prop · G2039 · 1978-12-31 00:00:00 — Vidare försiggårhandel inom fondbörsens lokaler med värdepapper, som inte är börsnoterade mennoteras på den s. k. fondhandlariistan. En tredje grupp är handeln utanförbörsen i inregistrerade och icke inregistrerade värdepapper genom förmedling avfondkommissionärer eller mellan dem. Slutligen förekommer handel i värdepapperdirekt mellan köpare och säljare utan förmedling av fondkommissionärer. Handelmed värdepapper fyller enligt allmän uppfattning en viktig uppgift i enmarknadsekonomi och är ägnad alt främja en fördelning av landels samladetillgångar till de områden där de får den mest ändamålsenliga användningen.Värdepappershandeln bidrar därmed lill den ekonomiska utvecklingen. Påvärdepappersmarknaden kan långfristigt kapital överföras från sparare ochinstitutionella kapitalplacerare, t. ex. fonder och försäkringsbolag, lilllåntagare inom olika sektorer av samhället. Staten och större kommuner gersålunda ul obligationer för alt skaffa kapital till investeringar m. m. För atlläcka bostadsbyggandets långfristiga lånebehov emitteras obligationer bl. a. avbosladsfinansierande kreditinstitut. Näringslivets behov av kapital tillgodosesbl. a, genom obligations- eller aktieemissioner. Delhar ibland ifrågasatts huruvida värdepappershandeln och särskilt börshandelnfrämjar utbudet av kapital på kapitalmarknaden och underiättarkapitalförsörjningen för näringslivet. Att så är fallet när det gällerutgivning av obligationer och nyemission av aktier är uppenbart. Delademeningar har däremot kommit till uttryck i fråga om betydelsen av handeln medredan utgivna värdepapper. Alt sådana värdepapper omsätts på en marknad kan Prop.1978/79:9 129 enligten uppfattning betraktas främst som ett, delvis med spekulativa inslag förenatbyte mellan olika ägare. Enligt andra bedömare har man då bortsett från denstora betydelse som värdepappershandeln har för bedömningen och värderingen avde olika företagen och därmed för kanaliseringen av medel till de förelag sombedöms vara framgångsrika och lovande. Börsnoteringen och omsättningen avvärdepapper utgör för förelagen en god mätare på deras effektivitet. En välfungerande och rörlig värdepappersmarknad har enligt min mening stor betydelseför en utvecklad marknadsekonomi. Atl värdepapper omsätts regelbundet på ensådan marknad och därigenom lätt kan förvandlas till pengar medför också attvärdepapperen blir mer attraktiva som placeringsobjekt. Detta är i sin turägnat att främja utbudet av riskvilligt kapital. Börshandeln bidrar sålundaindirekt till att kapitalbehövande företag erhåller kapital för investeringar. Gällande regler omfondkommissionshandel och fondbörsverksamhel är snart och harinte omprövats eller ändrats nämnvärt under denna lid. Det finns därföranledning all anpassa reglerna lill nya förhållanden och de krav som följer avutvecklingen i samhället och inom det ekonomiska livet. Det kan vidare ställaskrav på alt lagstiftning och offentlig tillsyn så långt som möjligt skyddarallmänheten från föriuster vid värdepappershandel eller minskar risken härför.Delta är naturligt med tanke på det allmänna intresset av att allt flera ochnya grupper av människor sparar i aktier och andra värdepapper. Ett viktigtsyfte med den lagstiftning som skall behandlas bör därför vara att förbättraskyddet för den kapilalplacerande allmänheten. Lagstiftningen bör syfta tillalt skapa goda förutsättningar för en smidig och väl fungerandefondkommissionshandel och fondbörsverksamhet som möts med allmänhetens förtroende. (Fi1967:32) har haft i uppdrag att se över börslagsliftningen och enligttilläggsdirektiv också lagstiftningen om fondkommissionsrörelse. Ifråga om börshandeln har uppdraget bl. a. avsett åtgärder för att förbättraallmänhetens möjligheter lill insyn i börsbolagen samt en översyn avfondbörsens verksamhei, organisation m. m. I tilläggsdirektiven anfördes bl.a. att reglerna om fondkommissionsrörelse var delvis föråldrade och ävenredaktionellt i behov av översyn. Vissa förenklingar borde kunna göras ochvidare borde övervägas att i olika avseenden precisera och skärpa reglerna omverksamhetens utövande. Utredningen har avgelt flera delbelänkanden som harresulterat i lagstiftning, bl. a. om förenklad aktiehanlering, om registreringav aktieinnehav och om siörre företags offentliga redovisning. 