prop · G203220 · 1978-12-31 00:00:00 — Denav utredningen föreslagna anordningen medför däremot att handläggningen hosnämnden blir både tungrodd och kostsam och ställer krav på ökade resurser.Nämnden får t. ex. inte i ett disciplinärende återkalla legitimationen medmindre styrelsen anmält frågan för övervägande. Om nämnden vid handläggningenav elt ärende finner atl någon visat grov oskicklighet vid utövningen av sittyrke och att legitimationen bör återkallas blir det verkligen omständligt attinnan beslut fattas härom först inhämta styrelsens yttrande häröver. ha rätt atl pröva alla frågor som framkommer under utredningensgång,även sådana fel som en patient inte påtalat i en anmälan, utan alt fråganförst måsle underställas styrelsens bedömande. När det gäller en enskildanmälare, som inte kan förväntas vara insatt i hela det medicinska vårdarbetet,kan man inte begära alt han i en anmälan skall ange alla fel som kan ha begåttsunder behandlingsperioden. Att nämnden, innan etl ärende slutgiltigt avgörs,först skall behöva överlämna oanmälda fel som uppkommit under utredningens gångtill styrelsen för bedömning om anmälan skall ske anser styrelsen leder till enbyråkratisering av förfarandet. Så gott som samtliga remissinstanser lämnarkommitténs förslag till arbetsuppgifter för utan erinran. a.Svea hovrätt anser dock att det särskilda disciplinansvaret bör reserveras förförseelser av medicinsk natur. Prop.1978/79:220 96 : Avgörande för vilka åtgärder av dennapersonalgrupp som skall kunna föranleda disciplinansvar i den särskilda fördenna personalkategori utformade ordningen är liksom enligtkommittéförslaget den innebörd som tilläggs begreppet"yrkesutövning". Som kommittén framhåller är innebörden av begreppeti nuvarande praxis inte entydig, I detta sammanhang har kommittén också påpekatatt en och samma åtgärd kan föranleda ådömande av ansvar såväl avmedicinalväsendels ansvarsnämnd som av vederbörande arbetsgivare. Hovrättenvill ifrågasätta om icke den särskilda regleringen av hälso- ochsjukvårdspersonalens disciplinansvar bör reserveras för sådana förseelser somkan sägas vara av "medicinsk" natur. För en sådan avgränsning talarflera skäl. Härskall endast framhållas att den föreslagna liksom den nuvarande ansvarsnämndenHr förutsättas vara sakkunnig endasl beträffande "medicinska"förseelser och att offentligt anställd hälso- och sjukvårdspersonals"icke-medicinska" förseelser helst bör bedömas efter samma grunderoch i samma ordning som andra personalkategoriers arbetsrättsliga förseelser,Etl sådant syslem gör det också naturligt atl för hälso- och sjukvårdspersonali offentlig Qänsl använda löneavdrag som disciplinpåföQd för "icke-medicinska"förseelser. Något skäl för att just denna personalkategori skulle varaundantagen från sådan påföljd kan inte anses föreligga. Enligt kommitténsförslag kan sådan påföljd ifrågakomma endast om överlämnarärende till arbetsgivaren för avgörande. Altnärmare ange hur de förseelser som i enlighel med det anförda skall hänföraslill bedömning kan givetvis vara komplicerat. Det är emellertidan föredra om avgränsningen kan göras direkt i författningstexten i ställetför att, som enligt kommittéförslaget, överlämnas åt ansvarsnämndensdiskrelionära prövning. Det av kommittén uppställda kriteriet atl en "icke-medicinsk"förseelse bör bedömas av , om den får konsekvenser fören visspatient, förefaller mindre lämpligt. Till prövning synes istället lämpligen kunna hänföras i första hand sädana "medicinska"åtgärder av lakar- och annan sjukvårdspersonal som diagnos av sjukdomstillståndoch bedömning av vårdbehov saml anvisning om och vidtagande av vårdåtgärd. Förannan legitimerad personal, som optiker etc, bör åtgärd inom ramen förlegitimationen hänföras till bedömning av . ha atl pröva åsidosättande av myndighets föreskrift för densjukvårdande eller legitimerade verksamheten samt underlåtenhet att vidtagavårdåtgärd, oaktat sådan varit påkallad. Disciplinförseelseri övrigt - som får förutsättas endast indirekt beröra