prop · G203196 · 1978-12-31 00:00:00 — Sydafrikautredningensuppfattning om den psykologiska effekl som ett svenskt investeringsförbud kanfå för andra länders agerande mol delas av SIDA, LO, Svenskametallindustriarbetareförbundct och . SIDA :\r\om ramen för såväl direkta utvecklingssamarbete med en radu-länder som det internationella samarbetet har styrelsen en rad erfarenheterav hur av ensidigt vidtagna åtgärder gradvis erhållit internationellspridning och därigenom ökad slagkraft. Så har t, ex. de svenska kraven pårespekt för mottagarens suveränitet över sina egna ulvecklingsanslrängningaroch på långsiktighet i samarbetet, successivt kommit alt inta en framträdanderoll i debatt och konkret handling. Del senaste exemplet är frågan omskuldavskrivning för de allra fattigaste , där säkeriigenbidragit lill ställningstagandena i andra biståndsgivande länder. Detsvenska humanitära slödet till flyktingarna och befrielserörelserna i södraAfrika hade tidigt en politisk innebörd och del har bidragit till efterföljdoch till internationellt erkännande av de förtrycktas kamp för sin frihet. Sverigehar kommit att framstå som ett föregångsland vad beträffar stödet tillbefrielserörelserna. Detta förhållande förpliktar. De flesta befrielserörelserförsöker undvika ett ensidigt beroende av någon av stormakterna, och i detperspektivet har det svenska stödet fått särskild vikt. Förutom ökat biståndvia FN-organen har även flera västländer lämnat direktbistånd till befrielserörelser. beslöl 1977 all lämna direklslöd till ANC. Direkt stöd lämnas även från . Enligtstyrelsens mening bör den psykologiska effekten av en åtgärd som den föreslagnapå investeringsområdet inte underskattas. Situationen i är i dagtillräckligt allvariig för all motivera ett separat svenskt agerande, och ensolidaritetshandling av detla slag skulle fl ett betydande symbolvärde. Denskulle stärka argumentering i Sydafrika-frågan i internationellasammanhang, och den skulle kunna åberopas av befrielserörelserna i derasfortsatta ansträngningar att uppnå liknande beslut i andra länder. Desjälvständiga afrikanska staterna ökar sina påtryckningar inom FN för att fåtill stånd ett beslut om ekonomiska sanktioner, bl. a. mot bakgrund avSydafrikas förhalningspolilik i Namibiafrågan. Ett svenskt beslut omnyinvesteringsstopp skulle ge stöd ål dessa länders ansträngningar att genomfredliga medel nå en lösning i södra . LOanser att ett svenskt ensidigt beslut om sanktioner tveklöst kan fl en mycketstor psykologisk betydelse och kan bana väg för liknande beslut i andra länder. : Det svenska initiativets psykolo- 1978/79:196 102 giska effekter på andra nationer ska inle underskattaseftersom del finns en beredvillighet till sanktioner. Förbundet anser att densvenska regeringen ska verka aktivt för att få andra länder att genomföraliknande investeringsförbud exempelvis genom överläggningar med andraregeringar på högsta nivå. Del är väsentligt alt politiska och fackligaaktioner mot får en så allomfattande och bred karaktär som möjligt. anser all de föreslagna åtgärdernamöjliggör för att kraftfullare verka för ett säkerhelsrådsbeslul omobligatoriska och fullständiga ekonomiska sanktioner mot , vilka tillsist ändå måste bli det internationella samfundels medel att tvinga densydafrikanska staten att avskaffa apartheidsystemet. uppfattning att ett unilateraltsvenskt investeringsförbud inte är folkrättsstridigt delas inte av juridiskafakultetsnämndcn vid (särskilda yttranden har dockavgivits), och handelskammare, Internationellahandelskammarens svenska nationalkommitté, SI/SAF, ochSveriges mekatförbund. Det hävdas bl. a. att de svenska åtgärderna skulleinnebära ett avsteg från hittillsvarande politik rörandeinternationella sanktioner och utgöra ett otillbörligt suveränitelsinirång samtstrida mot våra internationella åtaganden och på andra sätt vara oförenliga medfolkrätten. skulle inte tillämpa folkrättens regler på det sätl somförväntas av oss (bona flde). framhåller att det i