prop · G203187 · 1978-12-31 00:00:00 — I anslutning till riksdagsbeslutet om regional utvecklingoch hushållning med mark och vatten (p.5.5.1) godtog (in U 1972:28, rskr 1972:547), att turistnäringen inom berördadelar av landet skulle jämställas med andra näringar i fråga om lokaliseringsstöd så till vida att utöver lån ocksä vissa bidrag borde kunna utgå. Sedan kommitténför planering av turistanläggningar och friluftsområden m.m. framlagt sitt slutbetänkande "Turism och rekreation i "(SOU 1973:52), fastställdes den statliga turistpolitikeni stora drag, då behandlade propositionerna 1975:46 ()och 1975:47 (), i vilka vissa riktlinjer för statliga åtgärder angavs. Dessa riktlinjer påverkar ocksåkommunernas och landstingens beslut i turist- och rekreationsfrågor. 3.4.2 Riksdagsbehandling och beslut Regeringen uttalade i proposition 1975:46 (s. 25-26): "Rekreationspolitiken mäste ges en sådan inriktning att den möjliggör för alla att fåden avkoppling och motion, som var och en har rätt att kräva. Därför är det viktigt, att inte sociala och ekonomiska hinder bestämmer vilka, som kan få del av utbudet av rekreations- och turistaktiviteter. Utbudet måste överensstämma med de önskemål stora grupper medborgare har. I allt för hög gradavspeglar emellertid dagens utbud en gångentids efterfrågan. Många av de aktiviteter, som bjuds, är det svårteller omöjligt för t.ex. barnfamiljer, pensionärer och handikappade att utnyttja. Andelenkostnadskrävande rekreations- ooh turistaktiviteterär alltför dominerande, vilket missgynnar de grupper jagredan nämnt liksom låglönegrupperna.Dessa förhållanden måste uppmärksammas och samhällsinsatsernainriktas pä att göra utbudet tillgängligtför alla". 1978/79:187 54 För att möjliggöra en effektiv behandling av frågor om turism och rekreation förordades i propositionerna en bättre samordning av olika samhälleliga in£;atser.På det organisatoriska området föreslogs därför, dels; atten särskild beredning -beredningen för samordning av statens insatser för turism och rekreation - borde inrättas (prop. 1975:46), dels att ett centralt organ,turistråd, med uppgift att planera,samordna och genomföra åtgärder för att främjamarknadsföring av turism i , bordetillkomma (prop. I propositionerna föreslogsvidare, att den framtida utbyggnaden förturism och rekreation borde ske genom samordnade åtgärder och i områden särskilt lämpade härför, s.k. primärarekreationsområden. Regeringen föreslog 24 dylika områden, varav 5 inom fjällregionen:Dalafjällen, ,Areområdet, Tärna-Graddis fjällvärld och . Vid riksdagsbehandlingen tillkom ytterligareett område, dock icke inom fjällregionen. Vad gäller innebörden av att klassificerar ett område som primärtrekreationsområde anförde civilutskottet (CU 1975/75:2 s. 7): "Utskottet vill i denna frga betona de markhushåll-ningsaspekter, som leder den fysiskariksplaneringen och därmed behovet av att i första hand fördessa plEineringssyften ange visss. förturism och rekreation särskilt lämpade störreoch sammanhängande områden. Innebördendärav blir då nä.rmast att för dessa områdengäller som särskild riktlinje i den fysiska riksplaneringen, attplaneringen skall utgå även från syftet att områdena skall kunna pä ett ändamålsenligt sätt användas förrekreation och turism. Markeinvänd-ningsplaneringeninom området skall sälunda utgåfrån detta och innebära en vägningdärav mot riksplaneringens övriga riktlinjer. Rekreationssyftet innebär bl.a. att betydande områden kan behövaavsättas för det rörligafriluftslivet men ä.ven för vetenskaplig naturvård och kulturminnesvärd". godtog regeringens förslag till allmännariktlinjer för turist- och rekreationspolitiken(CU 1975/76:2, rskr 1975/76:46) samt till organisatoriska åtgärder, främst in- Prop.1978/79:187 " rättande av en samordningsberedningmed kanslifunktionen ansluten till naturvärdsverket(angiven CU och rskr) och av (NU 1975:54, SK U 1975:21 - jfr SK U 19/5/76:14 -, rskr 1975:244). 