prop · G203195 · 1978-12-31 00:00:00 — föregående har belysis med hänsyn lill olika former av skall och avgiftvilken som ärden utlösande faktorn och när denna inlräffar. Del hur sugis ullskaltelagarnas nu gällande regler om skattskyldighetens inlräde blir avgörandei dessa hänseenden. Men vad händer om reglerna angående skatlskyldigheiensinlräde ändras, vilket naturligtvis måsle vara möjligl? Svaretpå den ställda frågan är, alt en regel för skattskyldighetens inlräde vad avseren exisierande skalleform vid ell relroakiiviietsförbud inle får lillämpas såall skallskyldigheten utlöses av en omsländighel som har inträffat redan närden nya regeln irädde i kraft. Ettexempel kan belysa del sagda. Enligt 6 S lagen om arvsskatt och gåvoskattinlräder, om en person genom testamente har tillerkänts nyttjanderäu lill vissegendom och en annan person har fått äganderätten lill samma 160 Förstärkningar avsärskilda fri- och rättigheter SOU 1978:34 egendom,skattskyldighet för förvärvet av äganderätten först när nyitjande-rällen harupphört. Den angivna regeln gäller dock bara under vissa yUeriigareförutsäliningar, bland annal au nyltjanderätlen har viss varaktighet, . Låt oss anta all en person i testamente har förordnai all viss egendommed äganderäii skull lillfalla en anhörig men all nylijanderätien tillegendomen skall lillkomma en annun person. Lål oss vidare anta allkravel i 6 S arvsskatlelagen på nytljanderäliens varakiighei skärps lill allgällu minsl lio år. I så fall innebär den nya regeln all skattskyldighet förförvärvel av äganderälten inlräder vid teslalors död enligthuvudregeln vid urvsbeskatining. Denna nya regel får dock inte lillämpas påsådana fall där teslalors död -den nya utlösande faktorn - redan har inträffatvid den nya regelns ikraftträdande. 1exemplet fordras alllså i lydlighelens iniresse alt man genom enövergångsbestämmelse gör klart att den nya regeln inte får tillämpas på defall, där teslalors död redan har inlräffai vid den nya regelns ikraftlrädande.Jusl i de fall då man ändrar på reglerna för skaltskyldighetens inträde lordedel inle sällan erfordras övergångsbestämmelser av hänsyn till relroaktiviletsförbudel.Som jämförelse kan nämnas atl samma behov i regel inte finns vid andraändringar i befinlliga skallelagar. Om i det ovan nämnda exemplet i slälletinom från testators död hade skett den ändringen i lagen om arvsskalloch gåvoskatt att skattesatsen hade höjts, hade ju den nya skallesalsen ocksågällt för beskattning av förvärvel av äganderällen, eftersom denna beskaiininguilöses av atl nyltjanderätlen upphör. Idetla sammanhang återstår att slälla frågan vad ett reiroaktivitelsförbudskulle belyda, om en hell ny skatt införs. Å ena sidan måsle givetvisha frihel all konstruera skallen så som befinnes lämpligast 1. ex. när delgäller den utlösande faktorn. Å andra sidan får denna fakior inle ligga iförfiuten lid, när den nya skalleformen träder i kraft. Om en skall införs påt. ex. innehavet av viss egendom måste den lidpunki som är avgörande för fråganom skatt skall utgå ligga efter den nya lagens ikrafllrädande.Reiroaklivitelsförbudet skulle hindra en beskattning av den typ som skeddegenom förordning om värnskatt. Enligt denna förordning utgick skallmed hälfien av den statliga inkomsi- och förmögenhetsskatt som hade påförts år1939, varför skallen kom atl utgå inkomster och förmögenheier.Förbudel innebär naturligtvis all del aldrig blir lillålel atl i ny skalleformanvända en beräkningsnorm, som redan har lagls till grund för beskattning engång. (Här avses vad som följer av huvudregeln. Angående undanlag från denna,se i del följande.) Föreskrifteromförfarandet i skalle- och avgiftslagsiiftningen, till exempel om de beslutandeorganens sammansäitning och arbetsformer, träffas inte avreiroukiiviteisförbudei. Undanlagsvis kan dock vissa föreskrifier som kan sägashöra lill förfarandel, lill exempel bevisbörderegler, falla under förbudet. Såsomhar framgått fiera gånger av det lidigare är det en självklar följd av del