prop · G203150 · 1978-12-31 00:00:00 — SCB understryker i sittyttrande alt bytesbalansrestriktionen och därmed sammanhängande nettoskuldsättningtill utlandet rymmer en icke obetydlig felmarginal som manar till Prop.1978/79:150 32 extra stor försiktighet vid tolkningen av LU:sprognosresultat. Enligt SCB:s bedömning synes det troligt att LU överskattatbytesbalansunderskotten och därmed bl. a. även behovet av upplåning iutlandet. Bristerna i det statistiska undertaget till betalningsbalansen haralltmer visat sig så allvariiga att de enligt SCB:s mening måste undanröjas. Riksbanksfullmäktige tar i sinkommentar till LU:s bytesbalanskalkyler också upp beräkningarna avutrikeshandelns utveckling. Vad man kallar för annonseringseffekten avdevalveringarna kan medföra att återställandet av externbalansen kangå snabbare än om motsvarande relativprisändring uppkommer genom en successivprisanpassning. Fullmäktige ifrågasätter om det är realistiskt att förutsättafortsatta relativprissänkningar av den omfattning som enligt LU:s kalkylerkrävs för . finns det skäl som talar för att de i LUförutsatta priselasticileterna för exporten och importen är alltförförsiktiga. Vidare reser enligt fullmäktige bytesbalansutvecklingen under 1978frågan om inte den kalkylerade försämringen av räntenettot ligger alltför högt. anser att den i LU förutsatta skillnaden i kapacitetsutnyttjande 1983mellan och omvärlden innebär stora risker för att den i LU antagnarelativprisutvecklingen inte ska komma till stånd, vilket skulle medföra riskerför atl den målsatta exportutvecklingen inte kan realiseras. LO kommenterar i sittremissyttrande även LU:s antaganden beträffande de konkurrensutsattanäringsgrenarnas förmåga att återta förlorade marknadsandelar. De förändringarav relativa priser och olika länders konkurrenskraft som skett i världsekonominunder kommer enligt LO:s mening sannolikt att fortsätta i sammariktning framöver. Frågorna om takten i denna strukturomvandling och om vilkanya områden den kan komma att påverka i vårt eget land blir därför viktiga förvår framtida ekonomiska utveckling och våra möjligheter att vinna ökademarknadsandelar. Till detta kommer att den svenska industrins fortgåendeinternationalisering kan verka dämpande på den svenska exportutvecklingen ochuppdrivande av importen. I flertalet industriländer försöker man nu ta sig urden rådande internationella krisen genom åtgärder som stimulerar exporten ochbromsar importen. Då varje enskilt land genom sådana åtgärder försöker öka sinamarknadsandelar - både på utlands-och hemmamarknaden blir slutresultatet iflertalet länder obetydligt. Mot denna bakgrund ifrågasätter LO om de åtgärdersom långtidsutredningen rekommenderar för att vinna ökade marknadsandelar kommeratt ge avsett resultat. menar attdet vore olyckligt om en sämre exportutveckling än den som förui:sätts i LU:skalkyler togs som intäkt för åtgärder som innebär att man med konstlade medelförsöker strypa importen. att det alltmer ökade omfång som de svenskaförsäkringsbolagens utlandsverksamhet fått bör ses som ettpositivt bidrag till möjligheterna att förbättra bytesbalansen. En utgångspunkt för LU:sberäkningar för jordbrukssektorn har varit bedömningen av den totalaåkerarealen, vilken ger en ram för produktion av såväl vegetabilier somanimalier. Åkerarealen antas 1983 uppgå till 2930000 ha, vilket innebär ennedgång med 50000 ha . Framstegen inom aveln, utfodringstekniken ochväxtförädlingen beräknas emellertid även i fortsättningen kunna resultera ibättre avkastning. Jordbruksproduktionen beräknas därför öka något underprognosperioden. Efterfrågan bestäms främst av den inhemskakonsumtionsutvecklingen. Produktionen begränsas därmed avavsättningsmöjligheterna. LU räknar med att produktivitetsökningen 19771983 skallvara nästan lika snabb som , eller 5,per år.Storleksrationaliseringar och nedläggningar av mindre jordbruksföretagberäknas fortgå, men i något lägre takt än pä grundav de åtgärder som beslutat om i syfte att stödja familjejordbruken.En