prop · G203178 · 1978-12-31 00:00:00 — Utredningenföreslår alt regeringen skall uppdra ät NLV alt i samverkan medsjukvårdshuvudmännen skyndsamt utarbeta och till regeringen inkomma medförslag till kompletterande utbildning av specialister så aU de skall kunna bliallmänläkarkompeienta. Socialstyrelseninstämmer i utredningens bedömning att fortsatta ansträngningar bör göras föralt öka antalet allmänläkare. Slyrelsen är emellertid tveksam till förslaget atlNLV skall ges i uppdrag att utarbeta regler för kompletteringsutbildning avspecialutbildade läkare, så att dessa även kan fö allmänläkarkompetens. Skälenhärtill är dels att styrelsen anser atl specialistutbildningen ger tillräckligkompelens för viktiga primärvårdsuppgifter, dels atl förslaget innebär att deredan hårt ansträngda utbildningsmöjligheterna för allmänläkare ytteriigarebegränsas. NLVframhåller beträffande förslaget till kompletteringsutbildning bl. a. följande. "Utredningensförslag att NLV skall ges i uppdrag att utarbeta förslag tillkompletteringsutbildningar som möjliggör för specialistläkare att övergå till allmänläkarverksamheiinnehåller i sig betydligt större svårigheter än vad som framkommer i ulredningen.Det konstateras aU kompletteringsutbildningens längd och innehåll måstevariera beroende på vilken specialitet 1978/79:178 141 NLV vill framhålla au kompletteringsutbildningen också måste tahänsyn till de enskilda läkarnas hela ulbildnings- och tjänstgöringsbakgrund. Allapediatriker t. ex. har inle identiskt lika utbildning och tjänstgöring bakomsig. Det är därför troligt atl individuella kompletteringsutbildningar måstefastställas av NLV även om del skulle kunna vara möjligl all ularbela generellautbildningsplaner för varje specialitet som en kompletterande utbildning lill allmänläkarkompetens. Delföreligger också en risk i att som ulredningen anför kompletteringsutbildningenskulle variera 'beroende på de lokala förutsättningarna avseende primärvärdensstruktur, uppbyggnad, samverkan med länssjukvården m. m.'. En allmänläkarkompetensefter kompletteringsutbildning måste enligt NLV:s uppfattning självfallel varaav generell karaklär och ge riksgiltig behörighet till allmänläkarljänsier. Däremoitorde del bli nödvändigt att hänsyn tas lill lokala förhållanden närdel gällerplaneringen och genomförandet av en sådan kompletteringsutbildning i varjeenskilt fall." sjukhusetframhåller atl merparten av den specialisering som ägtrum inom medicinen varil den kanske viktigasie förutsättningen för att gesvensk sjukvård dess höga kvalitel och behandlingspotential för svärasjukdomar. Svensk sjukvård har i della avseende en framskjuten plats iinternationellt perspektiv. Förslaget om en omskolning av specialistläkare tillallmänläkare synes mot denna bakgrund någol tveksamt. En mera successiv ökningav allmänläkartillgängen genom del nu tillgängliga systemet för fortsattvidareutbildning torde innebära ett bättre resursutnyttjande. ÄvenAkademiska sjukhuset ställer sig tveksam till en mera systematisk omskolning avett siörre antal specialister till allmänläkare under användande av någon formav tvångsvisa styrmetoder. Detta skulle innebära en alltför lång totalutbildningstid för de aktuella läkarna, en dålig utbildningsekonomi ochdessutom kunna förväntas ge negativ inställning till allmänläkaryr-ket. Endistriktsläkarroll som medger ett deltagande från läkare med olikautbildningsbakgrund är enligt uppfattning både möjlig ochönskvärd. En viss komplettering av utbildningen för specialistuibildade läkarekan därvid bli nödvändig. Förbundsstyrelsen tillstyrker atl frägan utredsnärmare och atl därvid ocksä prövas åtgärder för all underiätla för blivandespecialister atl övergå lill allmänläkarbanan. Vidare understryker förbundet starklatt del härvid bör röra sig om tidsbegränsade åtgärder och att något ytteriigareutbildningssystem för läkare inte tillskapas, då krav på utbildning ochfortbildning reses från många håll och resurserna är begränsade. Malmökommun har inget alt invända mot atl NLV får utreda denna fräga omkompletterande utbildning för specialistläkare. Enligt kommunens bedömning bör endasiifrågakomma vissa begränsade åtgärder och kommunen förutsätter atl man ejskapar något nylt utbildningssystem för läkare. 