prop · G203214 · 1978-12-31 00:00:00 — En möjlighet är att i stämpelskatteförordningen intabestämmelser om straffavgift för den som ej söker lagfart i rätt tid och därmedockså eriägger stämpelskatt . Det synes rimligt att köparen erhåller ränta påinsatt kapital och att kommunen utger denna. Då emellertid kommunen på deltasätl golt-gjort köparen för vad han skäligen kan ha att fordra, bör kommunen istället för köparen ha rätt till avkastningen av fastigheten. Den ekonomiskauppgörelsen mellan kommunen och köparen bör således innebära att köparen motatt han redovisar det för fastigheten uppkomna nettoöverskottet till kommunenerhåller ränta på insatt kapital från kommunen. Erforderlig ändring i dettaavseende av 13 § FL bör därför vidtas. En annan lösning är att ge 13 § 2 st. FL sådanutformning atl det åligger köparen att visa att fastigheten inte försämrassedan han förvärvat fastigheten. Denna fördelning av bevisbördan synes rimligmed hänsyn till atl köparen genom besiktningsprotokoll vid köpet och vid kommunensövertagande direkt kan visa fastighetens skick vid köpet respektive övergångentill kommunen. Kommunen har däremot ingen möjlighet atl undersöka fastighetensskick då köpeavtal ingås, varför kommunens möjlighet att visa en försämring värdeminskning är liten. Stadgandet kunde få sådan innebörd att köparen, dåfastigheten minskat i värde, för att undgå ersättningsskyldighet måste visa attvärdeminskningen ej kunde läggas honom till last. Såsom tidigare nämnts kan fastighetsägareskriftligen erbjuda kommunen att förvärva fastighet på angivna villkor(hembud). Kommunen måste pröva anbudet . Antas del ej ellerhinner kommunen ej pröva hembudet inom fristen får kommunen inte inom två årefter erbjudandet utöva sin förköpsrätl om inte priset är lägre eller villkorenför försäQningen tillsammantagna avsevärt ogynnsammare för ägaren än de somgällde för erbjudandet lill kommunen. De med hem-budsstadgandet förenadenackdelarna för kommunen är betydande då kommunens behov av atl köpa en fastighetsnabbt kan växla av ohka anledningar. Dessutom kan man inte undgå att misstänkaatt vissa fastighetsägare använder hembudet för att få fastigheten värderad.Det har förekommit att fastighetsägare återkommit med hembud flera gångeruppenbarligen för att pröva vad kommunen skulle vara villig att betala.Kommunen måste lill skillnad från vad som gäller vanliga anbud be- Prop.1978/79: 214 .45 Med hänsyn till det anförda anser kontoret attbestämmelserna i förköpslagen om hembud bör upphävas. Även andra brister i förköpslagen än de ovanangivna har iakttagits vid kontorets handläggning av förköpsärenden. Bland dessa vill kontoret särskilt framhålla föQande. SäQare och köpare kan förhindra att kommunen utövarsin förköpsrätt genom att häva köpel. Hävningsgrund föreligger enligt 4 kap.JB om part ej i rätt tid fullgör sina förpliktelser enligt köpeavtalet eller omfastigheten avviker från vad som kan anses utfäsl eller vad köparen med hänsyntill omständigheterna haft anledning att räkna ined vid köpet. Parterna kan t.ex. anmäla överlåtelsen till kommunen redan innan köpet fullbordats och iköpeavtalet lägga tidpunkten för köpets fullbordande (tillträdesdagen) kortföre det fullmäktigesammanträde som skall besluta i förköpsfrågan. Orn köparen,sedan-fastighetsnämnden tillstyrkt förköp, underlåter att fullgöra sinaåtaganden enligt köpeavtalet på tillträdesdagen, får säQaren häva köpel. Sedanköpet häyts kan förköpet ej utövas. En överenskommelse mellan säQare och köpareatt köpet skall återgå är däremot ej gällande mot kommunen om ej hävningsgrundföreligger. En sådan överenskommelse skall bedömas som en överlåtelse frånköparen till säQaren och grundar förköpsrätt. En avtalsbestämmelse om alt köpet skall gå åter,oni säQaren eller köparen begär det , innebär att. det står varderaparten fritt att frånlräda avtalet inom tvåårstiden, dvs. långt efter det attkommunen beslutat om förköp. Ett sätt att undvika nu påtalade olägenheter är attlåta hävning och återkallelse av köp få ske