fortsalt sysselsättningsminskning med har kalkylerats, vilketmotsvarar en nedgång med ca 40000 personer 1977-1983. Möjligheterna till fortsatta rationaliseringar inom jordbruketsammanhänger i hög grad med investeringsverksamheten. Investeringarna beräknasöka med 1,. Ca 4200 personer hade 1976 sin huvudsakliga sysselsättninginom fisket. Därtill kom drygt 2000 binäringsfiskare. Fångstvolymema har underen minskat och fångstbegränsningar har införts för att förhindraöverfiskning. har emellertid tillbakagången hejdats. Sillfiskestoppi har medfört goda priser på den svenskfångade sillen. Den nya inriktningen av fiskeripolitiken tillsammans medden utvidgade fiskegränsen torde enligt LU innebära en uppbromsningav den snabba sysselsättningsminskningen . En inte oväsentlignyrekrytering av fiskare har också skett . Lantbruksstyrelsen anser att enviss minskning av den totala åkerarealen är trolig även i fortsättningen. En såstor årlig förbrukning som 2 000 ha för tätorternas expansion synes dock enligtstyrelsen inte stå i överensstämmelse med statsmakternas intentioner förfullföljande av riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen vad gällerhushållning med jordbruksmarken. 3 1978/79. Prop.1978/79:150 34 Styreisen framhåller att betydandeosäkerhet vidlåder beräkningarna av arbetsvolymen och produktiviteten ijordbruket. Styrelsen visar med räkneexempel att den minskade sysselsättningeni sektorn i LU:s huvudalternativ kan ge betydande bortfall av sysselsättningäven i län med gles befolkning. Det försämrar möjligheterna för dem som arbetari de areella näringarna och annat näringsliv att få en god service. Lantbruksstyrelsen framhållervidare att viljan att investera, inte minst i byggnader, är stark blandlantbrukare. Den av LU beräknade ökningen av byggnadsinvesteringarna med 0,6%per år förefaller därför vara i underkant. Produktionsutvecklingen är däremotenligt styrelsens uppfattning överskattad. har ingetatt erinra mot sakinnehållet i avsnittet om jordbrukets utveckling. ()framhåller att de starka strukturförändringarna inom de areella näringarnamedfört att mycket stora resurser i form av arbete och kapital förts över tillandra samhällssektorer. LRF reserverar sig mot nyttan i eller sannolikheten aven fortsatt avgång av arbetskraft på del sätt som LU angett. Deregionalekonomiska effekterna av en sådan utveckling kan bli mycket negativa.En fortgående rationalisering bör dock som en positiv effekt kunna medföra attarbetstiden kan minska för de lantbrukare som har onormalt högårsarbetsinsats. LRF vill också fästauppmärksamheten på att rimlig lönsamhet och tillgång till långfristigt kapitalär två fundamentala förutsättningar för en progressiv och balanserad utvecklinginom jordbruket. En väsentlig ökning av hypoteksorganisationensutlåningskapacitet är därvid ett krav. Frågan om bättre kreditmöjligheterför alt underlätta jordbrukets investeringsverksamhet framhålls också avSveriges föreningsbankers förbund. Flera skäl kan enligt förbundet anföras fören utvidgning av Hypo-leksbankens emissionsram. Hypoteksföreningarnas låneköväxer i snabb takt. En särskild utredning bör tillsättas som behandlarlantbrukels kapitalförsörjning i ett längre perspektiv. Förbundet vill vidareframhålla betydelsen av fortsatt rationalisering med hänsyn till ingångnajordbruksavtal. Rationaliseringsverksamheten inom jordbruket förutsätter såvälinvesteringar i markanläggningar, maskiner och byggnader som tillköp av mark. Skogsindustrins förbrukning avvirke ökade successivt . Avverkningarna ökadefrån ca 60 milj. m sk. (skogskubikmeter) till igenomsnitt ca 76 milj. m' sk. . Den löpandetillväxten i skogen beräknas f. n. till ca 75 milj. m sk. Det innebär att bruttoavverkningarnahittills endast kommit i nivå med tillväxten i skogen. Skogsindustrins nuvarande kapacitetberäknas - sett över en konjunkturcykel - kräva en årlig virkestillförsel somsvarar mot en bruttoavverkning på ca 75 milj. m' sk., dvs. lika mycket som denberäknade tillväxten vid nuvarande