prop · G20377 · 1978-12-31 00:00:00 — Behovet av atl ge folkrättsskydd åtambulansluftfartyg - liksom av atl hindra att det missbrukas för rekognoce-ringeller annat otillåtet ändamål - står främsi i relation lill luftfartygetsbelägenhet i luftmmmet. Behovet av skydd varierar allteftersom luftfartyget 1) används i och över landområdensom kontrolleras av vänskapliga styrkor eller i och över havsområden som intekontrolleras av motparten, 2) används i de delar av enkontaktzon (dvs. Prop.1978/79:77 H styrkorsfrämsta enheter är i kontakt med varandra) som kontrolleras av vänskapligastyrkor och i de zoner där del inte klart framgår av vem de kontrolleras, 3) flyger över land- ellersjöområde som kontrolleras av en motpart, 4) landar eller går ned på vattnet inom områden somkontrolleras av en motpart eller där kontrollen är omstridd eller 5) flyger över, landar eller går ned på vattnet inomterritorium som tillhör neutral eller annan stat som inte är part i konflikten. 24-31 med nya regler om skydd för sjuktransporter i luften har utformatsmol denna bakgrund och måste anses utgöra en väsentlig precisering ochförstärkning av delta skydd i jämförelse med de kortfattade reglerna ikonventionerna. Genom de nya bestämmelsema har man velat säkerställa störstamöjliga rörelsefrihet för sjuktransporter i luften. Detla har nödvändiggjortganska detaljerade regler om överflygning av olika slags områden och ommöjligheter att snabbt kunna identifiera transporlflygpla-nen. An.24 innehåller en allmän regel om respekl och skydd för sjuktransporter iluften. 25 kan ambulansluftfartyg operera i och över landområden som kontrollerasav egna styrkor eller i och över havsområden som inte kontrolleras avmotparten. Transporterna får utföras ulan särskild överenskommelse med motparten.För atl nå större säkerhet kan dock motparten underrättas om transporten ienlighet med bestämmelserna i art. 29. An.26 ger möjlighel för en part alt med sjuktransportflyg hämta och föra bortsårade och sjuka från de delar av en "kontaklzon" som kontrolleras avegna styrkor eller där kontrollen är oklar. Skyddet kan dock vara fullteflektivi endast om överenskommelse om transporter har träffats mellan demilitära befälhavarna på ömse sidor. An.27 innehåller regler om skydd för sjuktransportflygningar över land-ellersjöområde som konlrolleras av en motpart. För alt skydd skall kunna påräknasmåste godkännande av flygningen på förhand ha inhämtats från behörig myndighethos motparten. I övrigi regleras i artikeln förfarandet om ett ambulansluftfartygoavsiktligt, dvs. på grund av felnavigering eller på grund av en nödsituation,flyger över ett område som konlrolleras av motparten. 28 föreskrivs olika restriktioner för flygningar med ambulanslufifartyg.Det är t. ex. inte utan särskild överenskommelse tillåtet alt under flygningarsom avses i art. 26 och 27 använda planet för att söka efter sårade, sjukaeller skeppsbrutna. Art.29 innehåller regler om sådana underrättelser och överenskommelser som omnämnsi art. 25, 26, 27 (punkl 4) eller i den följande artikeln 31. Reglerna har storbetydelse för ett korrekt genomförande av skyddade Prop.1978/79:77 12 Den pari, som tar emot en begäran från motparten atl få utföra entransport, kan föreslå förbud mot eller inskränkning av andra flygningar iområdet för transporten. 30 finns regler för inspektion av ambulansluftfartyg som efter order harlandat eller gått ned på vattnet inom område som konlrolleras av motpartenellerdärkontrollenäromstridd. Framgår del t. ex.av inspektionen attluftfartyget inte är ett ambulansluftfartyg i enlighet med art. 8 eller atlluftfartyget har flugit utan order i strid med en på förhand träffadöverenskommelse, kan detla uppbringas. Besättning och passagerare skall i en sådansituation behandlas i enlighet med tillämpliga bestämmelser i konventionernaoch i protokollet. Därvid måsle det anses föreligga en skyldighet att geadekvat vård ål de sårade och sjuka som kan finnas ombord på det kvarhållnaplanet. Art.31 innehåller detaljerade