prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Den heterogena av krediter som kan uppbringas på olika hållinnefattar allt från obligationslän och långfristiga reverslän tillcheckräkningskrediter. Stora investeringsprojekt med läng ekonomisk livslängdkan ofta genomföras bara med stöd av kortfristiga bankkrediter. En tredje brist i del institutionella systemet anses gällaprioriteringsreglerna på kreditmarknaden som sägs försvåra finansieringen avinvesteringsobjekt av stor vikt för samhällsutbyggnaden, bl.a, vissa skolbyggnader. Enligt utredningen är det en vanlig uppfaUning altkommunerna genom sitt ansvar för viktiga samhällsfunklioner bör beredaslänemöjligheter som åtminstone vad gäller lånevillkoren underiättargenomförandet av deras planer. Krediimarknaden skulle genom de angivnabristerna inte uppfylla rimliga krav i detta hänseende. Mot denna bakgrundligger del enligt utredningen nära till hands att överväga i vad måninrättandet av ett nytt Prop.1978/79:165 104 kreditinslilul för långivning till kommunerna skulle kunnamedföra väsentliga förbättringar. Motiven för inrättandet av ett nytt kommunkreditinstitulskulle enligt utredningen kunna sammanfattas på följande sätt. För det förstaskulle institutet kunna genomföra en samlad bedömning av varje enskild kommunskreditbehov och därvid beakta såväl dess finansiella ställning sominvesteringsplaner och andra förhållanden av belydelse i sammanhanget. För det andra skulle institutet kunna transformera sinupplåning till för låntagarna väl avpassade villkor. Särskilt borde länensgenomsnittliga amorteringstider kunna bli längre än vad som är fallet.Likvärdiga förutsättningar skulle också kunna skapas för alla kommuner atterhälla krediter med ändamålsenliga villkor. Enligt utredningen är kommunernasförutsättningar härvidlag mycket olika. För det tredje skulle institutet kunna underlätta särskiltde mindre kommunernas planering genom alt ge utfästelser om krediter på någraårs sikt. För det fjärde skulle finansieringen av investeringsobjektav stor vikt för samhällsbyggandet underlättas. Denna kan nu vara förenad medproblem p.g. a. prioriteringsreglernas utformning. Den skarpa gräns som i finansieringshänseendenu är dragen mellan sådana objekt som ger rätt till statliga lån och sådana sominte ger denna rätt skulle också kunna uppmjukas. Slutligenskulle en samordning av den kommunala upplåningen i utlandet kunna underlättasoch bättre villkor sannolikt uppnås. Mot dennabakgrund diskuterar utredningen vilka olika ambitionsnivåer som skulle vartänkbara för ett sådant instituts verksamhet. Den högsta ambitionsnivån innebäratt institutet svarar inte bara för finansieringen av de egentliga kommunalainvesteringarna utan också för bostadslånen. För detta talar att någragarantier för en balanserad utbyggnad av bostäder och bostadskomplement intekan skapas så länge finansieringen av olika investeringar sker på olika sätt.Genom att institutet svarar för finansieringen av samtliga investeringar skullede friktioner som f.n. uppstår genom att bostadskomplementen i växlandeutsträckning fär finansieras med statliga lån kunna avlägsnas. Mol inrätiandei av ett sådant institut, som alltså skulleförutsättas överta huvuddelen av de tre befintliga bostadsinstitutens uppgifter,kan enligt utredningen anföras atl finansieringen av bosladsbyggandet numeralöper tämligen friktionsfritt och att del vore orimligt att upplösa eninarbetad organisation av kreditinstitut som visat sig fungera väl. Därtill ärdet osannolikt atl ett kreditinstitut med så omfatlande uppgifier inle skulledrabbas av speciella problem säväl när det gäller den egna upplåningen sombeträffande administrationen och fördelningen av utlåningen. Som enutgängspunkt för diskussionen bör därför enligt utredningen kunna gälla atl denegenlliga bosiadsfinansieringen inle skulle ingå bland institutets uppgifter. Prop.1978/79:165 105 Nästa fräga blir dä om det tilltänkta institutet förutomde gängse opriorilerade kommunlänen också skulle fördela krediter