1978/79:178 142 Hallandsläns landsting konstaierar att "omskolning" av specialisterförutsätter en minskning av antalel specialislkompeienia läkare inom andraområden varför del hade varit värdefulll om utredningen angett omfattning ochspecialitet. läns landstinganser atl förslagel angående omskolning av specialistläkare till allmänläkare endasilorde ge ett myckel marginellt tillskott av allmänläkare. Landsortssjukhusenbrottas med rekryterings-svårigheter vad gäller specialisttjänsier och iden mån ell överskott finns lorde detta hänföra sig till storstadsområden ochuniversitetskliniker. Enligt uppfattning kommer en minskning av specialisikårenmed slor sannolikhet att drabba i försia hand landsortssjukhusen som redan nuhar rekryleringssvårigheter. förväntar sig därför alt utbildnings-och rekryteringsfrågorna angrips på ell mera seriöst säll. anför beträffande uiredningens förslag på denna punkl följande. "Läkarförbundetvill understryka viklen av alt en sådan 'omskolning' ges formen av ellerbjudande. Ur kvalitetssynpunkt är del angelägel alt de specialister somönskar övergå lill allmänläkarverksamhei garanteras kompletteringsutbildningtill fullständig allmänläkarkompetens. Kompletteringsutbildningen måste liksomden ordinarie allmänläkaruibildningen självfallet ge generell allmänläkarkompetensoch riksgiltig behörighel för läkartjänster. Ulredningenframhäller att det är önskvärt all berörd specialistläkare fullgör sinkompletteringsutbildning före tillträdet till allmänläkartjänst. I analogi meddel dispensförfarande som gäller kan det dock enligl utredningens meningövervägas alt låta en specialistläkare tillträda en allmänläkartjänst förattsedan inom viss lid fullgöra den kompletteringsutbildning som befinnsnödvändig för erhållande av allmänläkarkompetens. vill starktundersiryka att de ulbildningsmässiga kraven pä och övriga villkor förkompletteringsutbildning måste klariäggas - efter överiäggningar mellan berördaparter. Fasta tidsramar måste ges för ulbildningens fullföljande. Vidare skallvederbörande läkare inte behöva vidkännas ekonomiska eller andra försämringarunder kompletteringsutbildningen. Det motsatta förhållandet skulle givetvisverka rekryteringshämmande." () motsätter sig förslaget om enomskolning av specialister till allmänläkare. (Medicinska fakuhetsnämnderna) släller sig avvisande dåman anser att en omskolning av fördigulbildade specialister med lång och dyrbarutbildning ler sig ekonomiskt oförsvariigt. a. anförs all det inom fleraspecialiteter fortfarande existerar en bristsituation. Göteborgsuniversitet () anser all den föreslagna omskolningenav specialister lill allmänläkare innebären resursminskning inom den sjukhusbundnavården som kan leda till allvariiga konsekvenser 1978/79:178 143 Kontinuitet inom den specialiserade sjukvärden representerad av specialistuibildadeläkare, som i sin verksamhet kan följa patienten från den öppna till den slutnavården och vice versa bör enligl fakultetsnämnden ocksä lillgodoses. Umeåuniversitet (Linjenämndenför läkarutbildning) inslämmer i viklen av allspecialistläkare slimuleras att övergå till allmänläkarverksamhei. a. följande synpunkter. "En omskolning av specialister lillallmänläkare måste vara hell frivillig och kan accepteras endast under ettövergångsskede." (läns landsting), "vill dockerinra om atl sjukvårdshuvudmännen genom del nya läkarutbildnings-systemetpåtagit sig högst avsevärda utbildningskostnader för läkare. Att i detta skede ytteriigareöka utbildningskostnaderna genom all ge kompletterande utbildning tillspecialistläkare för att dessa skall erhålla allmänläkarkompetens mästeföranleda överväganden om särskild ekonomisk ersättning till landstingen. "(), "Sjukvårdsstyrelsen har inie kunnai förmärkanågon förbättring av allmänläkartillgången