regler för situationer då ambulanslufifartyg flygeröver eller landar på territorium, som tillhör neutral eller annan stal som inteär part i konflikten. I punkten 3 i artikeln finns inlagen en skyldighet för enneutral stat att under angivna förutsättningar hålla kvar ett luftfartyg, somefter inspektion visat sig inte vara ett ambulanslufifartyg. Bestämmelsernai art. 32-34 innebär en vidareutveckling av de regler som finns i 1. och 11.konventionerna om efterforskning av offren i en konflikt och omhändertagande avavlidnas kvarlevor. Art. 33 innehåller nya regler om efterforskning m. m. avpersoner, som rapporterats vara saknade, och om efterforskning, identifieringm. m. av döda från stridsområden. Dessa regler har utformats mot bakgmnd av olikaerfarenheter från senare års väpnade konflikter. Art. 34 kompletterar i olikahänseenden konventionernas bestämmelser om behandlingen av de dödas stoft ochgravar. 35 upprepas de i IV. Haagkonvenlionen och i Landkrigsreglemeniel angivnagrundläggande reglerna för krigförandes uppträdande: rälten atl väljastridsmetoder och stridsmedel är inte obegränsad och uttryckligt förbud gällermot atl använda vapen, projektiler, ämnen eller stridsmetoder, som förorsakar onödigaskador eller onödigt lidande. Utöver regler har i art. 35tillkommit ett förbud mot att använda stridsmetoder eller stridsmedel som kanmedföra atl den naluriiga miljön utsätts för "omfattande, långvariga ochsvåra skador". Här avses ett förbud mot s. k. ekologisk krigföring.Förbudet riktar sig mot sådana stridsmetoder och stridsmedel som är avsedda atteller kan förväntas förorsaka skador av angivet slag på den naluriiga miljön. Art.36 angående nya vapen innehåller en nyhet. Här stadgas, atl varje part ärskyldig att vid studium, utveckling, anskaffning eller val av nya vapen,stridsmedel eller stridsmetoder undersöka huruvida användningen av dessa 1978/79:77 13 vapen,medel eller metoder är förenliga med protokollet och andra folkrätts-ligaregler. Artiklarna37-41 ulgör en bekräftelse på och en vidareutveckling av redan gällande regleri IV. I art. 37 upprepas förbudet motatl använda ett förrädiskt förfarande ("perfidy") för attoskadliggöra en motståndare. Begreppet "perfidy" har emellertidvaril svårtolkat. I den svenska översättningen av IV Haagkonvenlionentalas om "förräderi". Delta utiryck har frångåtts i översättningen avlilläggsprotokollei, där man använder begreppei "förrädisktförfarande". 1 art. 37 har införts fyra exempel på förrädiska handlingar.Härav framgår bl. a. all del är förbjudet all låtsas vara civil saml allanvända sig av tecken, emblem eller uniformer tillhörande ,neutral stat eller annan icke dellagande stat, i avsikt all angripa enmotståndare. Krigslist, varmed förstås bl. a. användning av camouflage,skenmål, skenoperationer eller vilseledande information lill fienden, ärfortfarande tillålen. Art.38 upprepar gällande förbud i mot all otill-böriiganvändning av Röda korsets och motsvarande organisalioners kännetecken.Detsamma gäller i fråga om andra i konventionerna eller i protokollet angivnaemblem, tecken eller signaler. Det är vidare förbjudet att i väpnad konfliktavsiktligt missbruka andra inlernalionellt erkända skyddsemblem, -tecken eller-signaler. Särskilt förbud ges mot användning av FN:s kännetecken utanorganisationens tillstånd. Reglernaför användning av andra staters nationaliielsbeieckningar och uniformer harhiuills varit oklara. Art. 39 innehåller förbud mot att i väpnad konfliktanvända flaggor, emblem, gradbeteckningar och uniformer tillhörande neutralastater som inte är parter i konflikten. Beträffande fiendens flaggor, uniformeroch emblem stadgas förbud mot användning i samband med anfall eller om avsiktenmed användningen är att på nägot sätt underlätta egna militära operationer.Härav följer atl användning av fiendens uniformer är tillåten då deerfordras som skydd mot väderleken. Art.40 och 41 bekräftar motsvarande regler i IV. 41 är avsedd att täcka de situationer, då motståndare på gmnd av detmiliiära