avseendebostadskomplement som faller under prioriteringsreglerna enligt bestämmelsernaför statliga bostadslän. Institutet skulle alltsä då helt eller delvis ta överbostadsinstitutens finansiering av bostadskomplement. En sådan lösning skulleenligt utredningen emellertid innebära alt svårigheter skulle uppstå vidlillämpning av gällande regler på kreditmarknaden, eftersom såväl räntesältningsom löptider och andra lånevillkor skiljer sig väsentligt mellan bostad- ochkommunobligationer. Dessa svårigheter skulle inte kunna undanröjas genomföreskrifter att all utlåning till institutet skulle få räknas som prioriteradeplaceringar för banker och försäkringsinstitut. Följden skulle dä bli att enstörre del av kreditulgivningen på marknaden prioriterades än vad som gällerför närvarande. Prioriteringen skulle inte heller på det sätt som sker närdet gäller bostadssektorn grundas pä en real planering. Även vid en begränsning till den gängse oprioriteradekonsumtionskredilgivningen skulle emellertid enligt utredningens meningnackdelarna med ett nytt kommunkreditinstitut överväga. skulle inte i sig leda till att ökade långfristiga krediter kundeställas till kommunernas förfogande. Avvägningen av de olikaläntagarsektorernas krediltill-delning måste alllid i sista hand bedömas frånövergripande ekonomisk-politiska utgångspunkter. Man kan därför enligtulredningens bedömning utgä ifrån att institutet skulle ha att fördela en delav den kreditvolym som kanaliseras via ett flertal institutioner. Institutetshuvuduppgift skulle dä vara att genomföra en bättre kreditfördelning än densom nu kommer till ständ hos de många individuella kreditgivarna. Detlaförutsätter enligt utredningen atl institutet erhöll en betydande kapacitet.Vid ett givet ulrymme på kreditmarknaden skulle detta endast kunna åstadkommasom institutet helt eller delvis tog över den reversinlåning till kommunerna somAP-fonden och de båda kommunkreditinstituten - Kommunkredit AB ochKommunlåneinstitutel AB - nu svarar för. Institutet skulle ocksä svara för del av kommunernas utlandsupplåning. Om institutet tilldelades uppgiften att fördela en merbetydande andel av utlåningen till kommunerna skulle det utsättas för hellandra krav än nu verksamma institut att fördela de tillgängliga medlen enligtprinciper som från olika utgångspunkter kunde anses samhällsekonomisktgodtagbara. Institutet skulle säledes inte bara ställas inför uppgifien attsvara för en överbryggande finansiering av kommunernas finansiering i avvaktanpå inflytande inkomsler. Det skulle ocksä utsättas för ett tryck alt ipraktiken ta ett samlal finansiellt ansvar för kommunernas utbyggnadsplaner. Urvalskriterierna vid länebeviljningen skulle således bliav vital betydelse för institutets verksamhet. Det skulle innebära attinstitutet tvingades väga olika kommuners investeringsprojekt mol varandra ochdärvid priori- Prop.1978/79:165 106 tera vissa ändamäl. Enligt utredningen vore del emellertidinte i överensstämmelse med de principer som gäller för kreditmarknaden iövrigt att ålägga ett kreditinstitut en sådan prövning. En övergripandesamhällsekonomisk planering måste åvila myndigheler som agerar efterparlamentariskt sanktionerade riktlinjer. En konsekvent genomförd satsning pä ett institut meduppgift atl kanalisera en stor del av kreditgivningen till kommunerna, skullesäledes slälla mycket höga krav på dess placeringskapacitet och förmåga altväga olika kreditbehov mol varandra. Dä flertalet kommuner är beroende avlånefinansiering för sin verksamhet, skulle en central planering införas päkreditmarknaden för kommunernas del. En sådan utvecklning är - framhållerutredningen - inte förenlig med principerna för den kommunala självstyrelsen. Om institutet istället kom att inordnas som en relativtjämbördig kreditgivare vid sidan av övriga institut eller förutsattes ge lånendast till vissa specifika ändamål skulle institutets avvägningsproblem blimindre även om dess officiella karaktär skulle medföra speciella krav påinsatser. Några förutsättningar