prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Att det rättshjälpsbehov som slyrelsen bedömer faktisktföreligga hos allmänheten inte når fram till rättshjälpsverksamhelen kan antassammanhänga med rältshjälpssystemets konstruktion. Rällshjälpssyslemel präglasonekligen av mycken byråkrati, det är inte särskilt lättillgängligt för allmänhetenoch allmänheten har svårt att på förhand bedöma vilka kostna- 1978/79:90 322 derdet kan innebära att söka rättshjälp i olika former. Inte ens i fråga områdgivning kan kostnaderna fömtses. Detär enligt styrelsens mening ett viktigt rättsskyddsintresse att enskilda fårinformation om sina rättigheter och skyldigheter i olika sammanhang och atl denenskilde ges en faktisk möjlighet att hävda sina rättsliga intressen. Påflera samhällsområden har nämnda informationsbehov uppmärksammats. 1975 uttalade sig för ett ökatkommunall engagemang i de konsumentpolitiska frågorna. Över hälfien avkommunerna har numera sådan verksamhet. En betydande del av denna avserrådgivning till enskilda före eller efter köp. Den av kommunema bedrivnarådgivnings- och upplysningsverksamheten är avgiftsfri för den som anlitartjänstema. Vidde allmänna försäkringskassornas olika kontor ges koslnadsfri upplysning omallmän försäkring och dess tillämpning, om den enskildes rält Ullrehabilitering m.m. Denkommunala socialvårdsorganisationen lämnar kostnadsfri information ochrådgivning i sociala frågor, inte sällan når rådgivningen också in påsamlevnadsfrågor och familjerättsliga frågor. Vanligen kan den enskilde ocksåfå hjälp med att anföra besvär över beslul av myndigheten. 1 flera kommunermedverkar jurister i rådgivningen i rättsliga frågor. Familjerådgivningen gerråd i samlevnadsfrågor men förfogar ofta också över juridisk expertis somlämnar råd i rättsliga frågor inom familje- och äktenskapsrättens område. Gemensammadrag i här redovisade former av rådgivning - i vilken sålunda ingår mer ellermindre rådgivning i rättsfrågor - är att informationen meddelas av experter varoch en inom sitt specialområde, all rådgivningen är för den enskilde heltkostnadsfri och atl rådgivningsverksamheten är fri från formalism och vanligenär lättillgänglig för den enskilde medborgaren. Enallmän strävan i kommunerna är atl så långt del befinnes möjligt geografisktsamordna samhällets service åt allmänheten. På flera håll har en lokalmässigsamordning kommii till stånd i form av särskilda servicecentraler, därallmänheten kan nå socialarbetare, familjerådgivare, konsu-mentupplysare,försäkringskassepersonal m.fl. Härigenom avser man att nå ut till allmänhetenoch fånga upp det behov av information och rådgivning i olika personliga,sociala, ekonomiska och rättsliga frågor, som den enskilde kan bära på. Detfinns emellertid stora områden inom vilka en service av här angivetslag inte är möjlig. Exempel på detta är fastighetsrätten i vid omfattning,vatten och avloppsområdet samt renhållningsfrågor. Hithörande frågor är intesällan mycket komplicerade och kräver särskilt sakkunniga rådgivare. Kommunenhar också här ofta motstående intressen av kommersiell natur. Detförhållandet atl den allmänna rättshjälpen inte är anpassad efter denrättssökande allmänhetens behov har sålunda medfört att inom ramen förkommunemas allmänna serviceverksamhet även rådgivning i rättsfrågor inom vissaspecialområden tagils upp. En utveckling som kan leda till att det vid sidan avdel statliga rättshjälpssyslemet växer fram en juridisk rådgivning kanemellertid inte accepteras. Flera skäl talar emot en sådan utveckling. a.finns risk för intressekonflikter för den kommunalt anställde rådgivaren då denenskilde i en rättslvist har kommunen, visst kommunalt organ eller företag sommotpart. Rättshjälp, inklusive rådgivning åt allmänheten i rättsliga frågor äroch bör enligt styrelsens mening förbli en angelägenhet för det staUigarältshjälpssystemel. Prop.1978/79:90 323 måste behovet av en vidgning av rättshjälpenuppmärksammas. Slyrelsen återkommer till den frågan längre fram i