lägel eller egna skador uppger striden, men ännu inte har skydd genomI., II. Genévekonvenlionen, dvs. innanvederbörande räknas som sårad, sjuk, skeppsbruten eller krigsfånge. Enprecisering har gjorts av begreppet "försalt ur stridbart skick". Densom har försatts ur stridbart skick får inte utsättas för direkt angrepp menvederbörande är inte skyddad mot oavsiktliga skador vid anfall mol mål inärheten. II.Genévekonvenlionen ger skydd åt skeppsbrutna lill sjöss men någon molsvaranderegel för skydd av personer, som lämnar ett flygplan i nöd, har intefunnits. Art. 42 stadgar emellertid atl person, som med fallskärm hopparfrån ett luftfartyg i nödsituation, skall vara skyddad mol anfall undernedfärden. Härigenom skapas lika principer för skydd av två olika kaiegoriernödställda. Sedan pesonen nått marken upphör skyddet. Fortsatt skydd äravhängigt av att personen ifråga uppger motstånd. För att undvika all art. 42missbrukas i anfallssyfte, har särskilt angivits atl luftburna impper inteerhåller det åsyftade skyddet under nedfärden. 43-47 behandlas kombattant- och krigsfångebegreppens tillämpning samtvissa speciella kategoriers folkrältsliga ställning. Hittillshar begreppet kombatlanl reglerats i kap. 1 i del lill IV. Haagkonvenlionenfogade Landkrigsreglemeniel medan krigsfångebegreppet definierats i art. 4 iIII. Denna uppdelning är från flera synpunkier opraktiskoch det har varit en strävan att knyta de båda begreppennärmare varandra. internationella humanitära rätten har begreppet kombattantanvänts som beteckning på en person, som är berättigad atl med vapenmaktdeltaga i striden. Begreppei kombatlanl har inte använts i svenskaförsvarsmakten där det ersatts med "krigsman". Sistnämnda begreppanvändes emellertid också för person inom försvarsmakten, vilken enligt svenskstraffrätt har ett särskilt rättsligt ansvar och är underkastad lydnadsplikt.Begreppet krigsman enligt svensk lag är utformat med hänsyn lill organisations-och lydnadsförhållanden inom försvarsmakten och inte för alt svara motfolkrättens regler. Denna dubbla användning av begreppet krigsman har medförtoklarhet eftersom de båda kategorierna inte helt sammanfaller. Föratl undvika oklarhet har i föreliggande proposiiion begreppet kombattant använts.Härigenom får man bättre internationell överensstämmelse.Användningen av detla främmande ord bedöms inte medföra några nämnvärdaolägenheier. Art.43 innehåller definitioner på begreppen väpnade styrkor och kombattanter. stridande parts väpnade styrkor räknas alla organiserade väpnade styrkor,gmpper och enheter under fömtsättning dels att ifrågavarande enhet står underbefäl av någon som inför behörig myndighei ansvarar för sina underiydandesuppförande, dels atl enheten är underkastad ett internt disciplinärt system.Utgående från definitionen på väpnade styrkor fastställs därefter att personersom ingår i en stridande parts väpnade styrkor-med undantag försjukvårdspersonal och militärpräster- skall betraktas som kombattanter. Dellainnebär att de är berättigade att della i fientligheterna och att använda vapeni strid. Kombaltantstatus tillkommer även väpnade styrkor tillhörande en part ikonflikten vars regering inte erkännes av motparten, vilket ofta är fallet dåena parten är en motstånds- eller befrielserörelse. 44 är grundregeln atl en kombattant, som faller i en motparts 1978/79:77 15 våld,skall bli krigslånge. Ävenom kombatlanl har begått överträdelser mol den intemationella rättens reglerskall detta inte medföra all han förlorar sin ställning som kombatlanl ellersin rält atl bli krigsfånge. 