prop · G2039 · 1978-12-31 00:00:00 — Fondkommissionsfirmornaär starkt kritiska till utredningens förslag att begränsafondkommissionsfirmornas möjlighet till extern finansiering och befarar attdessa begränsningar på ett helt avgörande sätt kommer att äventyra firmornaslönsamhet och fortbestånd. Utredningens utgångspunkt atl enfondkommissionsfirma inte bör ägna sig åt annat än kommissionshandel är enligtfirmorna etableringsfienllig och konkurrensfientlig. Utgångspunkten bör varakundernas, framförallt uppdragsgivarnas, krav på säkerhet. Firmorna accepterardock alt inlåning på konto till firmorna inte skall få förekomma annat än isamband med värdepappershandeln. Det är inte meningen atl i del hänseendetetablera någon med bankerna konkurrerande verksamhet fri från vissa av derestriktioner som bankerna är underkastade beträffande inlåningsräkning frånallmänheten. Firmorna accepterar atl medel som firmorna i kommissionshandelnmottar för uppdragsgivares räkning skall - om annat ej överenskoms - hållasåtskilda genom insättning på särskild räkning hos bank eller säkerställas påannat sätl. Firmorna motsätter sig emellertid alt hinder mol firmornasreversupplåning uppställs och kan inte inse varför de som önskar lämna lån tillfirmorna i fullt medvetande om del ändamål för vilket upplåningen sker,nämligen finansiering av fondkommissionärens låne- och värdepappersrörelse,skall hindras därifrån. Fondkommissionsfirmornasätter i fråga vad del tjänar till att, som utredningen föreslår, införabegränsningar beträffande de ändamål för vilket kundkontot får användas.Utredningen kan inte gärna mena atl kontoha-varen inte skulle få göra ett uttagpå kontot utan alt för fondkommissionsfirman redovisa del ändamål för vilkethan avser att använda pengarna. Det kan då inte heller vara någon mening medatl, som utredningen synes avse, förbjuda firman atl verkställa periodisktåterkommande utbetalningar som skatter och dylikt. Utredningen föreslårvisseriigen inte någon författningstext om dessa i motiven annonseradebegränsningar, utan menar atl detta kan regleras genom av bankinspektionenutfärdade föreskrifter om hur avtalen mellan kontokund och firma skall varautformade. Firmorna kan inte acceptera godtyckliga begränsningar i kundens rättatl förfoga över kontot -begränsningar som diskriminerar firmorna i jämförelsemed vad som gäller för notariatförvaltning hos bank. Firmorna anser vidare attdylika begränsningar inte kan meddelas av bankinspektionen utan uttryckligtstöd i lag. Fondkommissionsfirmornaframhåller vidare all firmorna som har anmärkts inte har funnit någrabärande skäl atl begränsa fimiornas verksamhet lill kommissionsrörelse och meddenna förbunden kreditgivning eller atl förbjuda firmorna atlförvärva annat än vissa slag av tillgångar. Särskilt allvariiga konsekvenseruppkommer om sådana begränsningar utsträcks lill att omfatta även närslåendeförelag. Firmorna kan inte heller inse atl en sådan utvidgning avverksamhetsförbudet skulle vara erforderlig föratt nå de mål utredningen sägersig eftersträva därmed. Prop.1978/79:9 86 verksamheteni form av ett helägt dotterbolag är eventuella förlustrisker i dotterbolagetbegränsade till dettas egna kapital, Föriuslriskerna är också eliminerade omverksamheten bedrivs i systerbolag eller moderbolag. Endast i det fallokontrollerad kreditgivning skulle förekomma från fondkommissionsbolaget tillandra koncernbolag skulle några förlustrisker i fondkommissionsbolaget kunnauppstå. Däremot skulle sidoverksamheten i särskilda bolag tillåta den förfondkommissionsbolaget och koncernen i dess helhet så nödvändigakonsolideringen, om denna kunde ske i verksamhetsgrenar i sidobolagen. Vadgäller upplåningen accepterar firmorna all fondkommissionsfirma ej fårverkställa upplåning genom att utfärda för den allmänna rörelsen avseddaförskrivningar såsom obligationer och föriagsbevis. Däremot motsätter sigfirmorna bestämt att denna begränsning, liksom andra begränsningar avseendefondkommissionsfirmor, utsträcks