prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — I promemorian uttalas vidare, att det är ofrånkomligt attgarantier skapas för att rätlshjälpsreformen inte leder till att domstolar ochandra myndigheler belastas med onödiga mål och ärenden. Överhuvudtaget måsletillses, atl allmän rättshjälp icke kommer ifråga annat än då ett verkligtbehov därav kan konstateras. En inlresseprövning måste ske. Ävendepartementschefen framför liknande tankegångar. till rättshjälpslagen(1972:4 s. 289 ff) uttalas, att betydelsen av en effektiv och enhetligkoslnadskontroll gör, atl ett särskilt organ för handhavandet avrättshjälpsreformen mäsle lillskapas. Varken i promemorian eller propositionenförs överhuvudtagel den tanken fram, atl det skulle vara lämpligt att ge"fritt fram" ål advokatkåren annat än i ett specialfall som inteskulle medföra några koslnader för statsverket, nämligen rättshjälp ulan beslutav rältshjälpsnämnd (16 § rättshjälpslagen). Dessa tankegångar berörs endaslflyktigt i utredningen. Anledningen till att man i stort sett ansett sig kunnaborlse från dessa och Prop.1978/79: 90 270 liknande tankegångar redovisas ej. Del är därför i vissmän svärl för rättshjälpsnämnden atl bemöta utredningens påståenden i dessaavseenden. Nämnden kan nämligen inte med säkerhet fastslå vad utredningenspåståenden grundar sig på. Förslaget i denna del kan slarkl ifrågasättas. Statsmaklernahar tidigare i skilda sammanhang med skärpa hävdat behovet av kostnadskontroll.Utvecklingen under de år rällshjälpsnämnden existerat har inte lell lillslulsatsen all denna koslnadskontroll från del allmännas sida skulle varaobehövlig. Utredningens förmodanden - enligt rättshjälpsnämndens mening kandet inte röra sig om annat än just förmodanden - att riskerna är överdrivna äricke underbyggda, s. 113 i betänkandet. En advokal kan varje arbetsdag genom 6-timmarsregelnförtjäna . Om del är kan han frän det allmännafå , utan praktisk möjlighet till kontroll av motsvarandearbetsprestation. Exemplet kräver enligt nämndens mening ingen närmare kommentar. Det är rättshjälpsnämndens uppfattning atl kostnadsökningarmåste bli följden av utredningens förslag. Om fortfarande den principen skallgälla att allmän rättshjälp skall utgå endasl om uttalat behov däravföreligger, bör det inte ifrågakomma annat än att lägga denna behovsprövning påett organ som är fristående i förhållande lill den rättssökande och hans biträde.Endast rättshjälpsnämnd kan därvid komma ifråga. Nämndemas tiänstemän ärspecialiserade på sitt område liksom advokater på sitt. Utredningens tankegångatt advokaterna utan vidare skall kunna ta över en stor del av nämndernasverksamhet kan därför inte delas av rättshjälpsnämnden. Såväl i RB:s 12 kap. som i reglerom godadvokalsed fastslås, att det är en advokats oavvisliga plikt att så länge delinte strider mol god advokatsed tillvarata sina klienters intressen. Utredningen tilldelar därutöver advokaterna en helt nyfunktion av offentlig myndighet, i det att den enskilde advokaten ålägges göraen objektiv bedömning av sin klients behov av bl. a. hans bistånd i måhändakänsliga och svårbedömbara angelägenheter. Svåra konflikter kan uppstå för denansvarskännande advokaten till följd av den dubbelroll han kommer att tvingasspela. Om förslaget genomförs kommer samtliga advokater i Sverigeatt bli beslutsfattande organ. Denna omständighet lyder pä alt praxis bliroenhetlig. Såväl i tidigare utredningar angående hithörande frågor som i prop.1972:4 betonas vikten av enhetlighet i praxis. Utvecklingen har inte på någotsatt tyll på alt dessa krav på enhetlighet vid tillämpningen nu kan frånfallas.I landet finns 6 rältshjälpsnämnder med tillhopa cirka 20 handläggare. Kontaktenmellan de olika nämnderna har fungerat utomordentligt väl. Härigenom harvärdefull kunskap kunnai "spridas" till handläggarna på ell smidigtoch billigt sätt. Kontaktema med och dess besvärsnämnd harvarit lätta alt hantera. Samarbetet har fungerat väl. Nämndernas kontakter medadvokaterna, olika myndigheter och den rättssökande allmänheten har ocksåfungerat väl. Om utredningens förslag genomföres, torde med hänsyn till denenorma ökning av antalet beslutande organ som föreslås det föreligga mycketstor risk att praxis utvecklas på ett icke önskvärt sätl. O.m 6-timmarsregeln införs kan följden bli att advokat isamma angelägenhet biträder flera klienter. Lagtexten ger enligträttshjälpsnämndens mening utrymme för olika tolkningar huruvida advokatenskall få arbeta på angelägenhelen i dess helhet eller om han skall fålägga ner arbete motsvarande för varje klient. 