1 betänkandet(SOU 1973:60) Fondbörsen har utredningen behandlat börslagstiftningen ochföreslagit nya regler om fondbörsen och börsverksamheien i vårt land. Som förulnämnts har vissa delförslag i detta betänkande redan föranlett ändring ireglerna om fondbörsen. I sitt slutbetänkande (SOU 1976:54) Omfondkommissionsrörelse m.m. har utredningen redovisat sina överväganden i frågaom fondkommissionärernas verksamhei m. m. Prop.1978/79:9 130 Undersenare år har den internationella utvecklingen av värdepappershandelntilldragit sig ökat intresse. a. organisationen för ekonomisktsamarbete och utveckling () pågår ell omfattande arbele med att förbättraförutsättningarna för värdepappershandeln över gränserna. Som ell led i dettaarbete antog , efter förslag av , en rekommendation i fråga om villkoren för erbjudande lillallmänheten av värdepapper ("Minimum Disclosure Rules"), Sverigehar deltagit i delta arbete och biträtt rekommendationen. Vidare har nämndakommitté avslutat en studie angående värdepappershandel ("SelfregulatingSecurity Märkets"). Detta arbete har visseriigen inte lett lill någonrekommendation, men studien innehåller intressanta aspekter på utvecklingen avolika marknadstyper samt en översikt av praxis i medlemsländerna när det gällervärdepappershandeln. Utredningen har i enlighet med sina direktiv följt deninternationella utvecklingen av värdepappershandeln och utformat sina förslagmed beaktande härav. Denav antagna rekommendationen innebär i praktiken att varje utbjudande avvärdepapper till allmänheten skall föregås av en omfattande information genomsärskilda prospekt. För granskning av sådana prospekt och godkännande avvärdepapper till försäljning bland allmänheten förutsätts en offentligmarknadsövervakning av värdepappersemissioner av mer omfattande slag än den vif n. har i . Utredningen har framhållit att möjlighelerna lillgranskning av emissioner avsevärt har förbättrats genom reglerna omemissionsprospekt i den nya aktiebolagslagen och att marknadsstrukturen i vårtland i praktiken ger goda möjligheter till en god marknadsövervakning.Utredningens förslag får ses som ell sleg i strävandena atl i praktikenuppfylla den internationella standard för värdepappershandel som enligt bör införas på . Enligt utredningen är frågan omytterligare åtgärder i denna riktning inte särskilt aktuell i praktiken sålänge den nuvarande valularegleringen upprätthålls. Föregen del ansluter jag mig lill utredningens uppfattning i de nu berördafrågorna. Skulle förhållandena väsentligt ändras, t. ex. i fråga om valularegleringen,fårövervägasom några åtgärder då kan anses behövliga med hänsyn till . 4.2Lagstiftning om fondkommissionsrörelse m. m. Fondkommissionsverksamhetutövas i av affärsbankerna och av speciella företag, i fortsättningenkallade fondkommissionsfirmor. I sistnämnda grupp finns f n. åtta förelag meddelvis olika rörelseinriklning och arbetsformer. De båda företagskategoriernaarbetar under väsentligt olika förutsättningar. För bankerna utgörfondkommissionsrörelsen endast en mindre del av en omfattande ochdifferentierad verksamhet som avser in- och utlåning,betalningsförmedling, nolarialverksamhel m. m. För övriga fondkommissionärerär i allmänhet fondkommissionsrörelsen den huvudsakliga arbetsuppgiften. Vidsidan därav kan fondkommissionsfirmorna emellertid driva olika slags verksamhetmed större eller mindre anknytning till fondkommissionshandeln, t. ex.placeringsrådgivning, kreditgivning och notariatljänster. Denvolymmässiga utvecklingen av värdepappersmarknaden och de bådakommissionärskategoriernas marknadsandelar kan åskådliggöras genom följandetabeller. Tabell1 Beräknad omsättning av aktier, totalt och genom fondkommissionärer