endast med verkan mellan säQare ochköpare, medan säQaren fortfarande bör vara bunden av avtalet till dess kommunenavgjort frågan om förköp. De lagregler som Qär blir aktuella finns i 4kap. Ett alternativ är att förköp, endast fåraktualiseras hos kommunen av inskrivningsmyndigheten sedan lagfartsansökan ditinkornmit. I annat fall kan köparen som anmält köpet och insett att kommunenavser alt ulöva förköp genom att underlåta alt söka lagfart då tiden härförutgår åstadkomma alt köpet blir ogiltigt innan förköp hinner utövas., .' Vidare, kan kommunens möjligheter att utövaförköpsrätten försvåras genorn. köpevillkor, som inte motsvarar vad parterna verkligen över enskprhmit (skenaytal), sidoavtal om. lån,,arrende, servitut och hyresr upplåtelser etc. I dessa fall torde del.vara svårt att åstadkomma rättelse genoin direkta lagbestämmelser. Den enda tänkbara möjligheten vore, att lagstifta om en generalklausul av innehåll att avtal.som uppenbarligen har till syfte att kringgå förköpslagstiftniiigen är utan,verkan mot kom munen.-. ,,..; . .,-/', ;-;-.. ,-, :: - -_ . [:'[-. Somexeinpel på sidoaytal kan nämnas försäQningen avvRpsendal ..Större 23, där säQaren erhållit rätt alt kyarbo under sin livstid och med viss hyresrabatt.,Därigenom försvåras möjligheten-att t. ex. användaren sådan fastighet som bytesobjekt. För Jasminen 4 finns i köpekotitrakt i.ntaget' bestärnmelse om,-att köparen skulle teckna .20-åriga hyreskon trakt med sex av hyresgästerna (säQarna), där hyreshöjning icke fick ut- tas iör andra arbeten äp dem soin är att betrakta som nprinall, under håll. Beträffande Knoppen 19-har etl muntligt löfte givits av köparen att rita och projektera en; villabyggnad för säljaren-och dennes harn, Löftet yärderades, äv köpare och- säQare .till .25.00Q, kr. För 14; har ett entreprenadavtal tecknats i samband med-köpeaytalet...,: ,; - \ . Prop.1978/79:214 46 Kontoret vill slutligen framhålla följandebeträffande vissa tidsfrister i förköpslagen. Det är praktiskt omöjligt ätt erlägga ersättningsamma dag som förköpet fullbordas, dvs. i regel för bestridandetav förköpet. För att ersättning skall kunna utbetalas krävs nämligen dels attbevis inhämtas att de i 10 § FL angivna förutsättningama är för handen, delsatt köparens ersättningsyrkanden utretts och dels att ränteberäkning skett.Stadgandet i 13 § FL bör därför ändras, så att avkastningsränta skall utgå tillviss tidpunkt efter förköpets fullbordande, förslagsvis första vardagen i andramånaden efter fullbordandet och först därefter skall dröjsmålsränta utgå.Därigenom uppnår man också att avräkning sker vid månadsskifte, vilket ärpraktiskt i de fall reglering av hyror skall ske. Det har vidare i praktiken visat sig svårt att inomtidsfristen (enligt 7 § 2 st. FL) klara det formella förfarandetinom kommunen. Detta beror främst på att många ohka organ skall besluta ifrågan och att det av vart och ett av dessa krävs att handlingama i ärendetsänts ut före det sammanträde då ärendet skall behandlas. Mot bakgrund av det ovan anförda anser kontoret detangeläget att författningsändring kommer till stånd i den utsträckningsom redovisats i detta tjänstememorial. De föreslagna författningsändringarna kansammanfattas enligt följande. För att begränsa kommunens ersättningsskyldighettill köparen en ligt 13 § 1 st. FL bör den tid som förflyter från köpehandlingens upprät tande till dess förköpet fullbordats förkortas avsevärt. Detta syfte upp nås om kraftigt verkande påföQd införes för den som ej söker lagfart inom föreskriven tid. Härigenom följer även att staten erhåller stämpel avgiften tidigare. Kontoret förordar den ändringen i reglerna i JB 20kap., att köpeavtal blir ogiltigt om lagfart ej sökes i rätt tid. En annan åtgärd, som syftar till förkortning avifrågavarande tidrymd, är att i stämpelskatteförordningen inta bestämmelser omstraffavgift för den som ej söker lagfart inom föreskriven tid. 13 § 1 st. FL bör ändras så attkommunen i stället för köparen lill-erkännes rätt till avkastningen avfastigheten. Vidare bör paragrafens andra stycke ges sådan utformning, attköparen ålägges att visa att fastigheten inte försämrats efter hans förvärv. Bestämmelserna om hembud i 4 §FL innebär betydande nackdelar för kommunen och bör upphävas. Hävning och frånträdande av köpbör få äga rum endast med verkan mellan säQare och köpare medan säljaren iförhållande till kommunen bör vara bunden av avtalet till dess kommunenavgjort frågan om förköp. Aktuella lagregler finns i 4 kap. JB. . 