ytlrandel. Den målsättning för rättshjälpen som anges iutredningsdirektiven, nämligen alt anpassa samhällets rättshjälp efter denrätissökande allmänhelens behov, kräver enligt styrelsens mening egentligen atlockså de jurister som är verksamma inom del slailiga rättshjälpssystemet kanlämna rådgivning på samma villkor som erbjuds den enskilde av kommuner ochvissa statliga organ inom de specialområden som beskrivits ovan. Ävenrådgivningen i rättsfrågor borde sålunda ges utan kostnad för den enskilde. Detkan enligt styrelsens mening ses som ett rätlvisekrav att information ochrådgivning för den enskilde som anlitar av samhället förordnad expert ärkostnadsfri oberoende av frågans karaktär och oberoende av vilken huvudman somstår för rådgivningsverksamheten. Utredningens förslag går emellertid ul på en höjning avrättshjälpsavgiflen för den enskilde från till 100kronor, som rådgivningstiden föriängs från . Avgiftenkan nedsättas eller efterges. Inte heller enligt de föreslagna avgiftsreglerna torde denenskilde själv på förhand kunna bedöma vilken avgift som kommer all uttas vidrådgivning. Möjlighetentill nedsättning av avgiften utnyttjas redan nu enligt utredningen i avärendena. I de allra flesta fall efterges avgiften helt. påpekarutredningen (s. 91) all frågan om humvida rådgivningsmöjligheterna ärtillräckligt kända bland den stora allmänheten och särskilt bland dem som hardet sämst ställt förtjänar uppmärksamhet. Finansieringen av rådgivningsverksamheten genom avgifierkan komma atl spela en procentuellt sett ännu mindre roll än idagsläget. Frågan är om avgifterna då kommer atl få sådan belydelse förverksamhetens finansiering alt det därför finns anledning alt fortsättningsvislaborera med avgiftsuttag av enskilda. Avgiftsuttaget för ju onekligen genomprövning och redovisningsförfarande med sig mer omfaitande administration försåväl rättshjälpsjuristen som för än ett system med fullkostnadstäckning från statens sida. Utredningens förslag vad avser rådgivningsverksamhetensbegränsning till angivna ärendegmpper biträder styrelsen. Mot den av utredningen föreslagna ordningen för rådgivningoch förlängd rådgivning samt systemet för avgifter härför har samfundet ingenerinran. Tvärtom delar samfundet utredningens syn på möjligheten alt härigenomsåväl effeklivisera rådgivningsinstitutet som avlasta rättshjälpssyslemet i övrigtfrån åtskilliga enklare ärenden. vill innan förbundel går närmare in påfrågan om domstolarnas funktioner i sammanhanget uttala sin anslutning tillförslaget om utsträckning av tiden för rådgivning och om förlängd rådgivning.Del torde vara helt uppenbart att den rådgivning, begränsad ,som gäller är hell otillräcklig. Prop.1978/79:90 324 3.24 Föreningen jurister vid allmännaadvokatbyråer Av tillgänglig statistik framgår, att de allmännaadvokatbyråerna lämnar rådgivning enligt rättshjälpslagen i mycket storutsträckning, vilket visar, att ett stort behov av sådan rådgivning för enöverkomlig summa föreligger. Atl del nuvarande rådgivningsinstilutel medfört storainkomstförluster för de allmänna advokatbyråerna, har även klart framgått avolika utredningar. Den genomsnittliga tiden för rådgivning överstiger vidaersättningsnivån för rådgivningsavgiften. Emellertid fyller enligt föreningensbeslämda uppfattning institutet en mycket stor uppgift, som inte kan mätas ipengar. Genom rådgivningen hindras i många fall tvisligheler och andra framlidaproblem, som kan föra med sig oanade följder i form av processer. Föreningenvill därför starkt framhålla, att rådgivningsinstilutel fyllt enviktig funktion och även för framtiden måste förbli attraktivt för atl kunnabehålla denna funktion och ge resultat. De spörsmål som behandlas under en rådgivning är myckelvarierande liksom svårighetsgraden av den juridiska bedömningen. Erfarenhetenvisar dock att det är sällsynt, att en rådgivning tar mindre tid än 15-20 minuter.1 de fall en rådgivning av på kortare lid tar juristen nog oftast inteut någon avgift, enär klienten vänt sig till fel