samtbankers och övriga fondkommissionärers uppdelning av marknaden. av kol, 3 tieomsättning (mkr) andel i av kol. Somframgår av tabellen har handeln med aktier genom fondkommissionärer ökat underden senaste tjugoårsperioden. har den totala aklieomsättningenvärdemässigt stigit kraftigt. sjönk dock aklieomsättningenmarkant i kronor räknat. Det kan noteras atl handeln i börsnoterade aktier iökande grad har gått genom fondkommissionärer. Fördelningenav omsättningen mellan banker och fondkommissionsfirmor belyses också avtabell 1. har firmornas ställning på marknaden stärkts ochderas del av marknaden stabiliserats . Under åren 1975-1977föriorade dock firmorna en del av marknaden. 1978/79:9 132 Tabell 2 Fondkommissionärernas obligafionsomsätfning1966-1977 Fondkommissionärernas handel med obligationer är endastlill en liten del förlagd lill fondbörsen. Den handel som förekommer där avsågår 1977 till premieobligationer. Återstoden av börshandeln avsertill den ojämförligt största delen konverteringslån. För obligationsmarknadensom helhet spelar de stora institutionella placerarna, dvs. AP-fonden,försäkringsbolagen m. fl. en helt dominerande roll. Som framgår av tabell 2har fondkommissionsfirmorna en ringa del av denna marknad. Fondkommissionärernas verksamhet regleras främst genomlagen (1919:240) om fondkommissionsrörelse och fondbörsverksamhel (FL). Medfondkommissonsrörelse förslås yrkesmässigt idkad verksamhei som avser köp ochförsäljning i kommission av aktier och andra delaktighetsbevis i bolag samlobligationer. För att få driva sådan rörelse krävs särskilt tillstånd. a. på utövarens erfarenhet, lämplighet och solvens. Lagen innehållervidare bestämmelser om tillsyn m. m. Lagstiftningen syftar lill att ge ettskydd ål allmänheten vid handel med värdepapper. Den skall sålunda inte behövariskera att anförtro sina uppdrag åt personer som på grund av okunnighet ellervårdslöshet kan komma att handla i strid mol uppdragsgivarens intresse ellersom på grund av sådana omständigheter eller dålig ekonomi kan åsamkauppdragsgivaren förluster, Fondbörsulredningen föreslåren ny fondkommissionslag somär utformad med särskild hänsyn till allmänhetens skyddsinlresse och till detallmänna intresset av att fondkommissionshandeln liksom fondbörsverksamhetenbedrivs på ett tillfredsställande sätl och med allmänhetens förtroende.Bankernas fondkommissionsrörelse föreslås reglerad genom banklagstiftningen,vari las in hänvisningar till vissa bestämmelser i den nya fondkommissionslagen. Aktiesparare bör enligt utredningen kunna göra anspråk påen offentlig tillsyn över värdepappersmarknaden och fondkommissionshandelnlikvärdig med den som enligt bank- och försäkringslagstiftningen utövas överbank- och försäkringsrörelse. För att tillgodose sådana anspråk har utred- Prop.1978/79:9 133 ningensärskilt behandlat frågorom tillståndsplikt för fondkommissionsverksamhet,krav på särskild förelagsform för sådan verksamhet, kapitaltäckning samtbegränsningar av den verksamhei som traditionellt har bedrivits avfondkommissionsföretag, I fråga om fondkommissionshandeln är utredningensförslag också uttryck för en strävan att i konkurrenshänseende jämställa bankeroch fondkommissionsfirmor. Utredningen har vidare sökt att tydligare än i nugällande regler ange förutsättningarna för sådan handel och annan ekonomiskverksamhet som bedrivs i samband därmed. Flertaletremissinstanser godtar de grundläggande tankarna i utredningens förslag. Ifråga om fondkommissionsverksamheten har dock näringslivets organisationer ochfondkommissionsfirmorna uttryckt farhågor för all förslagen i vissaavseendenmedför alltför stora inskränkningar och krav pade fondkommissionärer som inteär banker. Detta gäller särskilt de föreslagna begränsningarna i fråga omhandel för egen räkning och vilka verksamhetsgrenar som får bedrivas avfondkommissionsbolag. Andra frågor som särskilt har uppmärksammals gällerreglerna om koncernförhållanden och courtage, dvs. den ersättning som tas ulvid fondkommissionsuppdrag. Föregendel