13 § FL bör ändras så attavkastningsränta skall utgå till viss tidpunkt efter förköpets fullbordande,förslagsvis första vardagen i andra månaden efter fullbordandet och förstdärefter skall dröjsmålsränta utgå. Tidsfristen för det formellaförfarandet inom kommunen bör förlängas . Aktuellt lagrum är7 § 2 st. En framställning om författningsändring torde böraske genom kommunförbundet, särskilt som det här gäller problem som ej ärspeciella enbart för . 1978/79: 214 47 Svenska kommunförbundets skrivelse den 28 februari1978 är föranledd av en skrivelse till förbundet . Kommunens framställning har föranletts av att det iett fall där kommunen har utövat sin förköpsrätt har visat sig att köpareninte ansökt om tillstånd enligt lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. Därmedblev förvärvet ogiltigt, vilket medförde att kommunen gick miste ommöjligheterna att förköpa fastigheten. åberopar sin skrivelse den 8oktober 1976, i vilken bl. a. framhölls att de metoder som fastighetsmarknadensparter valt i syfte att kringgå FL i vissa avseenden varit särskilt besvärandeför kommunema. Därvid nämndes återkallelse av ansökan om förvärvstillståndenligt jordförvärvslagen varigenom fånget blir ogillt. Att jordförvärvslagenvaldes som exempel i framställningen berodde på att denna lag har utgjortmönster för lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. samt att jordförvärvslagenomfattar hela landet medan lagen om förvärv av hyresfastigheter kräverförvärvstillstånd endast i de tre storstadsregionerna (, ochMalmö med grannkommuner). De rättsliga problemen och möjligheterna att medtillämpning av tillståndslagstiftningens bestämmelser kringgå FL är desamma. I ett yttrande avstadsjuristen i anförs bl. a. följande. Fallet visar att det finns en möjlighet för enköpare att undgå förköp antingen genom att underlåta att inge eller genom att återkallaansökan om förvärvstillstånd. En köpare av en fastighet kan invänta kommunensställningstagande i förköpsfrågan och om det skulle visa sig att kommunenavser att utöva förköpsrätten då låta köpet bli ogiltigt genom att underlåtaatt ansöka om förvärvstillstånd eller återkalla en gjord ansökan. Angivna möjlighet att kringgå förköpslagen måsteanses strida mot lagens mening. Förköpslagen har nämhgen utformats så attköpare och säQare inte har möjhghet att överenskomma om en återgång av köpet omdet inte föreligger en verklig hävningsgrund. Detta för att förköpsrätten inteskall kunna elimineras genom en sådan överenskommelse. Ogiltighetsbestämmelseni lagen om förvärv av hyresfastighet öppnar en möjlighet för parterna att låtaköpet gå åter utan någon formell överenskommelse och utan att någonhävningsgrund föreligger. Detta måsle anses otillfredsställande. För att undvika att lagen om förvärv avhyresfastighet används för att förhindra utövandet av den kommunalaförköpsrätten bör lagen kompletteras med en bestämmelse i dess § 5 av innebördatt ogiltighets-effekten inte skall bli gällande gentemot kommun som utövat sinförköpsrält. 1978/79:214 . 