsidosätts iotillbörlig omfattning. Del har också visat sig att de formella säkerhetskrav,som gäller för placeringen inom försäkringsfonden, i praktiken inte varitförenade med större säkerhet i reell mening än för placeringar inom den friasektorn. En större flexibilitet i försäkringsbolagens placeringspolilikunderlättas, vilkel bidrar till en önskvärd differentiering av kreditutbudet.Genom all den fria sektorn vidgas kan en avlastning ske frän de fria fonderna,och den vägen medverka lill ökade möjligheter för försäkringsbolagen att bidratill näringslivets försörjning med riskvilligt kapital. Det är önskvärt att,som utredningen understryker, de frigjorda resurserna placeras i finansiellalillgångar och inte i egna fastigheter, som i icke oväsentlig ulsiräckningskett . TCO tillstyrker därför ulredningens förslag på denna punkt. TCO delar vidare utredningens uppfattning alt en övergångbör ske från taxeringsvärden till uppskattningsvärden vid fastställande av dengräns till vilken lån mot inleckning i fastighet får redovisas iförsäkringsfonden. Eftersom uppskatlningsvärden genomsnittligt ligger högre äntaxeringsvärden är det också rimligt att den gräns till vilka lån fårredovisas i försäkringsfonden sänks. Härigenom åsidosätts icke heller kravenpå en tillfredsställande säkerhet för placering av tillgångar inomförsäkringsfonden. Det kan dock ifrågasättas om uppskattningsvärdentillfredsställande kan göras i fråga om industrifastigheter, då dessa värden iväl sä stor utsträckning bestäms av den industriella verksamheten ochföretagets finansiella ställning. 1978/79:165 Bilaga 3 214 Ulredningen diskuterar frågan om nuvarandebegränsningsregel för aktieinnehav i enskilt företag, innebärande ett maximallinnehav pä 5 proceni av röstvärdet för samtliga aklier bör höjas elleravskaffas. Utredningen förordar att gränsen höjs från 5 lill 10 proceni. Tvåledamöter har i separata reservationer uttryckt den uppfattningen attnuvarande femprocents-gräns bör bibehållas. TCO delar av skäl som redovisasnedan reservanternas uppfattning. Utredningen visar all försäkringsbolagen intar en myckelslark ställning som dominerande ägare i flera större börsnoterade banker,investmentbolag och produktionsföretag. En dominerande ägarställning synes,enligt utredningen, inte ha utnyttjats föratt aktivt påverka företagensskötsel. Försäkringsföretagen har ägnat sig åt passiv kapitalförvaltning. Det kan inte anses önskvärl atl mer dominerande aklieägaresöker undandra sig ett aktivt ansvar för företagens ledning. Ett dominerandeägande bör följas av ett aktivt ägaransvar. 1 den mån större aktieägare undandrarsig ett sådant ansvar blir den naturliga konsekvensen att inflytandet förminoritelsposter ökar i motsvarande grad. Del går då icke heller att klarlurskilja de grupperingar, som bör ställas till ansvar för företagetsövergripande politik. kan det dock diskuteras om försäkringsbolag,även vid mer betydande aktieinnehav, aktivt bör söka påverka företagensskötsel. Enligt TCOs uppfattning är det naturligt att försäkringsbolagenendasl ägnar sig åt passiv kapitalförvaltning. Som påpekas av en avreservanterna gäller enligt försäkringsrörelselagen atl försäkringsbolagen iprincip inte färdriva annan rörelse än försäkringsrörelse. Del kan starktifrägasätlas om inte en utveckling där försäkringsbolagen påtar sig ett sådantaklivi ägaransvar skulle strida mot gällande grundsatser i lagstiftningen. Enolycklig sammanblandning av försäkringsrörelse med annan verksamhet medlojalitetskonflikter som en länkbar konsekvens skulle kunna bli följden. Enhöjning till skulle innebära all konflikten mellan de krav denpassiva kapitalförvaltningen ställer och de krav som bör ställas på störreaktieägare accentueras. En höjning av gränsen skulle ytterligare kunna bidra tillalt anonymisera ägandel i större förelag. Utredningen framhåller visserligenatt en höjning av gränsen lorde förutsätta atl försäkringsbolagen påtar sig ettaktivt ägaransvar. Några klara indikationer på alt så skulle bli fallet gesdock