och för sigtorde vara rikligt såsom Sydafrikaulredningen antagit att åtgärder av denföreslagna arten icke strider mot folkrätten, i varje fall inte så längeåtgärderna inte blir så effektiva att de hotar ett lands oberoende,självbestämmanderätt eller självstyrelse (Eek, Folkrätten, 1975, s. 312). Delsagda förutsätter emellertid att den föreslagna lagen inte innefattarbestämmelser som står i strid med den i och gällande lagsiiftningenför de där verksamma dotterbolagen. Om så är fallet utgör den nu aktuella lagennämligen sådan inblandning i dessa länders inre angelägenheter alt brott molfolkrätten kan ifrågasättas. KK framhåller att förslaget, som innebär alt man frånsvensk sida försöker utöva inflytande över svenska dotterföretag i ,kan få till följd att del blir svårt att med de argument som använtsavvisa försök fYån andra länder att utöva inflytande över utlänskadotterföretag i . vid universitet:Såsom den för dess granskning väsentliga frågan ser fakulteten i dettasammanhang den om eventuella folkrättsliga begränsningar av den svenskalagstiftningsmakten och myndighetsutövningen i övrigt eller vad man i folkrätlsligterminologi Prop.1978/79:196 103 brukarsammanfatta under beteckningen "jurisdiction" - som alliså i deltasammanhang har en vidare innebörd än då termen stundom användes i Svenskiniernrällslig doktrin. Med"jurisdiction" i folkrättsliga sammanhang förslås flera varandranäruliggunde uspekler av myndighelsutövning, nämligen lugstiflnings-maklen("legislalive jurisdiction" eller "jurisdiction toprescribe") rättskipning genom domstolar och administrativa myndigheter("curial or judicial jurisdiction") saml vidtagande avverkställighetsåtgärder ("enforcemeni or execulive jurisdiction").Ehuru distinktioner av detta slag är nyttiga eller nödvändiga för en nyanseradbedömning av jurisdiklionsspörsmålen, må framhållas att del dockblott är fråga om en sammanhängande kedja uv ålgärder, där myndighetens tryckpå det rättssubjekt som är föremål för myndighetsutövningen ökas genom stigandegrad av konkretisering av befallningen. Jurisdiktionsfrågorellerålminslone vissa av dem har, såsom fallet vanligen är med frågor som icke reglerats genom entydiga iraktaliexter, blivit föremål för skilda bedömningar såväl i stats- praxis som i doktrinen. Därav följer dock icke att staterna skulle ha full handlingsfrihet i dessa frågor. En siat som lojalt vill följa folkrättensregler - och fakulteten utgår från såsom självklart att detta måste gälla - har an bona fide för sig söka klarlägga rättsläget samt därefter handla i överensstämmelse därmed. Framförallt måste en stat som vill vinna respekt för sin hållning, eftersträva en viss konsekvens och kontinuitet i sina Slåndpunktstaganden i rättsliga frågor. Fakultetenkan därmed icke godtaga den typ av argumentering som framkommeribetänkandet-nämligen att då "klara riktlinjer" saknas(s. 21), elleren folkrättslig princip av någon stat bestritls eller en regel överträtts,"någon allmänt e/A'a>;rf folkrättslig princip" inte skullefinnas(s. 170), och alt, endast då rättslägel är helt obestritt, "bestämt"hinder föreligger så att hänsyn behöver tas lill folkrättens regler. Avfolkrättens karaklär av sedvanerätt följer visserligen att den kan komma attförändras av slaispraxis, vilken, då den lar sin början, kan komma att framståsom ett brott med en tidigare folkrättslig regel. En rättslig bedömning måsteemellertid, såsom underströk i sin dom The FisheriesJurisdiction Case(\}.Y. Reports 1974 para 40, 53) utgå fråndet aktuella rättsläget och icke från vad detta kan forväntas vara inom en mereller mindre avlägsen framtid. Delförhållandel att en regel stundom icke följes av vissa stater eller beslridesav viss stat utesluter icke heller att den likväl måste anses gällande. Folkrättsligabegränsningar av stats jurisdiktion. Åtminstone i ett hänse ende är rättsuppfattningen i jurisdiklionsfrågor klar och oomtvistad: Enstal får icke företa verkställighelsåtgärder eller annan maktutövning på enannan