prop · G203123 · 1978-12-31 00:00:00 — 1, NU 1977/78:34, rskr1977/78:110) har SVETAB startat regionala investmentbolag i Bergslagen ochMellannorrland. Ett annal exempel är Regioninvest i som bedriververksamhet i . Vidare har utvecklingsfondema i varvsregionemalillförts ekonomiska resurser som fär användas bl.a. för alt bilda investmentbolag.Siaisföreiagsutredningen har i betänkandet (SOU 1978:85) Statligt förelagande isamhällets tjänst lämnal förslag bl. a. om den fortsatta verksamheien inomSVETAB och Regioninvest i Norr. Jag avser attsenare åierkomma lill frågan och därvid redovisa en samlad bedömning avstatliga investmentbolag som medel för alt främja nyelablering ochsysselsättning. Jag har i det föregående beräknat kostnadema till (3-1-1=)4 milj. kr. för de ålgärder som jag har föreslagit inom elableringsområdet.Beloppet bör anvisas på ett särskilt anslag. Jag förordar sålunda atl /80 4 milj. kr. anvisas på ett nytt reservationsanslag som börbenämnas Vissa etableringsfrämjande ålgärder. Jag vill nu också beröra frågan om vissa exportfrämjandeåtgärder med inriktning på småförelagen. Beslutet om åtgärder för att främja demindre 6 1978179. 1978/79:123 82 ochmedelstora företagens utveckling (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr1977/78:110) innebar bl. a. alt särskilda ålgärder inom ramen för Sverigesexportråds verksamhet skulle vidtas för alt la till vara outnyttjademöjligheler lill expon inom dessa företag. De regionala utvecklingsfondernaskulle med sin breda kontaktyta gentemot länens näringsliv vara replipunkt pålänsnivå för . Någrautvecklingsfonder har aktualiserat ytterligare insaiser inom exportområdet.Sålunda har utvecklingsfonden i hos regeringen ansökt omsärskilda medel för en försöksverksamhet med s. k. regionall handelshus förlänet. skulle vara knutet till fonden och ha till syfte atl hjälpaen grupp små och medelstora företag atl sälja på export. När dessa företag harfått tillfredsställande egen kunskap inom ex-portområdel och uppnått en vissexportvolym är avsikten att de själva skall ta över exportarbelet frånhandelshuset. Därefter skulle andra företag knylas till . Eftersomdet rör sig om en form av fördjupad förelagsservice räknar fonden med atthandelshuset inte kan bli självbärande. Däremoi anser fonden att verksamheienkommer att ge betydande omsättnings- och sysselsättningsökningar hos demedverkande förelagen. Även utvecklingsfondema i och länhar redovisal förslag till ökade insatser inom exportområdet. Syftei ärdetsamma i samtliga tre fall, men formema skiljer sig något åt. Jagfinner idén med handelshus intressant. Frågan är dock komplicerad. Bl.a. måsteen splittrande struktur undvikas. Frågan om handelshus bör beredas ytterligare.Jag är därför inte beredd all nu ta ställning till frågan. Del bör ankomma päregeringen alt närmare bedöma behovet av insatser på detla område. Jag har föravsikt alt senare återkomma till regeringen i ärendet. Jagövergår nu till frågan om utvecklingsfondemas kreditverksamhet. 1samband med atl de regionala utvecklingsfonderna bildades vid halvårsskiftet1978 överfördes till fondema de medel som fanns i statens utvecklingsfond ochhuvuddelen av de medel som fanns i statens hantverks-och industrilånefond.Därutöver tillfördes fondema på detta anslag ytterligare 322 milj. kr. Sammanlagt tillfördes utvecklingsfondema vid slarten ca 1000 milj. kr. Ränlor och amorteringar som flyter in på utestående lån kan avfonderna användas för ny utlåning och för föriusttäckning. 