härförordade sättet atl definiera begreppei retroaktivitet i fråga om skatleochavgiftslag alt definilionen inte läcker alla fall av sådan lag, som i någonmening medför retroaktiva'effekter. För att lill exempel anknyta lillförmögenhetsbeskattningen skulle del inte anses vara en relroakliv skallelag omman år 1 beslutar all frimärken som innehas 2 skall tas upp lill 'i4 Försiärkningar av särskilda jfl- och rättigheter 161 förmögcnhelsbeskalining,således inle heller lill den del lagändringen avser frimärken som innehas dåändringen iräder i kruft. Lagändringar av della slug måsle uppenbarligen vuralillålna. Ulredningenhar ovan funnil både ull del ur önskvärl med ell grundlags-förbud molreiroakiiva skaller och avgifter och all begreppet reiroaklivilel på dessurullsområden kun definieras lillfredssiällande. Kvar slår då en fråga, nämligenom en länkl gmndlagsregel måsle ha undanlag. början kan slås fasl atl ell förbud mol retroaktivitet i grundlag barabehöver iräffa sådana ändringar i skalle- och avgiftslagsiiftningen, som ärlill nuckdel förde skall- respektive avgiftsskyldiga. Visserligen kunolägenheier upp.slå även som en följd av en lindring i skatt- elleruvgiftsskyldighel, men dessa är knappasl av den valören atl något skydd igrundlag häremol är påkallal. Dendiskussion om relroakliv skattelag som har förls under senure år har huft sinuigångspunki i ull i flera lugsiiftningsärenden haranseiten vissrelroakliv lillämpning av nya skatteregler erforderiig. Del har i dessa ärendenregelmässigl varit fråga om all sälla stopp för förfaranden som regeringen ochriksdagen har innebära kringgående av gällande skaltelag. För atl fö ellsnabbt slul på dessu förfaranden och för all inle de gumlu reglernu islutskedet uv sin giltighetstid skulle utnyttjas i stegrad omfultning harenviss retroaktiv lillämpning beslulals. 1 allmänhet, men inte alllid, har denretroaktiva periodens början beslämls med uigångspunki i den dag, då någon formav förvarning om den kommande lagsiiftningen har givits, lill exempel dagen dåell utredningsbetänkande offentliggjordes eller då proposilionen i ärendeilades på bord. Manslår i situationer av denna lyp inför ell besväriigi avvågningsproblem. Å enasidan är del ell samhällsintresse av viki all lagstiftaren skall kunna handlasnabbi, sedan han väl har fått ögonen på eit oförulsell och inte önskvärt sätlull ulnyllja gällande skalteregler och i princip har beslulal sig för all ändradessa. Direkl slötande skulle det vara om jusl en sådan omsländighel som auregeringen lägger fram en proposiiion med förslag lill lag som hindrar ellvissl slag av kringgåendeiransaklioner lill följd av ell undaniagslöslrelroakiiviietsförbud skulle leda lill en ökning av sådana transaktioner framlill dess all lagen har trall i krafl. En sådan ordning skulle kunna åsamka delallmänna ett skaitcbortfall, som inle sällan kunde uppgå lill avsevärda belopp.Men frumför allt vore del förödande för skallemoralen hos alla lojalamedborgare atl åse hur förslaget i prakiiken fungerar närmasi som en uppmaninglill kringgåendeiransaklioner. Åandru sidan kan den skallskyldige som vill förulse skallekonsekvenserna avsill handlande känna sig osäker om lagstiftarens planer på all ändraskallereglerna. Dels kan han ime alltid förulse vilka förfaranden riksdagenkommer au bedöma som skatteflykt eller kringgående av skallelag och där de nyabeslämmelserna därför kan komma all få relroakliv lillämpning. Dels har denvanlige skaitskyldige svårt all följa med i alla uttalanden om regeringens ochriksdugens avsikler i fråga om skallereformer. Ulredningenhar funnil all rimlig hänsyn lill de angivna molslående inlressena las om ettförbud mol relroakliv skalielagsiiftning kompleiieras med ell undanlag försådana situationer, där de skallskyldiga i förväg har fåll ell aukiorilaiivtbesked om att en kommande skalleregel avses få relroakliv 17 I97S/79, I saml. 162 Försiärkningar av särskilda Jri- och räiligheter SOU 1978 34 Den naluriiga lidpunkien för en sådanaukloriluiiv förhunds-varning är - med hänsyn lill den arbetsfördelning som inormala fall råder mellan regeringen och riksdagen-den dag då regeringen förriksdagen lägger frum en proposiiion med förslag lill ny skalleregel, vilkenföreslås bli lillämpad . Visseriigen är del ju ingalunda säkerlall ell sådani förslag av regeringen, ens om den är en mujorilelsregering,kommer all anias UV . 