prop · G203197 · 1978-12-31 00:00:00 — Jag redovisar i delföljande mina överväganden med anledning av Vård77:s förslag till behörighelförantagning till de kommunala vårdutbildningarna inom högskolan. Värd 77 har föreslagil att vårdlinjen inom gymnasieskolanskall vara den naturliga grunden för tillträde till vårdutbildningama inom . Ulredningen nämner särskilt ämnena vårdkunskap och vårdpraktiki tillämpliga grenar och varianter av vårdlinjen som lämpliga atl knyta desärskilda förkunskapskraven till. Jag delar oron hos de remissinstanser som anser attutredningens förslag skulle leda till en alltför hård belastning på vårdlinjensresurser. Även om åtgärder vidtas för atl åsiadkomma en smidigare planering av praklikre-sursernafinns det enligl min bedömning bestämda gränser för hur myckel vårdlinjen kanbyggas ul . Även av andra skäl anserjag all vårdlinjen som enda grundför samtliga här akluella högskoleutbildningar kan sällas ifråga. Del kansålunda enligt min mening inte göras gällande all endast vårdlinjen ger delämpliga förkunskaperna för samlliga de utbildningslinjer som jag kommer attförorda. Jag anser atl vårdlinjen kan utgöra en naturlig grund för den hälso-och sjukvårdslinje som jag i det följande kommer alt förorda. För de övrigalinjer som jag kommer att förorda bör enligt min mening kraven för särskildbehörighet kunna uppnås även på gymnasieskolans sociala linje. Självfalletskall kraven kunna uppfyllas också av den som har kunskaper vilka molsvarar devillkor jag nu har . Jag återkommer härtill när jag behandlar dessalinjer under avsnittet . Del är viktigt atl lill vårdutbildningarna kunna rekryterapersoner med skiftande utbildningsbakgrund, intresse och erfarenhet. Med detförord för vårdlinjen som grund för hälso- och sjukvårdslinjen som jag harredovisat är det därför angeläget all erbjuda de studerande som har valt en annanlinje i gymnasieskolan en möjlighet att komplettera sin ulbildning medkunskaper som motsvarar dem som vinns genom studier på vårdlinjen. Den kompletleringsvägjag nu har berört är också angelägen för de studerande som kommer att anlastill de aktuella vårdutbildningama enligt den s. k. 1978/79:197 20 SÖ har i sitt yttrande över Vård 77:s förslag anfört atlSÖ anser det motiverat alt en komplelleringsväg med värdinriktning prövasförsöksvis. Delta kan enligt SÖ ge värdefulla erfarenheter inför den framtidautformningen av den gymnasiala utbildningen. SÖ framhåller, att frågorgällande tidigt yrkesval, sneda könsfördelningar och praktik kan bli belysta ien sådan försöksverksamhet. Mot bakgrund av vad jag har anfört förordar jag atl enförsöksverksamhet med en vårdinriktad kurs kommer till stånd. Kursens längdbör inle överstiga för hellidssluderande. Den bör anordnas första gångenett år före den tidpunkt dä de nya behörighetsreglerna för tillträde till härberörd högskoleutbildning träder i kraft. Del är enligl min mening viktigt alten sådan kurs utformas så att den ger kunskaper motsvarande dem på gymnasieskolansvärdlinje, gren för hälso- och sjukvård. Frågan om i vilken skolform dennakurs lämpligen anordnas bör utredas. Jag avser att senare återkomma lillregeringen med förslag om uppdrag lill SÖ i denna fråga. Vad gäller behovel all kunna erbjuda studerande tillfällealt komplettera med naturvetenskapliga ämnen vill jag erinra om de möjligheterhärtill som den kommunala vuxenutbildningen erbjuder. 1 fråga om den ettåriga naturvetenskapligt inriktadekursen vill jag erinra om att regeringen i prop. 1978/79:100 bil. 347,föreslagit att SÖ bör få vidta de ålgärder som erfordras för att på försökhögst tio klasser av högre specialkurs i naturvetenskap skall kunna anordnas /80 inom den ram för gymnasieskolan som för varje budgetår fastställsav regeringen. Ifrågavarande högre specialkurs bör enligl min mening kunnautnyttjas bl. a. av studerande som avser att komplettera sin behörighet föratt erhålla tillträde till de längre vårdutbildningama. SÖ har i skrivelse till regeringen bl. a.hemställt om alt försökverksamhet