2.5Civilutskottets betänkande 1976/77:16 m. m. FL har varit aktuell i vid fleratillfällen även reform. I CU 1975/76; 11 behandlades bl. a. motioner omupphäyande-av FL, om förköpsrätt för hyresgäster och om en översyn för atthindra att FL:s syfte kringgås. Samtliga motioner som rörde FL avslogs avriksda gen. I CU 1976/77: 16 behandlades två motioner omöversyn av förköps lagstiftningen. Båda motionerna avslogs av . I det enhälliga be tänkandet uttalade civilutskottet bl. a. följande. Utskottet har tidigare uttalat och vidhållit attäven i fräga om förköpslagen får kommunens obetingade företrädesrätt till marksom avses för ny eller förändrad tätbebyggelse tas till utgångspunkt för denfortsatta prövningen. Utskottet har vidare anslutit "sig till'meningenatt det finns lösningar som skulle göra förköpslagen nicr effektiv och motverkamöjligheterna att kringgå lagen, eller att förhindra, förköp. Sådana lösningarskulle dock komplicera regelsystemet och motverka deri fördel som ligger idet enkla förfarandet. Om behov finns, ay marken återstår möjligheten ättexpropriera. Utskottet har också avvisat bl. a. tanken på att föra in enprisprövningsmöjlighet i förköpslagen liksom förslag att ge hyresgäster endirekt förköpsrätt. Vad härefter förekommit har inte gett utskottetanledning att gå ifrån nämnda bedömningar. Mot denna bakgrund finns sålundaingen anledning att överväga sådana åtgärder för att t. ex. hindra kringgåendeav lagstiftningen som skulle rubba lagstiftningens hantcringsmässigt enklakaraktär. Förslaget i motionen 1976/77: 922 (s) om enutredning för en allmän översyn av förköpslagen anges syfta till att göra lagen effektivare utan att förfarandet för den' skull tyngs av en onödigt komplicerad administ ration. Vikten äv enkelhet och smidighet i förfarandet betonas. Motiven för förslaget innehåller emellertid i vissa avseenden krav på ändringar av den typ som utskottet tidigare avvisat génöm alt ansluta sig till ut talanden i proposition. En översyn i dessa avseenden kan därför inte till styrkas. När dét gäller én översyn méd syftet att förbättra' lagens till- lämpbarhet i övrigt har utskottet förutsatt att en sådan görs itiöm rege ringens kansli titan någon åtgärd. Mötioheh avstyrks såltindä. Frågan om efterlevnaden av lägfartsplikten prövas i iägutskottetS kom mande betänkandé.lXr 1976/77: 22,; ;'' -'" ' ; ;;; '"f/\. ''\ '; :-' Begäian i motioneii 1976/77: 69 (fp) om atl skulle påkaHa éiiändrihgi förköpskungörelsen ansluter'i; sak till en särskild aspekt i den förstnämnda motionen. Utskottets bvah 'redovisade bedörnning gäl ler sålunda även motionen 1976/77: 69. ' ' Teu 1977/78:' 23'behandlades flera motioner om' F'L'sbni' avsåg bl. oyisshetom plätiförutsättiiiiigarna.och regeringens, prövning-äy omtillstånd till förköp. Samtliga motioner avslogs av . . .,;. 1978/79: 214 49 Expropriationslagen (1972: 719), ExL, har trätt ikraft (prop. 1972: 109, CU 1972: 34, rskr 1972: 346). Fråga om tillstånd till expropriation prövas iallmänhet av regeringen. I expropriationstillstånd skall enligt 3 kap. 6 § ExLbestämmas inom vilken saken skall fullföQas genom ansökan om stämningtill domstol. Frågan om tidsfristens längd har inte reglerats i lagen. Enligtföredragande statsrådet (prop. 1972: 109 s. 227) torde det i de flesta fallvara lämpligt att sätta tidsfristen till , men uridantagsvis kan det vidstörre expropriationer vara befogat med en längre tidsfrist (se även CU 1972:34 s. 42). Föreligger särskilda skäl, kan tiden förlängas. Ansökan omförlängning skall göras före utgången av den löpande tidsfris-len. Någonyttersta gräns för förlängning av expropriationstillstånd finns inte (a. prop.s. Om fastighetsägaren visar att hans olägenhet av attexpropriationsfrågan hålls öppen har ökat avsevärt, kan på hans begäran denbestämda tidsfristen förkortas. Beslut om kortare tidsfrist får inte meddelasförrän förflutit efter det att expiopriationslillståndet meddelades (a.prop. s. 229). Bestämmelserna i 3 kap. 6 § ExL om fastighetsägarens rätt attbegära förkortning av medgiven tidsfrist saknar motsvarighet i äldre rätt.