1978/79:100 bil. 17 (s. 69) har regeringen föreslagil att, iavvaktan på särskild proposition i ämnel, för /79 till MedelstiUskotttill regionala utvecklingsfonder för budgetårel 1979/80 beräkna ettreservationsanslag av 100 milj. kr. Från reservationsanslaget lämnas bidragtill fonderna för långivning till främsi små och medelstora förelag enligtförordningen (1978:506) om statligt kreditstöd genom regional utvecklingsfond.Utvecklingsfondemas krediter lämnas som rörelselån eller produklulvecklingslån.Rörelselån ges för anskaffning av anläggnings- el- Prop.1978/79:123 83 ler omsättningstillgångar eller för att främja rörelsen påannat sätt. Pro-duklutvecklingslånen lämnas för att stödja utveckling ochmarknadsföring av produkter, processer eller system för industriell produktion. Vidare har de regionala utvecklingsfonderna i varvsregionemanyligen tillförts ytteriigare sammanlagt 105 milj. kr., varav högsl 75 milj.kr. får användas även för att bilda investmentbolag i vissa regioner (prop.1978/79:49, NU 1978/79:17, rskr 1978/79:115). För budgetårel 1979/80 hårde regionala utvecklingsfondernahos SIND anmält behov av ytteriigare ca 450 milj. kr. Som framgår av prop.1978/79:100 bil. 17 (s. 69) har SIND i sin anslagsframställning beräknat behovetav ytterligare medel till de regionala utvecklingsfondemas utlåningsverksamhettill ca 150 milj. kr. SIND har numera reviderat sin beräkning och bedömermedelsbehovet till 300 milj. kr. De regionala utvecklingsfondema har den Ijuli 1978-den 15 december 1978 beviljat lån på sammanlagt 205 milj. kr. /79 beräknas hela den tillgängliga nyutlåningskapacite-ten. kr., bli utnyttjad. Grundema fördel statliga kreditslödet genom regionalautvecklingsfonder innebär bl. a. all utvecklingsfondema inte skall konkurreramed det befintliga kreditutbudel. Kreditverksamhelen vid fonderna skall istället vara ett komplement till det ordinarie kreditväsendet. Lån från fondemabör således som regel lämnas endast till förelag som har olillräckligalånesäkerheler för atl få lån på den ordinarie kreditmarknaden. Inrättandet av de regionala utvecklingsfondema ochförstärkningen av deras kreditslödsverksamhel har mötts med stora förväntningarav småförelagen. Del visas bl. a. av den stora efierfrågan på lån frånfonderna. Jag vill i detta sammanhang framhålla, alt fondema bör verka för attockså lånesökandens ordinarie bankförbindelse lämnar krediter i så storutsträckning som möjligt. Förutsättningar för ökade banklån skapas genom atlfondema inle ställer krav på bankmässiga säkerheter för sina lån. Det innebäri sin lur alt ökat säkerheisutrymme finns för ordinarie kreditgivare i sådanaprojekt som fonden delvis finansierar genom sin långivning. Jag vill också pekapå möjligheten att , när ett förelag har ökat sin kreditvärdighetpå den ordinarie lånemarknaden, ersätta utvecklingsfondslån med banklån. De påså sätt frigjorda resursema kan fonden utnyttja för nya krediter med högrisknivå. Den hittillsvarande utvecklingen visar att behovei avytteriigare kapitaltillskott lill utvecklingsfondemas kreditverksamhet ärslort, även om alla möjligheler tas till vara alt öka insatserna från andrakreditgivare. Jag anser att det är vikligl att den inledda förstärkningen avutvecklingsfonderna fullföljs. Endast om så sker kan fondema i rimlig mån svaramot de förväntningar och anspråk som småföretagen ställer på fondema. Jag villockså erinra om alt en ökning av induslriinvesleringama förulses under detkommande budgetåret. För småföretagen har den utdragna lågkonjunktu- 1978/79:123 84 reni många fall medfört svårigheter att nu finansiera investerings- och utvecklingsprojekt,även om projekten bedöms vara lönsamma. 1 ett sådant läge ärutvecklingsfondernas kreditverksamhet särskilt betydelsefull. Jag förordar attde regionala utvecklingsfondema tillförs ytterligare 300 milj. kr. Detta gerfondema en ullåningskapacitet /80 på drygl 500 milj. kr. vilket innebären viss ökning jämfört med innevarande budgelår. ReservationsanslagetMedelstillskott till regionala utvecklingsfonder bör sålunda för budgetårel1979/80 uppföras med 300 milj. kr. Jagvill också beröra frågan om den fortsatta finansieringen av utvecklingsfondemaslåneverksamhet. Enligt beslutet atl inrätta regionala utvecklingsfonder börfondemas behov av ytterligare medel för sin kreditverksamhet t. v. tillgodosesgenom atl medel anvisas över statsbudgeten. I sitt remissyttrande överföretagareföreningsutredningens förslag, som låg till grund för proposilionen,ställde sig dock Investeringsbanken kritisk