patienterna men somdäremol har nära anknytning till det arbetsrättsliga förhållandel mellanarbetsgivare och arbetstagare - skulle i stället i första hand hänföras tillhandläggning av arbetsgivaren. En uppdelning av disci- Prop.1978/79:220 97 plinförseelsersbeivrande enligt vad nu skisserats bör förmodligen föranleda bestämmelser omlis pendens och res judicata till förhindrande av alt samma förseelse bedöms avsåväl som arbetsgivaren. Någon disciplinär påföljd för"icke-medicinska" förseelser skulle för de privata yrkesutövarna inomhälso- och sjukvården enligt den nu skisserade lösningen ej finnas. Delta tordeej heller vara nödvändigt. Kommitténs förslag tillstyrks eller lämnas utanerinran av flertalet remissinslanser. Flera remissinstanser anser dock attsocialstyrelsen bör fl föreslå en representant i nämnden. Handikapp- ochpatientorganisalionerna anser all de bör få föreslå representanter i nämnden.Flera remissinslanser anser att huvudmanna-och personalintressena givitsförstärk representation i nämnden. Några inslanser anser alt nämnden bör ges enmer opartisk sammansättning. Några stryker under kravet på sakkunskap särskiltbelräffande hälso- och sjukvård men även andra sakområden t. ex. socialvård. Förslaget biträds uttryckligen av föQanderemissinstanser. JK, arbelarskyddsstyrelsen. , något mindreän hälften av huvudmännen, LO, /SR, TCO, HCK och . JK: Närdet gäller nämndens sammansättning talar åena sidan många skäl för kommitténs förslag. Samlidigl är det uppenbart allnackdelarna med förslaget överdrivits (Langtons m. fl. Jag har t.ex. svårt atl inse varför en nämnd ulan representant för skulleha svårare att fastställa vad som objektivt sell är "vetenskap ochbeprövad erfarenhet". Det kan inte heller vara sant alt styrelsens arbetemed all utreda och uttala sig i sådana frågor skulle i hög grad öka. Jag kaninte heller förstå varför en ökad byråkrati skulle behöva bli följden. Å andra sidan kan jag inte finna skäl mot enrepresentation för i nämnden särskilt tungt vägande. Det lordevara en myckel vanlig företeelse atl en myndighet i disciplinärende har allpröva om en Qänstemän föQl föreskrifter som myndigheten själv utfärdat och sommyndigheten övervakar efterievnaden av. Vid en samlad bedömning talar enligt min meningövervägande skäl för kommitténs slåndpunkl. Förhållandel mellan socialstyrelsenoch nämnden blir då mer "rent", någol som underlättar en lösning påandra punkter. : Styrelsen tillstyrkerutredningens förslag beträffande nämndens sammansättning. Genom förslaget gessjukvårdshuvudmännen möjlighel atr aktivt medverka i nämndens verksamhet.Styrelsen vill undersiryka nödvändigheten av all nämndens ledamöter harkunskaper om och insikt i hälso- och sjukvårdens förhållanden. Socialstyrelsenserfarenhet och sakkunskap tillförs på en ändamålsenligt sätl nämnden genommöjligheten all inhämla yttrande från styrelsen och dess vetenskapliga rådsaml 7 1978/79. Prop.1978/79:220 98 genomdess kansli- och föredragandefunktion. Arbetarskyddsstyrelsen: Den föreslagnasammansättningen av tillstyrks, eftersom den även synes kunnage möjligheter till alt i förekommande fall bevaka och belysa dearbetsmiQöfaktorer,som kan ha betydelse vid bedömningen av enskilda fall ellereQesl vara av värde för utvecklingen av den förebyggande hälso- ochsjukvården. JOoch kammarrätten i är tveksamma till förslaget. JO:Jag delar uppfattningen atl inte skall vara representerad inämnden. Med den ställning som kommer att fl såsom anmälare ochdärmed som part i åtskilliga ärenden är en sådan representation mindre lämpligmed lanke på allmänhetens tilltro till nämndens opartiskhet. Den tillgång tillkunskap och erfarenhet som skulle kunna erbjudas nämnden genom en ledamothämtad från , flr nämnden införskaffa från styrelsen på annatsätt. Vid bestämmandet av nämndens sammansättning bör man lämpligen se till attingen grupp av intressen blir företrädd på etl sådant sätt atl den flr ettalltför tungt inflytande. Som framgår av de särmeningar som redovisas ibetänkandet kan