att institutet dä skulle fylla den tänktafunktionen som samordnare av långivningen lill kommunerna skulle å andra sidaninte föreligga. När del gäller kommunernas utlandsupplåning konstaterarutredningen alt ett offentligt kommuninstitul utrustat med ett stort egetkapital möjligen skulle kunna utverka något bättre villkor än dem som igenomsnitt kan uppnås av de nuvarande låntagarna, dvs. de största kommunerna.Likväl utgör inte de utländska kreditmarknaderna en så betydande och stabilfinansieringskälla för kommunerna att kostnadsskillnaderna bör tillmätasavgörande vikt. Utlandsupplåningen bör därför pä godtagbara villkor kunnagenomföras inom den nuvarande institutionella ramen. Enligt kapitalmarknadsutredningens mening leder desynpunkter som jag nu refererat till slutsatsen att de tänkbara fördelarna medett nyinrättat kreditinstitut inte skulle uppväga de nya slag avkoordineringsproblem som skulle göra sig gällande. Utredningen förordar därförinte att ett nytt kreditinstitut inrättas för långivning till kommunerna. Bland remissinstanserna är det inte heller nägon somförordar inrättandet av ett nytt kommunkreditinstitul. Svenska kommunförbundeianser att ett sådant kreditinstitut visserligen skulle skapa bättreförutsättningar för en likvärdig bedömning av de enskilda kommunernaskreditbehov, men att den centrala kreditfördelning som en sådan ordning kräverskulle kunna innebära ett icke önskvärt ingrepp i den kommunala självstyrelsen.Med hänsyn till detta bör något nytt kreditinstitut inte inrättas.Landstingsförbundet framhåller i sitt remissvar att det delar ulredningensuppfattning att ett av kommunernas lånebehov kanvara svårl att genomföra med bibehållande av den kommunala självstyrelsen.Denna enighel om att något nytt kreditinstitut inte bör inrättas hindrarsjälvfallet Prop.1978/79:165 107 inte att flera remissinstanser framför krav på förbättradeupplåningsmöj-ligheler för kommunerna. Detla förutsätts dock ske pä annat säuän genom inrättandet av ett nytt kommunkreditinstitut. Jag delar för min del helt utredningens ochremissinstansernas uppfattning att något nytt kommunkreditinstitut inte börinrättas. Skälet för detta är främst att ett sådant institut skulle kunna kommai konflikt med principerna för den kommunala självstyrelsen. Dessulom skulle, som utredningen visal, flera problem varaförknippade åtminstone med de mer ambitiösa formerna av ett sådant institut,medan de mindre ambitiösa formerna knappast skulle förbättra kommunernas finansieringsmöjligheter.Det kreditulrymme som kan ställas till kommunernas förfogande skulle inteheller bli större genom inrättandet av ett nytl institut. De förbättringar avkommunernas finansieringsmöjligheter som kan vara påkallade bör därför somutredningen och remissinstanserna funnit sökas inom nuvarande institutionellaram. AP-fondens möjligheler att ge direkta län till kommunernabör enligt Ulredningens mening bibehållas som ett balanserande element påmarknaden efiersom fonden, i motsats till övriga långivare inte har ettförelags-ekonomiskt intresse atl knyta de enskilda kommunerna till sig. Därtillär fonden i stånd alt i viss mån genomföra en sådan samlad avvägning av deenskilda kommunernas finansieringsbehov som anförts som ett skäl för inrättandetav ett nytt kommunkreditinstitut. Fondstyrelserna har i siu remissvar inget attinvända mot rätten att ge direkta lån lill kommunerna, och instämmer därför iutredningens förslag. Jag ser inte heller någon anledning att slopa fondensrätt alt ge direkta lån till kommunerna. Reglerna för de statliga bostadslånen bör enligtutredningens mening även successivt kunna revideras pä del sätt somhittills skell när del ansetts nödvändigt alt säkerställa finansieringen avangelägna investeringar. Ett exempel på mer betydande regeländringar undersenare tid är utvidgningen av bostadslänen till att innefatta även det s. k.ingångsvärdet vid sanering av flerfamiljsfastigheler. Fördelen medrevideringar av denna typ är enligt utredningen alt inga problem uppkommer