inte. TCO finner icke heller att en sådan förändring i försäkringsbolagensagerande skulle vara önskvärd. Det kan förefalla mindre lämpligt att å ena sidan avstyrkaen begränsningsregel för och å den andra ha den uppfattningenalt en begränsningsregel på nuvarande nivå bör bibehållas för försäkringsbolagen.Men med hänsyn till att en passiv kapitalförvaltning måste anses merändamålsenlig för försäkringsbolagen, medan AP-fondens aktieinnehav bör varaförenade med ett aktivt ägaransvar blir bilden en annan. Frågan om en begränsningsregel för försäkringsbolagenmåste anses inrymma betydligt fler dimensioner än tänktakapitalmarknadseffekter av en sådan utvidgning. Den berör frågor som gäller denframtida ägarstrukturen inom svenskl näringsliv. Frågor av denna karaktärbehandlas inom den . Frågor om nuvarande och eventuelltnytillkommande institutioners ägande av svenskt näringsliv bör behandlas i ellsammanhang. En eventuell höjning av begränsningsregeln bör därför åtminstoneanslå i avvaktan på att nu pågående diskussion om kapitalbildning och formernaför denna kapitalbildning fullföljts. 1978/79:165 Bilaga 3 215 En av utgångspunktema för utredningens förslag angåendebegränsningsregeln är att utbudet av riskvilligt kapital behöver höjas. Mendella är enligt TCOs uppfattning alltså inte tillräckligt för att en höjning avbegränsningsregeln skall kunna betraktas som ändamålsenlig. Det förhåller sigockså så att försäkringsbolagens utrymme för aktieplaceringar synes vararelativt stort, även inom ramen fören oförändrad begränsningsregel. TCO villdäremot tillstyrka förslaget att aktieinnehav skall fä räknas somfondgilla placeringar inom den fria sektorn. Det är väsentligt att svenskt näringsliv karakteriseras avatt ägargrupper med olika bakomliggande intressen kan balansera varandra.Frågan om hur denna balans bör utformas, och vilka krav detta släller på olikaintressegruppers aktieinnehav bör behandlas i ett sammanhang. Kapitalmarknadsutredningenhar överhuvud inte behandlal frågan om nya former för kapitalbildning, och meddenna uppenbara brisl i belänkandet vore det principielll betänkligt all som isoleradåtgärd föreslå en höjning av begränsningsregeln för försäkringsbolag. TCO delar slutligen utredningens uppfattning altförsäkringsbolagen endast med försäkringsinspektionens medgivande får innehaandel i aktiefond. Dessa fonder fyller genom riskspridning en funktion försmåspararna och bör inle utnyttjas av institutionella ägare. Dessa har ocksågenom sin bättre överblick större möjlighel att genom en lämpligt sammansattaktieportfölj nå en sådan riskspridning. /SR tillstyrker ulredningens förslag att ökaförsäkringsbolagens placeringsmöjligheler i aktier genom att den s. k. friasektorn vidgas frän till av försäkringsfonden och genomalt restriktionerna för akiieplaceringar inom den fria seklorn avskaffas. Ävenförslaget alt öka gränsen för placering i ett och samma aktiebolag från 5proceni till högst av vinslvärdel tillstyrkes. /SR instämmer vidare i utredningens konstaterande attett ökat aktieinnehav hos försäkringsbolagen säväl som hos fjärde AP-fondenäven bör medföra ett ökat direkt ansvarstagande som aktieägare. Vissa försiktigaexempel på detta finns även inom nuvarande ram i frågor som ansetls vara avprincipielll intresse. Det förtjänar härvid noteras att försäkringsbolag,aktiefonder m.fl. institutionella ägare ulomlands ofta framträder betydligtöppnare på bolagsstämmorna och inte bara agerar genom köp och försäljning. Det är inte ett otillräckligt sparande eller althushållens samlade förmögenheter skulle vara för små, som utgör den väsentligagrunden till svårigheterna att placera nyemissioner och den härav föranleddadiskussionen om en vidgad rält för försäkringsbolagen att förvärva aktier.Hushållens tillgångar i form av fasligheter -egnahem, fritidshus och andrafasligheter - är omkring tio gånger så stora som hushållens innehav av aklier.Härtill kommer hushållens lillgångar i bankkonton, obligationer m. m. En begränsadförändring av hushållens