prop · G20399 · 1978-12-31 00:00:00 — - KOLT föreslår eu vidgat statligt stöd lillinvesteringar i spårtrafikanläggningar, bussleder, reserverade körfält,trafiksignaler som prioriterar kollektivtrafik, busshållplatser m. m. Slulligenanger KOLT i kapilel 9 forskningsbehov inom kollekiivirafikområdei. a. vikten av en forsknings- och utvecklingsverksamhet som ärinriklad på alt klariägga sannolika väsentliga förändringar i samhällel som kanmedföra ändrade krav på transportsystemet. Beiräffande färdmedel bör bl. a.elbussens framlida utvecklingsmöjligheter följas liksom Prop.1978/79:99 84 deolika mer långsikliga ulvecklingsprojekt som pågår på olika häll iväriden. Yttrandenöver betänkandet har avgetls av , (),statens vägverk, , statens väg- och irafikinslitul,statskontoret, (), Lunds universilel. Tekniska högskolani Siockholm, lekniska högskola, , ,statens råd för byggforskning, statens planverk, länsstyrelserna i samtligalän, trafiknämndsuiredningen, Cykel-och Mopedfrämjandel, . ,, Kungl, Automobil Klubben (KAK),i (LO), Landstingsförbundei, . , Näringslivets trafikdelegation,, Siockholms läns landsiing. Svenska arkitekters riksförbund.Svenska bussirafikförbundei. (), Svenska laxiförbundel. , och (). Synpunkterhar dämlöver kommit in från och civilekonom , . Remissinstansernadelar i allt väsentligt ulredningens syn pä den kollektiva trafikens uppgi fler i samhällel och inslämmer i all en ökad salsning på den kollektiva Irafikenär angelägen. Vikten av atl förbättra förflyttningsmöjlighelema för de grupperi samhället som saknar tillgång lill bil saml att minska de olyckor och demiljömässiga olägenheter som trafiken förorsakar framhålls av fleraremissinstanser, bl. a. siaiens vägverk. LO och TCO, som motiv för enförbättrad kollektiv trafik. Konsumentserket påpekar i della sammanhang alläven hushåll med bil är betjänta av en väl fungerande kollektivtrafik. Någraremissinsianser, bl. a. statens råd för byggnadsforskning och iGöteborgs och län, anser att dagens trafiksituation innebär ojämlikaförflyttningsvillkor för olika gmpper av invånare och ser därför enstandardhöjning av den kollekliva irafiken som särskilt angelägen. Enligtlänsstyrelsen bör i försia hand standardskillnaderna mellan den kollektiva ochindividuella trafiken minskas vid arbets- och serviceresor. och länsstyrelserna i och ansersamtliga alt den individuella Irafiken i de allra flesla störte lätorter i dagnått den nivå i fråga om miljöstörningar alt det fordras mer målmedvetnainsatser till förmån för den kollekliva irafiken. a. statens vägverk och , varnar för Prop.1978/79:99 85 alllförstor optimism när del gäller kollektivtrafikens konkurrenskrafi och menar allall erfarenhet tyder på atl en betydande del av privaitrafiken i lälorternakomer alt kvarstå även om kollektivtrafiken görs mer attraktiv. Vägverketframhäller vidare atl de salsningar som görs i fråga om väg- och gaiubyggandeinormall inte är utbytbara mot salsningar på kolleklivirafik. Tvärtom harvägverkel ofta erfarit all busslrafikens önskemål om förbättringar sammanfallitmed den individuella trafikens behov. Liknande synpunkier framförs av . Remissinstansernahar inle haft något alt erinra mol ulredningens uppfaiining au kommunerna iprincip bör ha ansvaret för den kollektiva lälortslrafiken. iStockholms lån fram -häller emellertid de speciella förhållanden som råder ilänet och menar att dessa gör del ändamålsenligt med ett landstingskommunalthuvudmannaskap. Flertalet remissinsianser delar ocksä utredningens uppfattningatl vederbörande kommun är bäsl lämpad all avgöra vilken siandard som böruppnäs i den kollekliva trafiken. a. finner trafiknämndsuiredningen delväsentligt alt kommunema får ett avgörande inflylande över beslut om ätgärderför den kollekliva trafikförsörjningen. Någraremissinsianser menar emellertid all utredningen borde i nägon form harpresenterat enhetliga riktlinjer för tätortstrafiken. RRV anser härvid alt delslrider mot utredningens synsätt i övrigt atl låla lokala förhållanden hellavgöra