prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Biträdet mäste då få tid alt sättasig in i ärendet för att kunna upprätta och komma in med en inlaga.Invandrarverket tillstyrkte därför utlänningslagkommittén förslag atl ändrareglerna i rättshjälpslagen så att offentligt biträde kan förordnas redan när ärendetbefinner sig hos polisen i de fall det är sannolikt atl del blir avslag på ansökanom uppehållstillstånd. På det sätiet vinner man mycket tid genom atl bilrädetkan sälta sig in i ärendet från början och i förekommande fall kompletterapolisutredningen. Under fömtsättning alt det finns tiUgång till kunnigabiträden bör det även innebära att kvaliteten ökar på såväl polisutredningensom biträdenas inlagor. delar helt rättshjälpsulredningensuppfattning att rällshjälpsnämndema även i fortsättningen bör förordnaoffentligt biträde. Man vinner ingenting på att överföra den uppgiften tillinvandrarverket från rättshjälpsnämnderna, som på alla andra områden handharrättshjälpen. Rältshjäipsnämnderna är geografiskt fördelade och har därigenomnärmare kontakt med biträden. Dessutom finns hos rältshjäipsnämnderna redanpersonal och rutiner. För invandrarverket skulle det vara en onödig ökning avarbetsbelastningen att överta uppgiftema att förordna offentliga biträden,vilket sannolikt skulle innebära atl verket också övertar handlägg- 1978/79:90 405 ningen av koslnadsräkningarna. Om rättshjälpsnämndernaäven i fortsättningen förordnar offentliga biträden i utlänningsärendenföreslås således ordningen bli den att polismyndigheten anmäler behov avbiträde till närmaste rättshjälpsnämnd som beslutar utan atl tillfrågainvandrarverket. Under liden lill uppgick antaleträttshjälpsärenden hos verket, dvs. ansökningar om offentiigt biträde samtkostnad.sräk-ningar i vilka rältshjäipsnämnderna begärde yttrande fråninvandrarverket, till 3 130. Ungefär 1 700 av dessa utgjordes avkoslnadsräkningar. Genom de generösare rätlshjälpsregler som föreslås kanman räkna med an antalet rätlshjälpsärenden kommer atl öka. Detta kommernaturligtvis all medföra kostnadsökningar. Mot dessa måsle ställas de vinsteren snabbare handläggning innebär. Den genomsnittliga kostnaden för ettoffentligt biträde är . Samhällets utgifter för socialhjälpi avvaktan pä besked i lillslåndsärenden kan beräknas till 1 000-2000 kronorper person och månud. De kostnadsökningar som de generösarerättshjälps-reglerna medför kommer att understiga de utgifter samhället idaghar för utlänningars uppehälle till följd av de länga väntetiderna. Totalt settmedför de föreslagna åtgärderna således att samhällets ulgifter i detta sammanhangminskar, men framförallt minskas de väntandes ovisshet och lidande, Rätlen lill offentligt biträde i ärenden om administrativafrihetsberövanden och vissa utlänningsärenden föreslås bli generösare.Länsstyrelsen har inlet alt erinra mot denna utvidgning av rättshjälpen.Beträffande frågan om vilken myndighet som skall anförtros alt förordnaoffentligt biträde i dessa ärenden har , som redovisas i detföljande, en annan mening än utredningen. Vissa frågor har funnit sig böra ta upp lillnärmare granskning. De behandlas nedan i anslutning till föreslagnaförfattningsbestämmelser. 46 § första punkten Rättshjälp genom offentligt biträde kan enligt 41 § inuvarande RHL erhållas i vissa ärenden bland annat inomutlänningslagstiftningens område, nykterhetsvården, barnavården ochkriminalvården. Offentligt biträde skall enligt 42 § samma lag utses för densom åtgärden avser, om det behövs för tillvaratagande av dennes rätt. Vidbedömningen av behovet skall särskilt beaktas om i väsentligt hänseendemotstridiga sakuppgifter lämnats under utredningen eller betydelsefullasakförhållanden i övrigt är oklara. Utredningen föreslär all fömtsättningamaför offentiigt biträde i nu avsedda ärenden utformas så alt sådani biträdeförordnas, om det ej är obehövligt. Uppmjukningen av rekvisilen motiveras avall denna form av rättshjälp inte har kommit att helt motsvara den önskan omförstärkta rätlsskyddsgarantier