44 fastställs emellertid viktiga kravbeträffande komballanlens uppträdande. För att så långt möjligt undvika atlcivila utsätts för verkan av slridshandlingar skall således kombattant skiljasig från civilbefolkningen, då vederbörande deltar i ett anfall eller i enmilitär operation, som föregår ell anfall. Denna regel kan knappast skapa någraproblem för reguljära enheter, vilka normalt torde urskiljas genom all de bäruniform. Annoriunda ställer del sig för medlemmar i motstånds- ellerbefrielserörelse, vilka i stor utsträckning söker skydda sig genom all döljasin roll. Föratl så långt möjligt ge samma folkrältsliga skydd åt medlemmar av motstånds-eller befrielserörelse som ål reguljära förband har reglerna i art. 44 ibetydande grad lagit hänsyn till gerillataklikens villkor. Medlemmar av sådanarörelser ges möjlighet au della i den väpnade kampen ulan att bära vare siguniform eller kännetecken. De enda krav som denna typ av kombattanter måsteuppfylla för all folkrättsligt skyddas är alt de skall bära sina vapen öppetoch fullt synligt för motparten när de förbereder ett anfall saml under varjemililärl engagemang. Utformningenav art. 44:3 vållade mycket stora svårigheter under konferensen och den textsom slutligen framlagts bär drag av kompromisslösning. Det framgick också underkonferensens avslutande skede, atl staterna tolkar texten pä olika sätt. Främsigäller delta punkt 3 b. antal väststater ansåg alt frasen "när handeltar i en militär förberedelse före inledandet av ett anfall" skulleavse hela förberedelseiiden alltifrån det atl gerillasoldaterna inställer sigpå en samlingsplats och hela förflyttningen fram lill anfallsom-rådel. Någonuppgift på vilken lid del kunde röra sig om, angavs dock inte -det var tydligtatt ifrågavarande stater ansåg denna förberedelselid som en relativt långperiod. Flertalet afro-asiatiska stater hade en helt annan uttolkning av deuppställda kraven. UppfaUningen inom denna grupp var atl "militärförberedelse" skulle tolkas sä, alt gerillan endasl skulle visa sina vapenomedelbart före anfallets insättande. , som vid förhandlingarnasbörjan hävdat krav på all gerillan skulle vara tydligl utmärkt, betonade islutskedet enbarl artikelns politiska och miliiära värde ulan alt gå in pånågon tolkning av regeln i 3 b). Ommedlemmar av en motstånds- respektive befrielserörelse uppträder enligt härangivna regel, har de rätt till krigslångestatus om de faller i fiendens våld.Skulle däremot dessa kombattanter inte följa den angivna minimiregeln ombärande av vapen öppet, föriorar de sin rält till krigsfångesiatus om de falleri motpartens våld. Detla medför dock knappast någon skillnad i praktiken,eftersom art. 44 stadgar att de i alla fall skall åtnjuta ett skydd heltlikvärdigt det som tillkommer krigsfångar. Även om medlemmar av motstånds-eller befrielserörelse döms och straffas för överträdelser mot folkrättensregler skall de ha skydd enligt 111. konventionen. därvidlagatt de kan straffas föratt de har låtsats vara civila och därmed skaffat sig enfördel vid anfall. avslutande behandlingen av denna ariikel framkom all flertalet väststateransåg artikeln såsom alltför gynnsam för gerillan och samiidigi starktoförmånlig för civilbefolkningen, vars folkrältsliga skydd äventyrades.Emellertid framfördes också den åsikten alt bestämmelserna i praktiken intetorde bli särskilt gynnsamma för gerillan, eftersom dess uppträdande som regelskulle bedömas av motparten. Art.45 har nära anknyining lill föregående ariikel då den behandlar skyddet avpersoner, som har dellagil i fientligheterna utan atl det klart framgår atl deär kombatianter. Till denna kategori kan räknas enskilda soldater, som harskilts från sill förband eller vars identitet i övrigt är oklar. Det kan ocksågälla enstaka medlemmar i motstånds- eller befrielserörelse eller civila, sompå eget inilialiv gripil lill vapen. Gemensamt för alla är atl deras status ärsvår atl faslställa. Enligt art. 45 skall moiparten i sin behandling utgå ifrånalt vederbörande skall ha skydd som krigsfånge. Den lillfångalagne har rätl attfå sin status fastställd av domstol. Reglerför behandling av spioner framgår av art. 29-31 i Landkrigsreglemeniel. Art.46 innehåller vikliga kompletteringar lill dessa regler. Skulle en spiontillhöra motpartens väpnade styrkor förbättrar detta inte hans ställning.Faller han i motpartens våld i samband med spionage föriorar han rätlen tillkrigsfångestatus. Art. 46 anger också regler