slandarden i tätorternas kollektivtrafik. ochlänssiyrelsen i finner del troligt atl slandarden i denkollekliva tätortstrafiken kommer all variera avservärt mellan lätorter avliknande stmktur och storiek i avsaknad av en centralt angiven minimistandard.Enligt mäste vissa frågeslällningar för den kollekliva irafikenäven behandlas centralt. Planverkel menar härvid att del kan komma alt ställaskrav på enhetliga slandardkrilerier dels vid den statliga bidragsgivningen delsvid den statliga plangranskningen. Del sistnämnda får enligt verket större viktän f n. genom ulredningens förslag om lillägg till byggnadssiadgan. Ävenandra remissinsianser, bland dem lånsstyrelsen i , menar allulredningen borde ha gåu längre och i en modellredovisning diskuterat lämpligatrafiklösningar för skilda typer av kommuner. ochLunds universilel förordar i detta sammanhang att det utarbetasunderlag för kommunala beslul om skilda siandardni-väer i kollektivtrafiken. Ulredningensmotiv föroch förslag till upprättande av trafi k försörj -ningsplaner för denkoUektiva tätortstrafiken biträds i huvudsak av remissinstansema. Länssiyrelseni lån m. fl. finner det väsentligt att den kollekliva lätortslraflkenplaneras. Därigenom kommer all traflk, såväl lokal som regional, alt omfattasav planer vilket bl. a. ger ökade möjligheler lill samordning av irafiken.Länsstyrelsen i menarall del även i bör upprältaskommunala planer för lälortslrafiken, men dä inom ramen för bl. a. den avlandstinget bedrivna övergripande kollektivtra- 1978/79:99 86 fikplaneringen.Krav på upprättande av planer för den kollektiva tätortstrafiken bör enligtlänsstyrelsen i Norrbollens län inte riktas mot tätorter med mindre än 10 000invånare. Fleraremissinsianser behandlar frågan om irafikförsörjningsplanernas innehåll.Således menar bl. a. RR V och i lån atl en plan förenbart den kollektiva trafiken i tätorterna inte ger ell tillräckligtbeslutsunderlag vid planering och fördelning av resurserna inom trafiksektorn.Staiskonioret, Lö och SLTF tolkar däremoi ulredningens förslag all man iplaneringen av kollektivtrafiken skall göra avvägningar mellan individuell ochkollektiv trafik. Dessa remissinsianser biiräder därför utredningens förslag idenna del. Ulredningensuppfattning att fördelning mellan kollektiva och individuella färdmedel börövervägas frän samhällsekonomiska utgångspunkter delas allmänt avremissinstansema. Vidare finner lekniska högskota det förtjänslfulllalt utredningen inte stannat för den annars så vanliga lendensen all överföraskilda eftekler i monetära termer för atl möjliggöra en jämförelse mellan deolika fäll som berörs av frågor inom trafikområdet. Flertaleiremissinstanser, däribland länssiyrelsen i . anser i likhel medulredningen alt ell åtgärdsinriktat angreppssätt i irafikplaneringen börunderiäita konkrela slällningsiaganden i de kommunala förtroendeorganen, dådel är lättare alt la siällning lill om vissa angivna brisler itransportsystemet bör avhjälpas än all bedöma när kravet pä en tillfredsställandeIransportförsörjning kan anses föreligga. EnligtRR V:s uppfattning skiljer sig i princip inle det föreslagna angreppssättetfrån en metod där man i positiva termer preciserar begreppet tillfredsställandeiransportförsörjning. 1 båda fallen bör uttalade politiska värderingar varavägledande för planeringen. i län menar att enålgärdsinriklad planering till sin karaktär blir kortsiktig. Risken vid sädanplanering är att åtgärder vidtas som kan förhindra eller försvära långsiktigalösningar. Flertaletremissinstanser behandlar frägan om gränsdragningen mellan lokal och regionaltrafik och de problem som följer av en sådan uppdelning av Irafiken.Remissinstanserna menar härvid atl trafiken i siörre utsträckning bör ses somen enhet. Flera länsstyrelser bl. a. i länifrågasätter del lämpliga med en uppdelning av den kollekliva irafiken i enlokal och en regional del. Länssiyrelsen i underslryker vikten avatl de svårigheler all åsiadkomma en verklig samordning av irafiken inom olikaområden och