för den enskilde som lag bakomrättshjälpsreformen. Gällande bestämmelser om fömlsältningarna för förordnandeav offentligt biträde har enligt länsrättens i erfarenhet inteutgjort något hinder för förordnande av offentligt bilräde i de fall behov avsådant biträde förelegat. Ej heller utvisar erfarenheterna från länsstyrelsensbefattning med ärenden angående verkstäUighet av avlägsnandebeslut enligtutlänningslagen alt det föreligger behov av någon ändring av gällande bestämmelser.Länsstyrelsen har emellertid inte något att erinra mot alt en 1978/79:90 406 viss uppmjukning av rekvisilen för förordnandet avoffentligt bilräde sker för ull dennu rällshjälpsform skull få den enligtutredningen önskvärda un-vändningen. Sumtliga ålgärder som avses i 41 S innebärdjupa ingrepp i den enskildes liv och personlign förhällanden. Behovei avbilrädeshjälp försiärks ocksä därav all parternas förmåga all själv bevaka sinlulun ofta äv begränsad på grund uv språksvårigheter, bristande kännedom om gällunderegler, psykiska insufficienstillstånd till följd uv alkohol- eller annalmissbruk m. m. 46 § andra punklen Rättshjälp genom offentligt biträde i de samhällsvårdsmålsom avses i 41 § 4. i nuvurunde RHL kun enligt gällande bestämmelser endustförordnas för barnel. Ulredningen föreslår alt även barnets vårdnadshavaretillerkänns sådan rättshjälp. I prakiiken förordnasoffentligt biträde i dessa mål över huvudet på vårdnadshuvarna. Dessa tordeinte sällan uppfatta förordnandet som ett inträng i deras befogenhei attförelräda bamet. Barnets intressen bevakas inte bara av del offentliga biträdelutan även av de beslutande myndighelerna. I sådant fall därbarnavårdsintressena står emot vårdnadshavarnas intresse att få vårda sill barnär del ju i realiteten mol vårdnadshuvarna som ell omhändertagande riktar sig.Vårdnadshavarna bör därför i dessa mål ha rätt till samma form av rättshjälpsom barnel. 1 detta sammanhang önskar länssiyrelsen framhållaföljande. Konstruktionen med offentligt bilräde för barn ärolillfredsställande ur fonmell synpunkt. Barn i de yngre åldrarna kan ejfungera som huvudmän gentemol sill offentliga biträde och varken barnet ellerbiträdet har rätt alt anföra besvär över det beslut som kommer att meddelas.Länsstyrelsen vidhåller i denna fråga de synpunkier framfört isitt tidigare nämnda yttrunde och som utmynnade i ett förslag atl godman i vissa fall skulle förordnas för barnet. Offentligt bilräde förordnas nu av rättshjälpsnämnd efteransökan av den åtgärden avser eller efter anmälan av den myndighet somhandlägger målet eller ärendei. Myndigheien skall i förekommande fall yttra sigöver ansökan. Enligt ulredningen talar främst principiella skäl för altbeslutanderätten angående förordnande av offentligt biträde skall ligga hosett i förhållande lill den handläggande myndigheten fristående organ.Uppgifien atl förordna offentligt bilräde bör därför enligt utredningenalltjämt ligga kvar hos rältshjälpsnämnden. Undantag härifrån bör dock gälla ifall där regeringen handlägger ärendet. Anmälan till rättshjälpsnämnd från länsrätten i Stockholmslän om behov av rättshjälp genom offentligt biträde sker av tidsskäl ofta pertelefon. Även om anmälan sker skriftligt får nämnden en mycket kortfattadredogörelse för de omständigheter i målel som är av betydelse för bedömning avbiträdesfrågan. Nämndens prövning torde därför i dessa fall inskränka sighuvudsakligen till kontroll humvida rättshjälp genom offentligt biträdeför-faitningsenligl kan lämnas i del aktuella målet. Av en av ulredningen redovisadundersökning framgår att rätlshjälpsnämndemas beslut ytterst säUan (drygt 1 %av de undersökta fallen) avviker från myndighetens yttrande till nämnden genomanmälan eller efter ansökan om behov av offentligt bilräde. Genom den avutredningen föreslagna liberaliseringen av förutsättning- 1978/79:90 407 urnu för förordnunde uv offeniligi biliiide kommerulrymmei för avslag på begärun om sådimt bilräde uti bli mer begränsal änlidigare. Mol bakgrund av del unfördu torde