stats område. Sådana åtgärder utgör alltså en klar suveränitets- Prop.1978/79:196 104 Detla fastslås exempelvis i ett ofta citerat avgörande avFasta mellanfolkliga domstolen i den s. k. Lotus-saken: Now the firsl and foremost restriction imposed byinternationel law upon a State is that-failing theexistence ofa permissive rulelolhecontrary-it may not exercise ils power in any form in the terrilory ofanother Slate. In this sense jurisdiction is certainly territorial: it cannolbe exercised by a State oulside its terrilory excepi by virtue of a permissiverule derived from iniernaiionel cusiom or from a convenlion. SeriesA/B No 22. p. 1 detla uttalande intresserar främst domstolens betoningav orden "in any form". Icke endast direkl maktutövning, t. ex. genomingreppsstalens egna tjänstemäns foretagande av förhör och annan utredning ärotillåten utan "power in any form" - vartill det blir anledningåterkomma. I övrigt har man i den folkrältsliga doktrinen söktsammanfatta jurisdik-tionsproblematiken i allmänna principer ellerkombinationer av sådana, såsom lerritorialitetsprincipen,nationalitetsprincipen eller personalitetsprin-cipen - den aktiva eller denpassiva - skyddsprincipen och effektprincipen. Dessa är emellertid alla myckelallmänt utformade och måste nyanseras genom undantag och kvalificeringar förange merän ofullständig ledning. En mera individualiserad bedömning med hänsyntagen till typen av åtgärd och dess bakgrund måste vanligen ske. Vissa formerav ingripanden och maktutövning av tämligen oförargligt slag, t. ex.bevisupptagning inför konsul i verksamhetslandet eller delgivning av handlingari ärenden av ren tvistemålsnaiur lorde i många länder inte föranleda någongensaga från territorialstaten medan däremot bevisupptagning i exempelvisantitrustsaker eller eljest för publika ändamål får en strängare bedömning,såsom i den av House of Lords avgjorda Westinghouse-saken (a. o. v. 2 WLR 1978.81) ivilken den brittiska Attorney General intervenerade med förklaringen. Her Majesty's Government considers that the wideinvestigalory proce-dures under the anti trust-legislationagainst persons oulside the who are not United Stales cilizensconslitute an infringe-menl of the proper jurisdiction and sovereignty of theUnited Kingdom. i House of Lords yttrade härtill: The intervention of her Majesly's Ailorney-Generaleslablishes that quile apart from the present case, över a numberof yearsand ina numberofcases, the policy of her Majesiy's Government has been againstrecognition of investigalory jurisdiction extraterritoriallyagainst companies. The courls should in such matters speak withthe same voice as the execulive (see The Fagernes /1927/ p. 311): they ha ve,as I have stated, no difficuity in doing so. 1978/79:196 105 /)(' av ulredningen föreslagna åtgärderna. Del ärdärför viktigt att här först precisera vilka typer av ålgärder och ingreppulredningen egentligen föreslår. Förslaget,eller rättare motivering lill detta, liderhärvidlag av viss oklarhet, beroende pä en oklar eller inadekvat terminologi.Ulredningen använder sig nämligen av uttrycken "förbud molkapitalexport" och "förbud mol invesieringar" på ell förvillandesätt. Med kapitalexport, resp. förbud mol kapitalexport förslåsnalurligen transfereringar frän lill Kr kapitaländamål. Vanligen förstås i sådana sammanhang med"investeringar" samma sak. förvärv av företag, andel i företag,värdepapper eller långfristig utlåning för att vinna infiytande över ettförelags skötsel (jfr kapiialliberali-seringssiadga , , Iand II). Ulredningenförstår emellertid med "invesieringar i " ell förelagsanskaffning av anläggningstillgångar.' Däremot lorde icke vara så myckel allinvända om anskaffningen sker i samband med kapitallransfer, dvs. direklförvärvav en rörelse i utlandet - i stället för förvärv av andelar i den juridiskaperson som driver rörelsen - men uttrycket förvillar då det får beteckna ettsydafrikanskt bolags förvärv av tillgångar i för bolagels egna medeloch ulan varje