forum. Många rådgivningar är komplicerade och därför bör - somföreningen tidigare förordat - ett institut med dubbel rådgivningstidövervägas. Att behov därav föreligger, framgår klart av den tid som nugenomsnitlligen åtgår för rådgivning. Föreningen kan därför i princip väl tänka sig ett systemmed enkel resp. förlängd rådgivning, även om ett sådant kan medföra vissapraktiska problem för den handläggande juristen. Den av utredningen föreslagna avgiften kan dock inteaccepteras. Som tidigare nämnts kan fördelarna med institutet inte redovisas ipengar. EmellerUd föreligger stor fara för att en alltför hög avgift medförbortfall av klienter och detla gäller främst klienter med svag ekonomi. Enavgift på över 100 resp. torde tyvärr medföra att klienterna i storutsträckning kan komma atl avstå från att söka råd, då dylika belopp - oavsettvilka kostnader som i framliden kan uppkomma för klienten p. g. a. avståendet- är alltför påfrestande för ekonomin. Del kan anmärkas att klienten inte sällan jämför avgiftenför rådgivning med avgiften för läkar- resp. tandläkarbesök. Redan nuvarande avgift uppfattas enligt många byråerserfarenhet av klienterna som alltför hög. Det är svårt att avväga fördelarna av ett attraktivtrådgivningsinslitut och nackdelarna av ett olönsamt, men föreningen vill iförsta hand - med hänsyn lill institutels preventiva verkan - förorda alt ettsystem med generella subventioner övervägs. Om sådana inte anses kunnainföras, bör reglerna för eftergift resp nedsättning av rådgivningsavgift görasmer liberala mot klienterna. Av utredningen föreslagen höjning av gränsernaför förmögenhetsinnehav är riktig. För de allmänna advokatbyråerna är det frånlönsamhetssynpunkt väsentligt att reglerna för rådgivning ändras så snart detnågonsin är möjligt. 1978/79:90 325 Mol vad förslaget innehåller i § 5 har förbundet ingenerinran. De för rådgivning respektive förlängd rådgivning föreslagna tidernasynes följaktligen vara lämpligt avpassade. Ej heller synes något vara atl ennra mot att rådgivningoch förlängd rådgivning ej får lämnas för upprättande av självdeklaration (§ 6första meningen). I fråga om massärenden innehåller förslaget tillrältshjälpsförordning bl.a. atl rådgivning eller förlängd rådgivning ej fårlämnas i inskrivningsärende enligt jordabalken (§ 3). Förbundets erfarenheterav dylika inskrivningsärenden pekar på atl många av dessa ärenden kan vara mereller mindre komplicerade och att inskrivningsmyndigheterna på grund av arbetsbelastninginte förmår att lämna de sökande den hjälp som i vissa avseenden erfordras.Förbundet ifrågasätter därför om ej en viss uppmjukning kan vara nödvändig,förslagsvis så atl rådgivning och förlängd rådgivning bör medges i ärenden somi svårighetsgrad avviker från normalfallen. Den avgift som föreslagits för de två rådgivningsfallensynes vara acceplabel. Detsamma gäller möjligheten all avgiften får nedsättaseller efterges (§7). I detla sammanhang erinras om vad förbundel inledningsvisanfört. Det bör alltså efter dispens föreligga möjligheler för annan än advokatatt utöva de befogenheter som föreslagits i §§ 5 och 7. Bostadsdomstolen är positiv till utredningens förslag altallmän rättshjälp skall kunna beviljas i massärenden av kompliceradbeskaffenhet. Den nuvarande ordningen härvidlag synes alltför onyanserad. Avkostnadsskäl synes dock liberaliseringen böra ske med varsamhet. skall pröva framställning om rättshjälp i detta slagsangelägenheter tillstyrks därför. Hovrätten har inte något alt erinra mot utredningensförslag i denna del. Enligt gällande ordning behandlas ansökningar som avserupprättande av självdeklaration och upprättande av fastighetsdeklaration olika.Det råder också en skillnad mellan möjlighelerna alt få rättshjälp ifaslighetstaxe-ringsmål, som räknas till massärenden, och möjlighetema att fårättshjälp i andra taxeringsmål. Utredningen föreslår visserligen denförändringen atl allmän rättshjälp skall kunna beviljas i mer komplicerademassärenden. Även med denna ändring kommer det att finnas en skillnad ibehandlingen av de båda ärendetyperna. Enligt kammarrättens erfarenhet är dennaskillnad inte sakligt motiverad. Samma regler bör därför gälla förmöjlighetema att få rättshjälp för alt upprätta självdeklaration och för atlupprätta fastighelsdeklaration. Av samma skäl bör alla taxeringsmål behandlaslika. 