1 så mållo garanierus de skallskyldiganaluriigivis ime full föruisebarhet. Men det ärenligt ulredningen godiagbarlalt de skallskyldiga efteren sådan enlydig viljeförklaring av regeringen så allsägu får hundiu på egen risk, om de allljäml inrällar sill handlande efter deregler som har föreslagils bli ändrade med relroakliv verkan. I detta sammanhang måsle belönas all ulredningen givelvisföruisätter all regeringen vidlar särskilda åtgärder, lill exempel håller enpresskonferens, samiidigi med all proposilionen läggs fram för all snabbispridu kännedom om innehållet i denna. Del senasi sagda är i själva verket delprimära från förulsebarheissynpunki. Emellertid har utredningen funnil alt det inle alllid ärlillräckligi alt en ny skulleregel skall kunna lillämpas från den dag, då enproposiiion med lörslag lill lagen förelades . Siluaiionen kan iblandtänkas vara sådan ull retrouktiv lillämpning behövs redan från en lidigarelidpunki under förberedelsearbetet inför en lagändring. Del kan lill exempelvara så au en viss form av kringgåendeförfarande har blivit alli vanligare isamband med all del har blivit allmänt känl alt lagstifining häremolförberedes. Om relroakliv lillämpning av en kommande skalleregel skall kunnatillåtas från som ligger lidigare än propositionens framläggande mäsle åandra sidan från förulsebarheissynpunki även här krävas, all de skattskyldigafår någon form av auktoritativ förvarning. Vad som liggernärmasl lill handsärali regeringen på ell otvetydigt sätl tillkännager sin avsikl all föreslå riksdagenen sådan lagändring. En lämplig form härför är alt regeringen avger enskrivelse till i saken. Ulredningen förordar därför alt relroaklivlillämpning av skallelag skull vara tillåten också om regeringen i skrivelsehar meddelal au den avser alt föreslå viss ändring i gällandeskallelag och all lagen i ändrad lydelse avses bli lillämplig förmeddelandel. Även i delta fall förutsattes givelvis all regeringen ellervederbörande departement gör särskilda ansirängningar för all snabbi informeraallmänheien om den planerade lagsiiftningen. Inom ulredningen har övervägts om i grundlagsregeln bordeföreskrivas en viss längsta lillålna tid från meddelandel lill dess allproposilionen i ämnel föreläggs . Del är uppenbart all det kommer atl råda ellosäkerhelsiillslånd från de skattskyldigas utgångspunkt, och för övrigt ocksåfrån myndigheiernas, innan har beslulal i del ärende som haraviserais genom meddelandel. Ulredningen har trots delta slannal för au inleföreslå en sådan preciserad regel. Skälen härför är dels all den erforderligaberedningstiden kan variera, dels all ulredningen föruisäiier all regeringenefter ell förhandsmeddelande mol den angivna bakgrunden alllid ser lill attden fortsatta beredningen sker med stor skyndsamhel. Utredningen föruisäiiervidare all regeringen i meddelandel till anger ålminsione enungefärlig lidpunkt, när propositionen kommer all bli avlämnad. SOU1978:34 Förstärkningar av särskilda fri- och rälligheler 163 Ulredningenhar i del föregående knulil an förvarningslidpunklernu lill regeringenshandlande, inle lill riksdugens, tröts ull del ju ur som ensam urlugsliftare. Anledningen hänill är naturligtvis all del har gälll ull finnatidpunkter i del normala lagsiiftningsförfarundet som på en gång liggerlillräckligi lidigt och som å andra sidan är så beslämda all den aviseradelagstiftningen kun förmodas komma lill stånd. All lill exempel lillålarelroakliv liliumpning uv en skulleregel, som har föreslugiis i en molion iriksdagen, från den dag då moiionen väcktes är uppenbariigen orimligl frånförulsebarheissynpunki. Om däremoi skalieuiskoilei i på egetinilialiv