placeringsinriktning skulle innebära en väsentligökning av näringslivets tillgång på riskvilligt kapital. En ökning av försäkringsbolagens roll som aktieägare bordesåledes kunna undvikas. Betänkligheterna mot en sådan väg att underlättanärings- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 216 livets försörjning med riskbärande kapital är, molbakgrund av de synpunkter på institutionellt och enskilt ägande som framförtsinledningsvis, mycket stora. Som framhåller i sin reservation har man - omgränsen för aktieinnehavet i ell och samma bolag höjs från fem lill tio procent- att räkna med att försäkringsbolagen kommer att få ta på sig ett aktivt ägaransvarför de berörda bolagen. Försäkringsbolagen skulle Ivingas bygga upp ent)rganisation för att bevaka och engagera sig i de berörda bolagens verksamhet.Det är lämpligare att försäkringsbolagen som är specialiserade påförsäkringsrörelse och atl kapitalförvaltningen har passiv karaktär. Beskattningens utformning spelar en avgörande roll förhushållens och försäkringsbolagens placeringsinrikining. Ju starkareinflationen är, desto mer framträdande blir skattesystemets brisl påneutralitet. Vid nuvarande skattesystem kommer, som ovan visats, enutomordentligt liten del av den totala ersättningen till det riskbärandekapitalet i företagen att utgöra inkomst efter skatt för det enskildahushållet. Denna effekt dämpas, om det även i införs ettavräkningssystem av det slag, som alla utom ett nu övergått till vidbeskattningen av kapitalersättningar i näringslivet. Det är dock alt märka altvid de nuvarande höga svenska marginalskatterna blir verkningama inte likagynnsamma som i . De snedvridande effekterna av inflation och beskattning ikombination tenderar alt leda lill ur allmänna synpunkter mindre önskvärd forisaiiinstitutionalisering av aklieägandel, även efter en förbättring av lönsamheteni näringslivet. Ett avräkningssystem av EG-typ i enlighet med Svenska Arbetsgivareföreningensyrkande i sitl remissvar på förelagsskatleberedningens slutbetänkande'"Beskattning av företag"" är ell första nödvändigt villkor föratt föreningen skall kunna överväga alt bilräda en höjning av nu gällandefemprocentsgräns för försäkringsbolags rätt alt förvärva aklier i ett och sammaaktiebolag. Föreningen tillstyrker förslagen att försäkringsbolagenss. k. fria sektor vidgas från till av försäkringsfonden, atl ävenaktier får förvärvas inom denna sektor, samt att försäkringsbolagen också fårförvärva andra obligationer än industriobligationer. LRF vill särskilt underslryka vikten av utredningensförslag beträffande de fondgilla placeringarna. Genom förslagen bör ävenplaceringsinriktningen mol fastigheter kunna bytas ut mot flnansiellaplaceringar, vilket LRF finner betydelsefulla. LRF ställer sig emellertidtveksam till ökningen av fria sektorns placeringar och att restriktionernabeträffande aktieplaceringar avskaffas. Det bör vara en väsentlig uppgift förförsäkringsbolagen atl i likhet med AP-fonden slärka obligationsmarknaden. LRFanser att utredningen ej i lillräcklig grad behandlat evenluella konsekvenserför obligationsmarknaden genom den föreslagna förändringen, I den händelse attbankobligalioner införs förutsätts att sådana obligationer i likhet med vadbelräffar AP-fonden ej kommer all omfatta försäkringsbolagens placeringar. LRFvill framhålla betydelsen av placeringsrekommendationer, vilketmedför att kapitalmarknadsutredningens förslag och övervägande beträffandeförsäkringsbolagens placeringar blir lämligen verkningslösa. 