och vill därför ånyo påkalla allsädana åtgärder vidtas. De förslag som utredningen i dessa sammanhang läggerfram får enligl styrelsens mening ses som ett minimikrav." (Skaraboigsläns landsiing). a. upp möjligheten atl öka allmänläkarnas anlal genom dispenser sommöjliggör för läkare med annan ulbildning au erhålla behörighet till tjän.stinom allmänläkarvård. Socialstyrelsenoch NL V säger i sina remissvar att man är beredda att vid behov tillstyrka (NLVundersöka) en förlängning av gällande dispensregler och därmed sammanhängande minimifordringarför erhållande av bevis om allmänläkarkompetens. understryks viktenav atl de reguljära uibildningskraven inte urholkas och åsidosätts i en strävanalt öka antalet allmänläkare. Båda remissinstanserna poängterar att dekvalitativa kraven på allmänläkarvården inte för komma i skymundan för enönskvärd ökning av läkartillgången inom verksamhetsområdet. ställer sig avvisande till en ökning av allmänläkarnas antal genomdispenser för läkare utan krav på kompletteringsutbildning. Även Uppsalauniversitet avstyrker ett utvidgat dispensförfarande. Västerbottensläns landsting anför atl man inte vill motsätta sig förslaget om att NLV ges iuppdrag all överväga möjligheterna av ett dispensförfarande men konstaterarsamtidigt alt ett dispenssystem inte för leda till att allmänläkarnas kompetensurholkas. Blekingeläns la näst ing anVör atl dispensreglerna bör hållas strikta då del integagnar primärvården att specialister med liten anknytning lill primärvårdenerhåller dispens. 1978/79:178 144 Stockholmsläns landsting konstaterar att allmänläkare med dispens från huvudregeln numeraulgör huvuddelen av nytillträdande allmänläkare. Landstingel betonar altfortbildningsinsatser troligen blir nödvändiga för all stärka dessa läkareskompetens. LOfinner fortbildningen av specialistläkare lill allmänläkare myckel angelägenoch att denna ej borde vara alltför resurskrävande. Ulredningenanför all del huvudsakliga syftel med läkarnas efterutbildning är attvidmakthålla läkarens kunnande och kompetens i takt med den medicinska ulvecklingenoch att efterutbildningen avser kontinuerligt återkommande utbildningsiillfallen.Ulredningen delar också GREIA:s syn (GREIA: Gruppen för Efterutbildning InomAllmänläkarvård) på värdet av efterutbildning i form av tjänslgöring vidsjukhusklinik eller genom auskul-talion inom olika specialiteter. Socialstyrelsenförutsätter all NLV ges tillräckliga resurser för all fortsätta sill påbörjade cversynsarbelerörande läkarnas vidare- och efterutbildning och att därvid primärvärdens behovsärskilt prioriteras. Vadgäller allmänläkarnas eflerutbildning framhåller NLV bl.a. följande. "Uppbyggnadenav en efterutbildning enligt GREIA:s modell kommer attkonfronteras med problem som hänger samman med allmänläkarnas heterogenautbildningsbakgrund. En av GREIA företagen undersökning visade attca av de dä självständigt verksamma allmänläkarna saknade allmänläkar-och/eller specialistkompetens medan hade enbartspecialistkompetens. Den övervägande delen av de läkare som saknade allmänläkar/specialistkompetensfanns i åldersklassen '39 är eller yngre'. Ocksäför nu verksamma allmänläkare utan formell allmänläkarkompetens finns behov aven kompletterande vidareutbildning liknande det i betänkandet framförda förslagelavseende läkare inom andra medicinska verksamhetsområden vilka skall stimulerasatt övergå till allmänläkarverksamhet. Dessa utbildningsinsatser varken kaneller bör tillgodoses inom ramen för en verksamhet med eflerutbildning. Meddetta konstaterande vill NLV framhålla att redan nu finns betydande behov avkompletterande vidareutbildningar för läkare verksamma inom allmänläkarvården.Dessa kompletteringsbehov är följden av lidigare i olika omgångar övergångsvisinförda generella dispenser från reguljära behörighetskrav. Mot denna bakgrundkan ytterligare utbildningsåtgärder skapa vissa svårigheter för huvudmännen medavseende på såväl möjligheterna atl frigöra allmänläkarna för kompletterande tjänstgöringarsom att bereda plats för dessa vid berörda kliniker. 