prop · G20388 · 1978-12-31 00:00:00 — (dom grundas pä vad som förekommii vidförhandling), 21 kap. 9S (kallelse av försvarare lill förhandling), 17 kap. 9§och 30 kap. 7§ (avkunnande av dom vid huvudförhandling m. ), 43 kap. 2 S och46 kap. 2 § (inslällande av huvudförhandling). Av förevarande paragrafer framgår alt förhandling ellerförhör per telefon kan ske endasl med de berördas samlycke. färälerverkningarpå lillämpningen av åtskilliga bestämmelser som rör rättegängen. Sålunda kanregler som stadgar påföljd eller annan rättsföljd i anledning av underlälen inslällelselill förhandling ej lillämpas. Besiämmelser som innehåller regler av nu angivelslag är bl.a. 18 kap. 5-7 och 9S§ saml 31 kap. 4-6§S (kosinadsansvar), 35 kap. 4§(bevisvärdering vid underläten inslällelse), 36 kap. 20-23 H (påföljd förvittne i anledning av ulevaro m. ), 44 kap. 1-7§S (påföljd vid parts utevaro m.m.),46 kap. 14§ (påföljd vid mäls-ägandes utevaro), allt RB, samt I9§ småmålslagen(påföljd vid parts ulevaro). Några av de angivna bestämmelserna saknar aktualitet underförsöksverksamheten redan på den grunden alt påföljd inträder endast under denförutsättningen all kallelsen upptagit föreläggande om påföljden (jfr 44 kap. RB).Som framgår av 4 S i det följande får kallelse lill förhandling eller förhörper lelefon inte förenas med någon påföljd. Även i övrigi finns bestämmelser i och småmålslagen,som röner Prop.1978/79:88 12 inverkan av an krav pä samlycke uppställts för medverkan imals handläggning per telefon, exempelvis 11 kap. 5S och 21 kap. 2 § RB(personlig inslällelse). Del blir under försöksverksamheten av belydelse för lillämpningenav de nu redovisade reglerna om lelekonferens har beslulals eller ej. Rälienbör därför alllid dokumenlera beslutet exempelvis genom anteckning i akten. Bestämmelsen i 2§ omfattar alla brottmål, i vilkabrottspåföljden kan förutses bli ej annal än böier. Då rätlen prövar lämplighelenav atl lelefon skall användas, har den bl.a. alt beakta atl saken måste kunnanöjaktigt uiredas per lelefon (jfr 21 kap. 2S och 46 kap. 15 S andraslyckei RB).Även åklagare och målsägande omfattas av bestämmelsen. Det torde dock iallmänhet saknas anledning att läla åklagaren medverka i rättegången per lelefon.Kan saken nöjaktigt utredas ulan den misstänktes medverkan vid förhandlingenfinns givelvis ingen anledning att höra honom per lelefon. 2 § medger all parisförhör under sanningsförsäkran ägerrum i samband med förhandling per lelefon, om rälien finner del lämpligi ochparterna samiycker därtill. Som framgår av den allmänna motiveringen kan rätlen underen förhandling per telefon finna atl mälel lämpligen bör handläggas i ordinärform. Part kan också begära alt telefonförhandlingen skall avbrytas. Rätten hari sädanl fall all utsätta mälel lill handläggning i vanlig ordning. Förhör enligt 3 S kan ske anlingen inom ramen för en sädanförhandling som avses i 2 § eller i samband med annan förhandling i tvistemåleller brottmål. Förhör med vittne per telefon lorde främsi bli aktuellt ide fall del saknas anledning all ifrågasätta riktigheten av vittnets uppgifier.När det gäller s. k. lilllrosvitinen lorde det ej vara lämpligt atl höra demper telefon. Även vid lelefonförhör gäller att handläggningen per lelefonavbryts om nägon av parterna begär detta. Den hörde har också rätt att när somhelst avbryta förhöret. Jag har i den allmänna motiveringen framhållit vikten av atl,om någon medverkar per lelefon, hans idenlilel kan fastställas. När det gälleren person som skall höras i bevissyfte, dvs. vittne, sakkunnig och målsägandesom hörs i anledning av åklagarens lalan, bör som huvudregel gälla all hanföreläggs all för förhörel inslälla sig hos lämplig myndighet, exempelvispolismyndighet på den ort där han vislas. Denna myndighei får dä ombesörjaidentitetskontroll. Undantag frän denna regel bör dock kunna förekomma, t. ex.om den som skall höras vårdas på sjukhus eller är anslälld ombord pä ett fartygi utrikes fart. 1 dessa undantagsfall bör pä annat lämpligt sätt domstolenförvissa sig om identiteten, exempelvis genom samtal med läkare på sjukhuseteller befälhavaren på fartyget. 