på skilda nivåer undanröjs. A v särskild betydelse är härvid atlskillnaderna i statsbidragshänseende upphör. Enligt motverkar denuvarande bidragsreglernas konstmktion snarare än stimulerar tilleffektivisering och samordning av irafiken. SJanser det angeläget all frågan om kostnadsfördelningen mellan slal och kommunklariäggs så atl trafikföretagen får ell bättre underiag för sin Prop.1978/79:99 87 Enligt Svenska kommunJÖrbundel mäste stalsmaklerna ge klarlbesked beträffande finansieringen av den regionala trafikens uibyggnad. Delulgör inle minsl ett nödvändigi underiag för kommunerna i arbelel med de lokalairafikförsörjningsplanerna. ell sådani underiag försväras enligtförbundels mening uibyggnaden av ell optimalt samordnat kollektivirafiksysleminom en region. Landsiingsförbuiideidelar utredningens uppfattning i fråga om konsekvenserna av den nuvarandeuppdelningen av trafiken. Landsiingsförbundei underslryker atl en irafikansvarmäste kombineras med ell uttalat ansvar för den regionala irafikplaneringen.Förbundel menar härvid all ytteriigare överväganden beträffande formerna förirafikplaneringen bör göras. Flertaletremissinsianser, bl.a. siaiens vägverk, RRV, konsumeniverkei samt SLTF. delarulredningens uppfattning atl kollektivtrafiken bör belraklas som ensamhällsservice och liksom beträffande annan sådan service bör avvägningenmellan avgifts- och skattefinansiering göras frän samhällsekonomiskautgångspunkter. Svenskakommunförbundei päpekar i sitt yttrande atl flertalet kommuner sedan ett antalär är engagerade i kollektivtrafiken och med hänsyn lill uppslällda mål inomexempelvis bosiads-, arbelsmarknads- och socialpolitiken valt atl hälla lågalaxor och kompensera kollektivtrafiken genom särskilda anslag. Mol bakgrund avde snabbi ökande koslnadema för kollektivtrafiken är del enligt förbundetsuppfattning orealistiskt atl räkna med all kommunerna även fortsättningsvisskall kunna finansiera kostnaderna för trafiken i lika stor ulsiräckning somhittills. En ytteriigare ekonomisk salsning frän statens sida synes moiiverad.Del är därvid väsentligt atl samhällsekonomiska aspekter läggs pä Irafiken ochatl beräkningen av statsbidragets storiek inte baseras pä ettföretagsekonomiskt synsäll. SJanser atl del finns goda skäl för staten att via SJ och andra trafikföretag istörre ulsiräckning än ekonomiskt engagera sig för denkollektivtrafik statsmakterna vill främja. SJ anser härvid det angeläget atlfömlsältningarna för irafikverksamheten och för samhällets stöd utformas så allde förelagsekonomiska effektivitetskrav som ställs på irafikföretagen ärtillräckligt påtagliga och bedöms som möjliga atl tillgodose i den löpandeverksamheten. Svenska bussirafikförbundei framför liknande synpunkter. Ulredningensanalyser pä sladsbyggnadsområdel beträffande sambanden mellan tätorternasfysiska struktur och kollektivtrafikens standard och koslnader finner fleraremissinstanser klargörande och förtjänstfulla och vara viktiga utgångspunkterför utredningens förslag om organisatoriska, administrativa ochförfattningsmässiga ålgärder. Lunds universiiet och statens räd förbygenadslörskning menar emellertid atl utredningen borde ha gåtl längre i sinaanalyser och mer ingäende siuderai orsakerna lill den ökade rörligheten isamhället. Ulredningensförslagom vissa komplelleringar i byggnadslagstiftningen som innebär atlkollektivtrafiken i byggnadssiadgan uttryckligen 1978/79:99 88 angessom planeringsfaktor slöds eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser bl. a. , trafiksäkerhetsverkei och SLTF.Delta är fallel också vad gäller ulredningens förslag all vägkungörelsenkompletteras så atl kollektivtrafiken nämns vid sidan av trafiksäkerheten somen faktor att beakla vid upprättande av arbetsplan för vägbyggnadsförelag. Svenskakommunförbundei anser del vikligl all den kollektiva trafiken ägnas tillböriiguppmärksamhei i det fysiska planeringsarbetet. Den fysiska planeringen börhärvid ses som en syntes av den sektoriella planeringen. Siaiens planverk