att gälla även moderbolag och, vilket är änvärre, större aktieägare, dvs. juridisk person, som har siörre intresse ifondkommissionsfirman än 1/5 av aktierna. En sådan begränsning leder till atlåtskilliga företag, som annars är väl kvalificerade som ägare av aktier ifondkommissionsfirma och genom vilka firmorna skulle tillföras betydandestabilitet, blir diskvalificerade som ägare. Den föreslagna begränsningen ärinte nödvändig för kundernas trygghet. Upplåningen företas av ett fristående förelag,som drabbas av eventuella föriuster. Såvitigäller den föreslagna begränsningen för företag som har större ägarintressen iett fondkommissionsbolag framförs, som har framgått under avsnitt 2.3.3,liknande synpunkter också av andra remissinstanser, däribland SAF och SI samlSvenska handelskammarförbundet. framhåller att förslagetinnebär att ett börsnoterat företag kan komma att drabbas av förbudet mol altutfärda för den allmänna rörelsen avsedda förskrivningar. Enligt bankföreningenföreligger del inte någon risk föratt ett sådani företag skulle emillera lån påkapitalmarknaden i syfte att tillföra ett fondkommissionsbolag valutan förlånet. föreslår därför alt förbudet inte bör gälla för andra änfondkommissionsbolag, I andra hand föreslås att en dispensregel införs fördessa företag. Utredningensförslag om fondkommissionsbolags belalningsberedskap, dvs. atl bolagen skallhålla en sådan beredskap som med hänsyn lill rörelsens art och omfattning ärtillfredsställande, lämnas utan erinran av de flesta remissinstanserna.Kammarrätten i finner dock den föreslagna bestämmelsen om likviditetväl allmänt avfattad och anser del önskvärt alt lagtexten på sätt som har sketti banklagarna ges en mera konkret avfattning. Fondkommissionsfirmornafinner också förslaget om belalningsberedskapen så väsentligt all del ärlämpligt atl detta kommer lill uttryck i lagen. En tillfredsställandelikviditet är lika väsentlig eller t. o. m. viktigare än en 1978/79:9 87 Firmorna anser det inte nödvändigt attlikviditetskraven närmare anges i lagen. Däremot bör möjligen i lagen anges attkravet på likviditet skall bedömas enligt affärsmässiga grunder. Då utredningenuttalar att avista tillgångar bör vara lika stora som avista skulder syneskraven, bedömt från affärsmässiga grunder, ställas för högt. Om, såsom firmornahar föreslagit, det tillåts dem att göra obeskattade avsättningar lillkonjunkturutjämningsfonder, kunde till främjande av likviditetenföreskrivas all hälften av avsättningen inte utan särskilt medgivande frånbankinspektionen fick disponeras för annat ändamål än placering i avistatillgångar. Firmorna anser vidare att utredningen även borde ha undersökt huruvidainte fondkommissionsbolag liksom bank kunde få tillgång lill upplåning direkt iriksbanken. Fondkommissionsfirmorna är f n. för sin upplåning i storutsträckning hänvisade till affärsbankerna. Utredningens förslag altbehålla lagen med vissa bestämmelser om rätt atl förfoga över annan tillhörigafond papper kommenteras av och fondkommissionsfirmorna.Bankföreningen anför all i denna lag uppställs särskilda villkor förålerbelåning av annan tillhöriga fondpapper. Om fondpapperen skall ålerbelånasseparat, dvs. utan alt även den lånefordran pantsätts för vilken aktierna är iförsta hand pantförskrivna, så måste en särskild överenskommelse därom träffasmellan den förste långivaren - ofta en fondkommissionsfirma - och aktiernas ägare.För närvarande gäller att denna överenskommelse skall avfattas skriftligen i ensärskild handling, vari fondpapperen beskrivs så tydligt att de kan skiljasfrån andra och vidare skall det förfogande som avses noggrant anges. förslag skall de värdepapper förfogandet avser ej längre behövaspecificeras i överenskommelsen. Därmed har ett krav borttagits, som haransetts betungande atl upprätthålla i praxis. ser positivt på ensådan ändring. Fondkommissionsfirmornaanföi" att även med den ändring i lagens bestämmelser som utredningenföreslår, kommer