ifrågasättas om den av majoriteten föreslagna sammansättningenär den lämpligasle. Kammarrätteni : Kommitléns förslag att nämnden skall ha jämnt antal ledamöter ärinte lyckligt, bl.a. med tanke på att del kan bli komplicerat att tillämparättegångsbalkens omröstningsregler (29 kap. 3 och 4 §§). Vad beträffar fråganom representation i nämnden av socialslyrelsen är del visseriigen så att dentillsynsskyldighet, socialslyrelsen har enligt sin instruktion, självfalletinrymmer ett åliggande att tillvarata patienternas intressen. Från dennasynpunkt kan det le sig befogal att låla vara representerad inämnden. Emellertid skulle en sådan representation vara mindre väl förenligsåväl med nämndens uppgift alt i vissa fall pröva beslut itillsynsärenden som med styrelsens tänkta befogen-hel all uppträda som part.Socialstyrelsen bör således inte vara företrädd i nämnden. Det kan måhändasynas olyckligt all patienterna eller snarare patientorganisalionerna inteskulle 11 direkl förslagsrätt i fråga om ledamöter. Patientorganisalionernalorde dock ännu inte vara tillräckligt representativa för att utlryckligentillförsäkras egen förslagsrätt. FöQande remissinstanser anser alt socialslyrelsenbör fl föreslå ledamot i . ,, , , något mindre änhälften av huvudmännen. Apoteksbolaget och HCK. Socialstyrelsen:Styrelsen har inget alt erinra mot alt nämnden flr en i förhållande tillstyrelsen mer fristående ställning än f. n. Enligt styrelsens mening innebäremeilerlid del föreslagna anlalel ledamöter, åtta stycken, att nämndensarbetsförmåga minskar. Delta intryck förstärks än mer genom tillskapandet av eni stort sett partsammansalt nämnd. Styrelsen kan inte befria sig frånmisstanken att de tre representanterna från de fackliga organisationerna intebara kan komma att se som sin roll i nämnden att Prop.1978/79:220 99 tillföraden sakkunskap utan även att bevaka medlemmarnas intressen. Motsvarande kan bli förhållandet med de treledamöter som har att bevaka patienternas och del allmännas intresse. Härtillkommer en ledamot, vilken skall representera sjukvårdshuvudmannaintressel.Härigenom förskjuts jämvikten mellan personal- och patienlrepresenianlerna lillpatientens nackdel. Styrelsen kan nämligen inte bortse från all personalen inomhälso-och sjukvården samt huvudmännen kan ha gemensamma intressen. Som exempelhärpå kan nämnas all vid fel eller försummelse i berörd personalsQänsleulövning ofta förhållanden som berott på huvudmannen kan ha inverkat, t.ex. pressade Qänstgöringsscheman, otillräcklig personalstyrka eller bristfälligapparatur. Av nämndens åtta ledamöter är följaktligen fyra stycken atl betraktasom representanter för vårdgivarna och de kan bestämma utgången i elt ärende,eftersom vid lika röstetal den mildare bedömningen föreslås gälla. Styrelsenställer sig därför tveksam lill det stora anlalel ledamöter i nämnden ochifrågasätter om dess sammansättning inte borde vara mer balanserad. Styrelsenvill emeilerlid inte motsätta sig förslagel. 1 och för sig kan del ligga någol i kommitténs uppfattningatt styrelsens representation i nämnden är mindre väl förenlig med nämndensuppgift alt i vissa fall pröva styrelsens beslut i tillsynsärenden och all -omstyrelsen är representerad i nämnden - misstanke om påverkan kan uppkomma.Emellertid finns det andra och starkare skäl som motiverar att styrelsen skallvara representerad i nämnden. Denna representation bör i första hand ske genomalt styrelsens lagbyråchef även ingår som ledamot i nämnden. Som skäl för dessaställningstaganden flr styrelsen hänvisa lill vad främsl Langton och Roosanfört men även i hans reservation. Om lagbyråchefen ingår somen nionde ledamot i nämnden bryts för övrigt obalansen i nämndenssammansättning. Vidare ifrågasätter om inte ävenföredraganden, såsom , bör ingå som ledamot i nämnden, i vilketfall antalet representanter för det allmänna lämpligen bör reduceras lill tvåstycken. Apoteksbolaget: Beträffande ledamöterna i nämndenvill bolaget ifrågasätta om inte också en representant från