prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Kollegiet hälsar med lillfredsställelse det visserligenotillräckliga, men klart positiva förslaget till justering av stadgama för HPA-fonden.Verket finner det emellertid beklagligt att en mera definitiv lösning avreglerna om placering för arvsfonden, kyrkofonden, ochsamefonden - efter alla års utredande och övervägande nu mäste skjutas ytteriigarepå framtiden. Hanteringen av detta spörsmål synes kollegiet då- 1978/79:165 Bilaga 3 287 Iigl stämma överens med det förvaltaransvar som här åvilarstaten enligt vad tidigare framhållits. Det är främsi mol denna bakgrund manskall se kollegiets företagna åtgärd atl med slöd av permutationslagen(1972:205) ge i varje fall av verket förvaltade donationsfonder tidsenligtadekvata placeringsregler. Även om alltså kapitalmarknadsulredningen i princip inteansett sig böra presentera några nya regler om fondernas placeringar, harutredningen ändock framfört en del synpunkter på hur fondmedlen lämpligen börinvesteras. Enligt utredningens mening talar goda skäl för att placeringsmöjlighelernaför flertalet fonder begränsas lill obligationer, kommunlån och andra värdehandlingarav sådant slag som inte kräver särskild säkerhelsprövning i det enskildafallet. Härigenom kan fondförvaltningen bedrivas i organisatoriskt enklaformer och onödigt vidlyftig administration undvikes. Kollegietdelar uppfattningen att investeringar i obligationer, kommunlån och dylikt ärförenade med vissa administrativa fördelar, inte minst för den lyp avinstitutionella placerare som verket representerar. Denna synpunkt kan dockrimligen inte få vara utslagsgivande för placeringspolili-ken. 1 stället börgivetvis avgörande vikt lillmälas vilka investeringar som från avkastnings-,värdesäkrings-, likviditets- och risksynpunklcr framstår säsom mestfördelaktig. Vid en sådan bedömning har fullständig enighet rått inom kollegietoch dess expertråd för frågor om medelsplacering m. m. atl invesleringar i akliersamt intecknings- och övriga reverslän skall prioriteras. med attsistnämnda placeringar ökals har kollegiets redan tunga engagemang iobligationer, kommunlån och liknande successivt dragils ned. I anslutning till kapitalmarknadsulredningens ullalande omönskvärdhelen att bedriva fondförvaltningen i organisaioriski enkla förmervill kollegiet framhålla alt verket för sin del inle byggt upp någon särskildfunktion för kreditbedömning och aktieanalys. Verkei replierar i dessahänseenden pä sill expertråd och de kvalificerade tjänster som bankemaerbjuder. All kollegiets nyuilåning ulom till gamla och välkända kunder skerexempelvis genom förmedling av någon bank med vilken verket kontinuerligt stäri affärsförbindelse. Därvid torde banken i princip få anses ha samma ansvarsom vid emission av t. ex. ett obligationslån. Även likviditetsmässigt synesskillnaden mellan börsnoterade värdepapper såsom obligationer, å ena, samtintecknings- och övriga reverslån, å andra sidan, inte vara så stor som iblandantas. Genom bankemas förmedlingsverksamhet kan nämligen ocksä lån, som inteär börsnoterade men av god kvalitet, köpas och säljas i viss utsträckning. Om kapitalmarknadsulredningens förslag till ändradplaceringsinriktning genomfördes, skulle visserligen någon förenkling ikollegiets fondförvaltning kunna uppnås. Vinslen härav bedömer verkei emellerlidvara så marginell att man skäligen kan borlse från densamma. Vad som däremotinte bör negligeras är att en sådan omläggning minskar möjligheterna att skyddafondkapitalet mol den fortgående penningvärdeförsämringen genom investeringari aktier samt att direktavkastningen på de räntebärande placeringama blirlägre. Enligt kollegiets uppskattning har den genomsnittliga effektivaavkastningen (utdelningar-t-kursförändringar) på den av fondbyrån förvaltadeaktieportföljen med ell par, överstigit ränianpå nyemitterade obligationer . Även ränian på de intecknings-och övriga reverslän som kollegiet beviljat har i allmänhet överstigit såvälobligations- som kommunlånerän-torna. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 288 Trots atl alltså kollegiet fört en ur fondemas synvinkelmer aktiv och fördelaktig placeringspolilik än den kapitalmarknadsutredningenförordar har under den gångna delen av genomsnittligdirektavkastning på investerat kapital avsevärt understigit denna periodsinflationstakt. En ändrad inriktning av placeringama i överensstämmelse medutredningens intentioner skulle - mot denna bakgrund samt med hänsyn tillfondemas allmännyttiga karaktär och statens förvaltaransvar - inle varaförsvarlig. Måhända skulle någon vilja hävda att en dylik politik ändock voremotiverad, nämligen utifrån intresset atl vidga obligationsmarknaden respektiveunderlätta komraunemas långfristiga upplåning. Mol en sädan uppfattning talaremellertid att fondema - såsom utredningen konstaterat - har ett så begränsat neitoplaceringsbehovatt de är ointressanta i sammanhanget. Det kan vidare ifrågasättas om inte ettfrämjande på detta sätt av angivna intressen vore en "détoumemenl de pouvoir";statens förvaltning av dessa anförtrodda medel har lill enda uppgift alttillgodose fondernas räu och bästa. Om kollegiet alllså har invändningar motkapitalmarknadsutredningens synpunkter på investeringspolitiken, vill verketinte motsätta sig utredningens förslag om en översyn av de statligt regleradefondemas placeringsbestämmelser. Översynen kan lämpligen - i varje fall i enförsta omgång - begränsa sig till de statliga kapitalfonder och fonder av diverseme-delsnalur,som förvaltas av och kollegiet, medan donationsfonder påvilka permutationslagen är lillämplig bör hållas utanför. För att inte på nytlbegrava ärendet i en stor utredning framöver föreslås attkollegiet, och fär i uppdrag altgemensamt verkställa översynen och framlägga härpå grundade förslag.Myndigheter bör vara oförhindrade all - om så prövas lämpligt - även lägga framförslag om samarbete dem emellan för att främja en ökad effektivitet ifondförvaltningen. och har vidunderhandskontakt ställt sig positiva till det här framlagda förslaget. I slutbelänkandets kapitel 13 behandlas vissa fonder bl.a. de av förvaltade. Utredningen framför att för sådanafonder är en detaljerad översyn av placeringsreglerna påkallad. Fondmedel kannämligen nu placeras på en mängd olika sätt som endast synes vara ägnade attskapa en onödigt vidlyftig administration. Utredningen ifrågasätter särskilt omfondmedel bör få placeras i fastigheter och inteckningslån. Utredningen menar atlistället goda skäl talar för atl placeringsmöjlighetema begränsas tillobligationer, kommunlån och andra värdehandlingar av sådani slag som intekräver särskild säkerhetsprövning i de enskilda fallen. har samma mening somkapitalmarknadsutredningen att möjligheterna att placera fondmedel ifastigheter och inteckningslån bör upphöra. Verket har f. n. ca 73 mkrplacerade i inteckningslån och söker avveckla dennalånestock. Några nypla-ceringar i inleckningslån förekoramer inle. vill i detta sammanhang ta uppfrågan om ytterligare förenklingar av verkets fondförvaltning. Som framgår avkapitalmarknadsutredningens betänkande förvaltar verken ca 3 700 mkrhuvudsakligen placerade i kommunlån och obligationer. Beslut i placeringsfrågorfattas av särskilda av regeringen utsedda fondfullmäktige: verketsgeneraldirektör Prop.1978/79:165 BUaga 3 289 och överdirektör, riksbankschefen, för ,två bankdirektörer från affärsbanker samt en riksdagsman.Riksförsäkringsverket handhar dessulom fonder - allmänna sjukförsäkringsfondenoch arbetslöshetsfonden saml arbelarskyddsfonden - där medlen är placerade påräkning hos riksgäldskonloret resp. insatt på bankräkning. Det är alltså härfråga om en enkel hantering och fondema förvaltas ej heller av fondfullmäktige. Efiersom medelsförvaltning inte är riksförsäkringsverketsuppgift finns det anledning att undersöka om motsvarande placeringar även kundegälla de av fondfullmäktige förvaltade medlen. Genom atl placera medel hosriksgäldskontoret eller bankinsiitutet skulle överlåtasin medelsförvaltning till andra organ. skulle verket ändå på ett enkellsätl ha tillgång till medlen för de utbetalningar (t. ex. arbetsskadeersättningar)till vilka de är avsedda. Eu alternativ är atl överföra verkels nuvarandeplaceringar till annat organ som sysslar med medelsförvaltning, t. ex. AP-fondeneller kammarkollegiel. anser att frågan om förvaltningen avverkets fonder bör utredas. Utredningen har ansett att placeringsreglerna för fondersom bl. a. och förvaltar bör ses över.Särskilt framför utredningen att goda skäl lalar för alt placeringsmöjlighelerför flera fonder bör begränsas till obligations-, kommunlån och andravärdehandlingar som inle kräver särskild säkerhelsprövning i det enskildafallet. LRF vill underslryka betydelsen av att en sådan översyn kommer tillstånd och att utredningens synpunkter beaktas. Styrelsen tar i det följande upp ett antal frågor, somutredningen inte tagit ställning till i sitt huvudbetänkande men som enligtstyrelsens uppfattning bör uppmärksammas. Vissa av dessa frågor behandlas i ulredningensbilaga 3. Det finns fler skäl än de som tidigare nämnts att söka fåstörre bidrag från hushållen i