eller med anledning av en proposiiion eller molion avger ellbetänkande med förslag lill nya skatleregler, bör reiroaklivilel - omskalieuiskoilei föreslår del - vara lilläten från den dag då betänkandetavlämnas i kammaren. I detla fall ankommer del på utskoitet atl vidta särskildapublicilelsåigärder. Ellundantag från reiroakliviielsförbudei för de fall, då de skattskyldiga på någoiav de angivna sätten har förvarnats, bör alltså görus. Det vikliga är håralt en förvarning har givils. För alt en skatteregel skall fö lillämpasrelroaklivi bör härulöver krävas endusi, all riksdugen finner della påkallal avsärskildu skäl. Att härmed avses främst lagstiftningsingripanden mol skatienyktoch kringgående av skallelag har framgått av det lidigare. Ytterligareell undanlag från retroakliviietsförbudel behövs. Det torde allmänt anses allrelroakliv beskattning är ell tillåtiigt medel, när samhällel befinner sig i enallvariig krissiiuaiion. I samband med både försia och andra världskrigetlillgreps retroaktiv beskattning, utan atl kraftigare invändningar restes motdella. exempel härpå är den lidigare nämnda förordningen om värnskall, somutfärdades . Även vid allvariig ekonomisk kris kan siaten bli tvingadatl tillgripa retroaktiv skatlelagsliftning. En sådan åtgärd får dock inlebegagnas annal än om del råder svår ekonomisk kris, något som enligtulredningens uppfattning inte kan sägas ha råll i undertiden efter andra väridskriget. Ett grundlagsförbud mol retroaktiv lagstiftningbör därför ha en särregel även för sådana undaniagssituaiioner som har nämnls. Molbakgrund av de överväganden som här har redovisals föreslår utredningen ellförbud i regeringsformen mot reiroakiiva skaller och avgifter. Förslaget kansammanfallas på följande säll. Skall eller avgift får inie ullas i vidare månän som följer av föreskrift, som gällde när den skalle- eller avgiftsullösandeomständigheten iniräffade. Med den utlösande omständigheten förslås delförhållande som enligt den akluella skalle- eller avgiftslagen avgör narskattskyldigheten inträder. Två undanlag finns. Retroaktivitet får förekommafrån en tidpunkt då regeringen i proposition eller riksdagsutskott i belänkandehar framlagl förslag lill retroaktiv föreskrift. Detsamma gäller, om regeringeni särskild skrivelse har meddelal sin avsikl all senare framläggaförslag lill relroakliv föreskrifi, för meddelandel. I de nu nämndafallen krävs vidare all finner relroakliv lillämpning påkallad avsärskilda skäl, varmed främst avses all olika former av skatteflykt ochkringgående av skaltelag behöver hejdas snabbi. Enligt den andraundantagsregeln fär beslula om relroakliv lillämpning av skatie-elleravgiftslag, om finner del påkallat av särskilda skäl i samband medkrig, krigsfara eller svår ekonomisk kris. 164 Förstärkningar avsärskilda fri- och räiligheter SOU 1978:34 8.2Förstärkt skydd vid expropriation och dylikt 8.2.1 Grundlagsfrågans hiuillsvarande behandling regeringsform innehöll den bekanlu 16 S vissa ordalag som berördeegendomsrällen. Innebörden härav var emellertid omivislad. I SOU 1941:20 (denlingslenska ulredningen) föreslogs all regeringsform skulle lillförasell sladgande om all "svensk medborgares egendom är iryggad". Vidareskulle föreskrivas au slalen endasl mol skälig ersättning fick förfoga över ochexpropriera egendom. Härom skulle stadgas i (samfälld) lag.Förfaiiningsulredningen byggde lill stor del på della (SOU 1963:16-17) ochföreslog följande grundlagssiadgande: "Svensk medborgares egendom äriryggad. Expropriation och annat dylikl förfogande över egendom må ske allenasiunder förutsättningar som angivas i lag". Till skillnad från denlingslenska ulredningen ville förfatiningsutredningen inte skriva in någonuttrycklig eriäliningsnorm i grundlagsiexien. Varken ell krav på"skälig" eller eu krav på "full" ersäuning skulle enligtförfullningsuiredningen ge ett hell rällvisande uttryck för gällandeersällningsgrundsatser. Dessa grundsatser avsågs i stället komma lill ullryckgenom den föreslagna grundlagsregeln