intensitet i skogsvården. Skogsindustrinsnuvarande kapacitet sett i relation till virkestillväxten anförs som motiv fören stark restriktivitet gentemot skogsindustrins kapacitetsutbyggnad. LU har i sina beräkningarbeträffande skogsvård, investeringar m.m. inte förutsatt några mer betydandeförändringar av hittillsvarande skogs-tillväxlprogram annat än intensivareskogsvårdsåtgärder av konventionellt slag. Inte heller har någon ökad import avvirke förutsatts. Möjligheterna till ökad import i ettmedelfristigt perspektiv har bedömts som osäkra. Importen motsvarar f. ö.endast av avverkningarna inom landet. Rationaliseringen i skogsbruket har gått snabbt. Efter1975 har emellertid produktiviteten sjunkit något. Det förklaras till en delav övergången till månadslön för skogsarbetarna, men också av ett lägrekapacitetsutnyttjande. Förutsatt att den produktivitetsreserv som finns iutgångsläget kan lösgöras räknar LU med en årlig produktivitetsökning på igenomsnitt 5,. Vad beträffar den långsiktigaunderliggande produktivitetsutvecklingen talar många faktorer enligtutredningen för en uppbromsning. Någon ytterligare snabb mekanisering avarbetsmomenten torde inte ske fram till mitten av 1980-talet.Skogsvårdsåtgärderna, som är relativt arbetsintensiva, väntas öka. En återgångtill ökad gallringshuggning blir nödvändig om skogens produktionsförmåga skallkunna utnyttjas bättre. Den långsiktiga inriktningen avskogspolitiken har inneburit en restriktiv avverkningspolitik. Enligt LU:sbedömning kan dock den restriktiva politiken medföra svårigheter att få framtillräckliga virkesmängder till industrin med risk för att en neddragning iproduktion och sysselsättning i skogsnäringen måste genomföras de närmasteåren. Därför bör, enligt LU, skogspolitiken utformas så atl ett ökatvirkesulbud underlättas. Med hänsyn dels till skogsnäringensstora betydelse för exporten, dels till dess betydelse för sysselsättningen ibefolkningssvaga regioner anser LU att avverkningarna bör tillåtas öka till ennivå som genomsnittligt sett ligger något högre (2-3 milj. m sk.) än denberäknade tillväxten . Av beräkningstekniska skäl räknar LUmed att avverkningarna ökar successivt varför synes bli hög, knappt 90 milj. m sk. Mot bakgrund av attavverkningarna efter 1974 legat långt under tillväxten motsvarar detgenomsnittliga uttaget ungefär den beräknade tillväxten. De angivnaavverkningsnivåerna kommer därför enligt utredningen inte att äventyra skogenslångsiktiga produktionsförmåga. Prop.1978/79:150 36 De remissinstanser som kommenteratskogsbruksavsnittet har fäst sig vid den, enligt deras mening, alltför högaavverkningsnivån 1983 och varnar för de problem som kan uppkomma av minskadeavverkningar efter 1983. Man har i några fall också pekat på att det f. n. ärmånga faktorer som verkar återhållande på virkesavverkningen, varför det av detskälet torde bli svårt att realisera det angivna virkesutbudet . Enligt uppfattning finns det inte skäl atttro att dessa faktorer ska|l ändras så radikalt attdet av LU beräknade utbudet kommer till stånd. Man framhåller vidare att LU:skalkylresultat beträffande avverkningarna ligger väsentligt över den nivå somregeringen anser vara rimlig i sitt förslag till ny skogspolitik. För att intekomma i konflikt med det långsiktiga målet för virkesproduktionen måsteavverkningarna minskas efter 1983. Detta leder dock enligt tillsvårlösta problem på arbetsmarknaden. Man betonar att en sådan ryckighet inäringspolitiken inte är önskvärd från samhällsekonomisk synpunkt och attregional balans inte uppnås genom sådana åtgärder. menar attosäkerheten i kalkylerna innebär att LU: s resultat inte ensamma bör utgöraunderlag för beslut om selektiva ekonomiskpolitiska åtgärder som berörskogsnäringen. delar LU:s synpunkt att en tillfällig ökningav avverkningen mycket väl kan vara förenlig med den långsiktiga målsättningenför skogsbeståndets tillväxt förutsatt att ökningen sker i bondeskogsbruket.Domänverket framhåller vidare att kostnaderna i skogsproduktionen