till användningen av enbart dellafinansieringssätt. Enligt banken medför finansieringssättet risk för attanslagens storlek mera avspeglar det statsfinansiella läget än småföretagensbehov av riskvilligt kapital. Därför borde, enligt banken, erforderligalånemedel ställas till förfogande via den existerande kapitalmarknaden. Idetla sammanhang bör vidare uppmärksammas, att nyligenhar lagt fram ett förslag till nytt nordiskl regionalpolitiskthandlingsprogram. Förslaget innebär bl. a. att Nordiska Investeringsbankenskall fä möjlighet atl lämna s. k. regionallån till vissa nationellainstitutioner i de nordiska länderna med regionalpolitiska uppgifter. Bland desvenska institutioner som skall kunna komma i fråga för sådana lån, har nämnlsde regionala utvecklingsfondema i de nordligaste länen. Jag vill också nämnaatt SIND pekat på atl fonderna successivt måste ökas till ca 2500 milj. kr. omde enbart av räntor och amorteringar skall kunna upprälthålla en åriignyuilåning på 500 milj. kr. Verket avser därför att återkomma lillfrågan om vilken roll fonderna skall spela på kreditmarknaden. Föregen del är jag inte beredd att nu förorda någon ändring av sättet allfinansiera fondemas låne verksamhet. Jag anser dock att för- och nackdelar medde olika finansieringsvägar som jag nu har redogjort för närmare bör övervägas.Frågan bereds f. n. inom och jag räknar med atl återkommalill den i annal sammanhang. Åtgärder för att främja industriellt utvecklingsarbete m. m. Somjagtidigare har nämnl omfattar nuvarande slödformer för industrielltutvecklingsarbete dels särskilt forskningsavdrag vid taxering till statliginkomstskatt, dels olika lyper av lån eller bidrag med eller ulan återbetalningsskyldighet. Prop.1978/79:123 85 De senare förmedlas huvudsakligen av STU (prop.1977/78:111, NU 1977/78:75, rskr 1977/78:361), och de regionalautvecklingsfonderna (prop. 1977/78: 40. NU 1977/78: 34, rskr 1977/78:110). STU slöder de tidigare utvecklingsfaserna från idéprövninglill prototyp. Denna del av utvecklingsprocessen präglas huvudsakligen avlekniska risker. Utveckling från prototyp till slutlig produkt inkl. vissaproduktions-förberedelser stöds för de mindre och medelstora företagen av deregionala utvecklingsfondema. Produktulvecklingslån av det slag jag nyssredogjorde för kan lämnas med upp till 3 milj. kr. För de avslutande faserna iutvecklingsprocessen, köp av produktionsutrustning och start av serieproduktion,kan Invesleringsbanken erbjuda finansiering. 1 detla fall är del fråga om merordinära kreditrisker även om risktagandet vanligen är större än vad övriga påmarknaden förekommande kreditinstitut normall acceplerar. De stödformer jag nu har angett regleras i förordningen(1978:571) om statligt stöd lill leknisk forskning, industrielltulvecklingsarbete och uppfinnarverksamhet och i förordningen (1978: 506) omstatligt kreditslöd genom regional utvecklingsfond. Den typ av grundläggande slöd till teknisktulvecklingsarbele fram t. o. m. protolypsladiet som lämnas av STU finns istörre eller mindre utsträckning i alla industriländer och reglema för stödelär ofta mycket likartade dem som STU tillämpar. I flera länder förekommer även statligt stöd lillutvecklingsprojekt med hög kommersiell risk. Dessa projekt kan grovt indelas itvå kaiegorier. Den ena omfattar projekt som är mycket stora, som är avlångsiktigt nationellt intresse eller som är höggradigt riskbetonade. Projekteninnebär oftast alt ell vissl tekniskt ulvecklingsarbele beställs av någonstatlig myndighet och omfattar vanligtvis alla led från idé lill industriellexploatering. Projekten är vanligast inom högteknologibranscher såsom flyg,dala och energi. Del statliga inflytandet på projekten är vanligen mycketslort, och beslut fattas i allmänhet av regeringarna från fall till fall. Den andra kategorin av projekt är de som innebär altresultat av tekniskt utvecklingsarbele förs ul till industriell exploatering.Projekten är betydligt mindre till sin omfattning än de beskrivna storaprojekten och den tekniska utvecklingen är i sin huvuddel avklarad. I vissa fall utnyttjas offentiig upphandling för attfrämja leknisk utveckling i industrin. Grundtanken är här att ett relativtmåttiigl tillskott av särskilda utvecklingsmedel skall möjliggöra en höjningav den lekniska ambitionsnivån i ett upphandlingsprojekt. Metoden ärintressant med tanke på de stora belopp som vatje år används för upphandlinginom den off"entliga seklorn och med hänsyn till den betydelse som en kundmed särskilda krav kan ha för en industriell utvecklingsprocess. 