utbudet på aktiemarknaden. Ett sådant är atl enfungerande marknad förutsätter att det finns många oberoende beslutsfattare.Det finns en risk att antalet sådana blir för litet med den tilltagande instilulionaliseringenav aklieägandel. Eftersom institutionerna sannolikt kommer att fortsätta attväxa, en utveckling som det för övrigt inle finns anledning att motarbeta,måste gruppen övriga placerare växa fortare för att pluralismen skallupprätthållas. Antalet aktieägare har vuxit avsevärt underde senaste tio åren.Antalet uppskattas enligt till närraare 750000, vilketskulle innebära en fördubbling . De nya placerama är emellertid i helldominerande grad småsparare med var för sig små poster av aktier eller andelari aktiefonder. Ökningen av antalet har där inte kunnat hindra atl det totalabeståndet av aktier i privata händer sjunkit genom aU stora förmögenheterminskats genom dödsfall eller på annat sätt. Genom den utbyggnad av socialförsäkringarna, som ägt rumunder efterkrigstiden, antas en rad traditionella motiv för enskilt sparandeha fallit Prop.1978/79:165 Bilaga 3 290 ATP-reformen och de förbättrade sjukförsäkringarnahar minskat behovet av sparande för sådana ändamål. Utbildningsreformerna harminskal föräldrars behov av sparande för alt säkra bamens uppfostran etc. Likvälhar hushållens sparkvot efter ett fall under 1960-talel åler ökat och liggernu på förhållandevis hög nivå. En stor del av denna består av försäkrings- ochegnahemssparande, men del kunde likväl göras gällande atl, sedan traditionellabehov av sparande bortfallit, utrymme finns för placering i aktier och att detvore möjligt att få till stånd ett ökat utbud, om såsom tidigare framhållitsdels avkastningskraven kunde mötas, dels skattereglerna ändrades så alt ickeplaceringar i aktier diskriminerades såsom nu sker. Realisationsvinstbeskattningen skärptes i mitten av1960-talet och har sedan ytterligare skärpts. Dessa åtgärder vidlogs motbakgrunden av av trendmässig kursuppgång för så gott som allapapper. har kursutvecklingen varit betydligt mera splittrad medstora skillnader företag emellan och siörre amplituder i kurssvängningama.Företagen hade tidigare en stabil uldelningspolilik. Utdelningshöjningargjordes med relativt lång eftersläpning i förhållande lill vinstutvecklingen.Utdelnings-sänkningar var sällsynta. Under trycket av ett ökal intresse, främstfrån institutionernas sida, för direktavkastning har under de senaste tio årenutdelningshöjningar blivit frekventare men också utdelningssänkningarvanligare. har, som lidigare framhållits, ett antalföretag helt fått inställa utdelningen. Svåra förluster i några avbörs-företagen har föranlett drastiska kursfall. Sannolikheten för att förlorapå en aktieplacering är därför numera betydligt högre än för tio ä . Mot denna bakgrund är det motiverat att sloparealisationsvinstbeskattningen på aktier. Om detta icke är genomförbart, börman överväga alt förändra realisationsvinstbeskattningen så att aktier i dettaavseende blir jämställda med fastigheter, dvs, att endasl realarealisationsvinster beskattas. Regler som innebär att endastnettoförsäljningar, icke omplaceringar av aklier, drabbades avrealisationsvinst skulle också förbättra aktiernas ställning somplaceringsinstrument. En annan tänkbar åtgärd vore atl vid inkomstbeskattningenöka schablonavdraget för kapitalinkomster, eventuellt alt införa särskilda ochmera favorabla skattetaxor för aktieinkomster - allt i syfte atl locka framökat utbud av riskvilligt kapilal, EU mera radikalt sätt att skapa förutsättningar förenskilda hushålls utbud genom att förstärka deras kapacitet för sparande voreatt införa investeringsfonder för hushåll (se bilaga 3 till utredningen, sid.79). Utlänningars förvärv av svenska aktier Del är angelägel att svenska företag har kanalerna till deinternationella kapitalmarknaderna öppna - inte bara för lånekapital utan ävenför riskvilligt sådant. Utlänningar har under en lång följd av år netto varitsäljare av svenska aktier på den svenska marknaden. Ett bidrag från utlandettill den svenska kapitalförsörjningen kräver således atl denna ström vänder. Enförsta förutsättning härför är givetvis att svenska företag framstår somattraktiva investeringsobjekt. Valutaregleringen förbjuder i princip valutautlänningaratt köpa och sälja svenska värdepapper i , S, k, switchaffärer tillåtsemellertid, och ställer sig regelmässigtvälvillig till framställningar från valutautlänningar om tillstånd för 1978/79:165 Bilaga 3 291 En utvecklad handel föruisätter emellertid attutlänningar fritt kan köpa och sälja svenska aktier på