villjag i likhet med de flesta remissinstanserna ansluta mig till degrundläggande principerna i utredningens förslag. En väl fungerandevärdepappersmarknad är beroende bl. a. av en kår av yrkesskickliga ochansvarskännande fondkommissionärer. De nya reglerna bör syfta till all skyddaallmänheten och skapa goda förutsättningar för att fondkommissionsverksamhetkan bedrivas med allmänhetens förtroende och på så långt möjligt sammavillkoravalla fondkommissionärer. Reglerna får dock inte ges ett sådantinnehåll alt onödiga band läggs på fondhandeln och alt seriösafondkommissionsföretag löper risk atl slås ul. De i det följande upptagnaförslagen har utarbetats i syfte alt tillgodose de angivna kraven. Jagförordar atl reglerna om fondkommissionsrörelse i I9I9 års lag ersätts av en nyfondkommissionslag, som är gemensam för såväl banker som övrigafondkommissionärer. Förslaget innebär för bankerna att reglerna i banklagstiftningenkompletteras med vissa bestämmelser i fondkommissionslagen. I de följandeavsnitten kommer jag alt behandla huvudfrågorna i förslaget lillfondkommissionslag, 4.2.2Tillståndsplikt, Jöreiagsförm m. m. Enligtgällande regler krävs tillstånd för alt få driva fondkommissionsrörelse.Tillstånd kan meddelas fysisk person, handelsbolag - inklusive kommanditbolag- aktiebolag och bankaktiebolag. Som förutsättning för tillstånd finns i lagenangivet vissa krav, bl. a. på lämplighet och på visst minsta kapital. Vidaregäller att tillstånd inie får meddelas om den tillämnade rörelsen bedöms kunnabli lill skada för det allmänna. Nugällande tillstånd alt driva fondkommissionsrörelse avser rörelse som drivs avIjorlon bankaktiebolag, dvs. samtliga affärsbanker, och åtta fond- Prop.1978/79:9 134 kommissionsfirmor,varav fyra aktiebolag och fyra kommanditbolag. Utredningenföreslår att särskilt tillstånd också skall vara en förutsättningför att få driva fondkommissionsrörelse. Vidare föreslås alt sådan rörelseförutom av bankinslilut endast skall få drivas av aktiebolag. I fråga ombankerna föreslår utredningen alt inie bara affärsbank utan också sparbank ochcentralkassa för jordbrukskredit skall få driva fondkommissionsrörelse.Utredningen förordar vidare - med banklagstiftningen som förebild - alttillstånd får meddelas endast om den tillämnade rörelsen kan antas bli tillnytta för det allmänna. Denna grundläggande förutsättning föreslås gällaoavsett i vilken företagsform rörelsen kommer all drivas. Jaganser i likhet med utredningen och en enig remissopinion atl entillståndsprövning liksom är nödvändig på detta område. Jag föreslårdärför alt - i enlighel med vad som f n. gäller - del skall krävas tillståndför att man skall få driva fondkommissionsrörelse. Utredningens förslag om attsådan rörelse - vid sidan av bankerna - endast skall få drivas av aktiebolaghar inte heller mött erinringar vid remissbehandlingen. Även jag ansluter migtill förslaget i denna del. Jag instämmer vidare i förslaget all ocksåsparbanker och cenlralkassor för jordbrukskredit i fortsättningen bör hamöjlighet alt etablera sig inom fondkommissionshandeln. Emellertid avses medförslaget givetvis inte att varje sparbank eller föreningsbank skall fåtillstånd atl driva fondkommissionsrörelse. Någon särskild begränsning i lageni fråga om sådana bankers rätl alt driva fondkommissionsrörelse anser jagemellertid ej erforderlig. Utredningensförslag om all tillstånd får meddelas endast om det kan antas atl rörelsen blirtill nytta för det allmänna har mött erinringar från flera håll. Jag anserockså atl bärande kritik kan anföras mol förslaget i denna del. Kravet harföreslagits under hänvisning lill atl ett sådant krav gäller vidtillståndsprövning enligt banklagstiftningen. Den behovsprincip som har kommittill uttryck i dessa regler bör ses mot bakgrund av de farhågor föröveretablering som man har hyst i fråga om bankrörelse. Motsvarande riskerföreligger enligt min mening inte för fondkommissionshandeln, som f n. ärstarkt koncentrerad till ett fåtal förelag förutom affärsbankerna. Del