1 betänkandet (SOU 1976:69) Teknikupphandling föreslogsatt meloden skuUe prövas inom STU:s ram. har beslutat (prop.1977/78:111, Prop.1978/79:123 86 NU 1911119,: 75, rskr 1911118: 361) att dennaförsöksverksamhet avseende offentlig teknikupphandling skall komma till stånd.Omfattningen av försöksverksamheten är begränsad, men intressania resultat harredan uppnåtts, bl.a. inom den kommunala sektorn. Hittillsvarande erfarenhetervisar att man genom relativt måttliga och odramatiska höjningar kan nå resultatinom delta område. Det finns knappast något stöd för den vanliga uppfallningenatt en genväg lill en högre leknisk nivå i induslrin skulle vara storaoffentliga utvecklingsprojekt inom sektorer som inte själva har ställt krav pånya tekniska lösningar. Av största betydelse är däremot de utvecklingsprojektsom framkommer inom ramen för den löpande planeringen inom olikasamhällssektorer. De ulredningar och erfarenheter som har gjorts visar att härkan ett särskilt utvecklingsstöd i många fall få stor belydelse. Den offentliga teknikupphandlingen är emellertid behäftadmed avsevärda begränsningar. De utvecklingssteg som normalt planeras i sambandmed offenilig upphandling är anpassade till de krav och den organisaiion somfinns inom resp. sektor. Det är därför inte alllid enkelt att höja ambitionsnivån,även om man får bidrag till de aktuella utvecklingskostnaderna. Nuvarande slödtill teknikupphandling omfattar enbart den offentliga sektom. Produkter ochproduktionsmetoder som efterfrågas inom den privala sektorn kommer inteifråga. Med nuvarande stödformer nås inte heller marknadsområden där ingetinhemskt behov föreligger. 1 sammanhanget bör beaktas även åtagandeninom EFTA och vad gäller offentlig upphandling. 1 finns ett stöd till prototyper ochdemonstrationsanläggningar inom energiområdet. Detta stöd utgår enligtförordningen (1975:422) om statsbidrag till energibesparande åtgärder inomnäringslivet m. m. Huvudsyftet med stödel är atl föra ut ny energibesparandeteknik till användarna. Stödet har även en viss industripolitisk betydelsesåtillvida att det utgör ett incitament till utvecklandet av nyproduktionsteknik. Stödets användar-inriktning gör att även ulländskaleverantörer kan komma i fråga för de projekt det här gäller. 6.2 Behov av ytterligare åtgärder Samhällets möjligheler att påverka omfatiningen avförelagens utvecklingsarbete är begränsade. Industripolitiska stödåtgärder kandock väntas ha en viss effeki. Därvid kan såväl generella som mera riktadeåtgärder användas. Den praktiska utformningen av ett ändrat generellt stöd böremellertid anstå i avvaktan på resultatet av den av chef för budgetdepartementetlillsalta utredningen (B 1978: 05) om åtgärder vid beskattningen för att främjaforsknings- och utvecklingsinsatser. När det gäller riktade ålgärder är del framför allt tvåskäl lill all ytterligare insatser från samhällets sida kan anses moiiverade.För det första inne- Prop.1978/79:123 87 bär företagens sjunkande soliditet i kombination medstigande nivä på utvecklingskostnaderna att gapet mellan förelagens förmågaatt ta ökade risker och riskernas storlek ökar. En förbättrad soliditet kanenbart till en del avhjälpa detta problem. Dessutom kan man på goda grunderanta att de väsentliga förbättringar av förelagens soliditet som erfordraskräver att uppnå. För det andra täcker nuvarande riktade stödformer, somnämnls, inte projekt som befinner sig i ett utvecklingsskede näramarknadsintroduktion eller projekt som består