samband med kapitalöverföring lill . Ett dylikt"investeringsförbud" riktar sig mol den som förvärvar tillgången ifråga, dvs. mot det sydafrikanska bolaget. I den mån förbudet inle riktar sigmot förvärvaren själv - det sydafrikanska bolaget - utan endast molförvärvarens eventuella utländska medhjälpare, kan man tala om ett"indirekl" investeringsförbud eller förvärvsförbud eftersom del klartuttalade syftet med förbudet dock äran förhindra förvärvet. (Se t. ex. s.12,170, 171, \12.f Denna konstruktionen, som innebär att något förbud interiktas mol förvärvaren-som naturiigt betraktelsesätt framslårsom denegentliga gärningsmannen och att alltså huvudgärningen som sådan lämnasslraffri, medan vad som eljest brukar rubriceras som medhjälp förbjudes ochslrafföelägges som gärningsmannaskap, kan endasi förklaras som en försök allkringgå de folkräiisliga begränsningarna för svensk myndighelsutövning. Mol en sådan bakgrund kan de ålgärder och ingreppulredningen föreslår beskrivas på följande sätt: ö'f/5ettförbud mot kapitalexport (i konventionellbetydelse) utvidgat till att avse även apport egendom; dels ett, indirekt, förbud för svenskdomineralsydafrikanskl bolag all ' På s. 180 användes ullryckel t. o. m. i en än vidarebemärkelse, nämligen av.seende investeringar även i"omsättningstillgångar". På s. 29 beskriver utredningen t. o. m. sill förslag som"ell direkl förbud mol anskaffning av anläggningstillgångar" lillsydafrikanskt dotterbolag. Prop.1978/79:196 106 anskaffa anläggningstillgång (investeringsförbud), därvidstraffsanktionen riklus endasi mot vissa svenska rättssubjekt i medsyfte att icke blott iindcriiycka akiiva mcdverkanshandlingar som företages påsvenskt territorium ulan ävenfiamtvingaau de svenska styrelseledamöterna imoderbolaget aktivt i .Sy da flika ingriper till föihindrade av all delsydafrikanska bolagel där anskaffar anläggningslillgångar; dels dylika "indirekta" förbud försvenskdominerade bolag i tredje land att företa kapilalexport lill Sydafrikaresp. låta sydafrikanska bolag företaga förvärv av anläggningslillgångar. I anslutning härtill och såsom ett medel att uppnå dettaföreslås dels skyldighet för svenskt moderbolag att upprätta årlig"inventerings-plan" för det sydafrikanska bolagel, dvs. lämnadirektiv lill delta att icke i vidare omfattning än godkäntförvärva anläggningstillgångar; dels ett dispensförfarande efter ansökan till svenskaregeringen baserat på investeringsplanen; dels skyldighet för det svenska moderbolaget att åriigentill regeringen lämna uppgifter om det sydafrikanska bolagets förhållanden. Fakulteten avser att i det följande för varje särskild typav dylik åtgärd eller ingrepp granska dess förenlighet med de begränsningar aven stats jurisdiktion och myndighetsutövning som folkrätten kan föreskriva.Det är emellertid därvid blott det s. k. indirekta investeringsförbudet somerbjuder några svårigheter. Utredningens egna utgångspunkter för den folkrättsligabedömningen. Till en början vill fakulteten dock granska de utgångspunkter somutredningen själv angivit för sina folkrättsliga bedömningar. Utredningen anför sålunda (på s. 152) "alt folkrätteninte ger några klara riktlinjer i fråga om staternas rätt all vidtagaunilaterala ekonomiska pålryckningsåtgärder men all någol allmänt förbud ej kananses föreligga"- Fakulteten bestrider inle rikligheten av det senare, ävenom uttalandet är så allmänl hållet att det kräver vissa kvalifikationer,framför allt av vad som menas med "ekonomiska påtryckningsåtgärder".Avbrytande av handeln lorde sålunda i och för sig vara tillåtet, även ifredstid, medan däremot förklaring av en kustsiräcka i blockad under fredstidhelt säkert är otillåtet även utan att våld kommer till användning. Ulredningenkonkretiserar emellertid sitt uttalande med slutsaisen all folkrätten tillåteren åtgärd av typeninvesteringsförbud som ej på något sätt kan karakteriseras som ett tvångsvisingripande mol en annan stats suveränitet.. Även delta uttalande kan godtagas om därmed