1 den proposition (1977/78:3l), som låg till grund förriksdagens beslut om riktlinjer i den fysiskariksplaneringen för vissa s.k. obrutna fjällområden, anförde föredragandedepartementschefen (s. 82): "Av vad jag har sagt framgår att ett stort antal turistanläggningar och ledutbyggnader planeras i de obrutna fjällområdena. Jag är angelägenom att en samlad bedömning görs av utbyggnadsprojekten. De riktlinjer, somriksdagen lade fast , innebär bl.a., att vissa centrala delar av de väglösa fjällområdena,de s.k. vildmarkskärnorna, undantas också från utbyggnadav ytterligare övernattningsstugor för turism. Den särskildaberedningen för samordning av statens insatserfor rekreation genomför f.n. en inventering av utbyggnadsplanerna i samtliga primära rekreationsområdenooh kommer att i samband härmed lämna förslag beträffande den framtida utbyggnaden. I beredningensarbete deltar bl.a. och planverket.Beredningen väntas lägga fram en rapport till regeringen . Ocksåi fortsatta arbete beträffande fjällområdena torde fråganom avvägningen mellan naturvård och turism komma att aktualiseras. I avvaktan på ett mera fullständigtunderlag bör de principer, som lades fast om vildmarkskärnor, tillämpas. Det bör ankomma påregeringen att efter_förslag från naturvärdsverketge berörda myndigheter närmare riktlinjer beträffande turistutbyggnad inom de obrutna fjällområdena". Beredningen församordning av statens insatser for turism oor. rekreation -r som antagit benämningen rekreationsberedningen -kunde efterriksdagens beslut inleda sitt arbete . Beredningen har i april19"8 till regeringen avlämnat enrapport (Jo 1978:2). Beredningen redovisar där erfarenheter av utfört arbete och ger synpunkter på den fortsatta verksamheten. Till rapporten är fogat ett supplement "Planerings- Prop.1978/79:187 56 läget i de primära rekreationsområdena", förvars innehåll , statens planverk och Sverigesturistråd gemensamt svarar. Supplementet redovisar vissa grundfaktabeträffande de primära rekreationsområdena liksom planeringsläget i dessaonråden. I rapporten anmäler beredningen att medutgångspunkt från beslut om primära rekreationsområden har kommunernainom ramen för den fysiska riksplaneringen behandlat samtliga primärarekreationsområden i upprättade kommunöversikter. Beredningen frstmhällerbeträffande inkvarteringskapaciteten inom de primära rekreationsområdena-där de fem fjällområdena tillsammans har av den totalakapaciteten (bäddkapacitet under tak - camping + privat uthyrning) - attde senare årens begränsade tillskott av boendeanläggningar under tak i huvudsak tillkommit i fjälltrakterna med stöd av arbetsmarknads- och regionalpolitiskainsatser. Beredningen föreslär, under förutsättning att överenskommelsekan träffas med berörda kommuner, att särskilda statliga insatser undernärmaste åren görs i fem primära rekreationsområden, varav endast ett fjällområde - Åreområdet. Pör flertalet primära rekreationsområden har statsmakterna i samband med den fysiska riksplaneringen beslutat om särskilda riktlinjer för markanvändningsplaneringen. Beredningen harbedömt hur det for-:satta planeringsarbetet i atort bör kunna inriktas i vart och ett av de primära rekreationsområdena och framhållit, att genom en utvecklad kontakt mellan beredningen ooh planeringsorganen i områdenabör den allmänna bedömningen fördjupas och om så erfordras korrigeras. För de fem fjällområdena är bedömningen följande (s. 90-91): Det är angeläget att en översiktlig fysisk planering Prop.1978/79:187 57 liksom ett handlingsprogram för den fortsatta utvecklingen kom.ner tillstånd i samarbete mellan de berörda kommunerna. En av de viktiga frågor, som därvidbör uppmärksammas, ärfritidsbebyggelsens utveckling. Älareöversiktsplaner bör omprövasi syfte att reservera tillräckligaarealer för turism ooh rörligt friluftsliv. Statliga och kommunala insatser bör i stor utsträckninginriktas på att förbättra ochkomplettera den turistiska miljön iuppbyggda områden och pä en utveckling i övrigt,som är anpassad till den lokalaarbetsmarknadens förutsättningar. är ett av våraviktigaste