har ökatmarkant , bl. a. till följd av DDT-förbud och stigande krav pånaturvårdshänsyn. anser det därför mycket angeläget att ökaproduktiviteten och effektiviteten i skogsbruket. För alt hejdakostnadsutvecklingen krävs teknologiska genombrott i såväl avverkning somskogsvård. Detta kräver i sin tur ambitiösa satsningar på forskning ochutveckling från samhällets sida. Enligt domänverket kan den fortsattamekaniseringen av vissa arbetsmoment komma att gä fortare än vad LU harförutsatt. motsätter sig inte att under denärmaste åren tillåta en viss överavverkning för alt utnyttja redan befintligproduktionskapacitet inom skogsindustrin, särskilt som avverkningarna desenaste åren legat under tillväxten. I likhet med de övriga remissinstansernaframhålls att problem kan uppstå efter 1983 om avverkningarna då måste minskas. , somberetts tillfälle att via LO yttra sig över LU, anser att den framtidaskogspolitiken skall inriktas så att skogsnäringen på lång sikt kan ge störstamöjliga tillskott till vår utrikeshandel och en jämn och trygg sysselsättningför dem som arbetar i branschen. Förbundet förordar en statlig progressivstyrning för skogsnäringen innebärande att man tar tillvara detillväxtmöjligheter som finns i bran- Enligt förbundets mening kan de senaste årensminskade avverkningar inte få tas till intäkt för att kortsiktigt ökabruttoavverkningen till 90 milj. m sk. De negativa effekterna av ennedtrappning efter 1983 kan inte accepteras. minskade bådeproduktionsvolymen och antalet arbetade timmar i industrin med 2,per år.Produktiviteten ökade således inte alls mellan dessa år. Denna förefterkrigstiden unika utveckling innebar att utgångsåret för LU:s bedömningarkom att kännetecknas av ett mycket lågt kapacitetsutnyttjande vad avser såvälarbetskraft som kapital. Genom en ökning av kapacitetsutnyttjandet skulle mansåledes kunna öka produktiviteten utöver denunderliggande trendmässiga produktivitetsutvecklingen. LU:s huvudalternativförutsätter en sådan ökning av kapaciletsutnylljandet. I de delar av industrin däranläggningarna är moderna och fullt konkurrenskraftiga i jämförelse med demsom finns i andra länder, bör möjligheterna vara goda att öka produktivitetengenom ökat kapacitetsutnyttjande. I andra delar av industrin har utvecklingenmedfört att anläggningarna i stor utsträckning är ekonomiskt obsoleta och därtorde produktivitetsvinsterna vara svåra att uppnå. I de branscher som beräknaskunna återfå normal konkurrenskraft genom den relativprisförskjutning som skeri huvudalternativet beräknas också produktivitetsreserven kunna tas i anspråk.För de branscher som befinner sig i strukturell obalans har bedömningen varitatt produktivitetsreserven i sin helhet inte kan frigöras. För flertalet industribranscher torde man med dessautgångspunkter kunna räkna med att produktivitetsreserven kan frigöras underförutsättning att den prognostiserade efterfrågan realiseras. Det förefalleremellertid enligt LU rimligt att anta att en viss produktivitetsförlust redanägt rum på grund av att aktivitetsnivån varit så låg under en följd av år. Medhänsyn härtill har det realiserbara gapet vad gäller arbetsproduktiviteten förhela industrin beräknats uppgå till . LU:s branschvisa bedömning av produktivitetsutvecklingen1977-1983 ger för hela industrin en tillväxt från det faktiskaläget 1977. Detta motsvarar en trendmässig ökningslakt på 4,per år sedanavräkning skett för produktivitetsgapet i utgångsåret. LU:s bedömning förutsätter således att den dämpning av produktivitetsutvecklingensom kunnat observeras kommer att fortsätta.Bakgrunden härtill är bl. a. de tendenser till minskad röriighet som har kunnatiakttagas . Till en del beror detta på lågkonjunkturen men vissabakomliggande faktorer är av bestående karak- Prop.1978/79:150 38 LU pekar bl. a. på ökad kvinnlig förvärvsfrekvens,ökat egnahemsbyggande, barnomsorgsproblem och tillgång till skolutbildning påorten som faktorer vilka sannolikt bidragit till en större bundenhet vidbostadsorten. Mot dessa tendenser