1978/79:90 326 Med hänsyn lill direktiven för utredningen anser sigrättshjälpsnämnden böra tillstyrka förslaget att i princip s.k. massärendenskall falla inom rätlshjälpsområdel. Nämnden anser sig dock inte kunnatillstyrka alt förrättande av bouppteckning skall falla inomtillämpningsområdet. Även om ett förenklat bouppleckningsförfarande numerainförts i vissa fall kan dock ett belydande antal ansökningar om allmänrättshjälp förväntas. Med hänsyn till att rättshjälp skall kunna beviljasendast "om ärendet avsevärt avviker från vad som kan anses normalt förärendetypen eller om eljest särskilda skäl föreligger" finns också riskför alt i och för sig välbeställda dödsbon kan komma att gynnas. Enligtspecialmotiveringen skall ju rätlshjälpsfrågan bedömas med utgångspunkt frånbouppgivarens ekonomiska förhållanden. Detta kan leda lill slötandekonsekvenser. Nämnden vill i sammanhanget påpeka att förrättande avbouppteckning närmast är ett led i boulredningen som ju åvilar dödsbodelägamasamfälll och som normalt ime - även om boet är omfaitande - berättigar tillrättshjälp. Om någon särskilt svår och krånglig delfråga föreligger har denenskilde dödsbodelägaren däremot möjlighet atl få allmän rättshjälp i just dendelen. föreslår därför atl även förrättande avbouppteckning i likhet med upprättande av självdeklaralion utesluts frånrättshjälpsområdet. har ingen erinran mol utredningensförslag, Nämnden har ingen erinran mol förslaget. Enligt nämndens bedömning torde utredningens förslag omatt allmän rättshjälp skall kunna beviljas i massärenden av mera kompliceradbeskaffenhet medföra en inte obetydlig ökning av samhällets kostnader förrättshjälp. Nämnden ser förslaget som en önskvärd förbättring av rättshjälpssystemetoch tillstyrker delta trots befarade kostnadsökningar. Bestämmelserna bör dockinte som föreslagits ingå i rättshjälpsförordningen utan inarbetas irättshjälpslagen. Beiräffande massärenden gäller atträttshjälp inte kan beviljas. Utredningens förslag att möjliggöra beviljandetav rättshjälp i ärenden av ovanlig svårhetsgrad kan godtas. I brist på närmareriktlinjer överlåts åt praxis alt på lämpligt sätt begränsa området förrättshjälp, vilket under en övergångslid kommer att medföra osäkerhet ochsvårigheter. anser också, om än med tveksamhet, attdet på vissa av utredningen anförda skäl är motiverat all införa möjlighetenatl få rättshjälp i massärenden. Nämnden anmärker dock att några av dessaärenden väl icke såsom utredningen påstår berör personer i små omständigheteräven om deras rättshjälpsavgift blir låg. Atl som utredningen anmärkt spärrmot missbmk ligger i att avgift skall utgå är enligt nämndens mening icke någonvägande invändning, eftersom avgiften i av ärendena fastslällestill högst gmndavgiften. Prop.1978/79:90 327 konstaterat lämnar olika myndigheter gratis omfatlande service imassärenden. Mot avgifter bislår banker, begravningsföreningar och kommunalaförtroendemän med hjälp. När det gäller inskrivningsärenden lämnarinskrivningsmyndighet hjälp även i mera komplicerade ärenden, som exempelvisrelaxalioner. Då komplikationer uppstår i bouppteckningsärenden lorde dettaregelmässigl bero på att dödsboet har omfatlande lillgångar. Enligtdomstolsverkels uppfattning kan det med hänsyn till det anförda ifrågasättas omdet finns behov av att kunna bevilja rättshjälp ens om ärendei i svårighetsgradavsevärt avviker från vad som kan anses vara normalt för ärendetypen. Enutvidgning på sätt utredningen föreslagit av möjligheten atl erhålla rättshjälpi massärenden kan dessutom medföra stora tillämpningssvårigheter. uppfattning finns del emellertid en typ av inskrivningsärendenenligt jordabalken som knappasl kan betecknas som massärenden, nämligen ärendenangående lagfartssammanträde. Här bör rättshjälp kunna beviljas om ärendei ärsvårare än normall. 