rekreationsområden. Den starka ökningen av enskild fritidsbebyggelse har uppmärksammats. Den ökade försiktigheten och den omprövning av tidigare exploateringsplaner, som pågår, bör därför stödjas. Det är nödvändigt att utvecklingen av turism sker i en takt, somär anpassad till den lokalaarbetsmarknadens förutsättningar. Det är väsentligt att kollektiva boendeformer ges företräde framför enskild fritidsbebyggelse i turistorter och i omgivande dalgångar samt att områdenför enskild fritidsbebyggelse väljs med stor omsorg och med sikte på att slåvakt om landskapets karaktär. Kommunikationsfrågorna börägnas ökad uppmärksamhet. Det är angeläget att den översiktligautvecklingsplaneringen fullföljs.Kollektiva boendeformer bör ges företräde framför enskild fritidsbebyggelse i turistorter.Områden för enskild fritidsbebyggelse (i omgivande dalgångar) börväljas med stor omsorg och med siktepå att slå vakt om landskapets karaktär. Beredningen har regerings uppdrag att i samråd med turisträd följa utvecklingen i området och bedömaåtgärdsbehovet. Tärna-Graddi s_fjällområde Kommunerna i regionen har var för sig utarbetat översiktligaplaner, som är inriktade på att säkerställa markresurser bl.a. för turism och rekreation. utvecklingsprogram för Täma-Graddisfjällområde behöver aktualiseras i samarbete mellanberörda kommuner och närmare marknadsbedömningargöras. Det är angelägetatt anpassa skalan i den planerade utbyggnaden till de befintliga små tätortemas förutsättningar.Det är väsentligt att kollektiva boendeformer ges företräde framför enskild fritidsbebyggelse i Tärna-Graddisområdetsturistorter samt att områden för enskild fritidsbebyggelse väljsmed stor omsorg och med sikte på att slå vakt om landskapets ursprungliga karaktär. 1978/79:187 58 Den fysiska planeringen för Torneträsk bör fullföljas med en utvecklingsinriktad åtgärdsplaneringi samband med Kiruna-Narviksvägensutbyggnad. Strategiskt belägna markområden bör i samråd med berördaintressenter reserveras för turism och rekreation. Vidare måste vissa ätgärder snabbt vidtas för att klara det ökade tryck pä området, som öppnandet av vägenkommer att innebära. Det är väsentligtatt i den fortsatta pliineringen av utvecklingsområden för turism iKiruna kommun pröva möjlighetema att även tillgodose behoven av närrekreation frånkommunernas tätortsbefolkning. Utöver ovannämndaplaneringsinsatser för området utmed den planerade mellanriksvägenbör en översiktlig plan utarbetas förvandringsturismen i fjällområdet mellan och . Materialet i beredningsbetänkandets supplement har utgjort underlag för beredningens överväganden men utgörockså en faktasammanställning av vidare intresse i samband med fortsatt planering.Supplementet redovisar data om de primärarekreationsområdena, ger en områdesvis presentation av dem Scunt redovisar statligamyndigheters synpunkter med anledning av den fysiska riksplaneringensplaneringsskede. Här skall endast återges supplementets uppgift, att de fem fjällområdena har ca15 av samtliga fritidshus i de 25 primärarekreationsområdena och att Härjedalsfjällenuppvisar den högsta tillväxttakten i fritidsbebyggelsen av samtliga primära rekreationsområden. Prop.1978/79:187 59 5.5 AREPROJEKTET 5.5.1 Grunder av turistanläggningar och friluftsområden avlämnade delbetänkandet "Are_-_utvecklingsplan för ett svenskt rekreationsområde" /_ . Detta avsågsutöver det centrala området kring de fyra områdena kring , Kall, Vålädalen ochBydalen. Efter remissbehandling av förslagentillsattes inom kommittén en särskild arbetsgrupp, som lämnade en "Rapport avseende_utbyggnad_av_för_turismoch_rekreation" (Ds Jo 1972:7)- anslöt sig 1973 till målsättningen förÅreprojektet, förordade en etappindelning av utbyggnaden ochanvisade på tilläggsstat 2 milj.kr. som bidrag till projekteringskostnader (prop.1973:85, Kr U 1975:20, rskr 1973:144). Regeringen fattade i novemberprincipbeslut om utbyggnad av en förstadeletapp, huvudsakligen avseende självaAre. Däri ingick en stugby med 400 bäddar, en kabinbana från till