den svenska marknaden. långsiktig strategi för att förkovra den svenska aktiemarknaden ingår enliberalisering och leknisk förenkling av valularegleringen i vad gäller handelmed värdepapper. Någon risk för att utlänningar skulle genom en friare handelkunna dominera svenska börsföretag finns icke, då flertalet börsbolag i sinabolagsordningar infört s. k. utlänningsklausul, som begränsar utländska ägaresaktieinnehav till högst två femtedelar av totala aktiekapitalet och dessutomhögst en femtedel av röstetalet för samtliga aklier. Enligt de undersökningar,som redovisas i bilaga 3, låg det utländska innehavet i så gotl som samtligaundersökta börsförelag långl under det högsta medgiv- I bilagan till KMU nämns ett antal förslag som avser atlstimulera investeringar i aktier hos hushållen. Vi anser att dessa förslag börbli föremål för närmare uiredning i avsikt all utöka denna typ av sparande. Medhänsyn till aktiemas funktion som bevis pä andel i väsentligen reala tillgångarsyns oss en övergång till real reavinstbeskatlning, som för egnahem, vara välmotiverad. Sparande i aktiefonder har föreslagils som ett alternativi det framlagda lönsparprogrammet. Detta skulle inom de begränsaderamar som programmet medger sannolikt garantera värdebeständigheten hos dettasparande. För att medge en mer rimlig dimension på det långfristiga sparandetanser vi dock att ett nysparande på åtminstone ett basbelopp och personbör kunna medges värdebeständig placering på inlåningsräkning eller isärskilda aktiefonder. Nuvarande sparavdrag på brukar ibland användas sommotiv för att ytterligare åtgärder ej skall erfordras. Det är dock våruppfattning att nämnda avdrag endasl avser gynna förekomsten av en begränsadlikviditetsreserv och är helt otillräckligt inom ramen för ett långsiktigtsparande. Även i det korta perspektivet bör noteras att avdraget borde höjas ca50% för att m, h, t. ränteläge och inflation motsvara samma bakomliggande kapitalsom då avdraget fastställdes till . lar upp frågan om regionala kreditinstitutoch anför därvid följande: En fördel med betalningsmedel i en penningekonomi är attde kan förflyttas i rummet utan svårighet. Kapitalet känner i den meningeninga geografiska barriärer. Ett objekt kan finansieras lika lätt oavsett vardet är beläget. Från den utgångspunkten spelar del ingen roll var någonstanskreditinstituten är lokaliserade. En mer verklighetsanknuten beskrivning ger en annanvärdering av belydelsen av kreditinstitutens placering. Ett beslut om lån tillviss verksamhet föregås alltid av en ingående prövning av det objekt som skallfinansieras och av den eller de personer som skall svara för att objektet gerpengarna tillbaka. I det perspektivet är det rimligen av stor vikt attkreditinstituten har en sådan regional och lokal förankring att de rätt kanavgöra om ett objekt skall finansieras eller inte. Situationen i Östergötlandär i detta avseende tillfredsställande. Här finns flera enheter som har helasin verksam- 1978/79:165 Bilaga 3 292 het baserad i regionen. Kunskaper om lokala förhållandenunderlättar samarbetet med andra organ som arbeiar för utveckling av regionensnäringsliv. Minst lika vikligl är att avståndet till beslut i kredilfrågor ärkort. Ärenden kan hanteras snabbare jämfört med det läge där beslul måsle taspå en nivå vars befattningshavare finns på annal håll i landet. De privalainstituten har på ett märkbart sätt delegerat beslutsförmåga lillregion- och distriktskonlor. Den statliga finansieringen av näringslivetsinvesteringar sköts däremoi fortfarande i alltför stor utsträckning på centralnivå. Ärendehandläggningen blir mycket ofta tungrodd och dubbelarbeteförekommer inte sällan. Olika statliga myndigheler ägnar mycken tid åt attkontrollera varandra. För det kreditbehövande företaget är detta knappasl en önskesitualion.Särskilt den långdragna handläggningen också i beloppsmässigt små ärendenupplevs som mycket besvärande. Det finns anledning att den statliga kreditorganisalionenföljer den privala sidan och fördelar beslutsbefogenhet i ökad utsträckningtill regionala organ. 1978/79:165 Bilaga 3 293 Allmänbakgrund och problembild ...................... I Företagens finansiering ................................... .. 41 Bostadssektorns finansiering ........................... .. 80 Den offentliga sektoms finansiering ................... 143 Allmänna pensionsfonden (AP-fonden) ............... 156 10..................................................................... Obligationsmarknaden 273 11..................................................................... Övrigafrågor 285