böringå i nämnden. Detla skulle enligt bolagels mening öka nämndens sakkunskap ochmöjligheter atl bedöma de komplicerade ärenden, som skall avgöras. Enrepresentant för i nämnden behöver lika litet som företrädareför personalorganisationerna och sjukvårdshuvudmännen innebära att nämnden ejstår fri i förhållande till de intressen den har alt bevaka. Även med dennasammansättning av nämnden bör tillämpningen avjävsregler kunna utgöra garantiför alt handläggning och prövning av det enskilda fallel inte påverkas avovidkommande intressen. landstingskommun: Möjligheten börövervägas att ge förslagsrätt till en nionde ledamot i enreorganiserad ansvarsnämnd. Eftersom allmänt sell haruppgiften atl bevaka palienlinlressen skulle härigenom stärkas.Denna ledamot 1978/79:220 100 börutses utifrån palienlinlressen och icke representera medicinalpersonalen. Öslergötiandsläns landstingskommun: Socialslyrelsen har att som myndighet utöva tillsynöver sjukvård m. fl. Det vore, enligt mening, interimligt alt frånta styrelsen möjlighet alt delta i och följa frågor som så näraberör verksamhetens bedrivande, patienternas rättssäkerhet och möjligheternaatt erhålla adekval vård. Vidare bör betonas den belydelse den nära kontaktenmellan nämnden och styrelsen haft då del gäller alt vidarebefordra erfarenheterinom vissa områden, t. ex. medicinsk säkerhel. Utöver föreslaget antal ledamöter bör därför chefenför lagbyrå ingå i nämnden. Någraremissinstanser anser atl palientintressena bör bli klarare representerade inämnden nämligen UHÄ, , , , och . UHÄlillslyrker kommitléns förslag till nämndens sammanställning i princip. ledamöter föreslås tre företräda allmänheten eller patienterna.Utredningen är vag på denna punkl därför att man inte anser all de nuvarandepatientorganisalionerna är tillräckligt representativa. Enligt UHÄ:s mening bördessa tre ledamöter vara förankrade i någon av de nuvarandepatientorganisalionerna eller i någon annan organisation som kan sägasföreträda "allmänhetens" intresse i just dessa frågor. Konsumentverket:Inie minsl med hänsyn till att avgörandena i praktiken har prejudiciellbetydelse för prövningen av skadeståndsfrågor, måste också annan sakkunskap änmedicinsk kunna vara representerad i nämnden. Enligtförslagel kommer vårdgivarna - huvudman och personal - alt fl hälften avplatserna och på så sätt möjlighet atl ensamma avgöra utgången i elldisciplinärende. Man kan inte bortse från risken att större hänsyn därvidkommer alt tas till personalens inlresse alt inte i tveksamma fall bli utsattför disciplinär bestraffning - en i och för sig rimlig bedömning som överensstämmermed vad som allmänt gäller för straffprocessen - än till patientens intresse isaken, särskill som del senare inte gör sig gällande idisciplinprocessen, utan först i en senare tvist om ersättning som avgörs avett annat organ. Risken för atl hänsyn till patienten kommer i andra handskulle sannolikt bli mindre om nämnden i ställel för lalan om disciplinansvarhade att la ställning till vad kommittén betecknar som fastsiällelselalan. Omså inte blir fallel försiärks risken av all patienterna som kollekliv intekommer att ha en enda förelrädare i . Deiia är ytterstanmärkningsvärt med lanke på den starka ställning som ges företrädarna för demsom kan bli patienternas motpart i en skadeståndsprocess som kan föQa påförfarandet i . Någon av de tre ledamöter-kanske t. o. m.alla-som skall utses "bland personer som kan anses särskilt företrädaallmänhetens intresse" kan visseriigen komma att företrädapatientintresset, men någon Prop.1978/79:220 101 garantiför detla finns inte. Dessa ledamöter skall enligt kommittén närmast företrädaallmänheten eller patienterna. "Allmänhetens" intresse och patienternasbehöver dock ingalunda alltid sammanfalla. Enligt mening bördet därför anges i lagtexten att minst en representant i nämnden skall utsesatt företräda palientintressena. delar kommitténs uppfallning attingen av de patient-organisationer som finns är tillräckligt representativföratt-åtminstone