topp, nya vägar och vägförbättringar, leder och rastplatser, ettnytt avloppsreningsverk m.m. Regeringen har därefter beslutat om lokaliseringslänoch särskilda bidrag till projektet,om en statlig lånegaranti (prop. 1975:1 bil 11 i142, Kr U 1975:2, rskr 1975:27). hade staten bidragit till finansiering med ca 50 milj.kr., varavca 55 milj.kr. utgör bidrag m.m. och 15,3 milj.kr. utgör län ellergaranti för lån. /77 visade sigemellertid en väsentlig kostnadsuppräkning nödvändig, dåde kalkyler, varpå I974 års principbeslut fattats, uppenbarligen icke hadevarit tillräckligt underbyggda. I detta läge var arbetet med kabinbanan i huvudsak utfört ooh banan tagen i drift. Vidare hade uppförts liftar utmed Åreskutansamt serviceanläggningar och Prop.1978/79:187 60 Svenska turistföreningenhade med statliga bidrag rustat upp turiststationen i Sylar-na. Vissaanläggningar av betydelse för fjällsäkerheten hade alltså kommit tillutförande, andra återstod, bl.a. den för främst service men även säkerhet avsedda serveringsbyggnaden på i anslutning tillkabinbanans bergstation - byggnaden tänkt som tillflyktsort vid hastigtväderomslag. 3.5-2 Riksdagsbehandling och beslut Regeringen förelade förslag (prop. 1976/77:98) till den fortsatta utbyggnaden av och särskilda ekonomiska stöd- och sajieringsät-gärder för att denna skullekunna ske i enlighet med den målsättning, som beslutats av är 1973. föreslogs till lån till på tilläggsbudget för /77 anvisa ett investeringsanslag av 47 milj.kr. samt bemyndiga regeringen att efterge statens fordran för lån i anledning av projektet. Sedan kulturutskottet - med understrykande av vikten avatt planeringen av sker i nära kontakt med rennäringens företrädare - tillstyrkt regeringens förslag (Kr U 1976/77:46, jfrprop. 1976/77:80, Kr U 1976/77:93, rskr 197 6/77:289) beslöt i enlighet med förslaget (rskr 1976/77:303). Regeringen har vidare uppdragit åt beredningen för samordning av statensinsatser för turism och rekreation att följa den fortsatta utvecklingen av och att vidta åtgärder för en noggrann utvärdering averfarenheterna från projektets genomförande. Prop.1978/79:187 61 Stigar och leder i fjällvärlden tillk. )m ursprungligen för att tillgodose behovet av färdleder förbefolkningen där. Sä småningom utformades ett ledsystem,som sträckte sig mellan orter, där människorbodde och till deras arbetsplatser på annathåll i fjällvärlden. Medtiden kom även icke fjäll-bor i ökandeutsträckning upp till fjällområdena för att däruppleva naturens skönhet samt få utöva ettfriluftsliv med olika krav. Främst genomSvenska turistföreningens försorg börjademan att tillskapa ett för mera ovana f jällv2indrare erforderligt system avvandrings- och skidleder. Kring mitten av och därefter utökadesledsystemet kraftigt genom försorg av ägarna av turistanläggningar i fjälltrakterna och lokala turistorganisationer,genom kommunernas ökade engagemang i turismen ochgenom länsstyrelsernas ökande ansvar och intresse på området. Ledsystemet kom att omfatta säväl sommar-som vinterleder av varierande svårighetsgradoch längd, såväl milslänga genomgåendeleder som leder av mera lokal karaktär,ofta från en turistort eller enskildturistanläggning till någon utflykts- eller raststuga på någon halvmilsavständ. Mot bakgrund av denna utveckling framstod klart, att vandrings-eller skidlederna i fjällen och därtill hörandeanläggningar numera har en stor betydelseför rekreation -både mera långväga turisters och ortsbefolkningens - men ocksä förlokalbefolkningens näringsutövning. Lederna möjliggör en rimlig säkerhetunder förflyttningar. För fjällräddningsarbetet, som ofta måste utförasunder besvärliga väderleksförhållanden ärlederna av vital betydelse. konstaterades vid upprepade tillfällen att Prop.1978/79:187 62 ledmarkeringarna päolika fjälLkartor ibland var ofullständiga eller felaktiga. Leder på kartan saknade i några fall motsvarighet i terrängen.För äldre leder var stundom ovisst vem som byggt dem eller var ansvarig för skötsel ochunderhåll. Även för leder, som