saknasdärför anledning att skärpa nuvarande krav på det sätt utredningen harföreslagit. Jag förordar i stället all nuvarande krav i FL om alt rörelsen intekan antas leda till skada för det allmänna förs över till den nya fondkommissionslagen. Frågaom tillstånd för aktiebolag atl driva fondkommissionsrörelse bör, somutredningen har föreslagit, prövas av bankinspektionen. Del är uppenbariigenen fördel om all tillståndsprövning verkställs av en och samma myndighet. Denomständigheten atl regeringen prövar ärende om oktroj för affärsbank behöverenligt min mening inte föranleda atl också ärende om tillstånd för sådan bankatt driva fondkommissionsrörelse prövas av regeringen. Jag föreslår - tillskillnad från utredningen - all del bör ankomma på bankinspektionen att prövaockså bankinslilulens ansökningar om tillstånd 1978/79:9 135 att driva fondkommissionsrörelse. Somlidigare har redovisats innehåller FL flera krav för tillstånd att drivafondkommissionsrörelse. Utredningen föreslår att kravet på speciellt yrkeskunnandeförs över till de nya reglerna om fondkommissionsbolag. Förutom verkställandedirektören bör enligt utredningen en av styrelseledamöterna genom tjänstgöringhos fondkommissionär eller på annat sätt ha skaffat sig den erfarenhet sombehövs för verksamheten. Utredningen ställer inte upp några krav på formellameriter men framhåller alt det får ankomma på tillslåndsmyndigheten atl bedömaom tillfredsställande sakkunskap finns i den organisation som presenteras itillslåndsärendel. De organisatoriska förhållanden under vilka rörelsen skallbedrivas bör också ägnas uppmärksamhet vid tillståndsprövningen. Vidare börenligt utredningen göras en prövning av den personliga lämpligheten hos denverkställande ledningen och hos ägaren, I fråga om ägaren blir prövningensomfattning beroende av bolagets ägarstruktur. Utredningens förslag i dessa delar har inte mött erinranvid remissbehandlingen. Även jag godtar utredningens förslag. Jag anser detangeläget alt de nya reglerna dessutom - liksom de nu gällande - innehåller enuttrycklig bestämmelse om att tillstånd får meddelas endast om bolaget inte ärolämpligt för uppgiften. 4.2.3 Fondkommissionshandel och handel Jör egen räkning Handel i kommission innebär att en uppdragstagare(kommissionär) åtar sig att för annans räkning men i eget namn sälja eller köpavaror, värdepapper eller annat. Rättsregler om sådana uppdrag finns i lagen(1914:45) om kommission, handelsageniur och handelsresande (KL). Även om FLinte innehåller någon hänvisning lill KL, anses KL ändå gälla för fondkommissionshandelni den mån särskilda bestämmelser inte finns i FL. I likhet med utredningenanser jag att i fondkommissionslagens inledande bestämmelser, som skall gällaall fondkommissionshandel, bör tas in en erinran om att KL gäller vid sidan avfondkommissionslagen. I den mån särskilda bestämmelser inte ges ifondkommissionslagen skall liksom f n, reglerna i KL gälla, t, ex, omkommissionärens rättigheter och skyldigheter, kommissionsuppdragets upphörandem. Såsom utredningen har framhållit får delta särskild betydelse vidsjälvinträde och inbördes affärer. Kommissionären är alltså skyldig atl alltidiaktta sin huvudmans intresse. Har denne exempelvis föreskrivit visst pris, ärkommissionären skyldig att begära fördelaktigare pris, om omständigheternamedger det. Gällande regler lägger inte hinder i vägen för s, k.blankningsaffärer. Sådana affärer utmärks av att säljaren inte äger devärdepapper han överiåter utan har lånat dem av tredje man. Avsikten är attsäljaren senare skall återställa de lånade värdepapperen till tredje man genomalt göra täckningsköp av samma slags papper till en förhoppningsvis lägrekurs. En s. k. Prop.1978/79:9 136 blankareförmodas alltså sälja i en marknad som han bedömer vara för hög för att göratäckningsköp senare vid kursnedgång lill ett lägre pris. Blankningsaffärerförekommer på de flesta börser utomlands men är ofta kringgärdade med ingåenderegler om hur sådana affärer får gå till. Effekten av