blott avsesförbud mot kapitalexport. Om däremot därmed även avses ett av utfärdatförbud för sydafrikanskt bolag alt anskaffa anläggningstillgång("investeringsförbud" enligt utredningens flertydiga terminologi),kan uttalandet - såsom Prop.1978/79:196 107 kommerall framgå av det följande - inte godtagas. I själva verkel finns dockanledning aniaga att utredningen, liksom av den anlitad expertis, i dettasammanhang endasi åsyftar ell sedvanligl förbud mol kapilalexport - vilket ju"ej på någol säll kan kurukleriserus som ell tvångsvis ingripande mot enannan stats suveränitet". Efter all ha uttryckligen konstaterat all"ell förbud mot kapitalexport för investeringar" enligl ovanslåendeinie möler några folkrältsliga hinder anger nämligen ulredningen vidare (s.153) som en utgångspunkt för sina folkrältsliga överväganden, att man "vidövervägandet av andra ålgärder. . . bör.. . hålla fast vid principen all elldotterbolag i ell annal land (dvs. i detta fall del sydafrikanska bolag somförvärvar anläggningslillgångar) är underkastat det senare landets (dvs.Sydafrikas) jurisdiktion". Man bör därför enligl ulredningen"undvika all lagslifla om svenska dollerbolag i främmande länder". Avdelta skäl förklarar också utredningen (s. 170) att "förbudels adressaterbör naturligtvis i första hand vara svenska företag, dvs. aktiebolag .. . etc.som är registrerade i och med styrelsens säte här i landet". Dettaunderstryks ytterligare genom hänvisning till "att svensk jurisdiktion harbegränsadräckvidd" (s. 158)och lill uttalandet (s. 181) att ställföreträdare fördessa dotterföretag - dvs. de sydafrikanska bolag som gör investeringarna -inte kan hållas straffrätlsligl ansvariga för investeringsbeslut som de fattari strid mol den svenska lagen, inte ens om de är svenska medborgare med hemvisthär i landet. Fakultetenaccepterar denna utredningens bedömning av det folkrältsliga lägel, men kan -såsom vidare framgår av del följande - inie finna an Ulredningen med sillförslag rättat sig därefter. Det saknas nu visseriigen icke exempel på att ivissa sammanhang rättssubjekt i ett främmande land kommit au omfattas av enannan stats förbuds- och strafflagstiftning, men del har då varit fråga om avväriandeav angrepp moi interna förhållanden av vital natur, (den svenska lagstiftningenmot radiosändningar från öppna havet som omfattade även utlänningar ochutländska fartyg motiverades av skydds-respekiive effektprincipen i föreningmed viss konventionsreglering, prop. 1966:37,5. 13, 14, 16, 23; jfr situationeni , NJA 1946 s. 65, där icke dess mindre en begränsning avsvensk jurisdiktion måste godtagas, saml siadgandena i 2 kap. 3 S 3 och 6 pp BrB). Accepterarman emellertid, såsom ulredningen och fakulteten, alt ett s. k. investeringsförbud,eller rättare, förbud att förvärva anläggningslillgångar, inte kan riktas moldel sydafrikanska förelag som förvarnas eljesl göra dylikl förvärv och attbolaget alltså i sådant hänseende inte ställes under svensk jurisdiktion,följer även härav att bolagels organ,dvs. de fysiska personer som uppträdersåsom bolagets ställföreträdare i just denna sin egenskap inle heller stårunder svensk jurisdiktion. Även detla synes utredningen ha accepterat med sittförut återgivna uttalande (s. 153, 2 st.). Med detta utredningens uttalande ärdock icke förenligt vad utredningen vidare anför, nämligen att "svenskamedborgare bör kunna åläggas vissa förpliklelser också när del gäller derasagerande som styrelseledamöter i ett dotterbolag i utlandet" (s. Prop.1978/79:196 108 3 st.). bör i egenskap uv en persons hcmlundi viss uisiräckning vul kunnu lörbjudu denne ull förelugu vissa hundlingur iullandel, l. ex. all över huvud tagel ulls slullu sig till förfogunde såsom siyrelseledumoii ell ulländskl bolag, men om delta väl i och fÖr sig är lillålei, skullegrundsatsen alt det utländska dotterbolaget icke slår under svensk jurisdiktionsakna innehåll.om dess fysiska slällföreträdare när en sådan handlarjusi idenna sin egenskap skuUe vara underkastad