under den närmaste liden - kunna inta en sådan plats. Motbakgmnd av konsumentverkels uppgifter och verksamhet bör man därför övervägaatt låta verkel utse denna representant, i vart fall under en övergångslid tilldess atl patientorganisationerna vuxit sig starkare. : Rådet beklagar atl kommitténinte kunnat finna någon patientorganisation som är tillräckligt representativför all ges möjlighet alt utse ledamöter i . Det skulle varil avvärde om kommittén hade lyckats alt lösa uppgiften att ge patienterna rätt allsjälva utse förelrädare i nämnden. HCK: Vad gäller nämndens sammansättning anser viatl den i alltför stor utsträckning domineras av personalintressen. Av deföreslagna åtta ledamöterna är fyra att betrakta som representanter förpersonalintressen. Till viktigaste uppgifter hör atl vaka överpatienternas rättssäkerhet och tillse att de erhåller en adekvat vård. Vi anserdärför att lagbyråchef också bör ingå i nämnden och ansluteross därmed till Langtons och ' särskilda yttrande. Det skulle varit av värde om kommittén hade lyckatsatt lösa uppgiften alt ge patienterna rätt att själva utse företrädare inämnden. Vi anser att HCK skulle kunna vara etl lämpligt sådant organ ochföreslår därför att HCK utser en ledamot till nämnden. HCK företräder fieraolika sjukdomsgrupper som har direkt erfarenhet av frågor som berör vård ochbehandling. DHR: Förbundet ställer sig positivt till förslagetatl olika personalgrupper blir företrädda i . DHR vill dock hävda alt fiera avhandikapporganisationerna, däribland DHR, företräder stora gruppersjukvårdskonsumenler. har tidigare till kommittén framförtsynpunkter atl del är angeläget alt i finns representanter sombevakar patienternas intressen och alt dessa bör väljas från någrahuvudgrupper av patienter och suppleanter ur smärre patientgrupper. Förbundet anser del självklart att DHR och andrahandikapporganisationer kommer in här med den uppdelning man kan komma framtill genom inbördes överenskommelser. RSHM: Vi anser ej rättskravet uppfyllt i en nämndsom saknar representanter för patientorganisalionerna. Med tanke påspännvidden i problematiken bör i nämnden ingå företrädare för både somatiskoch psykiatrisk sjukvård. Atldet ej i givits förslagsrätt för någon palienlorganisa- Prop.1978/79:220 102 tionfinner vi alarmerande. Med tanke på den kraft, målmedvetenhet och kunnighet somett flertal patientorganisationer arbetar med är representation i nämnden ettsjälvklart krav. : börutökas från sju till nio ledamöter, varav två tillsätts av föreningen eller avpaiientorganisation med inlresse för rättsfrågor inom sjukvården. Etlpar remissinslanser förordar en ej partsammansalt nämnd. Skaroborgs läns landstingskommun: Vid val avsammansättningen finns i princip två olika modeller atl tillgå, nämligen enderaell helt partssammansatt organ eller en objektivt sammansatt nämnd ulanbindningar till några partsintressen. Mol bakgrund av all del i förslagel särskillunderstryks atl nämnden skall fl en domstolsliknande funktion och karaklärfinner sjukvårdsstyrelsen del egendomligt att kommittén inte tagit upp detsenare alternativet till behandling. Enligt sjukvårdsstyrelsen bör även enopartisk sammansättning övervägas av hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. medicinsk-juridiska förening: Föreningenanser det synnerligen angelägel att i nämnden ingår åtminstone en läkare somslår fri i förhållande lill såväl personalorganisationer som sjukvårdshuvudmän.Med hänsyn till nämndens arbetsuppgifter kan ifrågasättas om ledamöter börtillsättas efter förslag av personalorganisationerna. I vart fall harpersonalrepresentalionen i nämnden i förslaget givils för stort utrymme. All,samlidigl med personalorganisationerna, ge de kommunala sjukvårdshuvudmännenförslagsrätt är i sig rimligt, men dock tveksamt med tanke på att del är långlifrån säkert atl patienterna uppfattar en sådan ledamot som företrädare förpalienlinlressen. Kommitténs förslag atl ge anmälaren/patientenställning av part i det disciplinära