avdet slag som lorde följa om ett mer betydande nytt institut inrättades förkreditgivning lill kommunerna. framhåller i sitt remissvar viktenav alt kommunala investeringar som sammanhänger med bostadsbyggandet beredsutrymme på kreditmarknaden. föreslår att utbyggnaden av denprioriterade långtidssjukvården skall godkännas för statlig belåning. ställer sig starkt positivt till en fortsatt utvidgning avbostadsbeläningssystemel för att den vägen finansiera vissa bostadskomplementoch följdinvesteringar med lång ekonomisk livslängd. redovisarsom sin principiella uppfattning atl bestämmelserna om bostadslån inte primärtbör ändras med hänsyn till kommunernas allmänna upplåningsproblem. En eventuellulvidgning av den krels av Prop.1978/79:165 108 lokaler som kan omfattas av bostadslänefmansieringen börsälunda prövas med hänsyn till bostadsservice- och bostadsmiljösynpunkter. Jag delar utredningens uppfaUning att utvidgningar avbostadslånen i vissa fall kan vara ett smidigt instrument för all slyrakreditströmmarna. En sädan styrning bör emellertid endast tillämpas förinvesteringar som pä samma sätt som bostadsinvesteringarna är föremål för realplanering. Med hänsyn till den prioriterade sektorns storlek finns det överhuvud taget skäl att inta en reslrikliv inställning vid bedömning av vilkaytterligare typer av investeringar som skulle kunna bli berättigade tillslailiga lån. Utredningen tar slutligen upp de bestämmelser ikommunallagen som reglerar kommunernas upplåningsrätt och föreslår altkommunernas un-derställningsplikl i låneärenden helt slopas. Förslag härom harredan presenterats för i annat sammanhang (prop. 1978/79:53 Minskadstatskontroll över kommunerna och landstingskommunerna). Flera remissinstanser tar upp frågan om kommunernasutlandsupplåning och framhåller alt kommunerna bör beredas utrymme på deninhemska kreditmarknaden eller i någon form skyddas mot de kursrisker som ärförknippade med utlandsupplåning. Jag anser för min del att kommunerna i vissasituationer måste påta sig sin del av den totala utlandsupplåningen. Det ärocksä rimligt att kommunerna på samma sätl som andra låntagare får bära denkursrisk som är förknippad med sådana lån. 2.5 Förändringar av kapitalmarknadens institutioner 2.5.1Allmänna pensionsfonden (AP-fonden) 2,5,1,1 Inledning AP-fonden bildades i samband med att lagstiftningen omallmän tilläggspension genomfördes (prop. 1959: 100, särsk. U 1959: I,rskr 1959: 269, SFS 1959: 291 och 293). Med fondens tillgångar belalas kostnadernaför lilläggspensionsförsäkringen. De avgifier för försäkringar somarbetsgivarna betalar skall vara så avvägda atl avgifterna tillsararaans medandra tillgängliga medel förslår till atl bestrida pensionsutbetalningar, förvaltningskostnaderoch andra utgifter för försäkringen. Dessutom skall skapas den fondering sombehövs både i pensioneringens eget intresse och av mera allmännasamhällsekonomiska skäl. En viss fondbildning är sålunda nödvändig som ensäkerhetsmarginal för försäkringen. Det är nödvändigt redan för all utjämnautgiftsskillnader av mera tillfällig art mellan olika år. Fondering avbetydligt större omfattning har emellertid ansetts påkallad av andra skäl. En utgångspunkthar varil atl stora avgiftshöjningar skall undvikas, närpensionsutbetalningarna har börjat nå större omfattning. Ett väsentligt syftebakom inrättandet av fonden har också varit att molverka den nedgång i detenskilda försäkringssparandet som kunde väntas uppstä genom atttilläggspensioneringen infördes. Dessutora skall fonden främja Prop.1978/79:165 109 en ökad kapitalbildning i samhället. Ökade investeringarbidrar lill att trygga rätten lill framtida pensioner. Det fördelningssystemsom tilläggspensioneringen bygger pä - utbetalningarna av pension innebär vidvarje lillfälle en omfördelning mellan den dä aktiva befolkningen tillpensionärerna - innebär att pensionsutbelalningarna dock i sista hand tryggasav en gynnsam ekonomisk utveckling i landet. AP-fonden förvaltades från början av tre styrelser,första-tredje