nuvarande system innebäru en onödigomgång och dubbelarbete. Länsrätten och andru förvultningsdomslolar bör därför- i analogi med vud som gäller i frågu om förordnande av offentliga försvarare- anförtros uppgiften all förordna bilräde. Förutsättningarna Jör förordnunde av ojfcntUgt biträde tillstyrker förslaget alt offentligt biträdeskall kunna förordnas även för föräldrarna lill ett barn vurs omhändertagandeför samhällsvård är i fråga. Förfarandet vid förordnande av offentligt biträde mm kan inte inse att det skulle innebära någraväsentliga olägenheter om förvaltningsdomstol skulle anse sig böra avvisa enbegäran om offentligt biträde. Utredningsmajoritetens farhågor för att ettavslag skulle upplevas av parten som ett ställningstagande mol honom kan inteanses vara ell härande skäl mot utt inie ge förvaliningsdomsiol befogenhei attbesluta i frågan om offentligt biträde. Såvitt har sig bekant harinte allmän domstols opartiskhet ifrågasatts när domsiolen avslagil en begäranom förordnande av offentlig försvarare enligt 21:4 . Länsstyrelsenanser atl förvaltningsdomstol bör ges befogenhei att bifalla eller avslå enbegäran om förordnande av offentligt biträde. Vad gäller förutsättningarna för förordnande av offentligtbiträde i dessa ärenden delar den mening utredningens ordförandegett uttryck åt i sin reservation. Det synes här lämpligt att skilja mellan defall där biträde regelmässigl bör förordnas och övriga fall. Till de fall därbilräde regelmässigl bör förordnas och där den föreslagna regeln "om delej är obehövligt" är lämplig hör de mål som handlägges av länsrätten, dvs.frihetsberövanden enligt barnavårds- och nykterhetsvärdslagarna samt utvisningenligt utlänningslagen. Enligt förslaget skall med visst undantag del alltjämtankomma på rätlshjälpsnämnd alt förordna biträde. anser attbilräde bör förordnas av vederbörande statliga myndighet. En sådan ordningmedför endust ringa merarbete för myndigheten. Likaså anser attdessa myndigheter bör avgöra arvodesfrågan. vill i övrigi något beröra frågan omoffentligt bilräde i mål om omhändertagande av barn för samhällsvård. Enligt 42§ rättshjälpslagen i dess nuvarande lydelse skall offentligt bilräde ulses förbarnet om det behövs för alt tillvaralaga dess rätt. Föräldrarna kan däremot ejerhålla offentligt biträde. Däremot kan de erhälla allmän rättshjälp medbiträdesförordnande. Vid härvarande länsrätt tillämpas den ordningen attlänsrätten hos rättshjälpsnämnden regelmässigt begär offentligt biträde förbarnet. Därest vid den muntliga förhandlingen biträdel skulle visa sig ha annaninställning till omhänderlagandefrågan än föräldrarna brukar länsrätten - omföräldrarna ej har eget biträde - uppskjuta målet för att bereda föräldrarnatillfälle all söka allmän rättshjälp. 1978/79: 90 408 Utredningens förslag innebär atl offentligt bilräde skallförordnas för barnel om det ej är obehövligt samt atl offentligt biträde kanulses för föräldrarna. Detta innebär en förbättring därigenom att länsrätten ipraktiken kommeratt kunna tillse atl föräldrarna alllid har erforderiigbilrädeshjälp. föreslår emellertid atl istället följanderegler skall införas. I mål angående omhänderlagande av barn för samhällsvårdskall alltid offentligt bilräde förordnas för föräldrarna. Offentligt biträdeskall därjämle förordnas för barnet om det uppnått och har annaninställning till omhändertagandet än föräldrarna. Skälet för ståndpunkt är följande. Omhändertagandeför samhällsvård är ett ingripande mot föräldrarna som därigenom berövas sinrätt alt vårda barnet. Föräldrarna bör därför självfallet som parter i måletoch på gmnd av ingreppets natur alltid ha möjlighet alt erhålla biträdes-hjälp.Del får också anses motiverat alt i angivet fall ge barn bilrädeshjälp.Offentligt biträde ål ett litel barn synes däremot ej böra förekomma. Det är isjälva verkei här ej fråga om en försvarare i vedertagen bemärkelse som skallbistå parlen och utveckla hans talan. Det offentliga biträdet för det lillabarnel kan ej framföra barnets mening och framför