tillkommit relativtnyligen, kunde olika engagerade parter ha skilda uppfattningar om vem som hadeansvaret för ledens vidmakthållande. Att dessa förhållanden var högst otillfredsställandebl.a. med hänsyn till säkerheten i fjällenär uppenbart. , som dessa kon:3tateranden gjordes, harockså en stark ökning av kostnaderna för skötseln av vandringsleder,raststugor osv. noterat:». Med ett intensivare utnyttjandeav leder och anläggninga;ma längs dem kom krav pä ut byggnader och ökadkapacitet för dessa och ökade slitage-och renhällningsproblem längs vissa delar av ledsystemet.Detta innebar ökade svårigheter förhuvudmännen att klara drift och underhåll pä etttillfredsställande sätt. Anspråkenpå samhälleligt ekonomiskt stöd för nyanläggningoch upprustning ökade. Avsaknaden av översiktlig planering och bristande överblick överde totala behoven försvårade härvid en prioritering av olika angelägna åtgärder. erhöllkommittén för planering_av turistanläggningaroch friluftsområden tilläggsdirektiv av Kungl. Maj:t att utredahuvudmannaskapet för vandringsledema i fjällvärlden, däri inbegripet övernattningsanläggningar, broar, rösning o.d. Vidare skulle konui.itténutreda hur uppförajidet, underhållet ooh driften m.m. av lederna skulle finansieras.Ett av i utarbetat förslagrörande nya vandringsleder skulle prövas och överarbetas. Efter samverkan med lantbruksstyrelsen, , berördalänsstyrelser, m.fl. Prop.1978/79:187 63 redovisade kommittén sitt uppdrag i delbetänkandet "Huvudmannaskapet för vandringsleder i fjällvärlden" (Ds Jo 1973:8). "Kommittén hade funnit att det bestående lednätets län.jd kunde uppskattas till . I fjällvärlden fanns omkring 80 övernattningsanläggningar alltifrån enklaöver-nattningsstugor till fjällstationer med en sammanlagd kapacitet av 1700 bäddar. Kommittén beräknade nyanskaffningsvärdet av befintliga leder, broar och stugor till ca 43 milj.kr. ooh de årliga kostnadernaför att underhålla anläggningar och leder till ca 3 milj.kr. Det årligainvesteringsbehovet beräknades till oa 4 milj.kr. Av uppgiftslämnama föreslagna investeringar i upprustning och nyanläggningar av leder, broaroch stugor beräknades till ca 20 milj.kr., av vilka drygt hälften föllpå . De uppskattade arbetsinsatserna för dessa arbetenuppgick till ca 63 000 dagsverken, motsvarande något övr 500årsverken. Kommittén framhöll det vara nödvändigt för fjällvandringsverksamhetensutveckling att samhället formulerar de ramar, inom vilka verksamhetens egen planering kan ske. Dessa ramar uttrycks bl.a. i samhällets fysiska planering och i ekonomiska beslut hos stat ooh kommun. Kommitténs överväganden beträffande huvudmannaskapethade lett till att ansvaret för huvudleder och sekundärleder borde vilapä staten genom medan ansvaret för lokala lederoch spår borde vila på kommunerna. Kommittén ansäg vidare, att detborde ankomma på och länsstyrelserna att svara förerforderliga åtgärder för verksamhetens planering och drift samt förinformation om tillgängliga produkter. Kommittén förutsatte vidare atthuvudmännen skulle svara för att lämpliga entreprenörer utsågs förätgärder av löpande natur och att samhällsorganens eg.ia insatserkoncentrerades till ledning och samordning av verksamheten. Beträffande huvudleder och sekundärleder föreslog kommittén att och de berörda länsstyrelserna bemyndigades att föra förhandlingar med i första hand de nuvarande ägarna för att sluta erforderliga avtal. Kommittén förutsatte att tillfördes medel för fjällvandringsverksamheten via ordinarie anslag ochatt de kommunala åtgärderna beträffande det lokala lednätet baserades på finansiering med kommunala 1978/79:187 64 medel och i viss utsträckning från statens naturvårdsverks anslag för stöd till idrotten. Därutöver torde investeringsåtgärder beträffande vandringsleder och anläggningar liksom dittills i betydandeutsträckning finansieras som beredskapsarbeten vid ." 