förfarandet inför harlämnats ulan erinran av det stora fiertalet remissinstanser. Endasl ett mindreantal har dock särskilt yttrat sig i frågan. Etl par remissinstanser bland demSvea hovrätt motsätter sig förslaget. Några anser alt rätten atl anhängiggöradisciplinärende bör vidgas lill all omfatta även andra av patientensförhållanden intresserade än anhöriga. Vissa remissinstanser diskuteraransvarsnämndens och roller i förfarandet. FöQande remissinstanser har särskill angivit atl deär posiliva lill förslagel: JK, , , Öslergötiands,, läns landstingskommuner, kommun och DHR. JK: Prövningsförfarandet inför bör -som kommittén föreslår - vara inriktat på om disciplinpåföQd bör ådömas ellerinte. Även om denna fråga är en sak mellan det allmänna och läkaren m. fl. böranmälare tillerkännas rätt alt verka för sakens utredning. En sådan rätt kan ihög grad Prop.1978/79:220 103 bidratill atl stärka förtroendet för nämndens beslut. landstingskommun: Som specielltvärdefullt i kommitténs förslag anser avdelningen det vara atl patienien iframtiden, om kommitténs förslag genomförs, tillförsäkras en mera aktiv roll iprövningsförfarandel i vilket torde bidra till att ge såvälsäkrare underlag för prövningen som stärkt förtroende för sjukvården. och medicinsk-juridiska föreningmotsätter sig förslagel. : En nyhet i förhållande till nuvarandeordning är kommitténs förslag att ge patienien partsslällning, Atl byggadisciplinförfarandei på medverkan från palienlerna synes i vaQe fall formelltinte vara helt ulan komplikationer, Etl förhållande av grundläggande betydelse i dettasammanhang gäller patientens faktiska intresse av alt vara part. Patientensinlresse torde väsentligen vara atl fl ersättning för skador, som han haråsamkats. Som kommittén har framhållit har patienten emellertid eftertillkomsten av den allmänna patientförsäkringen och andra försäkringsformer eltbegränsat intresse av atl från skadeståndssynpunkl delta i en ansvarsprocess.Även i det fall en patient har gjort anmälan till nämnden, kan hans intresse avatl fullfölja ärendet upphöra, om han under disciplinärendets handläggning fårsina skadeståndsanspråk reglerade. Att patienien återtar sin anmälan ellereQesl upphör att verka i saken utesluter inte alt ett allvarligt fel kan habegåtts. Av värde kan därför vara atl belysa om , som enligtförslaget inte av eget initiativ skall ta upp ansvarsfrågor, i delta läge kanslutligt pröva ärendet i sak. En andra invändning tar sikte på patientensformella möjligheter inom ansvarsprocessen. Förfarandet skall enligt kommitténsmening även framgent vara inriktat på atl få fastställt om disciplinpåföljdbör eller inte bör ådömas för visst handlande eller viss underiåtenhet atthandla. Patienten förfogar emellertid inte pä något sätt över det allmännasanspråk på disciplinansvar. Del ter sig därför inte naturligt eller ens möjligtatt patienten formulerar sin talan i dessa termer. Patienien har helt enkeltinget yrkande i vilket hans lalan kan utmynna och hans anmälan fårdärmedknappast någon annan funktion än den hittillsvarande nämligen att Qäna som enutgångspunkt för en utredning av saken. En tredje invändning gäller patientens möjligheteratl uppträda som likvärdig part i ansvarsprocessen. En patient torde ofta saknamöjlighet all ange vari en enligt hans mening felaktig behandling består ochprecisera vem som kan bära ansvaret för den felaktiga behandlingen. Inte hellertorde patienien i allmänhet kunna argumentera i fråga om behandlingen slår iöverensslämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Genom att patienien ges partsslällning kan antasalt han inte sällan kommer i beråd om vad som egentligen förväntas av honom.Han kan känna sig osäker om verkligen utreder saken iöverensstämmelse 1978/79:220 104 Han kan få det intrycket atl han i detaQ måste bemötamotpartens skrifter. Rent allmänt kan han få uppfattningen att det ankommer påhonom atl driva ansvarsprocessen vidare på elt sätt som han kanske inteföreställde sig när han gjorde sin anmälan.