1 en del fall bör kravel på särskild idenlilelskontrollkunna mildras, såsom dä en polisman skall höras som vittne. Prop.1978/79:88 13 Även vid förhör med tilltalad i brottmål är det viktigtatt domstolen sörjer för alt idenlitetskontroll sker. Vad sagts om förhörmed person i bevissyfte börgälla även förhör med tilltalad. Skall part itvistemål höras per telefon bör risken för misstag angående partens identitet imånga fall inte vara så stor. Kan parten utan olägenhet inslälla sig hos myndigheipå annan orl än domstolsorlen bör denna lösning väljas, särskilt om förhörunder sanningsförsäkran är aktuellt. Erforderliga regler om idenlitetskontroll kan meddelas iförordning. Innan vittne avger sin berättelse skall han som regelavlägga ed (36 kap. 11 S RB) och erinras om bl. a. sin sanningsplikt (36 kap.14 S RB). får vid förhör per telefon ske i början av lelefonförhörel. 1 36 kap,16 § RB föreskrivs atl vittne skall avlägga sin utsaga muntligen. Skriftlig vittnesberällelsefår inte åberopas; dock kan det tillåtas vittnet att anlita skrifiliganteckning lill slöd för minnet. Även beträffande sakkunnig finns vissbegränsning när det gäller rätlen att använda skriftligt material vid förhör(40 kap. 10 och 19 §§ RB). Genom alt låta förhörspersonen inställa sig hos myndigheifinns möjligheler alt kontrollera efterlevnaden av nu berörda regler. Åvenåtgärder i annan ordning för kontroll kan tänkas. 1 dessa hänseenden börbestämmelser meddelas i förordning. Som ulredningen föreslär bör bevisningen normalt upptasvid huvudförhandlingen i målet. Del bör dock inte föreligga nägot hinder mot atl-under de förutsättningar som anges i RB för förhör utom huvudförhandling -hälla också lelefonförhör ulom huvudförhandling. I sisinämnda fall blir 35 kap.9§ RB lillämplig. Det förhållandel all det krävs medgivande från parter ochandra personer som skall höras för all lelefon skall få användas gör all RB:sregler om kallelse till förhandling och påföljd vid Underlätelse all iaktta vadsom föreskrivs i kallelse inte kan lillämpas fulll ul. Med hänsyn härtill föreskrivsi förevarande paragraf all kallelse lill förhandling eller förhör per telefon färske i den ordning rätlen finner lämpligt. I kallelse till den som skall utförasin lalan eller höras per lelefon får ej utsättas nägon påföljd. Rånen har alltsämöjlighel all välja del kallelsesäli som är lämpligasl för varje siiuaiion. Delfär förulsällas all domsiolen innan kallelse utsänds tar kontakt med parter ochandra för atl komma överens om förfarandet vid telefonförhandlingen eller lelefonförhörel.I flerialel fall bör kallelse kunna ulfärdas i den form och i den tid som f. n.gäller - med del undanlag som gäller beiräffande utsättande av påföljd. I vissafall kan behov av lelefonförhör - exempelvis för all höra ett vittne som åberopalsunder en förhandling - uppkomm.a med kort varsel. I sådana fall kan självfallelförhöret direkl la sin början ulan något föregående kallelseförfarande. Genom bestämmelsen atl påföljd inte fär sällas ulundanrycks fömlsältningarna all döma exempelvis lill tredskodom, som juförutsätter alt i Prop.1978/79:88 14 kallelsen angivits atl tredskodom kan komma alt meddelas (jfr44 kap. 2 S RB). Av särskilda regler i RB och rällshjälpslagen (1972:429)följer alt part eller annan som inställer sig till förhandling vid allmändomstol under vissa förutsättningar är berättigad till ersättning för sin inslällelse.Därjämte finns regler om förskott pä sädan ersättning. Molsvarande rätl till ersäiiningoch förskoll börgälla förden som medverkar i rättegången perielefon i anledningav koslnader m. m. som är förbundna med hans medverkan. En föreskrift härom hartagits in i förevarande paragraf. Närmare regler om ersättning ges i vittnesersältningskungörelsen(1973: 262) och kungörelsen (1973: 261) om utbetalning av vissa ersättningar imäl eller ärende vid domstol, m. m. När det gäller själva telefonkostnaderna anserjag liksom ulredningenall de bör stanna pä siaisverkel. Jag hemsläller all lagrädeis yllrande inhämias över förslageilill lag om försöksverksamhel med användning av lelefon vid rällegång. Regeringen besluiar i enlighel med föredragandenshemställan. 