1978/79:90 271 Utredningen tänker sig att 6-timmarsregeln skall kunnatillämpas t.ex. på ärenden om namnbyten och adoption. Allmän rällshjälp ulgärsällan för detla slags angelägenheter men det betyder inte att allmänrättshjälp sällan söks i dessa ärenden. Om allmän rättshjälp skall utgå ellerej är ofta en bedömningsfråga. Del är ej realistiskt atl anta atl en advokatutifrån sina utgångspunkter anlägger samma synpunkier på dessabedömningsfrågor som de specialiserade Ijänslemännen på nämndernas kanslier,som bl. a. på ell hell annal sätl än advokater har tillgång till den praxis somutövats på området . Med den konstruktion regeln föreslås få kommert. o. m. ärenden om förtal och skadestånd för ärekränkning atl inrymmas under6-timmarsregeln. I ärenden av denna art beviljas allmän rättshjälp i allmänhetinte efiersom den rällssökande ej anses ha befogal intresse av att få sin sakbehandlad. Avgöranden av ifrågavarande slag är kontroversiella och känsliga.Det bör inte ifrågakomma annat än alt en prövning av detla slag utförs avoffentlig myndighei. Experterna Sehlstedl och är inne på liknandelankegångar och anför bl. a., s. 288 i belänkandet, att det inte är helt givet,att blott och bart en ärendetyps frekvens utsäger någoi om hur bedömningen avdenna ärendelyps framlida handläggning skall ske. Det är troligt attadvokaterna, sedan de väl vunnit kunskap om nämndens benägenhei alt avslåärenden av viss kategori, undviker atl ansöka om allmän rättshjälp i sädanaärenden. Institutet allmän rättshjälp utan beslut avrättshjälpsnämnd har som bekant inte blivit någon succé. Utredningen har tänktatt bl.a. 6-timmarsregeln skall träda i dess ställe. Med den konstruktionregeln föreslås få kan man inte bortse frän risken att den går samma öde tilimötes som ovan nämnda institut. Det lorde nämligen bli svårt för vederbörandeadvokat alt avgöra när ett ärende passerar 6-timmarsgränsen och alltså allmänrättshjälp mäste sökas. Del kan också vara svårt alt i initialskedet urskiljavilka ärenden som faller inom och vilka som faller ulom gränsen för6-timmars-regelns tillämpningsområde. Eftersom rättshjälpsnämnden, som ovan redovisats, anseratt 6-timmarsregeln ej bör genomföras, saknar rättshjälpsnämnden anledning gäin på frågor i vilken mån domstolarna skall anförtros beslutsfunktion beträffandeden av utredningen föreslagna mellankontroll som skall ske . Utredningen har tänkl att missbmk av rälten att beviljaallmän rättshjälp skall kunna bestraffas genom atl den myndighei somfastställer ersättningen sätter ned biträdes ersättning under begärt belopp.Del kan emellertid bli förenal med vissa svårigheter för myndigheien all iförekommande fall erhålla tillgång till ett godtagbart beslutsunderlag. 1 dettasammanhang kan nämnas, alt svårigheter att få uppgift om vad som verkligen hänti ett ärende ibland uppkommit vid rättshjälpsnämnden, nämligen i fall då densom erhållit allmän rättshjälp anmäler missnöje med sitt bilräde och uttryckerönskemål atl rättshjälpsnämnden måtte förordna nytt biträde. Vederbörandebiträde uttalar inte sällan i sill yttrande, att han med hänsyn lill desekretessbestämmelser ställer upp för sina medlemmar icke kanyttra sig om vad som förevarit i saken. anser sig i sådanafall kunna misslänka, att det är en rällshaverist i farten, men kan inte göranägot för atl stoppa vederbörande. Nägot beslutsunderlag för att förordna omupphörande av allmän rällshjälp går nämligen inte att få fram utan biträdetsmedverkan. 