beträffande insamling avinformation inom ockuperat område. Art.47 anger grunden för behandling av legosoldater - en kategori, som hittillsförbigåtts i den inlernaiionella rätten. Legosoldater kan enligt artikeln imehävda rält till vare sig kombattant- eller krigsfångestatus. Avgörande förbedömningen av enskilda fall är den definition på legosoldater som finnsintagen i artikeln. Enligt ett av kriterierna i definitionen skallvederbörande, för all kunna klassificeras som legosoldat, ha utlovats materiellersättning som vida överstiger den som utlovats eller utbetalas lillkombattanter med molsvarande grad och funktion i samma väpnade styrkor. Dellager en möjlighet atl skilja mellan legosoldater och frivilliga. Art.48-60 innehåller regler till skydd för civilbefolkningen och civil egendom motkrigets verkningar. De har tillkommit mot bakgrund av erfarenheterna frånsenare tiders konflikter. Dessa bestämmelser utgör väsentliga komplement till1907 års konventioner om land- och sjökrigets förande. Art.48, 49 och 50 innehåller grundregler och definitioner som saknats ifolkrätten. Begreppet "anfall", som ofta förekommer i folkrätten,definieras i art. 49 som våldshandling mot motståndaren vare sig handlingen äroffensiv eller defensiv. 1 art. 50 fastställs bl. a. alt närvaron av enstakakombattanter bland civilbefolkningen inte skall medföra att denna berövas Prop.1978/79:77 17 51 anges grunderna för skydd av civilbefolkningen och enskilda civila iväpnade konflikter. Del skydd som ges civila skall upphöra endasl ifall och förden lid de civila deltar direkl i fleniligheierna. För försia gången ges elluiiryckligl förbud mol terroranfall eller hot om sådana anfall. Av särskilivärde är också alt urskillningslösa anfall definieras och att ett klart förbuduttalas mol denna anfallsmelod. Som urskillningslösa betecknas anfall som inteär riktade mot ett specifikt militärt mål, anfall där stridsmedel ellerstridsmetoder brukas som inte kan riktas mot specifika miliiära mål, elleranfall där slridsmedel eller stridsmetoder brukas vilkas effekter inte kanbegränsas på säu proiokollei föreskriver. Förbudel riktar sig främsi moturskillningslös områdesbombning från luften av tällbefolkade områden men ävenurskillningslöst användande av andra metoder såsom ytbeskjulning med artillerieller roboivapen samt minfällning över tällbefolkade landområden. Förbudelavser inie meloden som sådan ulan enbart användningen inom områden där ettantal avgränsade och lydliga miliiära mål är belägna inom en stad, by ellerannal område med liknande koncentration av civila eller civil egendom. Altanvända metoden mot landsbygd med låg befolk-ningskonceniration och liiel antalcivila objekl är inte förbjudet. Euannat särskilt angivet exempel på urskillningslösa anfall är insaiser mol ettmilitär mål där anfallet kan väntas medföra omfattande, oavsiktliga förlusle'av civila och skador på civil egendom i målels omgivning, när dessa skadormåste bedömas som orimligt siora i förhållande till de militära vinsterna avanfallet. Öststateroch flertalet afro-asiatiska stater önskade i detla sammanhang undvika varjeformulering som grundade sig på proportionalitetsbegreppet. Ingen kunde dockföreslå ett godtagbart alternaiiv. När formuleringen som handlar om orimligtstora skador lades fram, godtogs denna trots atl texten i sak fick sammainnebörd som proportionalitelsregeln, dvs. atl skador på civilpersoner ochcivila objekl inte får vara oproporlioneriigt stora i förhållande lill denmiliiära vinsten. Genévekonventionernainnehåller förbud mot alt utsätta vissa skyddade kaiegorier såsom krigsfångar,sårade, sjuka och skeppsbrutna för repressalier. Förbudet mot repressalieanfallvidgas nu genom art. 51 till att omfatta hela civilbefolkningen. Art.52-56 innehåller nya regler för skydd av civila objekt och civil egendom.Grundprincipen är att civil egendom varken fär anfallas eller utsättas förrepressalier. Med civil egendom avses all egendom som inte räknas som militäramål. Någon preciserad lista på militära mål har inte kunnai upprältas. 