1978/79:165 Bilaga 3 217 KF anser det angeläget att försäkringsbolagen i ökadutsträckning kan bidra lill näringslivets försörjning med riskkapital ochtillstyrker därför utredningens förslag på denna punkt. Enligt vår mening bör behovet av kapital för placering iaktier i första hand täckas genom utbud från de enskilda hushållen. Utredningenpekar på de förändringar i den rådande skattelagstiftningen och iavkaslningsför-hållandena som måste ske föratt detta utbud skall stimuleras. Iandra hand bör privala institutioner och dä bl. a. försäkringsbolagen ges ökademöjligheter lill aktieinnehav. Vi anser liksom utredningsmajoriteten attförsäkringsbolagen har både vilja och kompetens alt åta sig del med ett utökataktieinnehav ökade ägaransvaret. Vi tillstyrker därför atl den fria sektorn vidgas från 10%lill av försäkringsfonden saml att inom denna sektor även aktier fårförvärvas. Vidare tillstyrker vi att maximigränsen för aktieinnehav inom varjeförelag höjs frän till av röstetalet. Även andra obligationer änindustriobligationer bör fä förvärvas av försäkringsbolagen. Utredningen har----- bl. a. behandlat framställningar frånförsäkrings bolagen om en vidgning av den s. k. fria sektor, som infördes som ett medel att ge försäkringsbolagen möjligheter att förbättra sin räntabilitet utan att frångå kravet alt huvuddelen av försäkringsfonderna skulle ha fondgill säkerhet. Organisationerna tillstyrker utredningens förslag atl den fria sektorn skall vidgas frän 10 lill av försäkringsfonden. Därigenom bör försäkringsbolagen fä bätire möjligheter att anpassa sina placeringar lill efterfrägan på kapitalmarknaden. Organisationema tillstyrker även att försäknngsbolagenskall få öka sitt aktieinnehav inom den fria sektorn från nuvaranderösietalsgräns . Den föreslagna liberaliseringen ligger i linje meddet tidigare tillstyrkta förslaget att även tjärde fondstyrelsens aktieinnehavskall kunna uppgå till av röstetalet. Organisationernatillstyrker utredningens förslag om en övergång från taxeringsvärden tillbeskattningsvärden vid redovisning av inteckningar i fasiigheier iförsäkringsfonden. Ulredningens förslag om till höjd gräns vid redovisningav industrifastigheter bör stimulera till ökad långivning till induslrin. Behovet av kapital för utveckling och expansion avnäringslivet bör i första hand täckas genom sparande i aktier frän de enskildamedborgamas sida. Därefter bör privata institutioner kunna stimuleras tillinsatser på detta omräde. Förbundet noterar därtör med tillfredsslällelseutredningens förslag att medge rätt för försäkringsbolagen att utöka den s. k.fria sektorn från av försäkringsfonden saml alt denna sektor ävenfår innehålla aktier. Dessutom tillslyrker Förbundel att gränsen föraktieinnehavet i varje enskilt förelag höjs från av röstetalet. 1978/79:165 Bilaga 3 218 Styrelsen tillstyrker att fria sektom vidgas från 10%.till av försäkringsfonden, att aktier får redovisas även inom fria sektom,och att även andra förelagsobligalioner än industriobligationer får förvärvas.Vidare tillslyrker slyrelsen utredningsmajoritetens förslag att maximigränsenför aktieinnehav i varje företag höjs frän till av röstetalet. Med anledning av utredningens uttalande att ett ökalaktieinnehav för försäkringsbolagens del bör förenas med eU aktivt ägaransvaranför styrelsen: Försäkringsbolagens primära uppgift är att förvaltaförsäkringstagarnas medel på ett sådant sätl att dessa medel, enligt vad somföieskrivs i lagen om försäkringsrörelse, erhåller bästa möjliga avkastning.För all fullgöra denna uppgift mäsle bolagen även fortsättningsvis kunna görade placeringar och omplaceringar, som ur rent ekonomiska synpunkter bedöms somlämpliga och rikliga. Om ett ""aktivt ägaransvar"" skulleinnebära en begränsning i möjlighetema att göra ekonomiskt lämpligadispositioner i aktieportföljen, finns risk för all portföljförvaltningen blirinaktiv. En sädan förvallning kan negativt påverka börshandeln och minskabörsens effektivitet som instrument lör kapitalfördelning. Föreningen tillstyrker förslagen att fria sektorn vidgasfrån 'till av försäkringsfonden, alt aklier får förvärvas även inom friasektorn. anser att varje åtgärd som är avsedd att breddaoch bevara aktiemarknaden är av stor betydelse. Vidare tillstyrks att maximigränsenför aktieinnehav i varje företag höjs frän till av röstetalet och attäven andra företagsobligationer än industriobligationer får förvärvas. Utförliga skäl lill en ökning av försäkringsbolagensplaceringsräll finns redovisade av utredningen.