1978/79:88 ,5 Promemoria angående användning av telefon vid rättegång En av gmndlankarna vid del lagsiiflningsarbeie, som resulleradei vår nu gällande rättegångsbalk, var all låla förfarandet i stor ulsiräckningpräglas av munllighel. Tvisiemål och brollmäl skall normall avgöras efter enhuvudförhandling vid vilken parterna skall insiällas sig inför rälien. När delgäller förberedelsesladiel i ivisiemål har domaren däremoi en viss valfriheimellan all kalla parterna lill munllig förhandling och all läla dem yllra sigskriftligen. Direktiven för rällegängsulredningen (Dir 1977: 10) ägnarstort utrymme ät frågor som rör ett ändrat förhållande mellan skriftligt ochmuntligt domstolsförfarande. Det framhälls atl inställelser inför rätten iregel är kostsamma och ofta medför betydande lidsuldräki. Allemalivei skriftligiförfarande har emellertid den nackdelen all parterna "skriverförbi" varandra. Aliernaliven inslällelse - brev älerspeglar äldre tidersbegränsade möjligheter alt meddela sig med andra. finns det ytteriigaremöjligheler. Sedan RB skapades har del skett en enorm utveckling på telekommunikationsområdet.I del följande behandlas frågan i vad män del är möjligt all ocksä i domslolsprocessenlillgodogöra sig de framsteg som har gjorts. Del är viktigt all särskili uppmärksamma nya och modernamöjligheter alt läla tre eller fiera personer som befinner sig på olika platserdelta i lelefonsamtal, s. k. lelefonmölen. Sådana mölen kan tänkas ersättavissa förhandlingar som sker i rättssalen. I den utfärdade förordningen (1978: 143) omsparsamhet i fräga om statliga tjänsteresor sägs, att myndigheter bör beaktaatt den utveckling pä telekommunikationernas omräde som har ägl rum de senasteåren också innebär nya möjligheler all lill lägre koslnader ersättatjänsteresor med s.k. telekonferenser. Särskilt bör hänsyn las till vad somanförts i statskontorets tryckta rapport (1977:38) Telekonferenser istatsförvaltningen. Ett telefonmöte har sina största fördelar framför ett merapersonligt möte när inställelsekostnaderna skulle bli stora genom reseavståndeller anial resande. Ett telefonmöte går också i allmänhet fortare än ettvanligt sammanträde. lelefonmöte kräver vidare generellt sett ganska litelförarbete på del adminisiraiiva planei och kan anordnas ulan sådan lidsuldräki,som vanligen är förenad med en inslällelse inför domstol. Det är emellertid inte bara telefonmöten som är intressanianär del gäller användning av telefon vid rällegång. Redan ell vanligi lelefonsamialskulle i många fall kunna medföra betydande rationaliseringsvinster när delgäller att inom ramen för ett vanligi inslällelseförfarande höra en vissperson, som av ell eller annal skäl inte kan närvara inför rätten eller som kaninslälla sig endast med stor uppoffring. Prop.1978/79:88 16 2 Nuvarande möjligheter att använda telefon i sambandmed rättegång Frägan om telefonens användning vid rällegång kan inte sesbara frän ralionell synpunki. En viss tveksamhet beträffande lekniskahjälpmedel i domslolsarbelel är inroiad hos mänga. Den lorde ätminstone delvis kimnaförklaras av all del tidigare endasl har funnits en lekniskl icke godlagbarapparatur alt använda. Utländska erfarenheter visar all lelefonmölenasanvändning mera aren "försäljningsfråga" än en lämplighelsfräga. Iullandel () har emellertid rättegångar redan genomförls per telefon ocherfarenheterna av det nya hjälpmedlet tycks ha varil posiliva. När man använder telefonen i domslolsarbelel rör detsig huvudsakligen endast om enklare uppgifter, främst i samband med måls utsättandelill förhandling. De telefonsamtal som faktiskt förekommer hälls nästanuteslutande mellan domstolen och parterna en i sänder. Del är därför naturligt- med hänsyn lill vikten av lilliron lill domslolens opartiskhet i sakfrågorna- all vid lelefonsamlalen avhandlas näslan enbart frågor av formell natur. läla telefonsamtalen omfalia ocksä maleriella och därmed mera känsligafrågor är del viktigt att båda parterna fär vara med samiidigi i ell lelefonmbie. 