tilluppbromsning av strukturomvandlingstakten skall ställas de krav på rörlighetsom ställs för att målen för bytesbalans, prisutveckling, sysselsättning ochstandardutveckling skall kunna uppnås. Det torde dock enligt LU vararealistiskt att räkna med en fortsatt uppbromsning av strukturomvandlingstaktenunder , vilket också påverkar produktiviteten. Investeringsbehovet inom industrinär till stor del beroende av hur stor del av befintligt kapital som kanutnyttjas vid en eflerfrågeökning. Flertalet branscher torde vara tillräckligt konkurrenskraftigaför att vid en relativt snar ökning av efterfrågan även kunna utnyttjamerparten av installerat kapital. Detta gäller däremot sannolikt inte förgruvindustri, jord- och stenindustri, järn-, stål- och metallverk, varv samtteko- och gummivaruin-dustri, där kapitalutrustningen bedöms vara i olika gradekonomiskt obso-let. Sammanvägt för hela industrin gör LU bedömningen att påkapitalsidan ett kapacitetsgap om torde kunna slutas vid eneflerfrågeökning. Svensk industri anskaffade underbörjan av och med kulmen 1975 och 1976 en betydande mängd nyttrealkapital. Som ovan påtalats stod företagen i flertalet branscher därför 1977med ett lågt utnyttjande av en modern kapitalutrustning. Det talar för attbetydande produktionsökningar skulle kunna bli möjliga utan storainvesteringar. Trots det kan betydande investeringsbehov föreligga i vissabranscher, bl. a. till följd av omstruktureringar. De bedömningar som LU gjort av dennödvändiga investeringsvolymen fram motsvarar eninvesteringstillväxt års nivå på 4,i genomsnitt. Detinnebär en långsammare tillväxttakt än för men i absolutatal ligger den beräknade investeringsvolymen under perioden 19771983endast under nivån 1975. De tungt vägande branscherna verkstadsindustrisamtjärn-, stål- och metallverk förväntas t.ex. öka investeringarna i snabbtakt medan bl. a. skogsindustrin får en mindre nedgång i investeringarna. Industriproduktionen har beräknatsväxa med i genomsnitt 6,1977-1983. En snabb tillväxt har bedömts varamöjlig i bl. a. de tungt vägande branscherna skogsindusiri, kemisk industri ochverkstadsindustri. En årlig ökningstakt förarbetsproduktiviteten på 7,ger tillsammans med nämnda ökning avproduktionsvolymen en minskning av antalet arbetade timmar i industrin somhelhet med 0,. Räknat i antal sysselsatta personer innebär det dock enökning på knappt 30000 personer 1977-1983. Betydande sysselsättningsminskningarkan förutses för tekoindustrin, jord- och stenindustrin samt varven. Å andrasidan förutses verkstadsindustrin (exkl. varv) och den kemiska industrin ökasysselsättningen kraftigt. Tabell 6 Utvecklingen 1977-1983 av Törädlingsvärde (tillfaktorpris), produktivitet, sysselsättning (tim.), och export inom industrinenligt LU:s huvudalternativ -2,0 -1,5 -1,8 -3,0 -2,5 Trä-, massa- och pappers- -1,1 -0,4 -1,4 -3,2 Järn-, stål- och metallverk -1,4 -6,1 -7,3 -5,3 -0,6 Remissinstanserna uppehåller sigfrämst vid frågan om industriinvesteringarnas tillväxt. Tveksamhet uttrycks iflera fall om möjligheterna att uppnå den i LU: s huvudalternativ angivnaproduktivitetstillväxten. En central fråga är er\\igtfullmäktige i om en årlig investeringsökning inom industrin på 4,7%kan realiseras utan kraftfulla ekonomisk-politiska åtgärder. Eftersomkapacitetsutnyttjandet inom industrin är lågt och lönsamheten svagfinns det enligt fullmäktige knappast någon grund för en snar återhämtning iinvesteringsviljan. I en reservation av de socialdemokratiska ledamöterna ifullmäktige framhålls däremot att industriinvesteringarna borde öka snabbareän vad man utgått från i LU. Industriinvesteringarna måste öka på bred frontbl. a. för att klara ökade krav på sysselsättningen . Kraven påökad kapitalbildning aktualiserar nya former för finansiering. Det hade enligtreservationen varit värdefullt om utredningen diskuterat hur detta skulle kunnaske. vill försin del inte ifrågasätta det korrekta i LU: s värdering att vår industriväsentligt kan öka produktionsvolymen och därmed