1stället innehåller art. 52 en allmänt hållen definition där karaktären av ettvisst objekt blir beroende av i vad mån objektet effektivt bidrar lill denmilitära insatsen eller om förstörelse eller neutralisering erbjuder en avgjordmilitär fördel för motparten. An.53 behandlar det skydd som skall ges ål kulturell egendom och platser 2 1978/79. 1978/79:77 18 avseddaför religiösa ändamål. Denna artikel ersätter inte utan komplellerar 1954 årsHaagkonvenlion angående skydd för kulturföremål. Skyddet gäller inte samtligahistoriska monument, kulturföremål och religiösa platser ulan endast sådana somutgör"folkens kulturella ellerandligaarv". Den skyddade egendomen fårinte heller utsättas för repressalieanfall. Underdiskussionen av denna artikel framkom all staterna hade olika tolkning främsi ivad gällde skydd för platser avsedda för religiösa ändamål. Enligt flertaletarabstater kunde härmed avses nästan samtliga religiösa byggnader, gravstenarm. m. Väststaterna opponerade sig mol alt ge texten en så vid tolkning, vilkelslarkl skulle ha kunnai inskränka möjligheterna atl bedriva miliiäraoperationer inom vissa områden. är dock oklart vad som skallförslås med uitrycket "folkens kulturella eller andliga arv". 54 behandlas sådana objekt som är nödvändiga för befolkningens överievnad.Allmänt gäller att utsvältning är förbjuden som stridsmetod. Förbudet riktarsig mot långvarig belägring av en stad men avser inte kriget lill sjöss.Handelsblockad är sålunda fortfarande en tillåten stridsmetod, trots atl denofta får allvariiga följder för civilbefolkningen. Enligt art. 54 är varjeåtgärd förbjuden, som syftar lill alt förstöra livsmedel, jordbmksområden,gröda, boskap, dricksvatten- och bevattningsanläggningar, dvs. alla sådanaobjekl som är oundgängligen erforderiiga för befolkningens överlevnad. Det ärockså förbjudet atl flytta livsmedelslager i syfte att lå befolkningen atlöverge ett område. Förbudeti art. 54 är emellertid inte totalt. Skulle lager, anläggningar o. d. användasuteslutande för motpartens väpnade styrkor, föriorar objekten sitt skydd.Dessulom bortfaller detta skydd om motparten använder objekten som stöd försina militära operationer, t.ex. tar skydd i dem eller bakom dem.Repressalieanfall är förbjudna mot dessa objekt. Art.55 behandlar skyddet av den naturliga miljön och föreskriverati denna inte fårutsättas för omfattande, långvariga och svåra skador. Den naturliga miljön fårinte heller utsättas för repressalieanfall. Vissaanläggningar såsom dammar, och kärnkraftverk har erhållil särskiltskydd, efiersom skador på dessa objekt kan få synnerligen allvarliga följderför civilbefolkningen lill följd av havs- och flodvågor eller utläckanderadioakliv strålning. 56 stadgas förbud mol atl anfalla nämnda objektäven om de skulle utgöra miliiära mål, om anfall kan medföra att de farligakrafterna utlösas. Förbudet gäller sålunda endast vissa typer av anfall,exempelvis flygbombning, och förhindrar inte anfall av marktrupp med lättavapen. Även andra miliiära mål i närheten av anläggningarna är skyddade molsådana anfall som kan medföra alt de farliga krafterna utlöses. Dammar,och kärnkraftverk kan dock utnyttjas vid en parts miliiära operationer.Är del fråga om reguljärt, omfattande och direkl utnyttjande upphör skyddet.Kärnkraftverk föriorar sill skydd om de levererar elektrisk ström förreguljärt, omfattande och direkl slöd åt en parts militära operationer. I bådafallen förutsattes att anfall utgör den enda praktiska möjlighelen 1978/79:77 19 altfå stödet att upphöra. Motsvarandeundantag från anfallsförbudel görs också beträffande de miliiära mål som liggeri närheten av anläggningarna. Samtligahär nämnda objekt samt militära mål i deras närhet skall skyddas molrepressalieanfall. An.56 innehåller också regler om förvarning av civilbefolkningen, om defensivaanläggningar för skydd av objekten saml om kännetecken för all tydligl utmärkade skyddade objekten. Uppfattningarnaom tillämpningen av denna ariikel gick isär.