fondstyrelserna. tillkom fjärde fondstyrelsen i sambandmed att AP-fonden fick rätt alt placera medel i aktier (prop. 1973: 97, NU1973: 58, rskr 1973: 327, SFS 1973: 503). Var och en av första-tredjefondstyrelserna har nio och fjärde fondstyrelsen elva ledamöter. Dessaförordnas av regeringen, flertalet efter förslag av arbelsgivar- ocharbetstagarorganisationer. Försia fondstyrelsen förvaltar pensionsavgifter som harbetalats av staten, kommun och liknande samfälligheter eller av bolag,föreningar eller stiftelser i vilka staten, kommun eller liknande samfällighethar ett bestämmande inflytande. Andra och tredje fondstyrelserna förvaltaravgifier som har eriagts av enskilda arbetsgivare. Principen är att andrafondstyrelsen förvallar avgifter från arbelsgivare som har minsl 20 anslälldaoch tredje fondstyrelsen avgifter frän arbetsgivare som har färre än 20anslällda. Tredje fondstyrelsen mottar också s. k. egenavgifier, avgifter fränsjälvständigt yrkesverksamma. Fjärde fondstyrelsen erhåller inom en viss rammedel som annars skulle ha tillförts de övriga styrelserna. Rambeloppet somfrån början var 500 milj. kr. höjdes till I miljard kr. och år 1978lill 1250 milj.kr. (om den senasle höjningen se prop. 1977/78: 145, NU1977/78:71, rskr 1977/78:376, SFS 1978:430). Avgifterna till AP-fonden utgår som arbetsgivaravgift somför varje försäkringstagare beräknas pä lönesumman, dock högst 7,5 basbelopp,och efter en procentsats som fastställer. Procentsaisen är för åren1977- 1979 fastställd till . Avgifterna till första-tredje fondstyrelsema, som år 1965uppgick till , till . och är 1975 till10,, var är 1978 ca . Av avgifterna år 1978erhöll första fondstyrelsen , andra fondstyrelsen och tredjefondstyrelsen . Intäktsräntorna - 505 milj.kr. , 2,6 miljarder kr.år 1970 och . - uppgick lill 9,9 miljarder kr.De av första-tredje fondstyrelserna gjorda pensionsutbetalningarna, som år 1965uppgick till 153 milj. kr., är 1970 till . och är 1975 till 5miljarder kr., hade ökat till . var för förstagången pensionsutbetalningarna sammanlagt större än intäktsräntorna.Första-tredje fondstyrelsernas placeringskapaciiel var . är 1975 och 14,5 miljarderkr. Det fondkapital som första-tredje fondstyrelserna förvaltaruppgick räknat i anskaffningsvärden till . , 38,2miljarder kr. Prop.1978/79:165 110 Till fjärde fondstyrelsen hade vid utgången av år 1978överförts I 250 milj.kr. Nettoplaceringarna har uppgåtttill 232, 202, 291. 221 resp. 96 milj. kr. Till skillnad frän de andrafondstyrelserna har fjärde fondstyrelsen ingen skyldighet atl göra pensionsutbetalningar.Avkastningen på placeringarna läggs till kapitalet och utnyttjas för nyaplaceringar. Fjärde fondstyrelsens tillgångar uppgick enligt balansräkningenför till 1 354 milj. kr. För kapitalmarknadsutredningens räkning har riksförsäkringsverkelgjort olika kalkyler över AP-fondens tillväxt under de kommande åren.Kalkylerna utgår från gällande procenttal för avgiftsuttaget och presenterartre alternativ under olika antaganden om löne-, pris- och ränteutvecklingen.Utfallet av beräkningarna redovisas i detalj i betänkandet och hela denredovisningen skall inte återges här. Enligt det för fonden fördelaktigastealternativet skulle fondkapitalet frara tillta mätt i löpandepriser men hålla sig nästan mätt i fasta priser. Enligt del minstförmänliga alternalivet upphör fondtillväxlen och fondkapitaletminskar därefier snabbt, vare sig man mäter i nominella eller i reala termer. Idet tredje alternativet, som bedöms som mera sannolikt än de båda andra alternativenoch som bygger på att utvecklingen skall överensstämma med degenomsnittliga förhållandena , skulle ökningen avfondkapitalet, räknat i löpande priser, bli siörre fram lill början av1990-lalet. Därefter skulle lillväxlen i löpande priser avta. Den realakapitaltillväxten skulle minska snabbt och halveras under en 20-årsperiod.Enligt delta alternativ skulle pensionsutbetalningarna uppgå lilldrygt . och sammanlagl överstiga avgifterna med 4,5 miljarderkr. Med ränteintäkter på