1 övriga fall avstyrker utredningensförslag i denna del. är skiljaktig och anför att rättshjälp bör kunna beviljas imassärenden av mer komplicerad beskaffenhet enligt utredningens förslag. Närdet gäller massärenden skall enligt förtåttningsforslagel - även om ärendet äranhängiggjort vid myndighet - endast rältshjälpsnämnd få bevilja allmänrättshjälp. Enligt civilförvaltningens uppfattning bör utöver rältshjälpsnämndi föregående stycke nämnda myndigheter lilläggas uppgiften att prövarättshjälpsfrågor i dessa ärenden. Frågan huruvida ett ärende i svårighetsgradavsevärt avviker från vad som kan anses normall för ärendetypen bör enligtcivilförvaltningens mening bäst kunna bedömas av den myndighei som handläggerärendet. Enligt civilförvaltningens bedömning skulle det därför innebära enförenkling och besparing om domstolarna m.fl. fick bli rättshjälpsbeviljandemyndighet i de ärenden som här avses. Vadsom tidigare nämnts om massärenden i allmänna domstolar m,fl, gäller i och försig även övriga statliga myndigheter. Med hänsyn till den ringa erfarenhetflertalet av dessa övriga myndigheter lorde ha av rältshjälpsfrågor, synes detemellertid mer rationellt atl lägga även rättshjälps-prövningen i dessamyndigheters massärenden på rättshjälpsnämnderna, Socialstyrelsentillslyrker förslaget alt allmän rällshjälp skall kunna utgå i vissamassärenden när de är av komplicerad art eller eljesl särskilda skälföreligger, Departementschefenframhöll i tilläggsdirektiven del angelägna i atl utredningen noga beaktade deslarkl stegrade kostnaderna för samhällets rättshjälp. En prioritering mellanolika rältsskyddsändamål kunde av detla skäl visa sig nödvändig. RRV får ianslutning härtill anföra följande. 1978/79:90 328 - Allmän rättshjälp i mussärenden Utredningen framhåller alt beträffande samtliga typer avs. k. massärenden - dvs. främst bouppteckningar, inskrivningsärenden,fastighelsdekla-raiioner samt mål och ärenden angående fastighetstaxering finns myndigheter och organisationer som tillhandahåller hjälp vad avser enklareärenden. Av detta skäl anser utredningen att rådgivning inte bör införas.Däremot bör enligt utredningens förslag möjligheter till allmän rättshjälpfinnas, om ärendet i svårighetsgrad avsevärt avviker från vad som kan ansesnormalt för ärendetypen. RRV finner atl en reform i enlighet med utredningensförslag kan komma att förorsaka rättshjälpsnämnderna betydande arbele,eftersom varje ansökan som en konsekvens av den föreslagna konsimktionen kommeratl kräva en ingående utredning. RRV anser däiför att den föreslagna utvidgningenav lillämpningsområdel för rättshjälp i massärenden bör ges låg priorilet. Enligt förslaget kan man inie erhålla rådgivning när delgäller upprättande av självdeklaration och fastighelsdeklaration. Allmänrättshjälp kan inte heller erhållas för upprättande av självdeklaration.Däremot kan allmän rättshjälp erhållas för upprättande avfastighelsdeklaration, om ärendet avsevärt avviker frän vad som kan ansesnormalt för ärendetypen eller om eljesl särskilda skäl föreligger. De rällssökandes behov av hjälp torde i och för sig varastöne när det gäller upprättande av en komplicerad självdeklaration än när detgäller upprättande av en komplicerad fastighetsdeklaration. Av praktiskt administrativaoch ekonomiska skäl har en viss begränsning av de rättsliga angelägenheter ivilka rättshjälp kan erhållas varit nödvändig. Av denna anledning har enligtförslaget upprättandet av självdeklaration uteslutits från tillämpningsområdet.Det kan ifrågasättas om ej även upprättandet av fastighetsdeklaration av sammaskäl borde ha uteslutits. 