ärvidare enig med ulredningen all en ändring av byggnadsstadgan i föreslagenriklning behövs för alt bättre tillgodose kollektivtrafikens inlressen. Verketanser dock atl man vid en ändring av nämnda paragrafer bör ta upp lillbehandling hela bygglaguiredningens förslag litl bestämmelser om bebyggelsensutformning. Nägraremissinstanser, däribland siaiens vägverk, varnar för en ytterligare påbyggnadav de aktuella paragraferna med bestämmelser om hänsyn lill särskilda frägor.Länsstyrelsen i lån ifrågasätter behovei av de föreslagnaändringarna i byggnadssiadgan och menar alt lagstiftningen för främjande avkollekliv irafik inie bör göras mer styrande än atl vägningar kan ske påjämngod nivå mot andra verksamheier och inlressen som påverkar samhällsutbyggnaden.Den allmänna samfärdselns behov är redan nu beaktad i byggnadsstadgan.Länsstyrelsen i framför liknande synpunkter. EnligtRR V:s uppfattning är inte ulredningen tillräckligt långtgående i sina förslagi nu aktuellt avseende. Ett kommunall ansvar för transportförsörjningen medkrav pä viss lägsia siandard - direkt kopplat lill ansvarei förbebyggelseplanering och social planering - skulle kunna medverka till merallsidigt ulformade bostadsområden. SJdelar lillsammans med bl.a. SLTF och svenska laxiförbundel ulredningensuppfattning all det är av stor betydelse att den kollektiva trafikensföreträdare genom tidig medverkan bereds tillfälle all påverka den fysiskaplaneringen och klargöra krav och konsekvenser som följer av trafikens samspelmed bebyggelsen. finner det angeläget att också polisenssynpunkter inhämias. Genomatt utredningens förslag lill ätgärder för alt främja kollektivtrafiken byggerpä erfarenheter från vissa utvalda modell-och försöksorter har enligt fleraremissinstanser förslaget fåll god förankring i verkligheten. Någraremissinstanser, bl. a. SLTF, menar dock att urvalet av Orter har varit alltförkoncentrerat till en viss storiek. Medhänsyn lill att kommunen är ansvarig för den kollekliva irafiken i tätort bördel enligt statens vägverk också vara kommunen som bevakar sina intressen vidbebyggelseplanering och lägger fram förslag om förbättringsåtgärder igatunätet. Det kan således enligt vägverkel inle vara väghållarens. t. ex. vägförvaltningensprimära ansvar att inventera vilka kollektivtrafikens fömtsättningar är i detbefintliga väg- och gatunätet i lälorterna. Prop.1978/79:99 89 uppfattningframförs av länssiyrelserna i och Väsierbonens län. För all minimerabullerolägenheier av trafik bör enligt siaiens naliirvårdsverk trafiken iprincip koncenireras lill ell fålal från bullersynpunkl lämpliga leder. Delängre resvägar som della kan medföra bör därvid mol verkas genom en välulbyggd kollektivtrafik. I fråga om irafiksanering och irafikreglering beklagarsw/f/;s irafiksäkerheisverk all effekien pä färdmedelsvalel av sådana ålgärderinie kunnai utvärderas. a. KAK lederalltid irafiksaneringar och -regleringar lill en reducering av ell områdes lillgänglighel.De medför därvid kraftiga störningar på bl. a. inköpsresor. KAK beklagar allinle en mer allsidig prövning sker av saneringseffekterna. .\'ärliigsliveisirafikdelegation framhåller i detta sammanhang nödvändigheten vidtrafiksanering av större områden av en parallell uibyggnad av allernalivairafikleder för tung Irafik och för genom-farisirafik. 1 fråga om reserveradekörfält för bussirafik betonar SLTF vikten av all längre sammanhängande syslemlillskapas för all uppnå bästa effekt. Användandet av sådana körfält, bussgatoreller bussleder medför enligt stålens trafiksäkerhelsverk vissa olycksrisker.Riskerna är emellertid ofullsländigl uiredda varför det enligt verkei krävsyiierligare forskning inom detta omräde i försia hand med avseende på deoskyddade trafikanterna. Frågan om turtäthetenhar behandlals av flera remissinsianser. menar allen ökning av lurtälhelen inle bör ske på bekoslnad av längre gängavstånd. Somskäl härför anför verkei Irafiksäker-heissynpunkier och all del kan betyda enlägre standard för de - barn och gamla - som är mest beroende av den kollektivairafiken. Liknande svnpunkier framförs av bl. a. lekniska högskola ochlänsstyrelsen I Göleborgs och län. Frägan om direkia resiriktionermol bilirafiken las likaså upp av flera remissinstanser. Konsumeniverkeiframhåller därvid atl allmänhetens trans-porisiiuaiion knappasl gagnas genomåtgärder som försämrar villkoren för den individuella irafiken såvida intesamhället kraflfulll satsar på åtgärder som förbättrar de kolleklivatransporterna. i lån år tveksam till åtgärder som syftarlill ett generellt strypande av biltrafiken i lälorter pä grund av alt sädanaskulle drabba vissa bilberoende grupper myckel hårt. Däremoi anserlänsstyrelsen atl det i vissa fall kan finnas skäl all genom irafikreglerandeåtgärder ge förelräde äl kollektiva irafikmedel eller skydda värdefullastadsmiljöer. Flera remissinstanserframhåller i detta sammanhang atl parkeringsresl-rikiioner är den mestverkningsfulla ålgärden för all begränsa biltrafiken i lälorierna. och statens planverk framhåller härvid vikten av allkommunernas handlingsulrymme ökar och all kommunerna genom lagändringarerhåller siörre slyrningsmöjligheler. FCO ser kraftigl höjda parkeringsavgiftersom del i princip enda medlet som finns när del gäller all priorilera denkollekliva irafiken och därigenom öka dess konkur- Prop.1978/79:99 90 Flera remissinsianser bl. a. tänssivrdsen i.Malmöhus län anser atl färdmedelsvalel på läng sikl kan påverkas av en låglaxenivä i kollekiivirafiken saml all effekierna på valel försiärks genom enhöjning av parkeringsavgifterna. SLTF Slöder ulredningens förslag om all en generelli förbudinförs i reserverade körfäll all stanna eller parkera annat fordon och allkommunala irafikvakter fär generell behörighel atl ingripa mol obehörigafordon. Några remissinsianser har i sina yttranden berört fråganom arbeisiidernas inverkan på irafikefterfrågan. Bland åtgärder som kan bidragatill all sänka irafikföreiagens koslnader framhåller SJ en ökad tillämpning avflexibel eller förskjuten arbeislid särskili vid siörre arbetsplatser, skoloretc. SLTF hävdar härvid all en förbättrad resslandard med oförändral lumibudkan erbjudas resenärerna om sådana arbeisiider lillämpas. Införande av snabbussar och s. k. anropssiyrd irafikbedöms genomgående posilivi av de remissinsianser som haft synpunkier påfrågan. I samband härmed har några instanser lagil upp frägan om ändring avyrkesirafikförordningen angäende tillstånd för linjelrafik. Enligt Svenskakommunlörbundei bör kommunernas ställning i frägor om tillstånd tilllinjelrafik slärkas. Svenska biissirafikföibiindei och Svenska kommunförbundeim.fi. delar utredningens uppfattning all bussföraruibildningen bör jämställasmed annan yrkesutbildning och atl ökade ställiga insaiser fordras på detlaomräde. Utredningens förslag om ett vidgai statligt siöd lillanläggningar som är av belydelse för kollektivtrafiken har i huvudsak fåttstöd av remissinstanserna. Flertalet remissinstanser menar dock i likhel medutredningen atl det föreslagna statsbidraget lill kollektivtrafiken torde varaav blygsam omfallning jämfört med behoven. LOfinner del väsentligt med ett ökal slöd lill kollektivtrafiken, men anser atlde av ulredningen föreslagna principerna för stödets utformning alllför slarklknutils till anläggningskostnaderna. LO anser atl ett mer allmänt utformatkollektivirafikbidrag skulle ge siörre möjligheler au tillgodose de lokala ochregionala kraven på kollektivtrafiken. Landsiingsförbundei har i och för siginga invändningar till au den nuvarande lunnelbanekungörelsen ges en vidarelillämpning. Däremoi ifrågasätter förbundet om man inte i eu sammanhang bördiskutera statens finansiella ansvar för kollektivtrafiken ocharbetsfördelningen mellan stat, landsiing och kommun. villvidare underslryka belydelsen av att landsting och primärkommuner gesmöjligheter atl utan snäv styrning av slaisbidragsbestämmelser bedöma vilkabehov de har av ökade salsningar pä transportområdet inkl. kollektivtrafiken.Statsbidragssystemet