med vissa förändringar på vårdlinjen fåranordnas i samverkan med gymnasieutredningen. SÖ har vidare i skrivelse tillregeringen hemställt om försöksverksamhet med tvåårig social servieelinje påett begränsal antal orter. Regeringen har i annat sammanhang beslutat attförsöksverksamhet får bedrivas dels med tvåårig social servicelinje, dels påvårdlinjen. Jag går över till frågan om krav på yrkeserfarenhet förtillträde till högskoleutbildning. Sådant krav förekommer i begränsadomfattning för tillträde till utbildningar utanför vårdområdet, t. ex. inom denhittillsvarande försöksverksamheten med yrkesteknisk högskoleutbildning. LJtredningenanser att krav på yrkesverksamhet inom vårdområdet för tillträde till vårdinriktadhögskoleutbildning skulle ha vissa fördelar och pekar bl. a. på erfarenheterfrån de avkortade studiegångarna inom sjuksköterskelinjen. Med ett sådant kravskulle å andra sidan efterfrågan pä kortlids-anställningar inom värden öka medett åtföljande krav på arbetsmarkna- Prop.1978/79:197 21 Utredningens majoritet förordar därför inte någotgenerellt krav pä eriärenhel från yrkesverksamhet för tillträde lillutbildningen. Remissinslanserna följer uiredningens förslag. De ansergenomgående all de arbelsmarknadsmässiga förulsäliningarna för all tillgodose etlkrav pä yrkesverksamhet saknas och alt några avgörande skäl för en åtskillnadmellan olika högskoleutbildningar på denna punkt inle föreligger. Remissinstansernahar enligt min mening övertygande visat atl Värd 77:s väg är den rätta. Delsaknas förutsättningar för atl samhället skall kunna ikläda sig del ansvargentemot de studerande som ett allmänl krav på yrkesverksamhet skulle föra medsig. Vidare skulle ett ovillkorligt krav pä yrkeserfarenhet för tillträde tillhär aktuella utbildningar stå i strid med den princip som gäller för övrighögskoleutbildning, med det undantag jag har nämnt, nämligen atl del skall varamöjligt att gå direkl från gymnasieutbildning till högskoleutbildning. Jaganser att denna valmöjlighet är av stor betydelse för de studerande. Den bördärför behållas också för dem som från gymnasieskolan söker sig till högskolansvårdutbildningar. Jag biträder således utredningens förslag. 2.3.3 Urval och antagning För värdutbildningarna inom den kommunala högskolantillämpas nu som följd av andra behörighetsregler också andra bestämmelser förurval bland behöriga sökande än som gäller för huvuddelen av ulbildningarna ihögskolan. Utredningen strävar även här efter alt, i största möjliga utsträckning,låta högskoleförordningens allmänna bestämmelser gälla. Ett viktigt inslag idessa är att arbetslivserfarenhet ges meritvärde. Jag instämmer i förslaget att högskoleförordningensallmänna bestämmelser bör gälla vid urval till de aktuella vårdutbildningama. Vård 77 har vidare prövat i vilken utsträckning det är möjligloch lämpligt att med hjälp av urvalsreglerna särskilt försöka ta tillvarayrkeserfarenhet från vårdområdet. Utredningen föreslår att yrkesspecifikarbetslivserfarenhet, efter en kvalifikationstid , skall ges särskildtyngd vid urval. Motivet är ett önskemål om att la lill vara iniresset förfortsatt vårdutbildning hos de många människor som under en längre tidyrkesår-betat inom vården. Remissinslanserna tillstyrker i allmänhet Vård77:s förslagpå denna punkt, ibland dock med viss tveksamhet. I några remissyttranden stryksemellertid under att ett genomförande av förslaget skulle innebära ett märkbartavsteg från gällande ordning för högskolan i stort. a. avstyrker UHÄförslaget med hänvisning härtill. För egen del får jag anföra följande. tog i sitt betänkande (SOU 1970:21och 55) Vägar till högre utbildning upp frågan om s. k. särskilt värdefullarbetslivserfarenhet skulle kunna ge meritpoäng. Med anledning härav uttaladedåvarande chefen för i prop. Prop.1978/79:197 22 nasieskolans kompetensvärde m. m.. alt del var nödvändigtatt vara uppmärksam på riskerna för en förstärkning av den socialasnedrekryteringen till vissa utbildningsvägar. förslag atldetta slag