1 vissa fall kan domslolarna hålla lelefonmölen.Flera formella hinder förligger dock. När RB skapades hade man inie några lelefonmöleni tankarna. RB använder därför termer som "komma lillsiädes", "inslällelse"m.m. Man måsle öva vissl våld på del allmänt vedertagna språkbruket för attkunna säga atl begreppen passar in pä telefonmöte. Inom lillämpningsomrädet förlagen (1974:8) om rättegängeni tvistemål om mindre värden (småmålslagen) förhäller del sig något annorlunda,eftersom man i förarbetena till den lagen ullryckligen all ålminsioneviss del av målets hantering kan fä ske per telefon. Enligt 5 § småmålslagenskall mäl beredas för avgörande vid sammanträde eller genom skriftlighandläggning. lelefonmöte torde utan svårighet kunna belecknas somsammanträde i småmålslagens mening. Enligt 16 § skall dock part kallas attinställa sig lill sammanträde vid vissl äventyr. Man torde knappasl ha rätl attuppfatta bestämmelsen såsom endasl avseende påföljden för del fall attvederbörande kallas alt inställa sig. För all ett småmålssammanträde skallkunna hällas per lelefon under formelll oantastliga former lorde åtminstoneden sist nämnda paragrafen behöva ändras. I 14S sägs atl svaranden kan yttrasig muntligen över käromälet och alt sådant yttrande skall upptecknas genomrättens försorg. Nägra formella hinder mol all svaranden härvid yttrar sig per lelefonfinns inte. Del lorde inte vara någonting som hindrar att domstolenefter alt ha uppfylll formella krav pä inställelse eller skriftlig handläggningenligt RB klarar av vissa återsiäende frågor genom ett lelefonmöte. Dekontakter som inte är formelll reglerade i RB. såsom förberedelsesladiel i brollmäl,lorde också kunna ske genom telefonmöle. Någon möjlighel all i bevisningssyfle höra viss person pertelefon inom ramen för ell vanligi inslällelseförfarande lorde inie föreligga. 1978/79:88 17 3 Nya tekniska hjälpmedel Slalskonlorels förul omnämnda rapport innehåller bl. a. engod beskrivning av de tekniska hjälpmedel som f. n. finns tillgängliga.Sammanfattningsvis kan sägas alt telefonsamtal mellan tre personer eller fierakan föras ulan någon avancerad teknisk utrustning. Var och en kan använda sinvanliga telefon. Sammankopplingen av telefonerna till ett telefonmöte ombesörjsav leleverkel och kan ulan svårighei avse ocksä uiländsk lelefon. Den som villha sammankopplingen lill siånd ringer ell särskili lele-fonnummer (i Siockholm7807800 och i övriga landet 000) och talar om vilka telefoner som skall kopplassamman och lill vilken tidpunkt. Om möjligl bör också anges den ungefärligaliden för telefonmölel. Beställning bör göras i förväg. Vill man hälla ell telefonmöte i rättegång kommer del oftaatt visa sig att det inte räcker med vanliga telefonapparater. Pä domstolssidankan del på grund av domförhelsreglerna ibland krävas alt fiera personer kandelta i samtalet. behöver ocksä en protokollförare kunna höra vad somavhandlas. Pä advokat- och åklagarsidan kan parter respektive målsägande vilja della. Vill man under en domstolsförhandling höra en viss personper lelefon föreligger ell uppenbart behov av all samtalet kan avlyssnas avalla de personer som är närvarande i rättssalen. Om man vid en telefonanknytning har tvä eller flerapersoner som vill della i ett telefonsamtal är en särskild apparat behövlig(konferenstelefon). Det finns tvä slags sädana telefoner. En sort är högtalandeoch uppfattar vad som sägs av alla de som befinner sig inom hörhåll frånapparaten. Den högtalande konferenstelefonen, som i kvalitetshänseende inte fårsammanblandas med vanliga snabbtelefoner, är enkel att hantera men har dennackdelen alt höglalarljudet bryts om ljudnivån i rummet blir för hög. Ljudöverfbringenär alltså enkelriktad ät någotdera hållet. Härigenom kan