av en vidareutveckling av redankänd teknik. Ett undantag från detta är mindre projekt för vilka stöd med högst3 milj. kr. från de regionala utvecklingsfondema kan lämnas. Mot bakgrund av vadjag i det föregående har anfört om svensk industris komparativa fördelaranserjag delta vara en betydande brisl i nuvarande slödformer. För att påverka inriktning och omfattning av företagensulvecklingsarbete bör därför, enligt min mening, ytterligare ålgärder frånsamhällets sida övervägas. Ett förstärkt stöd bör därvid syfta till en ökadlångsiktighet och ett ökat risklagande i utvecklingsarbetet och riktas motutvecklingsprojekt med tekniska och kommersiella risker som inle kanstödjas av STU, de regionala utvecklingsfondema. Investeringsbanken ellerbanker i övrigt. Det bör därvid beaktas att kostnadema förutvecklingsarbetets olika faser, från idéprövning till produklion, ärbetydligt högre för de senare faserna. Detta faktum återspeglas inte inuvarande slödformer. Vidare är del statliga stödet till tekniskt ochkommersiellt utvecklingsarbete inle dimensionerat för utvecklingsprojekt avsiörre omfattning. De nuvarande stödformerna som läcker även de senare fasemai utvecklingsarbetet, har av-passals efter den mindre industrin där behovei haransetls vara slörsi. Jag har tidigare även berört de fördelar del kan ha förförelagen atl köpa teknik i stället för atl ulveckla den själv. För ett liletland som är ett fritt flöde av kunskap över gränsema en nödvändighet.När det gäller forskningsresultat finns upparbetadespridningsvägar i form av forskarutbyte, kongresser m. m. Flöde av sådankunskap sker tämligen obehindrat. Däremot är läget för handeln med teknik, dvs.flödet av kunnande, patent och licenser, ett annat. Samhällets nuvarande insatserför att underlätta handeln med leknik är begränsade. Sammanfallningsvis anserjag, med hänsyn till det storabehovei av industriellt utvecklingsarbete och de nuvarande stödformemasbegränsningar, atl ytterligare åtgärder bör övervägas för atl stimulera tillteknisk och kommersiell fömyelse i näringslivet. Enligt min mening böråtgärdema inriklas mot två områden: - ålgärder föratt främja tillkomsten av större projekt avseende utveckling av nya produkter,processer och system, dvs. industriellt utvecklingsarbete, saml - ålgärder föratt främja en ökad leknikimport. 1978/79:123 88 6.3Åtgärder för att främja industrieUt utveckUngsarbete Fråganom ett utökat stöd till industriellt utvecklingsarbele har beretts inomregeringskansliet. 1 beredningsarbetet har bl.a. studerats ett antal förslaglill projekt, vilkas igångsättning har försvårats eller omöjliggjorts på grundav brist på riskvilligt kapital. Ofta gäller projekten utveckling av nyaprodukter med betydande teknikinnehåll, som passerat den del i utvecklingskedjandär stöd från STU kan komma ifråga. Det industriella utvecklingsarbetet rör idessa fall lösandet av problem av teknisk karaktär, som produktemasmarknadsförutsättningar är ovissa. Beredningsarbetet visar att ettbehov föreligger av riskfinansiering vid denna typ av projekt. Av skäl som nyssframförts finner jag att staten bör biträda förelagen genom att dela detlarisktagande. Iandra fall gäller del framtagningen av nya processer eller system för industrielltillämpning. Svårighetema att fä nya processer och system introducerade påmarknaden kan vara ännu mera uttalade än när det gäller produkter. Frågan ärvärd särskild uppmärksamhet i tider av snabba marknadsmässiga och tekniskaförändringar och då båda köpare och leverantörer av produktionsutrustning harbegränsade fömtsättningar till risktagande. Problemområdet har behandlats iden förut nämnda departementspromemorian (Ds I 1978: 39) om SA-leveranser. Ensammanfaltning av promemorian och remissyttrandena över denna återfinns ibilaga l.l. Avpromemorian framgår bl. a. att möjligheten för en leverantör att tecknakontrakt på en första anläggning av viss typ som leverantören vid senareaffärsförhandlingar kan referera till - en referensanläggning - äravgörande för framgångar