av yrkeserfarenhet skulle ge lilläggspoäng ingav frän den synpunktentvekan. lämnade detta uttalande utan erinran (UbU 1972:31, rskr1972:240). Kompetenskommiltén (U 1972:04), som hade i uppgift all närmareutforma reglerna för behörighet och urval, föreslog i sill betänkande (SOU1974:71) om behörighet och antagning till högskolan ingen lilläggspoäng försärskilt värdefull arbetslivserfarenhet. Kommittén angav som skäl härför alldet skulle vara myckel svårt all bedöma vilken erfarenhet som skulle anses varasärskilt värdefull för en viss utbildning eller för en viss yrkesutövning. När del gäller högskoleutbildningen i stort delar jag dentveksamhet som jag har återgett mol atl vid urval inför antagning tillutbildning ge meritvärde åt särskilt värdefull arbelslivsertarenhet. Till deredovisade argumenten mol ett sådant system vill jag foga att det ligger ettpositivt värde i att de studerande inom en viss ulbildning har olikaerfarenhetsbakgrund. Vård 77 för också själv ett sådant resonemang närutredningen säger all studerande med allmän arbetslivserfarenhet skulle kunnatillföra vårdutbildningen positiva erfarenheter från del samhälle vården har lilluppgift att tjäna. Flertalet av vårdutbildningarna inom den kommunala högskolanär kraftigt efterfrågade av enskilda. Därav följeratt förhöjd merilpoäng tillföljd av att särskilt värdefull arbetslivserfarenhet ges meritvärde kan bli etthinder för sökande med annan arbetslivserfarenhet alt över huvud anlas till deberörda utbildningama. En sådan utveckling vore enligt min mening olycklig,eftersom vården därigenom löper risk att bli mer avgränsad från detövriga samhället än den är . anserjag att det finns skäl att på nytt inom ettavgänsat område pröva frågan om meritvärde för särskilt värdefullarbetslivserfarenhet. Det är nämligen enligt min mening angeläget att iutbildningen söka ta till vara de kunskaper de studerande har från just detarbetsfält utbildningen riktar sig till. De modifieringar som i så fall skullebehöva göras i nuvarande urvalsförfarande vid antagning tillhögskoleutbildning måste tillgodose i vart fall följande två krav. Det ena äratt finna en enkel och rimlig av-gränsning av de yrkesfunktioner som bör ge detnämnda meritvärdet. Det andra är att finna en tillfredsställande teknisklösning för hur en avvägning mellan sökande med allmän arbetslivserfarenhet ochsökande med särskilt värdefull arbetslivserfarenhet skall åstadkommas så attden förra gruppens konkun"ensläge inte blir för ofördelaktigt. När delgäller möjligheterna att tillgodose det första kravet bör vårdsektom kunnavara lämplig eftersom den har en jämförelsevis fast yrkesstruktur. Till vadjag nu har anfört vill jag foga ytterligare två mera allmänna krav. Enmodifiering av urvalssystemet bör också syfta till atl jämna utkönsskillnaderna inom vårdutbildningarna. Den får inte leda lill ökadsvåröverskådlighet i antagningssystemet och medföra en ytterligareadministrativ belastning av detla. 1978/79:197 23 Av vad jag har sagt framgår atl vissa frågor ålerslär altbelysa innan ställning kan las lill frågan om särskili värdefull arbelslivserfarenhelbör ges meritvärde vid antagning till högskolans värdutbildningar. Jag avseratt i annal sammanhang föreslå regeringen att uppdra ål UHÄ all närmareundersöka förutsättningarna för en sådan ordning saml redovisa de ändringar i urvalssyslemelsom skulle fordras för att Vård 77:s förslag i denna fråga skulle kunnagenomföras. När utredningsresultatet föreligger avser jag alt återkomma tillregeringen i frågan. 