ord fallabort. För atl undvika detta krävs samtalsdisciplin. En mera avancerad och modern apparat är låglalande. Densom vill delta i samtalet vid en sädan utrustas med hörlurar med fastsattmikrofon. Upp till tio hörlurar kan kopplas in. Samtalet blir dubbelriktat ochrisken för att ord inte kan uppfattas blir därför inte större än vid ettvanligt telefonsamtal mellan två personer. Möjligen erbjuder den lågtalande konferenslelefonenvissa praktiska svårigheler. om del till äventyrs finns mänga åhörare i enrättegång och offentligheiskravet skall kunna uppfyllas. Dessa svårigheter kan ätminstonepä sikt lösas genom all en särskild högtalare ansluts på visst avstånd fränhörlurarnas mikrofoner. Även en extra högtalande kon-ferenslelefon kananvändas. Del finnsen allmän tendens alt länka pä sofistikerade bildtelefoner när man talar omtelefonens användning för rättegångsändamål. Bildtelefoner är praktisktanvändbara och har ocksä med stor framgång utnyttjats för rättegångar i USA.Man måsle dock ha klart för sig att bildlelefoni är och kommer all inomöverskådlig framtid förbli mycket dyrbar och alt bildtelefonen som sådan inteerbjuder sä stora fördelar som man i förstone kan tro. En vanlig erfarenhet äratt själva bilden efter en kort stunds samtal blir oinressant och attskillnaden mol ell vanligt telefonsamtal därför blir ganska liten. Ännu sälänge finns del i bildielefonimöjligheter endasl mellan ochMalmö, men kommer systemet atl ha utvidgats väsentligt.Ledningar kommer atl dras i försia hand inom . Prop.1978/79:88 18 Redan kostnadsaspekten lorde föranleda att bildtelefonenhälls i stort sen inanfördel nu pågående reformarbetet pä processrättens omräde.Det är dock värdefullt, om eventuella lösningar beiräffande de vanliga lelefon-samialenslilläilighei lämnar möjlighel lill all ocksä utnyttja andra lekniskakommunikationshjälpmedel. Kostnaderna för de rena ljudöverföringarna är relativtbegränsade. Förutom eventuella engångskostnader för apparatinköp eller förleasing av en konferensielefon har man vid lelefonmölen avgifter som ärberäknade efter dels anialei inkopplade apparater, dels den lid under vilken samlalelpågår. Eu eniinimessamtal med ire telefoner inkopplade kostar , enrelativt blygsam summa jämförd med kostnaderna för resa och tidsspillan vid envanlig inställelse inför domstol. Priset är detsamma oavsell avståndet mellantelefonerna. 4 Allmänt om telefonanvändning De hittillsvarande erfarenheterna av telefonanvändning idomstolsarbete är ringa. Mänga praktiska problem mäsle finna lösningar,särskilt om man vill införa möjligheler all vid telefonmöten med fieradeltagare klara av maleriella tvistefrågor ulan alt ge avkall pä rättssäkerhelsintressel. Enligt mängas vittnesbörd är del svårare atl leda elltelefonmöte än att leda en vanlig förhandling med samma antal deltagare. Det ärviktigt alt ålminsione den som skall leda mölet är väl förberedd och harplanerat samtalet ganska ingående. Viss övning behövs. Särskilt gäller delta,om man använder en högtalande konferensielefon, där vissa ord kan falla bort pägrund av att förbindelsen hela liden är enkelriktad. Del behöver inie här uivecklasvilka konsekvenser som kan uppslå i en rällegång där alla ord inte har kunnatuppfattas. Rätlssäkerhelsintresset talar slarkl för att denhögtalande konferenslelefonen används endast i frågor av relalivi sett mindrebetydelse. Även den modernare låglalande telefonen kräver en något högresamtalsdisciplin än en vanlig förhandling, om samtalet skall bli njutbart. Svårighetemaär emellertid vanligen mindre än vad man i förstone kan tro. Använder man sigav den låglalande konferenslelefonen, lorde invändningar om vad som harförekommit vid samtalet inte bli vanligare än invändningar om vad som harförekommit vid ett vanligt möte. Ett telefonmöle eller telefonförhör kan knappasl tänkaskomma lill stånd pä annal säll än genom all domaren ringer upp de eller den somskall della. Härigenom är sörjt för en ganska god bevisning om vilka som hörs.Om idenlilelsfrågan kommer