ålerbelåning av kundernas värdepapper att medföra betydandeadministrativa olägenheter ulan all nämnvärt öka kundernas trygghet.Utredningens huvudsakliga skäl för att behålla lagen synes vara att den drabbaren vidare krets än enbart fondkommissionärer. Firmorna vill dra den slutsatsenatt fondkommissionsfirma som står under bankinspektionens tillsyn bör kunnaundantas från lagens tillämpning, I stället kan föreskrivas att rätten attförfoga över annans värdepapper skall, liksom rätlen atl förfoga överuppdragsgivarnas medel, regleras genom särskilt avtal mellan kunden och firmanenligt formulär som på förhand har godkänts av bankinspektionen. Prop.1978/79:9 88 Utredningensförslag till kapiialtäckningsregler har fått ett blandat mottagande avremissinstanserna. Samtliga instanser anser dock att kapiialtäckningsreglermåste finnas och från fiera håll understryks också att reglerna bör lagfästas.Några remissinstanser anser att banklagsutredningens förslag lillkapiialtäckningsregler för bankinstiluten bör avvaktas, innan lagregler införsför fondkommissionsfirmorna. Bankinspektionenoch försäkringsinspekiionen tillstyrker de av utredningen föreslagna reglerna.Bankinspektionen förordar dock att nuvarande regler bör gälla under enövergångstid av . Även A'0 tillstyrker förslaget men påpekar att del kanfå lill effekt alt fondkommissionsfirmornas konkurrensförutsättningarförsämras. Enligt NO är emellertid skälen för de skärpta kraven så tungtvägande att del inte finns anledning atl rikta invändningar mol förslagen. Styrelsenför Stockholmsjöndbörs sätter i fråga om man behöver gå längre än till att gebankinspektionen ett bemyndigande att fixera kapitaltäckningskrav för de olikafondkommissionsbolagen inom ramen för vad solvenssyn-punklen kräver och medbeaktande av vad som från den enskilda firmans aspekter är praktisktgenomförbart. En sådan bestämmelse är i vart fall försvariig till dess banklagsulredningenhar lämnat sitt förslag lill kapiialtäckningsregler för bankinstiluten. ÄvenRRV förordar all banklagsutredningens förslag avvaktas så att en önskvärdsamordning kan tillvaratas i syfte alt undvika icke önskvärda effekter. SAFoch SI ställer sig tveksamma lill den föreslagna skärpningen avkapitalläckningskraven, efiersom den kan länkas påverka vissa fondkommissionsflrmorskonkurrenskraft i negativ riktning samt försvåra en nyetablering inombranschen. Det finns skäl alt behålla det i praxis utveckladekapilalläckningskravel. framhåller atl enannan lösning än utredningens bör övervägas, om förslaget kan påverka deenskilda fondkommissionärernas konkurrenskraft negativt. FöreningenAuktoriserade revisorer och handelskammare framför viss kritik molutformningen av kapitaltäckningsreglerna. Enligt handelskammaren bör i detegna kapitalel kunna inräknas sådan säkerhet i form av exempelvis bankgarantieller borgen som har ställts av annan för fullgörandet av firmansförpliktelser. Föreningen pekar på all kapitaltäckningsreglerna skulle blilikvärdiga för alla företag, om den dolda reserven inräknades i eget kapitaloch kapilaltäckningen beräknades på bokförda värden före avdrag för eventuelltdold reserv. Fondkommissionsfirmornaär starkt kritiska mot förslaget och finner det svårt att på någon enda punktgodta delta. Firmorna pekar på att de medel som uppdragsgivarna riskerar i enkommissionärs konkurs endasl är förskottslikvider för värdepappersinköp och ännuicke redovisade likvider vid värdepappersförsäljningar. Om dessa medel hållsåtskilda på bankräk- Prop.1978/79:9 89 ning,föreligger inte heller för dessa medel någon risk för uppdragsgivarna. Risk förförlust löper därför endast reversborgenär och sådana uppdragsgivare som enligtsärskilt avtal med kommissionären har överenskommit att låta medlen innestå idennes rörelse. Om konventionella belåningskurser tillämpas torde kreditgivningmol säkerhet i aktier och andra värdepapper höra till den minsl riskfylldakreditgivningen. Däremot är firmans egna akiieplaceringar mera