exporten genom ett bättrekapacitetsutnyttjande. Men avgörande är då att den ekonomiska politikenutformas riktigt. , somberetts tillfälle att via LO inkomma med yttrande, menar att industrinsinvesteringar är mer problematiska än Prop.1978/79:150 40 vad LU gör gällande. Industrins strukturkris har i litenutsträckning berörts. () och () hänvisar i sitt gemensamma yttrandetill den granskning av LU 78 som utförts i den av industriförbundetsekonomisk-politiska avdelning publicerade skriften "Önsketänkande ellerprognos - kommentarer till långtidsutredningen ". Man hänvisar ocksåtill att en separat långtidsbedömning för den svenska ekonomin f. n. utarbetasinom . En huvudfråga är enligt SAF/SInödvändigheten av en förbättrad konkurrenskraft för den svenska industrin. Ensänkning av det relativa kostnadslägel är angelägen, dels för att förbättralönsamheten, dels för all möjliggöra en relativ prissänkning på exportprodukterna.Enligt organisationernas uppfattning är den återhämtning av lönsamheten som LUräknar med otillräcklig. Tvärtemot vad LU antyder medför utvecklingen enligtSAF/SI en fortsatt mycket snabb försämring av soliditeten inom industrin. LU: sinvesteringsantaganden kan därför starkt ifrågasättas. Det krävs en mycket starktåterhållen svensk lönestegring enligt de bådaorganisationerna, om vi under återstoden av perioden skall kunna uppnå deninvesteringsökning som LU-kalkylen implicerar. SAF/SI anser vidare att de högavärden för produktivitetsförbättringar inom industrin som LU räknat med ärorealistiska. LU: s förutsättningar präglas av stor osäkerhet.Produktivitetstalen påverkar starkt såväl de reala som finansiella kalkylernaoch får därmed en central roll för kalkylresultaten. Organisationerna pekar påatt de också i sitt remissvar på LU 75 varnade för att högt ställdaproduktivitetsförväntningar skulle skapa förväntningar om enkonsumtionstillväxt som sedan inte skulle kunna realiseras. SAF/SI framhåller också att det ärangeläget att anpassningen av kostnadsläget kommer så tidigt underprognosperioden att produktion och investeringar stimuleras före1983. SAF/SI ser dock pessimistiskt på möjligheterna att uppnå en nödvändigexpansion av industriinvesteringarna, bl. a. med hänvisning till alt företagenunder senare år uppmärksammats på de faror som en svag finansiell position kanmedföra. En kraftig förbättring avindustrins internationella konkurrenskraft behövs enligt . Ytterligare åtgärder behövs utöver den grund somlagts genom devalveringarna för att de svenska relativpriserna skall sjunka.Enligt aktiespararna har LU visat på det självklara sambandet att låg lönsamhetmedför minskad soliditet som i sin tur minskar företagens investeringar.Förbundet vill peka på att investeringarnas karaktär också förändras i tidermed sänkt lönsamhet. TCO påpekar atl samhällsekonominsproblem i stor utsträckning hänger samman med industrins strukturproblem.Eftersom mycket stora krav måste ställas på industrin om de uppställda målenskall kunna förverkligas 1.2 1978 årslångtidsutredning 41 ärdet enligt TCO nödvändigt att analyser i LU också förs i mer konkretaindustripolitiska termer. Industrins strukturproblem borde ha fått en utförligarebehandling. Ävenom det finns förutsättningar för en god industriell tillväxt ,anser () att de av LU redovisade prognoserna ärorealistiskt höga. Med en långsammare produktionstillväxt ochstrukturomvandling än i LU: s huvudalternativ blir också produktivitetsökningenlägre. Därmed riskerar man att få ett starkare tryck från kostnadssidan,vilket utgör etl problem för den ullandskonkurrerande industrin och försvårarmöjligheterna att nå balans i de utrikes betalningarna. KF vill för sin delbetona riskerna för en långsammare uppgång för industrin än vad LU räknar med isitt huvudalternativ. I så fall måste det ställas högre krav på industri- ochsysselsättningspolitiken. På grund av den avgörande roll som industrin spelarför den svenska ekonomins utveckling hade KF gärna sett merutförliga bedömningar av de olika branscherna.