bör därför vara så konstruerat au det är neutralt iirafiktekniska frågor och i avvägningen mellan olika medel au lösa transportbehoven.Liknande synpunkter framförs av bl. Framför alli molsäller sig flera remissinstanser den avutredningen Prop.1978/79:99 91 framfördatanken alt bidragen skall bli disponibla genom omprioriteringar inom berördaanslag för gatu- och vägbyggnad. Som skäl härför anges alt de anslag som f n.ges till gatu- och vägbyggande inie är lillräckligi för all lillgodose delinvesleringsbehov som föreligger på vägbyggnadssidan. Länssiyrelsen iMalmöhus lån finner del därtill förenal med stora svårigheler all inom sammaram göra priorileringar mellan ätgärder som är behövliga för kollektivtrafikenoch investeringar som är ägnade för främsi den individuella trafiken på vägaroch gator. önskar en lolal översyn av bidragsbesiämmelserna, men menar all ensådan kan vara lidskrävande. Om stalsmaklerna därför skulle önska ell snabbirealiserande av något av utredningens vikligare förslag med minsla möjligaförändringar i nuvarande bidragssysiem skulle deua enligt meningkunna ske genom au dels bidragsgivningen till tunnelbanor Ulvidgas lill augälla även spåröverbyggnader, dvs. räls, syllar och ballast, dels att begreppettunnelbana utsträcks atl omfatta banor av spårvägskaraklär inom tätort.Bestämmelserna bör däremot inle gälla järnvägar - varken statliga ellerenskilda. Om man härutöver skulle vilja ge vissl stöd till kollektivtrafik inomalla kommuner borde detta - forisäiter vägverkel - ges formen av eii"stimulansbidrag" omfattande inte endasi smärte anläggningar ulanäven störte anläggningar för busstrafik. Vägverkel föruisätter därvid attbidragsprocenten sättes sä - inte - an ell enkelthandläggningsförfarande pä länsplanet kan motiveras enligt ulredningensinlenlioner. Beredningen av hilhörande ärenden kan menar verket lämpligen skeanalogi med vad som f n. gäller för staisbidragsgivningen lill enskilda vägar.Länsstyrelsen i hyser farhågor för att den av utredningenföreslagna bidragsordningen innebär alllför detaljerad prövning och kontroll.Vidare ifrågasätter om inte den av utredningen föreslagna tidenför att behandla och meddela beslul om bidrag lill smärre anläggningar ärotillräcklig. SJuppfattar utredningens förslag om undanlag för sialsbidrag lill anläggningarför spårbunden irafik som drivs av SJ som felaktigt och atl det motverkarsträvandena till en samhällsekonomiskl moiiverad samordning av trafiken. Statskontoretmenar atl ulredningens förslag lill ansvarsfördelning mellan vägverkel ochlänsstyrelsema i fråga om bidragsgivningen kan välla oklarhet eftersomgränsdragningen sker mellan bussleder-busshällplalser och smärre anläggningarav samma typ. Statskontoret förordar all svarar för allbidragsgivning till invesleringar för busstrafik, medan vägverkel görs ansvarigför bidragen lill de betydligt kostsammare investeringarna för spårbundenirafik, vilka sker endasi i ett fålal tätorter. Staiskonioret anser vidare auen enhetlig bidragsandel för alla typer av investeringar för bussirafiktroligen skulle vara mer lätthanterlig än den differentiering -beroende påinvesteringens karaktär - som ulredningen föreslagil. Länsstyrelseni Ålvsborgs lån menar au ulredningen inle lillräckligi moli- Prop.1978/79:99 92 veralen lägre bidragsproceni för andra anläggningar än lunnelbanor. Länsstyrelsernai och ifrågasälier ocksä om inte bidragsprocenten börvara lika för anläggningar för buss- och för tunnelbanetrafik. iNorrbottens län ifrågasätter dessulom nödvändigheten av ceniral prövning avsialsbidragsmöjlighelerna. På samma säll som föreslagils beiräffande smärteanläggningar lorde ha goda möjligheler all pröva behovei ochangelägenheten av också de övriga angivna anordningarna. Chalmerstekniska högskola anseratt man bör överväga atl låla ålgärder som bidrar lillall öka säkerhelen för kollekliv resenärer på och invid hållplatser blistatsbidragsberättigade. I detta sammanhang måsle ocksä frågan om statsbidragtill gång- och cykelleder las upp.