riskfyllda. Dekapitaltäckningskrav som tillämpas har firmorna i stort settkunnat anpassa sig efter. Utredningens förslag att endast beskattat kapitalskall läggas till grund för beräkningen av kapitaltäckningen kan firmornadäremot inte godta. För att skydda bolagets borgenärer mot föriustrisker irörelsen är de dolda reserverna lika användbara som del beskattade kapitalel.För bolaget däremot krävs det minsl ett dubbelt så stort rörelseresultat föratl bilda en beskattad reserv som en obeskattad. Atl låta föriusterna täckas avbeskattat kapital i stället för av obeskattade reserver leder lill en halveringav de medel med vilka borgenärerna skall tillfredsställas. Vidare framhållsatl om kapitalläckningskraven icke skulle vara uppfyllda vid någon lidpunki,delta inte får tas till intäkt för att dra in tillståndet. En brådsiörtadanpassning lill kapitalläckningskraven kan motverka deras eget syfte ochframkalla förlusibringande realisationer. Vad angår de skilda procenttalutredningen föreslår som täckningsgrad måste dessa återspegla en påkommersiella grunder verkställd riskbedömning. Firmorna accepterar att vanligenendast värdepapper som är noterade eller eljest föremål för omsättning på börsi eller utlandet bör komma i fråga som säkerhet. Firmorna kan dock inteinse varför annan bankmässig realsäkerhet ej skall kunna godtas. Firmornaföreslår att bankinspektionen i lag bemyndigas all efter förhandlingar medfondkommissionärerna fastställa kapitalläckningskraven för varje särskilt slagav placeringar. Fondkommissionsfirmornatar i detta sammanhang också upp frågan om firmornas konsolidering ochframhåller att det är nödvändigt atl överväga lösningar som tillåter firmornaall konsolidera sig genom obeskattade avsättningar Särskilt vansklig kansituationen bli om en firma nödgas avveckla, exempelvis på grund av atttillståndet dras in helt eller . I mindre företag med färre än50 anställda borde reservation få göras för åtminstone 6-12 månaderslönekostnader. Delta kan emellertid, åtminstone om firmorna förbjuds atlbedriva annat slag av verksamhet, knappast anses tillräckligt, utan möjlighetbör öppnas för avsättning till särskilda konjunkiurutjämningsfonder. Firmornasätter vidare i fråga varför ett närstående företag skall omfattas av deföreslagna kapitaltäckningsreglerna. Ifråga om kapitaltäckningskravet kan ersättas av ett försäkringsskydd framhållerflera remissinslanseratl denna fråga bör närmare undersökas. AO anser att delvore värdefullt om en sådan lösning utreddes närmare i Prop.1978/79:9 90 samarbetemed försäkringsexpertis och instämmer i övrigt i vad som anförs i reservationav ledamoten . Styrelsen för ,fondkommissionsfirmorna, handelskammare, SAF och Sf anför liknandesynpunkter. Försäkringsinspektionenanför att det förhållandet att antalet svenska fondkommissionsbolag är ringa ioch för sig inte utesluter en försäkringslösning. Inspektionen delaremellertid utredningens mening atl skyddet för fondkommissionsbolagensinlåningskunder bör åstadkommas genom atl fondkommissionärerna åläggs atl hållaett tillräckligt stort egel kapital. Ett försäkringsalternaliv, om det alls gåralt realisera med tanke på den svårighet del är att kvantifiera riskerna, lordebli en omständlig lösning. Angelägenheten av att en seriös kreditprövningupprätthålls av fondkommissionsbolagen kräver att kreditförsäkringen försesmed en ej obetydlig självrisk. Redan av detta följer alt försäkringsåiagandetinte kan helt ersätta kraven på eget kapital. framhåller sammanfattningsvis att frågan om ettförsäkringsalternaliv kan vara ett reellt alternativ till de föreslagnakapitaltäckningsreglerna är svårbedömd. Kreditprövningen måste utan tvivel blimyckel ingående för alt risken skall kunna kvaniifieras och ansvaret bestämmas.Delta får till följd atl villkoren, under vilka försäkringen kommeratt gälla,kan bli snäva och svårbemästrade vid handläggningen både för den försäkrade ochförsäkringsgivaren. Uteslutet är måhända ej att man i likhet med den danskalagstiftningen på området kan föreskriva atl kapitaltäckningsreglernakompletteras med ett försäkringsskydd. 