Övergångsbestämmelserna har utformats så att de nya bestämmelserna inte ärtilllämpliga om ansökan om expropriation har gjorts före (seCU 1972: 34 s.50). Om den som har erhållit expropriationstillståndinte har väckt talan inom den bestämda tiden, är tillståndet förfallet, såvidahan inte har ansökt om förlängning av tidsfristen ochansökningen bifalles. Har exproprialionstillståndet förfallit och begärsdärefter nyll expropriationstillstånd till egendomen av samme sökande och påsamma expropriationsgrund som lidigare, kan sådant tillstånd beviljas endast omsärskilda skäl föreligger. Enligt 5 kap. 4 § ExL får talan i expropriationsmålväckas av den som har sökt eller erhållit tillstånd till expropriation. Hartillstånd meddelats och har fastigheten eller del därav tillträtts av denexproprierande, får även fastighetens ägare eller annan sakägare, vars rättberörs av tillträdet, väcka talan. Om expropriationsmål avskrivs efter återkallelse,skall enligt 5 kap. 16 § ExL den exproprierande ersätta skada som tillfogatssakägare på grund av expropriationsanspråket (se NJA II 1918 s.248 och prop. 1972: 109 s. 297). I 5 kap. 1722 §§ ExL finns bestämmelser omförhandslillträde. Domstolen får medge förhandstillträde, om det är avväsentlig betydelse för den exproprierande. Den exproprierande kan fritt avgöraom han 4 1978/79. 1978/79: 214 50 viirUtnylQa medgivandet eller inte. Fastighetsägaren kan inte begäraförhandstillträde. Del finns två former av förhandstillträde.Kvalificerat förhandstillträde innebär att egendomen övergår till denexproprierande med samma rätt som om expropriationen fullbordats. Enkeltförhandstillträde innebär däremot endast att den exproprierande får rätt attta fastigheten i besittning i den utsträckning som medges i beslutet om förhandstillträde. Om det inte är uppenbart attexpropriationsersätlningen blir obetyd- lig, skall domstolen på yrkande av fastighetsägaren eller annansakägare som villkor för förhandstilllräde föreskriva att den exproprierandeutger förskoll på den expropriatiorisersättning som slutligt fastställs. Den exproprierandeskall också hos ställa säkerhet för den slutligaexpropriationsersätlningen. Domstolen skall ange dels när medgivande tillförhandstillträde tidigast får utnyttjas, dels när den exproprierande senastskall ha fullgjort föreskrivna villkor. Om den exproprierande inte inom utsatttid har fullgjort villkoren, är medgivandel till förhandstilllräde förfallet. Även sedan tillträde har skett kan domstolen påyrkande av fastighetsägaren eller annan sakägare ta upp frågan om förskott. Bestämmelser om ersättning vid expropriation finnsi 4 kap. ExL. Värderingen vid expropriation skall hänföras till förhållandenaVid den tidpunkt då expropriationsmålet slutiigl avgörs. Från denna underformstådda huvudregel om värdetidpunkten finns ell undanlag i 4 kap. 4 § ExL. Omfastigheten i sin helhet har tillträtts, skall enligt nämnda paragraf vidbestämmande av expropriationsersätlningen hänsyn inte las till sådan ändring ifaslighetens värde som uppkommer därefter. Delsamma gäller i fall dåfastigheten endast delvis har tillträtts, om inte värdeändringen beror på attden återstående delens skick ändras. Om höjning i allmänna prisläget har skettefter det att fastigheten tillträddes, skall ersättningen jämkas med hänsynhärtill (se prop. 1971: 122 s. 177 och prop. 1972: 109 s. 288). 1 6 kap. 16 § ExL finns beslämmelser om ränta påexpropriationsersätlningen. Beslämmelserna fick sin nuvarande utformning vidtillkomsten av ränlelagen (1975: 635) (se prop. 1975: 102 s. 28 och 151). mån expropriationsersätlning betalas efter utgången av frist som föreskrivsi 6 kap. 7 § första eller andra stycket, skall den exproprierande utge räntapå ersättningen från fristens utgång enligt 6 § räntelagen (s. k.dröjsmålsränta). Om förhandstilllräde har ägt rum, skall den exproprierandeutge ränta på expropriationsersättningen enligt 5 § räntelagen (s. k.avkastningsränla) från den dag fastigheten tillträddes till dess betalning skereller dröjsmålsränta skall utgå. Räntebeloppet får jämkas, om fastighetenendast delvis har tillträtts och skyldigheten atl i sådant fall betala ränta påhela ersättningen skulle vara oskälig mol den exproprierande. 