i konkurrensen om SA-leveranser. Projekten är vanligenav en sådan storleksordning och omfattar så många teknikområden all fleraföretag måste gå samman i konsortier eller i bolag för att kunna svara motmarknadens krav. Detta skapar problem även för på marknaden redan verksammaföretag på grund av ovissheten om hur den nya organisationen kommer attfungera. Problemen beror främst på att köparen tar en betydande kommersiellrisk såväl då det gäller anläggningar som innehåller ny teknik som i de fall dåleverantöremas erfarenheter på området är begränsade. Köparen tenderar därföratt välja beprövade tekniska lösningar och välkända leverantörer. Förleverantörer som ger sig in på nya typer av anläggningar innebär detta alt de- även om tekniken för de olika i systemet ingående delkompo-neniema i sig inteär ny - tvingas satsa på ett systemutvecklingsarbete där den förväntadeavkastningen är högst osäker. Leverantören tvingas vanligen fördela dessainitiala utvecklingskostnader på flera anläggningar och enbart ta ut en mindredel på den första anläggningen. Leverantören riskerar därigenom att själv fästå för belydande delar av utvecklingskostnaderna. Prop.1978/79:123 89 Flertalet remissinsianser instämmer i att det ärsynnerligen betydelsefullt för leverantörer av invesleringsutruslning allkunna referei-a lill tidigare levererade system och anläggningar och att enväsentlig industripolitisk insats bör bestå i atl främja tillkomsten av nyatyper av anläggningar. Även jag anser att en väsentlig åtgärd för atl främja enfortsatt marknadsmässig och leknisk utveckling och slärka konkurrensen besår ialt reducera de hinder i form av köpares och leverantörers risktagande, somförekommer i samband med nya lyper av anläggningar. Jag förordar därför att ett särskilt slöd tillinduslrielll utvecklingsarbete i större projeki införs. 6.3.2 Stödets inriktning och former Siödet bör tillgodose följande allmänna mål. - Slödel skallbidra lill alt öka den totala volymen av utvecklingsarbete i svensk industri. - Stödel skallfrämsi inriktas på projekt som bedöms vara väsentliga för svensk industrisutvecklings- och konkurrensförmåga på sikl. - Siödet skallleda till en ändring av inriktningen av utvecklingsarbetet mol de långsiktigtmest lönsamma projekten, även när de innebär mer risklagande och störreutvecklingssteg. - Stödet skallges med sådana ränte- och ålerbetalningsvillkor att det, i de fall utvecklingsprojektetavser nya produktionsprocesser eller produktionssystem, underlättar försvenska leverantörer att erhålla affärsmässiga kontrakt på en förstaanläggning i drift. - Stödel skallför förelag med expansionskraft men med låg vinstnivå möjliggörautvecklingsarbete i samma omfattning som i etablerade företag. Siödet bör vidare utformas så att det motsvarar del behovav särskilt risktagande som finns vid industriellt utvecklingsarbele i den fassom följer efter det atl det tekniska utvecklingsarbetet fullgjorts. Stödet börkomplettera del slöd och den finansiering som lämnas av STU, de regionalautvecklingsfondema och Invesleringsbanken. Stödet bör inte omfatta projekt somkan få stöd från de regionala utvecklingsfondema ulan i princip begränsas lillstörre projekt i företag med goda produktions- och marknadsförutsättningar. Vad gäller den särskilda frågan om referensanläggningarhar denna, som har nämnts, beretts inom . I dendepartementspromemoria som presenterats föreslås att ett särskilt stöd tillreferensanläggningar införs för att avlyfta vissa kostnader som uppstår idirekt anslutning till den första ordern på viss typ av SA-leverans.Remissinstanserna ställer sig positiva till promemorians analys och delar i huvudsakuppfattningen atl behov föreligger av åtgärder för att främja tillkomsten avreferensanläggningar. Man betonar dock dels svårigheter att utforma ettsärskilt stöd till anläggningar med gott referensvärde, dels det mindrelämpliga i atl in- 1978/79:123 90 föra ett nyll konkurrensmedel som sannolikt snart skullevinna efterföljd bland med jämförbara länder.