1 detta sammanhang kan även alternativetbankgaranti uppmärksammas. Liknande synpunkter anförs av . Utredningensförslag i fråga om courtage har mött kritik och föranlett delade meningar vidremissbehandlingen. Bankinspektionen, kommerskollegium och A'0 förordar iprincip helt fri konkurrens såvitt gäller courtagesatserna. Länssiyrelsen iStockholms län, styrelsen för , fondkommissionsfirmorna,handelskammare. och anser däremot att nuvarande couriagereglering bör behållas.Handelskammaren för och . Gottands handelskammare,, SAF och 5/ samt hänvisar isina yttranden lill den av ledamöterna avgivnareservationerna. A'0framhåller att man visserligen inte kan bortse från de av utredningen påtaladeriskerna för prissamarbeie men förhållandena på den aktuella marknaden skiljersig inte på ett så avgörande sätt från många andra marknader med oligopolisliskkonkurrens atl en särskild högstprisreglering Prop.1978/79:9 91 Bankinspektionen skall enligt sin instruktion utöva tillsyn över bl.a.fondkommissionärer samt följa utvecklingen av och främja allmän kännedom ompris- och konkurrensförhållanden i fråga om sådan företagsamhet över vilkeninspektionen har tillsyn. Om bankinspektionen, i ett läge med friacourlagesatser, skulle påvisa att prissamarbete förekommer mellanfondkommissionärerna ger konkurrensbegränsningslagen NO och marknadsdomstolenmöjlighet att ingripa häremot. Dessa möjligheter att ingripa mol från allmänsynpunkt skadlig prissamverkan bör vara fullt tillräckliga. När del gäller denav utredningen förordade högstprisregleringen finns en risk för alt sådana aven myndighet fastställda högslpriser kommer att av förelagen uppfattas som avsamhället sanktionerade priser. Erfarenheterna talar för atl ett sådanthögstprissystem skapar en prisstelhet på denna "godkända" nivå. NOanför vidare alt ett särskilt problem föreligger när det gäller debeloppsmässigt små värdepappersaffärerna. Utredningen synes räkna med allbankerna, om prissättningen blev fri, skulle övergå till en merakostnadsanpassad prissättning innebärande höjt courtage vid små affärer. 1 ochför sig är det inte otroligt med en viss prisanpassning uppåt vid små affärer.Mol bakgmnd av atl bankerna bör ha ett visst intresse av att ta hand om de småtransaktionerna, därför atl dessa kan tillföra bankerna kunder i andrarörelsegrenar, har man dock knappast anledning alt befara atl bankerna skulleförsöka ta ut oskäliga priser vid småaffärer. Vid omsättningsbelopp på omkring1 . och högre torde småspararen knappast påverkas i någon högre grad avskillnaden mellan ett kostnadstäckande belopp och dagens minimicourtage,särskilt om man betänker atl kostnaden är avdragsgill vid beskattningen aveventuell vinst på affären. Vill man underiäita för småsparare att placerapengar i aktier kan det också vara anledning alt beakta att den service som fondkommissionärenlämnar i samband med affären säkeriigen är av stor betydelse. Möt dennabakgrund anser NO att någon författningsbestämmelse om minimicourtage inteerfordras. Bankinspektionenoch kommerskollegium framför liknande synpunkter som NO. Bankinspektionenföreslår dock all det införs en bestämmelse som gör det möjligt förinspektionen att ingripa med åtgärder, om det skulle behövas. Länsstyrelseni framhåller att med hänsyn till de väsentliga förändringar iolika hänseenden som utredningens förslag innebär bör del övervägas att undernågra år iaktta utvecklingen på området och först därefter ta ställning tillcourtagefrågan. handelskammare anför liknande synpunkter. anför att svenska fondhandlare med den nuvarandecourlageregleringen har arbetat under internationellt sett mycket lågacourlagesatser. Detta har i sin tur tvingat mäklarförelagen atl iaktta störstamöjliga effektivitet i verksamheten. Del kan knappast hävdas att det 1978/79:9 92 finnsutrymme för ytterligare ralionaliseringsinsatser som skulle möjliggöra