om egendomens irygghei (SOU 1963:17 s.193). Varken den lingslenska utredningens eller förfaliningsulredningensförevarande förslag ledde till lagsiiftning. Grundlagheiedningen{SOU 1972:15) föreslog en regel i regeringsformen av följande lydelse: "Omegendom som någon har förvärvai lages från honom genom exproprialion ellerannal sådani förfogande, skall ersättning utgå enligt grunder som beslämmes ilag". Med hänsyn tili den mångfald av olika situationer som kunde kommaall omfaiias av eu sladgande av denna innebörd ansåg grundlagberedningen atldel varken var möjligt eller önskvärl alt i grundlag slå fast efter vilkagrunder ersättningen skulle beslämmas (s. 199). Iproposilionen 1973:90 med förslag till bl.a. ny regeringsform hade bestämmelsengivils rekommendalionsform. Som skäl hänvisades lill all gällande lag i vissafall medgav ianspråktagande av mark ulan konlanl ersäuning. Del hänvisades lill70 och 113 SS byggnadslagen (1947:385) och reglerna om delexpropriaiion i 4kap. 1 S första siyckei expropriationslagen (1972:719). Grundlagsregeln bordeinle få en uiformning som gjorde all den uteslöt bestämmelser av nämnda slagoch därmed kom i konflikt med gällande lag (s. 236). Konsiiiulionsuiskollel(1973:26 s. 52) föreslog all grundlagsregeln skulle göras tvingande. Dellaskulle inte innebära atl ersältning alltid skulle behöva utgå i konlanl form.Däremoi skulle ersättning i någon form ulliid förekommu vid sådana ingrepp somavsågs med bestämmelsen. Även i sitl ändrade skick skulle alltså bestämmelseninte utgöra hinder för eller krävu ändring i t.ex. 70 och 113 SS byggnadslageneller 4 kap. 1 S förslu slyckel expropriationslagen. följde utskoitet(rskr 1973:265, KU 1974:8, rskr 1974:19). I1974 års regeringsform föreskrevs härefter i 8 kap. 1 S Oärde stycket:"Enskild skall vara tillförsäkrad ersättning enligt grunder som beslämmesi lag för del fall au hans egendom lages i anspråk genom exproprialion ellerannal sådant förfogande". SOU 1978:34 Förstärkningar av Särskilda fil- och räiligheter 165 jri- och räiiiglicisiiiivdiiiiig (SOU 1975:75)föreslog endusi reduk-tionellu förändringar i frågu om grundlugsiexien i nuförevurande del. 1 moliven anfördes alt det vursjälvkluriult lugsomungerersuiiningsgrunderna inle ges den innebörden ull expropriulion får ske molsymbolisk ersättning (s. 155). I ivå skildu reservaiioner yrkades ullgrundlagsiexien skulle innehålla uliryckel "skälig ersättning" isiällei för bara "ersättning" (s. 249, 251-252). 1 proposilionen 1975/76:209 konslaterade depariemenischefen,dåvurunde jusiilieminisiern , ull lunken ull grundlugen även ifortsällningen skulle innehålla en regel lill skydd för den enskildesegendomsräll inle kritiserats under remissbehundlingen. Också hun funn dellämpligt alt grundlugen ger ullryck för principen all ersäiining skall ulgesvid exproprialion eller annal sådani förfogunde. Däremoi ville han inle följade remissinstanser som förordat alt grundlagen skulle slälla upp krav på"skälig" eller "full" ersältning. Han sade sig dela denuppfattning som grundlagberedningen Ullryckl på denna punkt. Del fickemellerlid anses självklarl all en ersäuning som är endasl symbolisk inleuppfyllde grundlagens krav (s. 124). Konsiiiulionsuiskollel {1915/16.56) fann del värdefulliall regeringsformen i rullighetskapillei innehåller en regel om skydd för denenskildes egendomsräll. Del beiecknudes som självklurt utt ordel ersältning igrundlagsregeln har en materiell innebörd. Härmed utesluts möjlighelen lill uuersättning utges med enbarl symboliska belopp, någoi som - framhöll ulskollei -ej heller kommer i fråga enligt gällande räll (s. 35). I två skilda reservaiioner lill uiskoileis belänkande(och , m, resp. , fp) underslröks delungelägna i att grundlagens regler om de medborgerliga fri- och rällighelernaulformas så klarl som möjligl. Den rällsliga innebörden av den dåvarandeegendomsskyddsparagrafen var oviss. Oklarhelen efter ett eventuellt bifalllill proposilionen skulle bli än siörre. Reservanlerna anförde