ej heller föräldrarnas. Hanär närmasi en juridisk sakkunnig som lar ställning till om de lagligaförutsättningarna för barnets omhändertagande föreligger och framlägger sinegen åsikt om omhändertagandet. En sådan medverkan är - även om den mången gångvisat sig värdefull - ej erforderlig för målets prövning. Det är tillräckligtatl omhändertagandefrågan i länsrätten belyses av bamavårdsnämnden och föräldrarnadärvid båda parter bör vara biträdda av juridisk sakkunskap. Erfarenheten äratl nämnderna trots stadgandet i 10 § barnavårdslagen tyvärt ej anlitarbiträde av lagfaren person. avser att taga upp denna fråga mednämnderna. har intet att erinra emot förslaget atl iärenden om administrativa frihetsberövanden m. fl. offentligt biträde skallutses om del ej är obehövligt. Den reella skillnaden mellan majoritetensförslag och reservantens är dock såvitt gäller målen i länsrätt ringa.Beslutanderätten bör emellertid som framgår av det ovan anförda - tillkommalänsrätten i stället för rättshjälpsnämnd. I de delar utredningens förslag icke berörts ovan harlänsstyrelsen intet att erinra mot förslaget. 8.20 (Ju 1977:11) Vidgade möjligheter att förordna biträde i ärenden omadministrativa frihetsberövanden och i vissa utlänningsärenden skulle säkertöka de allmänna advokatbyråernas marknadsandelar. har byråerna enförhållandevis stor andel av förordnandena som offentligt biträde, varför deantas kunna absorbera en ökad efterfrågan på sådan hjälp. 8.21 Utrednuigen (Ju 1977:08) om barnens rätt föreslår att offentligt biträdeskall förordnas om det ej är obehövligt. Som nämns i betänkandet harsocialutredningen föreslagit att offentligt biträde alltid skall förordnas närfråga är om omhändertagande av underårig eller när fråga är om vårdenligt den av 1978/79:90 409 ulredningen föreslugnu lagen med särskildu besiämmelser omvärd uv underårig (Se Sociulljänsl och socialförsukringstillägg, SOU 1977:40s. Socialutredningenhur som skäl för sill slällningslagande bl.u. En vidgadinformulion till såväl myndigheler som enskildu får antas leda lill allmöjligheterna lill hjälp genom offeniligi biträde huttre lus tillvara. Kvarstär emellertid att en fakultativ bestämmelse medför risk för all offentligtbiträde inte alltid utses i situationer där det ur påkullut. Beslut om vård somnu sagts aktualiseras först sedan samförstånd ej kunnai vinnas rörande behovetav vård eller vårdens utformning. Länsrättens beslut kan leda till väsentligaingrepp i den enskildes rält att själv bestämma rörande sina personligaförhällanden (SOU 1977: 40 s. 823). Vi vill - med instämmande av de skäl som socialutredningenåberopat - framhålla vikten av alt offentligt biträde alllid förordnas närfråga uppkommer om alt omhändertaga barn. Följaktligen anser vi atl bestämmelsenbör utformas på sätl socialulrednigen föreslagit. I det här sammanhanget vill vi nämna att vi i våri egetutredningsarbete avser all ta upp frågan om vilka befogenheter ell offeniligibilräde bör ha när han företräder en underårig. Vi har därför beslutat att idelta yttrande inte beröra denna fråga. Vi anser del tillfredsställande att rätlshjälpsutredningenföreslagit att såväl barnel som dess vårdnadshavare skall kunna erhållaoffentligt biträde. Vi tillslyrker således förslaget i denna del. Vad härefter angår frågan om vilken myndighet som skallprövu behovet av biträde och förordna biträde anser vi i likhet med reservantenIngvar att denna uppgift liksom uppgiften att beslula om ersältninglill del offentliga biträdet bör anförtros åt länsrätten. Rörande rättshjälp i ärenden enligt utlänningslagen villsamfundet endast erinra om vad samfundet i sitt yttrande överutlänningslagskommitléns betänkande "Kortare väntetider iutlänningsärenden" (se TSA 1977 sid 427 ff) anfört om angelägenheten avatt beviljad rättshjälp får omfatta alla de åtgärder som måsle vidtas för attta tillvara utlänningens rätt inför hotet om ett avlägsnande. I övriga frågor under rubriken vid allmänrättshjälp (Vill) har samfundet ingen erinran emot utredningens förslag. 