enminskning av del nuvarande totala couriageuitaget. Följden av en friprissättning skulle bli en ökad konkurrens om större institutionella affärertill pressade priser. skulle fondhandlarna tvingas atl ökaavgiftsuttaget i samband med mindre transaktioner för privatpersoner. Dessatransaktioner torde nu vara klart föriuslbringande för fondkommissionärerna.Bortfaller möjligheterna atl kompensera delta genom intäkter från deninstitutionella handeln måste resultatet bli atl de mindre transaktionerna ihögre grad måste bära sina egna kostnader. Detta torde bl. a. leda tillbetydande höjningar av minimicourtagen. En sådan utveckling vore olycklig inteminst mot bakgrund av de nuvarande strävandena alt öka spridningen avaklieägandel i landet och härigenom underlätta det svenska näringslivetsförsörjning av riskvilligt kapital. Erfarenheterna från bl. a. Förenta staternatyder också på alt en fri konkurrens beträffande courlagesatser leder tillminskad lönsamhet i branschen, vilket i sin tur medför atl förelag slås uleller läggs ned. Fondkommissionsfirmornaframhåller all courtagefrågan är den för firmornas verksamhei och beståndmåhända viktigaste frågan som utredningen behandlar. Firmorna menar atl dennuvarande ordningen i stort sett har fungerat tillfredsställande. I likhet medledamöterna anser firmorna attutredningens majoritet har underskattat de negativa verkningarna som deföreslagna nya begränsningarna avseende fondkommissionsfirmornas verksamhetkan få för deras lönsamhet. Skall firmorna därtill utsättas för enpriskonkurrens på de större posterna från bankerna - för vilka kostnaderna förfondkommissionsrörelsen endasl har marginell betydelse -blir situationenverkligt allvariig. Man kan då motse en ytteriigare reducering av antaletfondkommissionsfirmor. Firmorna motsätter sig ingalunda konkurrens på området menkonkurrensen skall inriktas på den service de olika fondkommissionsfirmorna kantillhandahålla och inte på priset. Enligt en internationell jämförelse ärcourtagesatserna redan nu låga. Dessutom innebär rabatter för de störstaköparna atl kostnadema sannolikt vältras över på de små. Skall fältet öppnasför priskonkurrens bör denna i så fall ur konsumenternas synpunkt inriktas påde smärre posterna, där provisionen kan länkas ha någon siörre betydelse förkunden. Handelskammarenför och , handelskammare och ansluter sig utan närmare motivering lill reservanternasståndpunkt. instämmer helt i reservationen ochförklarar atl den förordar all nuvarande couriagereglering behålls. anser i likhet med reservanterna att det saknas anledningupprätthålla en särskild prisreglering för fondkommissionärernas arbete isamband med värdepappersaffarer. Prop.1978/79:9 93 bankföreningeni huvudsak på samma skäl som dem reservanterna har anfört. Bankföreningenunderstryker del oriktiga i alt bankerna skulle genom lagstiftning ellermyndighets påbud föranledas att lill ett föriuslbringande courtage medverka vidsmå aktieaffärer, som dock är tjänster vilka bankerna ej kan utesluta ur sittsortiment. Den tänkta courlageregleringen skulle dessutom, tillsammans med deföreslagna begränsningarna i fondkommissionsfirmornas rätt alt bedrivarörelse, kunna i sådan grad minska dessa firmors lönsamhet, atl en del av demskulle falla bort som börsmedlemmar. Detta skulle vara till nackdel förfondbörsens funktion och en sådan utveckling bör icke riskeras. Även SAF och SIansluter sig lill reservationen saml hänvisar i övrigt till bankföreningens yttrande. 2.3.7Tillsyn m. m. Utredningensförslag om statlig tillsyn över fondkommissionärerna med bankinspektionen somtillsynsmyndighet har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan erinran vidremissbehandlingen. Fondkommissionsfirmorna är dock starkt kritiska lillutredningens förslag i dessa frågor Bankinspektionenunderstryker att aktiespararna bör kunna göra anspråk på en offentlig tillsynöver värdepappersmarknaden, som är likvärdig med den som utövas i fråga ombank- och försäkringsrörelse.