1978/79:90 272 20 § 1 st. förfatlningsförslaget stadgar bl. a. alt annanlämplig person är advokat skall kunna förordnas till biträde om särskilda skälhärtill föreligger. I specialmotiveringen, s. 260, anförs, alt rådande praxishärigenom skulle kodifieras. Då en rällssökande begär alt annal biträde änadvokat skall förordnas gör nämnden en undersökning huruvida vederbörande ärlämplig att förordna som biträde i ifrågavarande angelägenhet. Uppfyllslämplighetskriteriet förordnas vederbörande. Särskilda skäl härutöver krävsicke. är ense med utredningen om attavgiftssystemet för den allmänna rälishjälpen bör förenklas. Del senasteförsäkringsbeskedet bör kunna ligga till grund för beräkning av rättshjälpsavgiften.Det är emellertid inte helt säkert att det föreslagna systemet blir så mycketenklare att tillämpa än nu gällande system. För näringsidkare tordespecialregler erfordras. Förmögenhet resp. skuldsättning framgår ej avförsäkringskassans besked om sjukpenninggrundande inkomst (SGI). anser för sin del atl denprogressivitei som kommer lill synes i den av utredningen förordade modelleninte är godlagbar. Räits-hjälpsavgiftemas progressivitei är mellan vissanäraliggande inkomstlägen mer än dubbelt sä stor som progressivileten i deskatteskalor som ligger till grund för beräkningen av den statligainkomstskatten. Därvid är väl att märka alt denna höga progressivitei drabbaräven inkomsttagare med medelgoda inkomster och att rällshjälpsavgiftema skallbelalas med redan skattade pengar. Förslaget bör därför omarbetas på dennapunkl. Beviljande av allmän rättshjälp Familjerättsmålen Det är riktigt som utredningen framhåller attfamiljerättsmålen utgör en stor del av ärendena hos rältshjälpsnämnden.Utredningens förslag atl advokater skall få bevilja rättshjälp i sådanaärenden skulle därför innebära att ett stort antal ärenden flyttades frånrättshjälpsnämnderna. Som ulredningen också framhållil är emellertid dessaärenden av enkel beskaffenhet. Beslulen om allmän rättshjälp i sådana sakerfattas regelmässigt av handläggare på kansliet och sällan eller aldrig avrättshjälpsnämnden som sådan. Om fullständiga uppgifter lämnats i ansökningenoch sökandens för-mögenhetsförhåUanden inte är alllför komplicerade, gårbehandlingen av ärendet snabbi. Någon egentlig behovsprövning blir sällanaktuell. Antalet ärenden som försvinner från rättshjälpsnämnderna är såledesstort, medan den handläggningstid som sparas är relativt obetydlig, anföra följande. 1 familjerättsmål - särskilt äktenskapsskillnadsmål - ärdet mycket vanligt, och tenderar alt bli allt vanligare, att rättssökandenavänder sig till flera advokater i samma ärende. Detta skapar förvirring iärendehanteringen och medför ökade koslnader. i harbyggt upp en effektiv kontroll av "dubbelärenden". Genom dennaförhindras byten av biträde i en omfattning, som medför ej obetydligabesparingar för det allmänna. Om rättshjälpsnämnderna inte alls skallha befallning med familjerättsmälen, blir det nödvändigt atl på annal sätlförhindra 1978/79:90 273 all rällssökande går frän en advokal lill en annan. Ettsäll all undvika della kunde vara att på ansökningsblanketten lämna särskiltutrymme för uppgift huruvida sökanden lidigare anlitel annan advokal. Del föl ekommer i stor utsträckning attäktenskapsskillnadsärendena avslutas innan domstolen lagit någon befattningmed dem. Parterna flyttar samman igen. Även andra familjerättsärenden handläggsenbart ulomprocessuelll i viss omfattning. I dessa fall skall enligt förslagetkoslnadsräk-ningen liksom f n. inges till rällshjälpsnämnden, som har altfastställa bilrädesersällningen. Härigenom får rättshjälpsnämnden även med denordning som föreslås i många fall la befallning med familjerällsärendena. förslaget atl advokal skall få bevilja allmänrällshjälp i familjerättsärenden. Med vad ovan anförts har nämnden velat pekapå all en sådan ordning inrymmer risker för vissa koslnader och även vissakomplikationer som inte beaktats av utredningen. Nämndenvill ytterligare påpeka följande. Bland familjerällsmål där advokat fårbevilja allmän rättshjälp har utredningen upplagil omyndighels-förklaring ellerdess hävande. kan inte biträda förslaget i denna del.Enligt FB 10:13 skall, då ansökan om omyndighetsförklaring gjorts, rälienförordna biträde ål den ansökan gäller. Ersättning till sådant bilräde ulgår avallmänna medel. Samma regel gäller vid hävande av omyndighetsförklaring. 