att del genomproposilionen inte föreslogs någon ändring av egendomsskyddsparagrafen. Samlidigtgjordes i proposilionen uttalanden om innebörden av del skydd som ges. Delsades vara svårl atl bedöma vilken vikt som skall fästas vid motivuitalandensom gjorls ulan samband med ändring av ell sladgande. De föreslog atlgrundlagsregeln skulle kräva "skälig ersältning". En föreskrifi härominnebär, sade reservanterna, att den som drabbas av ell exproprialiviförfogande skall ges ersättning för den förlust som uppkommer (s. 62-64). följde ulskollei (rskr 1975/76:414, KU1976/77:1, rskr 2). Härefter lyder den ifrågavarande grundlagsbestämmelsen(numeru 2 kup. 18 S regeringsformen) sålunda: "Varje medborgare skall varalillförsäkrad ersättning enligt grunder som beslämmes i lag för del fall auhans egendom lages i anspråk genom exproprialion eller annat sådaniförfogande". 8.2.2 Gällande ersättningsregler i vanlig lag Reglerna i vanlig lag om ersältning vid exproprialionålerfinns i 4 kap. expropriationslagen (avser fasiighel). Huvudregeln är enligt1 S försia slyckel atl löseskilling skall belalas med belopp som molsvararfaslighetens marknadsvärde. Med marknadsvärde förstås del pris som fastighetensannolikt 166 Försiärkningar avsärskilda,fri- och räuigheler SOU 1978:34 skulleha belingai vid en frivillig försäljning på den allmänna marknaden. Exproprierasbara en del uv fusiighelen, ulges ersältning med belopp som molsvarar denminskning av faslighelens marknadsvärde, som uppkommer genom cxpropriationen.Om exproprialionen också medför fördelar för fasiighelen kun del händu ullnågon sådun minskning ime uppslår. Då förekommer alltså ingen - konlanl -ersättning. Emellertidkan löseskillingen i vissu full uvviku från marknadsvärdet eller minskningendärav. framgår av beslämmelserna i 4 kap. 1 S andra och iredje slyckenaoch 2-5 SS expropriationslagen. Här bör särskilt uppmärksammas den s. k.presumtionsregeln i 3 S. Den innebär alt ersättning för värdestegring efterprcsumlionstidpunkien skall utgå endasi i den mån del blir uireti, all denberor på annal än förväntningar om ändring i markens lillålna användningssätt.Ersättning skall alllså inlc utgå för värdestegring på råmark som beror på allmarken kan väntas bli planlagd och bebyggd och inle heller för värdestegring påbebyggd mark som beror på förväntningar alt marken får siörre byggnadsrättenligt en ny plan. Presumtionsregeln lar sikle på värdeuivecklingen efter enlidpunki i förfluten lid, som lagls så långl tillbaka att någrufdrvänlningsvärden som har samband med en ändrad markanvändning normall sellännu inte har uppstått inom del akluella områdel. Presumtionsregeln gäller denvärdestegring som har ägl rum under liden före ansökningen omexproprialion, dock högsl före lalans väckande vid domstol. Enligt ensärskild övergångsbestämmelse för presumiionsiidpunklen aldrig vara lidigaredag än den . syfte med att sålunda begränsa rätlen lillersättning för förväntnings-värden var all dämpa markvärdesstegringen. Expropriaiivaingrepp med avseende på fastighet kan ske också enligt annan lagstifining änexpropriationslagen. 1 fråga om ersättningen för sådana ingrepp innehållerdessa andra lagar regler som hänvisar till eller eljesl nära ansluler sig lillexpropriationslagens ersättningsbestämmelser. Som exempel på sådana lagar kannämnas byggnadslagen (1947:385), naturvårdslagen (1964:822), väglagen(1971:948), vattenlagen (1918:523),gruvlagen (1974:342), lagen (1974:890) omvissa mineralfyndigheier, bosiadssaneringslagen (1973:531),bostadsförvallningslagen (1977:792), fastigheisbildningslagen (1970:988),anläggningslagen (1973:1149) och ledningsrättslagen (1973:1144). Vissabestämmelser (ulöver den ovannämnda om s. k. delexpropriaiion) som medgerexproprialivi ingrepp utan konlanl ersältning bör dock påpekas. Del gällerfördel försia vissa regler i byggnadslagen, nämligen 19, 20,42,43, 70, 112 och113 SS. De fyra förslnämnda paragraferna gäller vägmark, som enligt planalltjämt skall användas för delta ändamål eller dylikl.