1978/79:178 145 Avslutningsvisvill dock NLV framhålla belydelsen av atl effektiva åtgärder vidtas för att fötill stånd en allsidig efterutbildningsverksamhet inom allmänläkarvården. Somframgått av bl. a. GRElA:s undersökningar och försöksverksamhet lorde en välfungerande efterutbildning vara etl myckel verksamt medel för att ökabenägenheten för val av allmänläkarbanan. En sådan ökad benägenhet ärnödvändig atl åstadkomma om det ökande antalet block för allmänläkarutbildningskall kunna fyllas, vilket ändå mäsle vara huvudvägen till en ökning av allmänläkarkåren." Jämtlandsläns landsiing framhåller att elt sätl alt uppnå förbättrad kontinuitet mellanolika vårdnivåer kan vara en systematiserad efterutbildning och fortbildning.De positiva erfarenheter som vunnits av pågående försöksverksamhet med efterutbildningav allmänläkare har tagit fasta pä genom att organisera efterutbildninginte bara för distriktsläkare utan även för distriktssköterskor och annan primärvärdspersonal.Genom att inbegripa olika företrädare förden specialiserade länssjukvården iett sådant system skapas möjligheter lill bäitre samarbete och kontakter mellande två värdnivåerna. Enligt landstingels uppfattning bör denna och andra verksamhelerpå sikt leda till ulvecklingen av lokala vårdprogram inom länet, vilket ytteriigarekan förbättra kontinuiteten. Ålvsborgsläns tandsting konstaierar att om allmänläkarna skall kunna spänna över delvida fält, som utredningen förutsätter, torde frägan om deras fort- och efterutbildningfö den allra största betydelse. Vidare fordras en mycket noggrann planering ochman måste beakta såväl det stora antalet läkare som de betydande ekonomiskaresurser som måste tas i anspråk. påpekar att de ekonomiska konsekvenserna av ökadfortbildning bör medräknas i primärvårdens kostnader. Karolinskasjukhuset poängterar atl den snabba kunskapsutveckling som äger rum inommedicinen ställer siora krav pä kontinueriig efterutbildning av allmänläkarenoch menar atl garantier mäste tillskapas för att efterutbildningen avallmänläkaren blir kvaliletsmässigt hög. erinrar i detla sammanhang om att av dagensallmänläkare saknar formell kompetens. förhållande som enligt förbundetsuppfattning bör rättas till. Stockholmsläns landsting påpekar atl nytillskott genom dispenser kommer attställa krav pä fortbildningsinsatser. föreslår alt en organisation för efterutbildning av allmänläkareetableras på länsnivå. Institutet konstaterar att genom placeringen på enrelativt liten vårdcentral ute i samhällel blir allmänläkaren ur vetenskapligsynpunkt isolerad på ett helt annat sätt än sin sjukhusplacerade kollega.Medicinska fakulteten anser det därför värdefullt att diskutera möjligheten attvårdcentralerna både vad avser vårdsamverkan och efterutbildning knytsfunktionellt till länssjukhusen. Vidare anförs atl inom storstäderna kan endylik koppling förslagsvis komma till stånd genom den seklorisering som under senareår diskuterats och försöksvis prövats bl. a. inom psykiatrin. 1978/79:178 146 t/rred«mge«föreslår alt professurer i primärvård/allmänmedicin successivt inrällas för attbefrämja forsknings- och utvecklingsarbete inom området. Samtligaremissinslanser lillstyrker eller har inget att erinra mot utredningensförslag om atl successivt inrätta professurer i primärvård/allmänmedicin. Socialstyrelsenunderstryker därvid starkl belydelsen av all forsknings- och utvecklingsarbeteinom primärvården slimuleras. och har ocksä lagit uppdiskussioner om innehållet i ämnesområdet allmänmedicin och om möjlighelernaalt tillskapa forskar- och läkartjänster inom delta område. NLVpåpekar alt landets enda primärvårdsinriktade professur - allmän iniernmedicin,särskilt öppen hälso- och sjukvård - vid medicinska fakulteten i varil avavgörande betydelse för uppbyggnaden av allmänläkaruibildningen. NLVframhåller vidare atl en förstärkt forskningsorganisation innebär att underiagetför ulbildning inom primärvärdens skilda områden kan bygga pä