1976/77:59 om ulbildning och forskning inomhögskolan m.m. behandlade jag frågan om antagning till kommunalhögskoleutbildning. Jag tog dä ställning till etl förslag om att utvidga detcentrala dalorbaserade antagningssystemet vid UHÄ lill all rymma också hithörandeutbildningar. Jag anförde härvid att det med hänsyn till den enskildes önskemålatt kunna söka lill olika utbildningar i högskolan är angelägel altsamordna såväl antagningen lill olika utbildningar inom den kommunala högskolansom antagningen till statlig och till högskoleutbildning. Jag ansågall dessa frågor måsie belysas ytterligare och var därför inte beredd atlbiträda förslaget. Jag anförde vidare att det likväl självfallet vore angelägetatt eftersträva en samordning mellan SÖ och UHÄ vad gäller tiden för ansökan, blankellerm.m. för antagning till högskoleutbildning. hade ingen erinran motdessa uttalanden (UbU 1976/77:20. rskr 1976/77:246). Enligl gällande bestämmelser antas de studerande till dehär aktuella utbildningslinjerna f. n, av Landstingsförbundets antagningsnämndför sjuksköterskeutbildning eller av inlagningsnämnd enligl skolförordningen (1971:235)eller av annan myndighet som styrelsen för utbildningen utser. Jag har förordat att de för högskolan gällandebestämmelserna för allmän behörighet skall gälla för hithörande utbildningar,Samma behörighetsregler k(3mmer då att gälla för dessa som för många allmännautbildningslinjer för vilka UHÄ ombesörjer antagningen. Detta aktualiserarånyo frågan om en samordning av antagningen över hela högskoletaltel. För egen del gör jag den bedömningen, att frågan böravgöras utifrån vad som är praktiskt möjligt och lämpligt och samtidigtfördelaktigt för i första hand den enskilde sökanden. Givetvis kan därvid andraåtgärder än en teknisk samordning visa sig vara mer ändamålsenliga. En viktigutgångspunkt för antagningsorganisationen bör vara att antalet tillgängligaplatser i utbildningen utnyttjas så effektivt som möjligt. En omständighet somhar tillkommit sedan 1977 års ställningstagande är den beslutade försöksverksamhetenmed ny planeringsordning för sjuksköterskeutbildningen i syfte att åstadkommaett bättre kapacitetsutnyttjande (prop, 1977/78:100 bil. 12 s. 429, UbU 1977/78:22,rskr 1977/78:338). Jag vill också erinra om att utredningen om enhetligthuvudmannaskap för högskolan (U 1978:13, Dir 1978:77) har tillkallats efterdenna tidpunkt. UHÄ har i sina förslag till anslagsframställning /80 1978/79:197 24 anmält all UHÄ har lillkallat en arbetsgrupp för altnärmare belysa och lägga fram förslag i frågor som rör systemet för anmälan ochantagning till grundläggande högskoleutbildning. I arbetsgruppen ingår bl. a.företrädare för och för . Jag utgår från allUHÄ i delta sammanhang granskar den av mig nu berörda samordningsfrågan frän denya utgångspunkter som kommer atl föreligga vid etl bifall av tillförslagen i denna proposition. 2.3.4 Jänintwe könsniässig rekiytering Vård 77 har i enlighet med sina direktiv tagit upp fråganom en jämnare fördelning av kvinnor och män i olika vårdutbildningar. Andelenmän i de kortare vård- och socialt inriktade utbildningarna varierar mellan deolika utbildningslinjerna. Totalt sett är den dock fortfarande mycket låg ävenom männens intresse för dessa utbildningar har ökat något.Enligt utredningen kan delta senare förhållande ge anledning till vissoptimism. För den som vill se en någorlunda jämn könsfördelning inomöverskådlig tid går utvecklingen dock för långsamt. Vård 77 urskiljer två slag av probleir. Det ena är när det finns få eller inga manliga sökande till enutbildningslinje. Det andra är när det finns behöriga manliga sökande, mendessa inte hävdar sig i konkurrensen. Utredningen uttalar sig för en positivsärbehandling av under-representerat kön vid antagning till utbildningar med såsned könsmässig rekrytering att minoritetskönel vid senasteantagningstillfället hade lägre andel än 30 procenl av utbildningsplatserna. Ulredningenanför alt den är medveten om de principiella invändningar som kan riktas mol ensärbehandling av det ena könet men anser atl de positiva effekter som metodenleder till bör vägas mot dessa invändningar. Utredningen anser att en särbehandlinginle bör betraktas som en orättvisa mot det andra könet utan som enkompensation för de orättvisor som finns inbyggda i de miljö- ochkulturfaktorer som har påverkal uppfostran och utbildning. Vård 77 anger två modeller för kvotering. Den ena innebäratt man reserverar ett minimiantal av utbildningsplatserna