5.6.5 Riksdagsbehandling och beslut På grundval av betänkandet och remissyttrandenadäröver föreslog regeringen () (prop. 1975/76:100 bil. ), atthuvudmannaskapet för viktigare vandrings- och skidleder i fjällvärlden och därmed sammanhängande anordningar såsom vindskydd, broar m.m. skulle åläggas fr.o.m. den . Länsstyrelsema i fjällänen skulle svara för genomförandet av planerings-och samordningsarbetet samt tillsynen och skötseln av lederna. kulturutskott (Kr D 1975/76:36 s.4) hadeingen erinran mot de principiella riktlinjer, som regeringen föreslagit avseende vandringsleder m.m., och föreslog att de godkändes av . följde utskottets förslag(rskr 1975/76:259). Regeringen () uppdrog ät att fr.o.m. svara för planeringen ooh samordningen m.fl. uppgifter för s.k. huvudlederoch sekundärleder i fjällvärlden samt uppdrogs åt länsstyrelserna i , , och att svara förgenomförandet av det nödvändiga planerings- och samordningsarbetet samt tillsyn av ifrågavarande leders skötsel. skall främst ge vägledsinde information rörande principerna för planering av ledsystem, anläggningamas standard, markering, skyltning m.m. skall inom ramen för befintliga resurser fördela statligamedel för drift och underhåll av de leder, som kan bedömas vara av särskild betydelse. De statliga insatserna skall ske inom ramen för nugällande bidragsbestämmelser. Verket skall samråda med Prop.1978/79: 187 65 Genom samma beslut fick också iuppdrag att före närmare precisera vilka leder, som är att betrakta som huvudleder och sekundärleder. skulle härvid samråda med domänverket, berörda länsstyrelser. redovisade naturvårdsverketuppdraget genom förslag till ledsystem i fjällvärlden under statligt huvudmannaskap (SNV PM nr 881). Enligt verkets tolkningav huvudmannaskapet förutsätts detta gälla själva lederna samt därtill hörande anläggningar säsom broar, spänger, vindskydd, roddbåtar och båthus samt viss räddningsmateriel. Det statliga huvudmannaskapet gäller säledes inte fjällstationer, övernattningsstugor och anordningar som kräver anställd driftpersonal, exempelvis bättrafikleder. De leder, som medtagits i förslagtill ledsystem är sådana, som är av huvudsaJcligen turistiskt intresse och av sådan längd att de kräver övernattning längs leden (långfärdsled). Ansvaret för hela det s.k. närleds-systemet i fjällvärlden faller på kommunerna. För anläggandet av sådana lokala ledsystem förutsätts dock att statliga bidrag även i fortsättningen skall kunna utgå. anser att en uppdelning av långfärdsledema i huvudleder resp. sekundärleder f.n. icke är möjligeller ens angelägen att göra. Detsamma gäller indelningen i sommar- resp. vinterleder. Ej heller anser sig verket nu ha möjlighet föreslåi vilken omfattning de olika lederna bör ut- 1978/79:187 66 rustas med raststugor. Behovet av parkeringsplatser medsanitära utrymmen vid allmän väg ianslutning till lederna är mycket stort. Verket har funnitomfattningen av och kostnaderna förrastplatserna så betydande ooh de praktiska ansvars-,skötsel- och underhållsfrägorna så svårlösta, att det nu avstått från förslag i dessa avseenden och endast för kännedom i kartmaterialet anmält länsstyrelsemasförslag till naturrastplatser. förslag beträffandelångfärdslederna bygger på en bedömning av friluftslivets behov av fjäll-leder, broar, vindskydd osv. Härvid har ävensäkerhetsfaktorerna beaktats. Vidarehar hänsyn tagits till renskötselns intressen ooh till riktiinjema i statens planverksoch statens naturvärdsverks gemensamma förslag till obrutna fjällområden (p, 5.5.2 - propositionen omdessa områden kom , p.5.3.5) samt till riktlinjerna för de s.k.vildmarkskärnoma (p. 3.5.1, jfr p. Önskvärdheten avatt hälla vissa fjällområden fria från leder har beaktats. framhåller,att förslaget till ledsystem inte fär ses som sådefinitivt till sin utformning och omfattning att det inte skall kunna ändras . 3.6.5 Riksdagsbehandling och beslut I proposition 1977/78:100 (bil.13 Jo Ds I63-I66) erinraderegeringen om att statens naturvärdsverkfr.o.m. är huvudman för vandringsledema i fjällen, medan länsstyrelsema svarar för den löpandeverksamheten samt skötsel och underhåll av vandringsledema.