ett successivtförbättrat kunskapsunderiag och att förekomsten av en vetenskaplig aktivitetkan förväntas ge en ökad rekrytering till verksamhetsområdet allmänläkarvård. Beträffandeforsknings- och utvecklingsarbete anför UHÅ bl. a. följande. "Liksom samtligaläroanstalter givit uttryck för i sina yttranden delar också UHÄ utredningenssyn på behov av forskningsinsatser kring primärvårdens problem. är detdärför nödvändigt att förstärkningen av allmänmedicin inom läkaresgrundutbildning också fören motsvarighet inom forskningen/forskarutbildningen.UHÄ har i sin anslagsframställning för /80 också framhållil denöppna vårdens frågeställningar som ett viktigt expansionsomräde för denmedicinska forskningen vid sidan av äldrevården och omvårdnadsforskning. I sinlångtidsbudget har UHÄ räknat medel för nya forskningsinsatser bl. a. inomdessa tre prioriterade områden. Man måste här beakta atlallmänmedicin är etl för forskningen nytt område och att kompetens därför måstebyggas upp successivt. Det är således inte nu möjligt att ange i vilken taktman bör inrätta nya professurer i allmänmedicin. En annan viktig fråga som förnärvarande diskuleras mellan UHÄ och de medicinska fakulteterna är formerna förallmänmedicinens förankring i de medicinska fakulteternasforskningsorganisation. Från universiteten i och har framförtsförslag om professurer i anslutning till den öppna vård som bedrivs vidvårdcentralerna i och . UHÄ räknar med att återkomma om detta iårets anslagsframställning. Forsknings-ochutvecklingsarbete kring primärvårdens problem bör enligt utredningen också innefaltahälsoekonomiska frågor, t. ex. frågor om effektmätning och fördelning av samthushållning med resurserna för denna sektor. Forskningsfrågor av delta slagförutsätts bli belysta i temat 'Hälso- och 1978/79:178 147 sjukvärdeni samhället', som har föreslagits starta inom den temainrikladeforskningsorganisationen vid i . Ulredningenberör också UHÄ:s rapport om de kortare vårdutbildningarnasforskningsanknytning i detla sammanhang. UHÄ har i rapporten pekat pä all bl.a. omvärdnadsforskning är etl problemområde som kan anknytas lill berördautbildningar. UHÄ har i skrivelse till de medicinska fakulteternainför det kommande budget- och planeringsarbetet pekat på det angelägna i altpågående aktiviteter fortsätter och atl man lokalt utvecklar samverkan mellanberörda högskoleenheter och sjukvårdshuvudmän." Samtligamedicinska fakulieter tillstyrker inrättandet av professurer iprimärvård/allmänmedicin. (Medicinska fakulteten) anser att professurer i primärvård börkopplas till allmänläkarkompetens och placeras vid vårdcentral. Härigenom kanen adekvat sjukvårdsmässig anknytning erhållas. Fakulteten anger som viktigaforskningsområden bl. a. prevenlion och hälsovård, samband mellan miljö och sjuklighei,epidemiologi och communily medicine. Uppsalauniversitet (Medicinska fakulteten) påpekar att del gäller alt täcka elt annalkunskaps- och forskningsområde än del socialmedicin har alt svara för.Allmänmedicinen omfattar mer individinriktad forskning, medan däremoisocialmedicinen studerar gruppfenomen inom samhällsmedicinen i vidarebemärkelse. Lundsuniversitet (Medicinska fakuheten) är särskilt intresserad av samordningsfrågormellan socialmedicin -allmänmedicin och långvårdsmedicin och erinrar om allerfarenheterna frän gör alt en utveckling kan ske relalivl snabbi. Göteborgsuniversitet (Medicinska fakulteten) är tveksam lill i annat sammanhangframförda förslag om att ge allmänläkarspecialislen en akademisk förankring ide socialmedicinska institutionerna. anser alt del ärnaturligt att tillskapandet av forskar- och lärartjänster sker inom deämnesområden som främst berörs i detta avseende och påpekar vidare att derikliga forskningsproblemen i mycket ringa omfattning ligger inom desocialmedicinska institutionernas intresse. Skolöverstyrelsenanser det angeläget atl frägan om de kortare vårdutbildningarnasforskningsanknytning beaktas med hänsyn speciellt till förhållanden inomprimärvården och i synnerhet distriktssköterskans roll. framhåller atl i forsknings- och utvecklingsarbetet bör särskiltstuderas lämpliga modeller för au möta invandrarnas behov. Akademiskasjukhuset underslryker att inrättandet av professurer i allmänmedicin inte förske på bekostnad av redan existerande ämnesområden. LaHrf5rwgs/ö'/-öunrferunderslryker sjukvårdshuvudmännens starka intresse av en ändrad inriklning päforskningen så alt en större andel av forskningsresurserna satsas på områdenav betydelse för primärvårdens utveckling. 