blankningsaffärer ärockså omdiskuterad. De anses kunna ha en viss kursutjämnande verkan. Särskiltpå en liten fondbörs och med ett begränsat material av värdepapper tillgängligtför omsättning - som fallet är i fråga om - anseremellertid utredningen atl skälen mol all tillåta blankning överväger.Utredningen har framhållit bl. a. atl utpräglat spekulativa inslag förekommeri samband med blankning och att den part som har en närmare kännedom ommarknadsläget uppenbariigen har ett övertag i jämförelse med motparten.Utredningen föreslår ett förbud för fondkommissionärer att för egen ellerannans räkning genomföra eller medverka till blankning. Några remissinstanserhar uttryckligen tillstyrkt förslaget och det alldeles övervägande antalet harlämnat det ulan erinran. Från ett par håll har emellertid kritik framförts.Fondkommissionsfirmorna avstyrker ett generellt förbud mot blankningsaffärermen förklarar sig beredda all medverka till att firmorna inte erbjuder kunderlån av värdepapper för blankning. För egen del finner jag i likhet medflertalet remissinstanser övervägande skäl talar för utredningens förslag. Jagförordar alltså alt det i lagen införs förbud för fondkommissionär att utförablankningsaffärer för egen räkning eller att medverka vid blankning för annansräkning. IFL finns inte några bestämmelser om den verksamhei som en fondkommissionär fårdriva vid sidan av kommissionshandeln. Något legalt hinder för fondkommissionsfirmoratt göra värdepappersaffärer för egen räkning eller att driva annan verksamhetän fondkommissionshandel föreligger således inte. För bankerna däremot ärverksamheten ingående reglerad i banklagstiftningen. 1 bankernas rörelse färvid sidan av in- och utlåning av pengar ingå endasl annan verksamhei som står isamband därmed. Handel för egen räkning får bankerna bedriva endasl med mynt,växlar, m. m. saml obligationer och vissa andra värdepapper. Däremot gäller ettprincipiellt förbud för banker atl förvärva aktier, föriagsbevis m. m. för egenräkning. Utredningenhar ingående prövat frågan om fondkommissionärernas rätt till handel för egenräkning. Bakom utredningens överväganden ligger en strävan atl begränsaegenhandeln till vad som är förenligt med en verksamhet, därkommissionshandeln utgör det väsentliga. Övervägandena har syftat till allundvika den intressekonflikt som kan uppkomma om den som köper och säljer ikommission, dvs. handlar på annans uppdrag, handlar för egen räkning.Vidare har utredningen sökt alt också i fråga om egenhandeln så långt möjligtutjämna konkurrensvillkoren mellan banker och andra fondkommissionärer.Övervägandena har föranlett utredningen atl föreslå alt allafondkommissionärer, såväl banker som fondkommissionsbolag, får rätt att handlamed aktier och vissa andra värdepapper i den utsträckning som behövs för altunderiäita kundernas affärer. Prop.1978/79:9 137 varaatt underlätta fondkommissionshandeln genom atl göra marknaden mera likvid ochbidra till kursutjämning. Dessutom bör egenhandel få bedrivas för attrationalisera hanteringen av små värdepappersposler. Med dessa utgångspunkterföreslår utredningen, med undantag av en reservant som avstyrker förslaget, altfondkommissionärernas rätl att för egen räkning förvärva aktier, emissionsbevisoch andelar i aktiefonder begränsas till ett handelslager, varsanskaffningsvärde inte får överstiga 2 milj. kr. För banker föreslåsbegränsningarna också omfatta föriagsbevis. Obligationsmarknaden har med hänsyntill sin speciella karaktär lämnats utanför begränsningsreglerna.Bankinspektionen föreslås kunna medge ytteriigare förvärv. Dock får lagret haett anskaffningsvärde av högst 10 milj. kr. Sådani medgivande skall enligtutredningen syfta till att göra marknaden mera funktionsduglig eller lill attnå kostnadsbesparande rationaliseringar inom handeln med små värdepappersposler. Utredningensförslag till regler om fondkommissionärernas handel för egen räkning har fållett blandat mottagande vid remissbehandlingen. Förslaget tillstyrks avflertalet remissinstanser, bl.