förminoritetskönet. s,k, äkta kvotering. Den andra modellen innebär alt man gersökande som tillhör minoritetskönet tilläggspoäng till jämförelsetalet vidurval. Utredningen föreslår att SÖ och UHÄ får i uppdrag attinitiera försöksverksamhet med dessa båda modeller i de vård- och socialtinriktade högskoleutbildningarna. Efter utvärdering bör den med hänsyn tillsyftet lämpligaste modellen tillämpas . Utredningenanger ett villkor för försöksverksamheten, nämligen att den också innefattarutbildningar där kvinnor är underrepresenterade. En del remissinstanser tillstyrker förslaget, medan andrabestämt avstyrker, SÖ och UHÄ anger båda att förslaget om positivsärbehandling ansluter lill resp, ämbetsverks jämställdhetsprogram.Socialstyrelsen avvisar förslaget under hänvisning till att det är en konstladmetod. 1978/79:197 25 cialstyrelsens utgångspunkt bör iniresse och begåvningavgöra rekryle-lingcn lill vårdområdel, SSEF och SFS är negativa på bådeprincipiella och praktiska grunder. Enligl deras uppfattning leder förslagettill alt kvinnornas arbetsmarknad ytterligare försämras. /SR avvisarförslaget. TCO ställer sig inte negativ till förslaget men anger som enförutsättning att verksamheten också skall innefatta utbildningar där kvinnornaär underrepresenterade. TCO förutsätter också atl yttranden inhämtas från defackliga organisationerna när förslag till försöksverksamhet föreligger ochinnan sådan startar. För egen del får jag anföra följande. Både i prop. 1976/77:59 om ulbildning och forskning ihögskolan m. m. och i 1978 och budgetpropositioner (prop. 1977/78:100bil. 12, prop. 1978/79:100 bil. 12) har jag utvecklat min syn pä frågan om jämställdhetmellan kvinnor och män inom högskolan. Jag har bl. a. framhållit alt kvinnoroch män är mycket olika företrädda inom skilda slag av utbildningar och atlett tydligt mönster avtecknar sig härvidlag. Kvinnor söker sig oftare tillkortare, inte direkt påbyggbara utbildningar som leder till en förhållandevissnäv arbetsmarknad medan män oftare väljer längre utbildningar som leder till siörrerörlighet och bäitre karriärmöjligheter inom arbetslivet. Det är mot denna bakgrund som man enligt min mening bör laställning till Vård77:s förslag om positiv särbehandling. Jag är inte förvånadöver atl detta förslag är den del av utredningens arbete som har bedömts mestolika av remissinstanserna. Detla är naturligt med tanke på alt spörsmålet omjämställdhet mellan kvinnor och män inrymmer väsentliga värderingsfrågor. Jag vill stryka under att Vård 77: s förslag avser bådeutbildningar där kvinnor dominerar och utbildningar där män dominerar. Jag har samma principiella uppfattning som Vård 77,nämligen att en metod som särskilt gynnar en grupp människor kan användas iett läge då denna grupp allmänt sett är kraftigt missgynnad. Jag tar alltsåavstånd från uppfattningen atl en positiv särbehandling i sig skulle kunnakränka rättskänslan. Jag vill erinra om atl mitt synsätt stämmer väl överensmed strävandena på andra områden att genom en socialt prägladfördelningspolitik söka utjämna orättvisor. Exempel härpå är t. ex.socialpolitiken och regionalpolitiken. Jag är ändå tveksam till att nu fastlägga en ordning medpositiv särbehandling. Min tveksamhet grundar sig på osäkerheten när detgäller att kunna förutsäga vilka effekterna blir av en viss teknisk metod. Jaganser därför att Värd 77:s förslag atl man bör pröva sig fram har slorafördelar. Förslaget om positiv särbehandling har lagts fram av enutredning som har arbetat med vårdutbildning, ell fält där kvinnor dominerar.Del har inte varil Vård 77: s uppgift att gå in på jämställdhetsfrågor förhögskolan i övrigt. Utredningen har ändå, som jag har anfört, markerat altdess Prop.1978/79:197 26 förslag inte bör genomföras med mindre än alt motsvarandearrangemang kan komma till stånd för utbildningar med manlig dominans. Någotförslag lill motsvarande åtgärder för sådana utbildningar föreligger inte frånvare sig Vård 77 eller någon av remissinstanserna. Mot bakgrund