1978/79:178 148 Landstingsförbundetframhåller ocksä atl det är viktigt all den omvårdnadsforskning som växerfram inom de medellånga värdyrkesulbildningarnas personalgrupper inriktas på uppgifierinom primärvårdsområdei. Sprilägger slor vikt vid all utredningsresurser satsas på utvecklingsarbete kringfrågor som gäller kontinuitet, tillgänglighet och fördelning av knappavårdresurser. Spri framhåller vidare atl det i Spri:s verksamhetsprogram finns etlfierlal projekt som är inriktade på alt ta fram konkreta lösningar på olikadelproblem som behandlas i uiredningens betänkande och som utgör nödvändigaförutsättningar för en bäitre konlinulet varför det vore önskvärl all Sprifortsättningsvis kunde avsätta större resurser, än vad den nuvarande ekonomiskaramen medger, pä dessa för primärvårdens ulveckling sä vikliga frågor. Malmöhusläns landsting anger all förvaltningsutskottet föreslagit universitets- ochhögskoleämbetet atl befintlig professur i medicin, särskilt öppen hälso- ochsjukvård, placerad vid läkarstationen i ändras lill professur i öppen hälso-och sjukvård med inriklning mot primärvård, förenad med överiäkartjänst i öppenvård inom Lunds sjukvårdsdistrikt. Enligl mening är det av störsiavikt alt professurer i primärvård förenade med överiäkarljänsier inomangränsande medicinska verksamhetsområden inrältas så atl en större delav grundutbildningen för läkare kan ske inom primärvården. Erfarenheterna inomspecialiserad vård måste successivt ställas till primärvärdens förfogande ochlika angeläget är det atl primärvårdens erfarenheler delges den specialiseradevården. Göteborgskommun inslämmer i utredningens förslag och påpekar att insalser förforsknings- och utvecklingsarbete inom primärvårdsområdei kan visa sig viktigti strävandena alt lyfta upp vårdformens allmänna status i förhållande lillövriga medicinska specialiteter. SHSTFanVörliknande synpunkter som och tillägger alt det är angeläget attsjukvårdshuvudmannen stödjer förslaget om en forskning pä tvärvetenskapliggrund och belyser möjligheterna lill en integrering av socialt, psykologisktoch biologiskt synsätt på människan. Vadgäller forskningen anser LO i likhet med utredningen att konsekvenserna av en sjukvårdspolitiskprioritering avseende ökade resurser till primärvården bör vara föremål för etlkontinuerligt och systematiskt forskningsarbete. Den medicinska forskningen hari alltför stor utsträckning varit sjukhusbaserad och sannolikt styrd i storutsträckning av läkarnas utbildnings- och meriteringssystem. Den forskning sompågått vid vårdcentralerna i , och måste enligt LO:suppfattning efterföljas av elt myckel brett upplagt forsknings- ochutvecklingsarbete inom åtskilligt fiera av våra öppenvårdsenheter. Umeåuniversitet () anser alt forskningsanknytningskurserbör beakias vad gäller distriktssköierskeulbildning och alt detta är frågor sommåste beaktas och lösas i samarbete mellan fakultet och sjukvårdshuvudman. 1978/79:178 149 Utredningenhar i syfte alt stimulera ulvecklingen mot den föreslagna husläkarorganisationenövervägl frågan om eventuella slalliga ekonomiska slimulans- ochutvecklingsbidrag. Sådana stimulansmedel kan bl. a. utgå inom ramen förnuvarande system med försäkringskasseersätiningar till sjukvårdshuvudmännen.Utredningen föreslår atl överiäggningar sker mellan slaten ochsjukvårdshuvudmännen i syfte atl uppnå en överenskommelse om Ulveckling avprimärvärden i enlighel med utredningens förslag och alt frägan om ekonomiskastimulansmedel ingår i dessa överiäggningar.