4.1.15 (Ju 1977:11) Förslagen att allmän rättshjälp skall ges i vissakomplicerade massärenden och åt näringsidkare, vilken med hänsyn tillverksamheten är jämförbar med fysisk person som inte är näringsidkare, innebären välkommen vidgning av de allmänna byråernas verksamhetsområde. När det gäller massärenden (11) vill samfundet ianslutning till vad utredningen uttalat främst på sid. 135 i betänkandetframhålla vikten av att dessa ärenden varken genom direkl lagreglering ellergenom en restriktiv lagtillämpning försummas i rättsskyddshänseende i sådanafall där de väl är så komplicerade att de kan likställas med andra ärendetypervari rättshjälp regelmässigt beviljas. Enligt den erfarenhet som är företräddinom samfundet kan massärendena inte sällan kräva en juridiskt kvalificerad bedömningoch arbetsinsats som ingalunda tillhandahålls eller kan tillhandahållas inomramen förden service som myndigheler, banker, begravningsbyråer m. fl. 4.1.17 Föreningen jurister vid allmännaadvokatbyråer Enligt föreningens mening fmns skäl för altrådgivningsinstilutel öppnas för massärenden utom deklarations- ochregistreringsärenden. 1978/79: 90 329 i trots av den hjälp klienten kan fä från vederbörandemyndighei. Som lidigare påpekats är dennu hjälp huvudsakligen formell. Föreningen vill varmt tillstyrka, atl möjlighet till allmänrättshjälp i mer komplicerade massärenden öppnas och påpekar alt självaavgiften avskräcker klienterna från "okynnesrådfrågningar" i enklareärenden. Bostadsdomstolen delar den av vid flera tillfällenframförda uppfattningen att en generösare inställning till vissa näringsidkareär önskvärd. Vad belräffar domslolens egel verksamhetsområde kan nämnas attdel är utomordentligt vanligt förekommande att en av parterna är näringsidkare.Fastighetsägare som hyr ut lägenhet i flerfamiljshus är sålunda enligtförarbetena till RHL (prop. 1972:4 s. 314) att betrakta som näringsidkare. Ochi de s. k. lokalmålen, vilka dock endast i begränsad utsträckning kan kommaunder bosladsdomstolens prövning, är hyresgästen regelmässigl rörelseidkare.Del är domstolens uppfattning alt det bland nu berörda parter finns ett inteobetydligt antal som av ekonomiska skäl drar sig för alt anlita bilräde, ehurudetla kunnat gagna deras sak. Utredningens förslag till omformning av kriterierna förrättshjälp åt näringsidkare i förening med de anslutande motivuttalandenasynes ägnal att öppna större möjligheter än att bevilja näringsidkareallmän rättshjälp. Det skulle självfallet ha varit önskvärt om de närmareförutsättningarna för beviljande av rättshjälp angivits mindre vagt än somskett i betänkandet. Domstolen är emellertid medveten om de svårigheter somhär uppställer sig och godtar utredningens allmänt hållna formulering. Det ärdock nödvändigt att prövningen av ansökan i dessa fall hålls samman hos rältshjäipsnämndernaså att tillämpningen blir enhetlig. Att kostnadsökningar för det allmännauppkommer torde ändå vara ofrånkomligt. Hovrätten har inte något att erinra mol utredningensförslag i denna del men finner det önskvärt all de fömtsättningar, som skallföreligga för all en generösare lillämpning i vissa fall skall kunna ske, ommöjligt anges mer explicit. 4.2.3 Hovrätten för Nedre Hovrätten delar den uppfattning som kommit till ullryck iförarbetena till rättshjälpslagen (prop. 1972:4 s. 89) atl sociala skäl iundantagsfall kan tala för att bevilja näringsidkare rättshjälp liksom atlnäringsidkarens ekonomiska förhållanden kan vara sådana all det framstår somstötande all vägra rättshjälp. Ulredningen anser att reglerna om allmänrättshjälp åt näringsidkare nu bör ändras så atl allmän rättshjälp fårbeviljas näringsidkare som med hänsyn till verksamhetens art och begränsadeomfattning måste anses jämställd med fysisk person som inte är näringsidkare.Vad som avses med verksamhetens art har ulredningen icke klargjort ibelänkandet. Svårigheten att i lagtexten ange vilka kriterier som böruppställas för att allmän rättshjälp till näringsidkare skall få utgå äruppenbar. Enligt hovrättens mening är del tveksamt om den åsyftade utvidgademöjligheten för näringsidkare att få rättshjälp framgår av den föreslagnabestämmelsens lydelse. En hänvisning i lagtexten till "omständigheterna iövrigt" är ju föga 1978/79:90 330