ca . skulle fondökningen uppgå lill 19miljarder kr. skulle avgifterna ha stigit till närmare 53 miljarder kr.och pensionsutbelalningarna till . Den antagna kraftigaökningen sammanhänger med all alternativet bygger på en årlig löneökning pådrygt och en inflation på . Ränteintäkter på drygt 25 miljarderkr. ger då en fondökning pä nära . Kapitalmarknadsulredningen redovisar ocksä kalkyler somframför allt visar att AP-fondens utveckling påverkas starkt av realräntansstoriek men att ändringar i prisslegringstakten vid oförändrad reallön ochrealränta har mera marginella effekter på AP-fondens sparande. Även under sägynnsamma förutsättningar som realränta, årlig reallöneökning och 3 %ärlig prisstegring skulle AP-fondens reala sparande enligt utredningensberäkningar sjunka omkring I % och perår . Ocksä långtidsutredningen (LU 78) har gjort beräkningarför AP-fondens utveckling lill . Enligt dessa skulle avgifterna lillAP-fonden uppgå till , fondens kapitalinkomster lill16,. och pensionsutbetalningarna lill 25,8 miljarder "kr.Delta skulle innebära ett Prop.1978/79:165 111 sparat belopp av . AP-fondenstotala fondkapital skulle uppgå till . Beräkningarnautgär från samma procentuella avgiftsuttag som gäller. Fondens tillväxttakthar beräknats till , vilkel är betydligt lägre än under1970-talet, då tillväxttakten har varit 17,. AP-fondenhar en fri och självständig ställning. Fondförmögenheten ingår inte i vare sigstatens eller företagens tillgångar. Fondstyrelserna kan inte äläggas attplacera pä visst sätl i enskilda fall. De har att rälla sig efter deföreskrifier som ges i reglementet (1959:293, ändrai : 146) angåendeallmänna pensionsfondens förvallning. Allmänt gäller enligt 11 § reglementetatt fonden skall förvaltas sä att "den blir till störsla möjliga gagn förförsäkringen för allmän tilläggspension. Därvid skall iakttagas, attplaceringen av fondmedlen tillgodoser kraven på betryggande säkerhet, godavkastning och tillfredsställande betalningsberedskap". Första-tredjefondstyrelsernas utlåning sker i huvudsak på obligationsmarknaden. För sådanalåntagare som inte själva kan gå ut på denna marknad finns mellanhandsinstitui- t. ex. kreditaktiebolagen - som förmedlarfondmedel. Obligationer som första-tredje fondstyrelserna får förvärva ärsådana som är utfärdade av staten, kommun och liknande samfällighet,hypoteksinstilut eller kreditaktiebolag. Vidare får styrelserna placera iobligationer som staten, kommun eller liknande samfällighel har garanterat ochi obligationer eller andra för den allmänna rörelsen avsedda skuldförbindelsersom svensk affärsbank, investeringsbank eller Nordiska investeringsbankenoffentligen har bjudit ut. Undantag är dock obligationer som kan omvandlas tillaktier eller ger en företrädesrätt till teckning av aktier, dvs. konvertiblaobligationer och obligationer som är förenade med optionsrätt lill nyteckningav aktier. Styrelserna kan också placera i andra skuldförbindelser än obligationer,nämligen sådana som har utfärdats av staten, kommun eller jämförligsamfällighet, , bankinstitut och annan av regeringen godkändkreditinrättning eller av bolag, förening eller stiftelse, om staten, kommuneller jämförlig samfällighet har ett bestämmande inflylande i bolaget, föreningeneller stiftelsen och har gätt i borgen för förbindelsen. En särskild föreskriftmedger fondstyrelsema atl placera i skuldförbindelse utfärdad av förelag somhar till syfte all befordra folkhälsan eller av företag med vissl liknandesyfte. En speciell utlåningsform utgör återlånen. Banker ochvissa andra kreditinstitut kan bevilja ett företag lån upp lill halva detbelopp som företagel har betalt i avgifter under del närmast föregående året.Har ett kreditinstitut lämnat sådant återlån har det rätt att låna motsvarandebelopp från AP-fonden mot en ränta på normalt en halv procent över bankernashögsta inlåningsränia. Återlånen skall amorteras pä högst 10 är.Kreditinstitutens län hos AP-fonden skall amorteras i minst samma takt sommotsvarande åleriån. 1978/79:165 112