upp lill diskussion efter sammanträdet är lägetemellertid ett annal. Domaren kan i allmänhet lätt identifiera en person somhan har sett framför sig, men han har däremot endast vaga föreställningar omvem han har talat med per lelefon. En bandupptagning av samtalet kan hjälpa. Pävetenskapens nuvarande nivå anser man sig emellertid inte kunna göra nägrabestämda uttalanden om alt en röst som har spelats in pä ett band lillhör vissperson - men väl om atl den inte tillhör den personen. Domaren måste därför vidvarje samtal pröva om del finns tillräckliga bevis för all samtalet förs av rältperson. Redan den omständighelen all vederbörande går in i svaromål från entelefon han står ansvarig för bör emellertid kunna tillmätas stor bevisverkan. Prop.1978/79:88 19 Identitelsfrägan vid telefonsamtal kan ut ocksägenom all en helt trovärdig person fär intyga identiteten hos den persondomstolen lalar med. Den som skall höras föreläggs alt inställa sig hos I.ex.närmaste offentliga myndighet och domstolen ringer sedan lill myndigheten. Fören ombord på ett fartyg kan t. ex. kaptenen inlyga identiteten. Skullenågon part i undantagsfall påstå all ell lelefonsamial har förts med fel personkan reglerna i 59 kap. RB om besvär över domvilla bli Ullämpliga. För bedömningen av i vad män telefonsamtal kan ersättasammanträden eller inställelser inför domstol bör man förstå pä vad sätltelefonsamtalet kan förändra det slutliga resullai som förväntas. Del hargjorts mänga omfaitande utländska undersökningar i fräga om skillnaderna mellantelefonsamtalet och det personliga mötel. Nägra resullai från de ulländskaundersökningarna redovisas i bilaga lill denna promemoria (bilaga 1). En vikiig sluisals som man kan dra av undersökningarna är,all valel av samlalssäll inte är utan betydelse för bedömningen av tilltron lillden man lalar med. Inie heller vid personlig inslällelse inför domsiolen kanman emellertid iakttaga neutralitet pä denna punkl. Lika väl som del fmnsförtroendeingivande rösler finns del förtroendeingivande människor. Möjligenbör man emellertid inia den sländpunklen all om lilliron lill de hörda parternaär av belydelse (säsom ofta är fallel vid mälels avgörande) par-lerna normallskall vara jämspella. Hörs den ena parlen per lelefon skall alliså även denandra höras på samma säll. Del är svärlall se något sakligt skäl för atl vissa frågor inie skulle fä avhandlas per lelefoneller för alt vissa typer av tvisiemål och brottmål inte skulle fä avgörasefter en process som hell och hållet förts per telefon. Likväl kanförsiktigheten bjuda atl man tills vidare intar en nägot avvaktande hållningsärskilt lill lelefonmölen. Alt avgöra brottmål endasl efter ell lelefonmötekan synas slötande för mänga, men givelvis bör ell lelefonsamtal många gångerkunna ge mera än om vederbörande enligt 46 kap. 15 § RB döms i sin utevaroefter vad han berättat enligi förundersöknings-prolokollei. I fråga omlillållighelen av lelefonförhör med vittnen m.fi. har man anledning vara mindreiveksam med hänsyn lill den omfattande lelefonan-vändning som redan nu medframgång förekommer vid förundersökning i brottmål. Ettvanligt fel när man överväger att använda telefon är att uppfatta telefonenbara som ell subslilui för direkta personliga sammanträffanden. Givetvis kantelefonen användas som ett sädanl substitut, men den kan också användas för allförbättra hanteringen av en fräga. Det blir möjligt atl höra uiomsläende(läkare, rällspsykiatriker, skyddskonsulenter och andra) som man lidigare avhänsynsfullhet inte ansett sig böra kalla annat än i de mest betydelsefullafallen. Del blir också möjligl all höra personer som vislas utomlands. Vidareöppnar telefonmötet möjligheter atl hålla förberedelse i brollmäl pä ett sällsom annars varil mindre lämpligt av kostnadsskäl. Frågor om lämpligt användningsområde påverkas inte av domförhelsreglerna,om rätten har lillgång lill en konferenstelefon. Mol någonparts uttryckliga vilja lorde det vara svårt att genomföra ett telefonmöteeller telefonförhör.