8.23 Föreningen jurister vid allmännaadvokatbyråer 1 likhet med utredningens ordförande anser TCO atlinvandrarverkel för att kunna förkorta handläggningstiden i utlänningsärendenbör anförtros uppgiften att pröva behovet av biträde och förordna biträde.Förslaget ligger helt i linje med vad utlänningslagskommittén föreslog i sittbetänkande Korlare väntetider i utlänningsärenden (SOU 1977:28) och har redanlidigare tillstyrkts av TCO i sitt yttrande över detta belänkande. 1978/79:90 410 Förbundet hälsar med tillfredsställelse de ökademöjligheterna lill rättshjälp som förslaget innebär. Så länge nuvarande LSPV gäller bör i likhet med vadmajoriteten föreslår förordnandet av offentligt biträde liksom nu göras avrätlshjälpsnämnd. Frågan bör dock omprövas om det förslag till lag om visspsykiatrisk vård som uturhelals av en arbelsgrupp inom socialstyrelsengenomföres. I ovannämnda förslag från arbetsgruppen konstateras att "enanledning till det ringa antalet an.uikningur om offentligt biträde kan varabristande kännedom om bestämmelserna såväl hos patienterna som sjukhusets personal.Någon särskild Injörmation till sjukhusen och utskrivningsnämnderna har.såvitt bekant inte heller lämnats". Detla är ett anmärkningsvärt konstaterande avrepresentanter för den unsvuriga tillsynsmyndigheten. Framförallt när man redan1969 i samband med en enkät i ärendei konstaterade: / anledning av dessabrister i informationen jöre.slås i enkätsvaret att föreskrift ges om altvarje person, som intas på mentalsjukhus enligt LSPV, skall få skrijiligupplysning om lagens besiämmelser belräffunde huns rättssäkerhet. Summainformulion bör också lämnas till patientens närmaste anhöriga och den bör varauv-fatlad på sådan svenska som är fullt begriplig även fär den enklaste människa. Med stöd av ovanstående kräver RSMH att i samband medgenomförandet av den föreslagna rällshjälpslagens del inomjustitiedepartementet eller alt del uppdras åt alt utarbeta enlättillgänglig information om den nya lagen till hjälp för alla berörda såvälmyndigheter som enskildu. 9 Organisations- och kostnadsfrågor Bosladsdomstolen biträder utredningens förslag attbesvärsnämnden bryls ut ur och liksom tjänsteförslagsnämnden ochnotarienämnden görs till en från verket fristående enhet. Vad angår nämndenslokalisering vill domstolen ifrågasätta om inte en omlokalisering till Stockholmborde övervägas. Det torde sålunda komma atl bli svårt atl i framtidenrekrytera tillräckligt antal ledamöier med den förutsatta erfarenheten avriksdagsarbete (se prop 1972:4 s. 298) om nämnden skall vara förlagd tillJönköping. F.n. har endast en av ersättarna för de inte lagfarna ledamöternasådan erfarenhet. Om besvärsprövningen avskiljs kan renodlatägna sig åt sina ledande och övervakande uppgifier. Verket bör kunna på delallmännas vägnar föra talan till av rättshjälpsnämndpå motsvarande sätt som verkei är behörigt att överklaga allmän domstols besluti rättshjälpsfråga. Vad ulredningen anlyder om olägenhelen av attdomstolsverket inte kan få besvärsnämndens beslut överprövade ärsvårförståeligt. Detta är ju en ren konsekvens av atl besvärsnämndens beslutinte får överklagas. Bostadsdomstolen anser inte atl det finns anledning attövervåga borttagande av fullföljdsförbudet. 1978/79:90 411 Säsom framgår av vad som tidigare anförts avstyrkerhovrätten på flera väsentliga punkter utredningens förslag. Om de synpunkierhovrätten framfört blir beaktade, innebär delta sannolikt atträttshjälpsnämndernus personalbehov i huvudsuk blir detsamma som förnärvarande. De rationu-liseringsvinsler, som med hovrättens inställninguppkommer bland annat genom att fumiljerätlsmålen försvinner och genom attslutavräkningsförfa-randel förenklas, är svåra atl bedöma och kommer dessutomförmodligen atl i huvudsak uppvägas uv ökad ärendetillslrömning. Med utgångspunkt i utredningens förutsättningar villhovrätten belräffunde personalbehovel framhålla följande: Utredningensberäkningar vidlådes stor osäkerhet och de antaganden som görs är i flera fulldåligt