1angivna fall kan bilräde enligt rällshjälpslagen ej förordnas vare sig enligtnu gällande lag eller enligt förslaget. Omyndig-helsförklaring eller dess hävandebör därför ulgä ur listan över familje-rältsmål. Enligt nämndens mening kan detdäremot vara lämpligt att till denna lista lägga ärenden angående upprättandeav äktenskapsförord och testamente. Dessa är liksom övriga uppräknade mäl enklaoch kräver ringa behovsprövning. Nämnden föreslär därför att listan över mäl och ärendendär advokat skall få bevilja allmän rättshjälp får följande uiseende:äktenskapsskillnad boskillnad underhällsbidrag lill make eller barn faderskap lill barnvårdnad umgängesrätl upprättande av äktenskapsförord upprättande av testamente Advokats behörighet att bevilja allmän rättshjälp ifamiljerällsmål skall gälla med vissa undantag. Ett sådant har angettsföreligga om den rättsliga angelägenheten kan antas bli prövad enligt småmålslagen.Utredningen tycks ha den uppfattningen att underhållsmål, som rör bidrag underhalva basbeloppet, handläggs som småmål. Emellertid torde underhållsmål alllidfordra särskild sammansättning av domstolen och kan därför inte handläggas somsmåmål. Den föreslagna undantagsregeln är således obehövlig. Övriga mål och ärenden delar utredningens uppfattning attvissa ärenden alltid bör prövas av nämnden och har ingen erinran motutredningens bedömning beträffande arten av dessa ärenden. Beträffande andra ärenden än familjerättsärenden ochärenden som alltid skall prövas av rättshjälpsnämnden föreslår ulredningen attadvokat skall få bevilja allmän rättshjälp och arbeta på ärendei ,innan det un-18 1978179. Prop, 1978/79:90 274 derställs någon myndighelsprövning. Har ärendei inteslutförts , skall frågan om allmän rättshjälp hänskjulas tillrättshjälpsnämnden eller allmän domstol. 1 samband med atl advokal beviljarallmän rättshjälp skall han fastställa rättshjälpsavgift. Avser beslutet omallmän rättshjälp rättslig angelägenhet som har nära samband med angelägenhetför vilken advokal lidigare beviljat allmän rättshjälp, får han beslula alträttshjälpsavgift som erlagis i del lidigare rällshjälpsärendel skall avseäven del nya ärendei. Visar del sig vid senare myndighelsprövning alt advokatengenom vårdslöshet eller försummelse föranlell kostnad för rättshjälpen, skalldelta beaktas vid beslämmande av ersättning. Har advokaten felaktigt beviljatallmän rättshjälp, kan ersättningen lill honom jämkas. Förutsättningen härförär att advokaten befunnits uppenbart ha missbmkat sin behörighet att beviljaaUmän rättshjälp. vill inledningsvis sälla i fråga om detfrån principiell synpunkt kan anses vara en god ordning att advokaten, som harlill uppgift att gå den rättssökande till hända och biträda denne i hansrättsliga angelägenhet, redan i initialskedet uppträder som utövare av enmyndighetsfunktion i del han prövar frågan om rättshjälp helt utifrån delallmännas synpunkt. Advokaten har här två roller som är svåra att förena. Invändningengäller beträffande alla slags ärenden men i synnerhet sådana som fordrar någongrad av behovs- och intresseprövning. Sådan prövning förekommer knappast ifamUjesaker och nämnden har därför inte ansett att invändningen har sådan tyngdi det sammanhanget alt den bör utgöra hinder för reformen beträffandefamiljesakema. Annorlunda förhåUer det sig med ärenden som faller under denföreslagna 6-timmarsregeln, Även det förhållandet all advokaten har ettpersonligt intresse av ekonomisk art i ärendei gör myndighetsfunktionensvårbemästrad. Som nämnts skall advokat själv få bevilja allmänrättshjälp i dessa slag av ärenden och arbeta på