1978/79: 214 51 Vid räntelagens tillkomst ändrades ävenbestämmelserna om ersättning för vågrätt i 55 § väglagen (1971: 948) (se prop.1975: 102 s. 27 och 150). Vid ersättningens bestämmande gäller 4 kap. ExL itillämpliga delar. På ersättningen utgår ränta enligt 5 § räntelagen från dendag då marken togs i anspråk till och med den dag då betalning skall ske ochenligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Hänvisningar till ExL finns i flera andra lagar,exempelvis i 137 § byggnadslagen (1947: 385) och 25 § naturvårdslagen (1964:822). 140 § byggnadslagen innehåller dock en avvikelse från ExL. Om det i målom inlösen av mark uppkommer tvist om rätt eller plikt att lösa, skall bestämmelsernai ExL om förhandstilllräde äga tillämpning först sedan det genomlagakraftägande dom blivit avgjort att inlösen skall äga rum. har i skrivelse den 19januari 1977 hem-ställl om ändring av ExL för att möjliggöra förhandstillträdepå yrkande av ägare till expropriationshotad fastighet. De frågor som behandlas i förbundets skrivelseanknyter till vad som har förekommit vid expropriation i Östra inomHuddinge kommun. Byggnadsförbud för expropriationsområdet meddelades år 1955.Ansökan om expropriation gavs in och tillstånd till expropriationmeddelades . Tidsfristen för ansökan om stämning lillfastighetsdomstolen .bestämdes till . beskriver sammanfattningsvissituationen i.Östra på följande sätt. Kommunen har varit i stort settensam köpare av fastigheter inom expropriationsområdet. Det pris som erbjudilsoch betalats har därvid kraftigt understigit marknadsvärdet och vad som krävsför att skaffa en annan likvärdig fastighet. Många fastighetsägare har trotsdetta med hänsyn till famiQe- och arbetsförhållande o. d. varit nödsakade atlsäQa eller också uppfatlat kommunens bud som uttryck för den ersättning somkunde påräknas vid expropriation och därför frivilligt sålt till kommunen. Detär uppenbart att de härigenom gjort stora rättsförluster. Successivt haruppkommit en mycket svår förslumning och vandalisering. Från att från början.ha motsatt sig expropriationhar de kvarvarande markägarna sedermera funnit det fördelaktigast attexpropriationen genomförs så snabbt som möjligt och att kommunen om möjligtomedelbart genom förhandstillträde övertar fastigheterna, varefter ersätiningenskulle bestämmas av domstolen. Framställningarna härom har dock avslagits avkommunen. Successivt har förhållandena för markägarna blivit allt merohållbara. Särskilt äldre fastighetsägare har av denna orsak ej kunnat utnyttjasina fastigheter, i varje fall ej . Situationen torde komma attytterligare förvärras då byggnadsarbetena påbörjas, vilket enligt uppgiftväntas ske . 1978/79: 214 52 föreslår att det genomförs enutredning med syftet att ExL ändras så att också den som drabbas avexpropriation eller hot om expropriation skall kunna få till ståndförhandstillträde av fastigheten och beslut om ersättning av domstol. Behov avatt få till stånd förhandslillträde föreligger då förslumning och vandaliseringbörjar uppträda och då fastighetsmarknaden har påverkats av att kommunen reelltsett fått ett köparmonopol. I första hand kan fyra altemativ tänkas vad gällerden tidpunkt då kommunen skall kunna tvingas att tillträda fastigheten: dåbyggnadsförbud meddelas (1), då kommunen börjar bedriva en systematisk aktivinköpsverksamhet för förvärv av fastigheter (2), då tillstånd tillexpropriation begärs av kommunen (3) och då tillstånd till expropriation meddelas(4). Det första altemativet en anknytning tilltidpunkten för byggnadsförbudet förutsätter en ändring avbyggnadslagstiftningen. anser att det är ytterst angelägetatt genom en sådan lagändring undanröja de ogynnsamma verkningama avbyggnadsförbuden. Vid en revision av ExL torde denna tidpunkt dock inte kunnaläggas till grund för en rätt för markägare att kunna tvinga kommunen atttillträda fastighet. Detandra altemativet, den tidpunkt då kommunen börjar bedriva aktiv inköpsverksamhetför att bli ägare till fastigheter inom ett område för ny bebyggelse, tordedäremot vara fullt tänkbart. Kommunen har då genom beslut av ansvarigamyndigheter uttalat sin avsikt att förvärva de berörda fastigheterna, ochhärigenom minskar eller upphör intresset från andra att köpa sådanafastigheter.