av vad jag har anfört bör det uppdras ål UHÄall komma in med förslag beträffande utbildningar för vilka en ordning medpositiv särbehandling enligt de principer jag har angett är lämplig samt attbelysa föriitsättningarna för att i antagningssystemet foga in en sådanordning. Jag avser atl senare återkomma lill regeringen med förslag tilluppdrag ål UHÄ i denna fråga. När UHÄ har redovisat sitt uppdrag avser jag attåterkomma till regeringen i fråga om detaljerna i en försöksverksamhet. Till grund för Vård 77:s förslag om ny studieorganisationför en stor del av vårdutbildningarna inom högskolan liggerarbetsfältsbeskrivningar och målanalyser. Utredningens förslag syfiar bl. a.till att begränsa antalet studievägar och därmed göra studieorganisationen meröverskådlig än vad fallel är . Förslaget innebär vidare enstudieorganisation med en gemensam grundkurs för de allmännautbildningslinjerna och en stegvis differentiering mot områdena socialvård, hälso-och sjukvård samt medicinsk service. Fem allmänna utbildningslinjer ingår i denföreslagna studieorganisationen, nämligen sociala servicelinjen, hörselvårdslinjen,rehabiliteringslinjen, hälso- och sjukvårdslinjen saml medicinskaservicelinjen. Beträffande den nuvarande tandhygienistutbildningen har Vård 77avstått från att föra fram något förslag med hänvisning till att någon ändradutformning av den underliggande tandskölerskeutbildningen inle hade be-sluialsvid tidpunkten för utredningens ställningstagande till studieorganisation . Sociala servicelinjen förs enligt förslaget tillsektorn för utbildning för administrativa, ekonomiska och sociala yrken. Iövrigt innebär förslaget alt linjema alltjämt tillhör sektorn för utbildningför vårdyrken. Vårdutbildningama inom den tillhör f n.grundskolans kompetensområde. Utredningen föreslår, som jag har redovisat,alt för allmän behörighel för tillträde till all vårdutbildning inom högskolanskall fordras genomgången gymnasieskola eller motsvarande kunskaper. Härigenomskulle högskoleutbildningen kunna starta från en högre kunskapsnivå än vad dengör . Remissinstanserna välkomnar den omfattande diskussionen omvårdutbildningamas framtid som redovisas i betänkandet. Diskussionen anses fåstor betydelse för högskolemyndigheternas kommande arbete med atl förnya dessautbildningar och anpassa dem till de krav som en föränderlig hälso- ochsjukvård ställer. Särskilt lovordas utredningens ambition att 1978/79:197 27 picscnlera förslag som grundas pä en helhelsbedömning avsåväl vårduibildningarna som vårdarbelet. Den föreslagna studieorganisationen har i princip vunnitremissinstansernas gillande. Många beklagar dock att utredningen genom sinadirektiv har varil förhindrad all pröva en förlängning av ulbildningarna. Dettaanses ha försvårat möjligheterna atl bedöma utbildningens längd utifrån vård-och ulbildningspoliliska moliv. slort antal remissinstanser anser allförslaget till studieorganisation i några fall innebär förkortningar av nuvarandeutbildningar. UHÄ beklagar all de krav på förändringar som ar-belsfällsbeskrivningenger slöd för inle kan tillgodoses på ett ändamålsenligt säll med de förslagsom ulredningen lägger fram. för-utsäiler omarbelningår avförslagen rörande vissa linjer med hänsyn till det yrkesspecifika innehållet. När del gäller linjeindelning anser flertaletremissinstanser att ulredningen hat fört en övertygande argumentation för altkunskaper om och eriärenhel av åldrande människor bör ingå i allautbildningslinjer inom vårdsektorn och alltså inte bör hänföras till en egenutbildning. Några remissinstanser betonar vikten av alt planeringsprincipenåterkommande utbildning beaktas. lillslyrkande av uiredningens förslag ifråga om sjuksköterskeutbildningen skulle emellertid enligt bl. a, UHÄ, SÖ.TCO, SSEF och medverka till en tillbakagång iutvecklingen av återkommande utbildning. För egen del får jag anföra följande. Jag delar remissinstansernas positiva grundsyn på detarbete som Vård 77 har utfört. har i det tidigare återgivnauttalandet bl.