ärendet i 6 limmar innan någonkontroll förekommer. Enligt nämndens beslämda uppfattning kommer detta förslagalt medföra väsentligt ökade kostnader. Sex timmars arbete molsvarar enkostnad av . Om man drar ut de yttersta konsekvenserna av förslaget ,skulle delta kunna innebära att advokal för arbete som han själv beslutat omuppbär ersältning av allmänna medel med I per dag hur många dagar somhelst. Möjlighelerna för myndighelerna alt nedsätta ersättningen är hårtbeskurna. Uppenbart missbruk av behörigheten att bevilja allmän rättshjälpskall konstateras för alt jämkning skall kunna ske. I praktiken torde det blifräga om begränsad jämkning även om det anses att advokaten gjort enfelbedömning. Ökade koslnader kommer också att bli följden av den del avförslaget som innebär atl advokat får besluta att utnyttja redan beviljadrättshjälp i ett annat ärende, som har nära samband med det första. Det skallankomma på advokaten att göra bedömningen om ärendena har så nära samband medvarandra alt inte mer än en rättshjälpsavgift bör eriäggas. Även här kanuppkomma intressekollision för advokaten. Utrymmet för felbedömningar ärstort. Vad som sagts om svårighetema för myndigheterna alt pröva arvodetkan således komma att gällajäven här. En fördel med den nya ordningen är enligt utredningen myndighet sprövning av rättshjälpsfråga, som skall ské om arbetet påärendei drar , kan bygga på ett väsentligt bättre material än detsom normalt sett föreligger, när ansökan om rättshjälp görs i initialskedet.Så är ju fallet enligt nuvarande ordning. Utredningen ulgår ifrån altadvokaterna genomgående bedömer ärendena rält från rättshjälpssynpunkt. Prop.1978/79:90 275 satt situation är emellertid också länkbar. Ersättning för6 limmars arbele lorde - som nämnden ser det - likväl i allmänhet komma attutbetalas. avskälen till atl rältshjälpsnäninderna vid införandet av del nyarällshjälpssyslemel 1973 fick en dominerande roll som besluismyndighet var alldet därigenom ansågs vara lältare alt uppnå en enhetlig praxis. Utredningenhar uttryckt farhågor för atl förslag om rält för advokat att få beviljaallmän rättshjälp kan innebära viss risk för förskjutning av praxis. Samtidigtmenar utredningen emellertid att riskerna bör minska genom en lämpligbegränsning av de ärendelyper i vilka advokaterna får sådan rätl. Av vad ovananförts om de ärenden i vilka enligt utredningens förslag beslutanderättenflyttas över på advokaterna anser nämnden det framgå att riskerna för uppmjukningav förutsättningarna för beviljande av allmän rättshjälp är mycket stora.Advokaternas nuvarande kännedom om rätls-hjälpsnämndemas praxis är mycketojämn. Detta kommer till uttryck bl. a. i det stora antal kompletteringar avansökningar som sker hos nämnden. Utredningenhar låtit göra en undersökning av avslagsfrekvensen inom de ärendegrupper, där6-timmarsregeln kan tänkas bli aktuell. Undersökningen visar - menarutredningen - atl avslagsfrekvensen är förhållandevis låg inom en hel delstora ärendegrupper. Anledning finns därför att överflytta den försiaprövningen om allmän rättshjälp skall beviljas från rältshjäipsnämnderna tilladvokaterna, I uppräkningen av ärendegrupper, lämpliga för advokatersbedömning, finns bl, a. ärenden om arvsrätt. Avslagssiffran i dessa ärendenhar angetts till 4,, Den siffran är säkeriigen inte riktig . Praxis harnämligen ändrats beträffande arvsärenden. har underåtminstone lämnal de flesta ansökningarna om allmän rättshjälpi dessa ärenden utan bifall. - Avslagsfrekvensen i de undersöktaärendegruppema ligger mellan 4,2 och 12,. kan - medhänvisning också till vad ovan sagts om utredningens bedömning av ärendena omarvsrätt - inte dela utredningens uppfattning atl siffrorna är så låga atlprövningen av ärendena utan risk kan överflyttas på advokat. När det erfordrasbehovsprövning och avslag således kan ifrågakomma, bör prövningen ligga kvarhos rättshjälpsnämnderna. Den av ulredningen gjorda undersökningen av ärendensom bör överföras på advokaterna omfattar en del stora