svensk jurisdiklion. Inom folkrätten upprätthålles nämligen med en någotöverraskande stringens distinktionen mellan en aktiebolags nationalitet ochnationaliteten hos de fysiska eller juridiska personer, vilka slå bakom bolagel. (Se sålunda ihc Traciiun Case(Meriis)\.C.i. Reporis 1970 p. 39,50,liksom Case Concerning Certain German Inieresis in Polish Upper Silesia(Merits) P.C.I.J. Series A 7 p. 41 ,sami British Aide-remoire återgivet hos Brownlie,Principles of , 1973 p. 303 f). Det senare av utredningens ovannämnda uttalanden (s. 153,3 st.) kan därför inle godiugas i den onyanserade form del erhållit och del är,såsom nämnts, icke ens förenligt med vissa av de utgångspunkter ulredningensjälv angivit för sin bedömning. Ulredningen fogar emellertid den reservationen till sammauttalande all man även i del senare fallel bör respekiera principen uti dolterbolugeiär underkastat den främmande statens lag och alt de svenska medborgarna inte åläggesförpliklelser som kommer i slrid med den lagstiftning som gäller fördotterbolaget i verksamhetslandei. Även i detta kan fakulteten instämma, dockmed anmärkning av au ulredningen i del följande inie synes ha uilörmat sittförslag i enlighel med sagda grundsals. Ytterligare om statsjurisdiktion enligt folkrätten.Ehuru de av ulredningen sålunda själv angivna uigångspunkterna för denfolkrättsliga bedömningen är i Slorl tillräckliga för all bedöma i vad mån deingrepp utredningen föreslår är förenliga därmed, vill fakulteten dock här fogaytteriigare några synpunkter på jurisdiktionsfrågorna i allmänhet. I svensk rätt har de folkrältsliga begränsningarna i enstals jurisdiktion, dvs. myndighelsutövning, ägnats ringa uppmärksamhet. I enför utkommen i och för sig förtjänstfull avhandling angåendesvensk strafflags lillämplighei i rummet (, Siraffräil och territorium1976) utesluter förfallaren från sin behandling hell de folkrältsligaaspekterna. är relativt knapphändiga på dessa punkter. (Se t. ex. Eek,Folkrätten, 1975 s. 393 f, 411 f; H. , Folkrätt, Stockholm1950 s. 182 ff). Tidskriftslitteraturen är något mera omfattande. Enförtjänstfull översikt av jurisdikiionsproblemaliken återfinnes i en uppsats avReuterswärd, Lagstiftningens folkräiisliga gränser. SvJT 1977 s. 87-115, vilkeni slort utgör en sammanfattning av F. A. "s Haagföreläsningar, en avde grundläggande framställningarna i ämnet. des Cours 1964 vol. Någol mera speciella jurisdiklionsfrågor - närmast lillämplighelen av s,k, fiende- 1978/79:196 109 lagstiftning (vilken dock hur sill iniresse i detiu summunhang,eftersom förslaget avser dylik blockudlugsiiftning) har behandluis uv J.Sundberg. (Om Lagurnus Krig och The Wur of Luws i NTHR 1957 s. 224-264 och1958, s. 268-309) och uv Berniiz m. (Sjöfart och konkurrensruii.Göicborg1976, s. 76 ff). Uilundsku handböckersiirskili de engelskspråkiga, behundluroftujurisdik-lionsfrågornu med stor uiförlighel' och de utländskatidskriftsartiklarna är så lalrika an någon sammanfaiining härav icke här ärmöjlig. En anledning lill del ringa iniresset är möjligen den au broitsbalkens- dvs. lidigare strafflagens - bestämmelser om svensk domsräit och tillämpningav svensk straffrätt i rummet, länge å ena sidan var myckel knapphändiga, åandra sidan - formellt enligt ordalagen - icke uppställde några ellerobetydliga begränsningar i svensk jurisdiktion. Den erforderliga begränsningenåstadkoms i stället genom att lill Kungl. Maj:is diskretionära bedömning i formav ålalsprövning överlämna dylika jurisdiklionsfrågor. Detta synes ha lett tillatt i praktiken några jurisdiklionskonflikter sällan aktualiserats. ledanderättsfall på områdei är dock åkl. (NJA 1946 s. 65) där Kungl. Maj:tsmedgivande erhållits för all väcka ålal mol en tysk officer som under sintjänstgöring i lett eller anstiftat spioneri motSverige, själv befann sig aldrig på svenskt territorium men hansgärning i och för sig föll otvivelaktigt in under det i straffiagen upptagnastadgandet om spioneri, resp. gällande medver-kansbeslämmelser.