underbyggda. Beräkningarna bygger således väsentligen på utredningensegnu undersökningar, omfatlande endasl ett förhållandevis begränsal slalislisklmaterial (6 119 ärenden av sammanlagt 7 542 ärenden, anhängiggjorda vidrällshjälpsnämnd ). Sammanlagt 1 423 ärenden elleromkring av ärendena för angiven månad har inte täckts av undersökningen,enär de inte varit avslutade senust . Ouklal det därförmåste antagas alt de ärenden som bortfalllil varil genomsnittligt av merkomplicerad beskaffenhet än de som medtagits har delta inte påverkatutredningens beräkningar. Del av ulredningen angivna relativa antaletfamiljerällsmål måsle därför anses alllför högt. Även i övrigt tordeutredningens siffermaterial förele vissa brister. Exempelvis synes sålundaprocenten familjerättsmål - 68,(s. 241) - ha framräknats med bortseende frånärendena angående offentligt bilräde. När utredningen därefter (s. 243)beräknar hur många familjerättsärenden som kommer atl försvinna frånrältshjäipsnämnderna görs emellertid avdrag med nämnda procentsats från ensumma (72000) som inkluderar ärendena om offentligt biträde. Antalet ärendensom beräknas bortfalla blir därför än mer missvisande. Enligt uppgift frånrättshjälpsnämnden i är vidare den av ulredningen åberopadestatistiken föråldrad. beräknar att den nuvarandeärendetillströmningen, med uigångspunki från utredningens bedömning, medförett behov av 2,9 handläggare. Det anförda belyser enligt hovrättens mening delnödvändiga i atl - såsom också framhållits i det särskilda yttrandet i dennadel -minskningar av antalet tjänster görs med stor försiktighet. Hovrätten villdärvid ifrågasätta om inte också experterna innebär en alltför drastisk nedskärning. Slutiigen bör i dettasammanhang också påpekas att utredningen ej anger någon tidsplan för deföreslagna nedskärningarna av personal. Hovrätten vill därför framhålla attdel, om utredningens förslag genomföres, måste beaktas atl under en inteoväsentlig övergångsperiod handläggning av rätlshjälpsärenden kommer atl skeenligt del nuvarande systemet. Vad härefter gäller frågan om antalet rältshjälpsnämnderoch deras storlek anser hovrätten i likhet med utredningen att alllför smårättshjäps-nämnder kan föranleda svårigheter. Enligt hovrättens mening finnsemellertid ingen möjlighel all på grundval av del material som utredningen presenterarpå denna punkt ta ställning till hur rällshjälpsnämndernas organisation iframtiden bör vara uppbyggd. Hovrätten finner det angeläget att enomorganisation genomförs på ell sådant sätt att den kan beräknas bli beståendeoch anser därför atl ytterligare uiredning är nödvändig i detla avseende. Prop.1978/79:90 412 Slutligen vill hovrätten beträffande utredningens förslagi oigunisutions-delen ifrågasätta lämpligheten av alt ytterligare en domareskall ingå i rättshjälpsnämnden i stället för en av de båda advokater som förnärvarande tjänstgör där. Hovrätten konstalerur därvid alt utredningen inteunförl någon som helst motivering för den föreslagnu ändringen. Mot bakgrund av den stora osäkerhet, som enligt hovrättensmening vidlåder utredningens förslug i orgunisutionsdelen, frumstår det som idel närmaste ogörligt att på grundval av det material som utredningenpresenterar göra en meningsfull bedömning av de kostnadsmässiga konsekvensernauv utredningens förslag i dess helhet. Till de osäkerhetsfaktorer som finns idet grundliiggande materialet, exempelvis ifråga om personalbehovet, kommernämligen ytterligare svårigheter när del gäller all bedöma de kostnadsmässigaeffekterna av förslaget. Rent allmänt vill hovrätten emellertid framhålla -vilkel också framgår av vad som tidigare anförts - att förslaget om detgenomföres kommer att föranleda avsevärda koslnadsökningar. Utan att göra någotförsök till närmare bedömning i denna del uppskattar hovrätten i likhet medexperterna denna kostnadsökning till minst 8miljoner kr. 9.3 Hovrätten för Nedre Administrerandet av den utomprocessueUa rättshjälpen haransetts kräva ell bibehållande av ett antal rättshjälpsnämnder.