ärendegrupper, såsom skadestånd,köp av fast egendom o, dyl. Härtill kommer "övriga ärenden", dvs,sådana, som inte kan inrymmas under någon gemensam beteckning. Sisinämndaärenden är ofta litet udda och fordrar en särskilt noggrann prövning. Debehandlas mestadels av rättshjälpsnämnden som sådan. Även beträffande ovannämnda stora ärendegrupper gäller att de i mycket stor utsträckning prövas avrättshjälpsnämnden. Svårighetsgraden har ökat markant. Bland de ärendegrupper, där enligt förslaget prövningen avrättshjälpsfrågan lämpligen kan överflyttas på advokat, har, som ovan sagts,upptagits tvist p. g. a. köp av fast egendom. I dessa ärenden är det mycketvanligt all biträdet så snart rättshjälp beviljats beslutar om utredning genomsakkunnig. 1 betänkandet har i annat sammanhang föreslagils att biträde självskall få besluta endast om utredning genom intyg eller om annan mindreomfattande uiredning. Krävs mer omfatlande utredning - vilkel är vanligt ifastighelstvisler - skall frågan i utomprocessueUa ärenden underställasrältshjälpsnämndens prövning. Om förslaget går igenom, har man anledning räknamed att rättshjälpsnämnden får pröva behovet av utredning i ett betydandeantal fastighetsärenden. Erfarenheten har visal att ärenden av delta slag oftaavslutas utan att talan vid domstol anhängiggörs. Prop.1978/79: 90 276 Kostnaderna uppgår i regel till höga belopp.Rättshjälpsnämnderna kommer därför även i fortsättningen att i storutsträckning få fastställa bilrädesersällningen. Samma sak gäller i fräga omskadeslåndsärenden. Mestadels avser dessa numera skadereglering medförsäkringsbolag, vilka handläggs helt utomprocessuellt. Ärendena drar ofta ulpå liden och blir kostsamma. Man kan starkt ifrågasätta lämpligheten av atlunder sådana förhällanden lägga prövningen av rältshjälpsfrågan på advokal.Rällshjälpsnämnden har svårt att inse alt en på detla sätt uppdeladhandläggning kan innebära sådan förenkling som man vill eftersträva. För att få en uppfattning om hur många rätlshjälpsärendensom skulle komma att omfattas av advokats behörighet alt bevilja allmänrättshjälp enligt 6-limmarsregeln har utredningen låtit ulföra en undersökningvid rältshjäipsnämnderna i och . Av denna framgår all av deärenden som undersökningen omfattar avsåg 27,skadestånd. 19,arvsrätt,15,fordran/krav, tvist p.g.a. köp av fast egendom, 8,tvist rörandehyra, arrende m.m. och 13,övrigt. De högsta procenttalen ligger på deärendegrupper som rällshjälpsnämnden - enligt vad ovan sagts - anser olämpligaatt överlåta åt advokal. 1 ärendegruppen "Övrigt" torde ingå bl aupplösning av samboendeförhällande. i harutbildats en praxis i dessa ärenden liknande den som lillämpas ibodelningsärenden. Behov av allmän rättshjälp anses endast föreligga om i boetingår fast egendom eller annan svårskiftad egendom. Även namn- ochadoplionsärenden torde ingå i denna grupp. Avslagsprocenten i alla dessaärenden är hög och del blir oftast rällshjälpsnämnden som sådan som får fattabesluten. Uppgiften alt utfärda ansvarsförbindelse skall enligtutredningens förslag ligga kvar hos rättshjälpsnämnden. Ansvarsförbindelseblir aktuell framför allt i ärenden rörande fordran. Med utredningens förslagkan det bli ganska vanligt att gången i ett fordringsärende blir att advokalbeviljar allmän rättshjälp, rättshjälpsnämnden utfärdar ansvarsförbindelse ochdomstol fastsläller bilrädesersällningen. Man kan fråga om enkelheten främjasav atl behandlingen av ett ärende delas upp på så många händer. Den föreslagna ordningen innebär en utvidgning avinstitutet rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnden. Detta institut tillkomfrån början i syfte att förenkla förfarandel i ärenden om allmän rättshjälp.Handläggningen antogs bli smidig och snabb, och man räknade med alt minskabelastningen på rältshjäipsnämnderna. Enligt undersökningar som gjorts harinstitutet kommii till mycket liten användning. Ett skäl härför har sagts varaatt rättshjälpsavgifterna i det stora flertalet fall är så låga att de intetäcker kostnaderna.