prop · G203220 · 1978-12-31 00:00:00 — Även andra personer som faktiskt biträderhonom i vården hör hit, exempelvis vårdare vid ett ålderdomshem som biträder enläkare i den sjuk vårdande verksamhelen vid hemmet, I detla arbete omfattasvårdaren av lagen medan han vid utförande av sitt arbete i övrigt inte gör det.På motsvarande sätt blir hemsamariter och hemvårdarinnor, vilka pådistriktsläkarens eller distriktssköterskans anvisning meddelar sjukvård ihemmet, att betrakta som biträden åt läkaren eller sjuksköterskan och därmedunderkastade lagens bestämmelser, Däremol omfattas de inte av lagen när defullgör andra arbetsuppgifter, även om däri ingår vård av sjuka. Enbandagearbetare som på en läkares direktiv och anvisningar tillverkar ochutprovar ett bandage för en viss patient och en tandtekniker som tillverkarproteser o, d, åt en tandläkare blir även de att anse som biträden åt läkarenresp, tandläkaren. Här avses personalen inomdetaljhandeln med läkemedel enligt lagen (1970:205) om detaljhandel medläkemedel. All personal inom denna verksamhet omfattas av lagen, även den somsysslar med utlämning av läkemedel vid annat utlämningssiälle än apotek. Behovet av denna bestämmelse har berörts i den allmänna Prop.1978/79:220 42 motiveringen.Inom den offentliga hälso- och sjukvården kan det finnas eller komma au finnasbehov av att anlita yrkesutövare som inte omfaltas av 1 ,-3, men som bör ståunder det allmännas tillsyn. Som exempel kan nämnas logopeder ochpsykoterapeuter med kvalificerad ulbildning, som arbetar självständigt och tillvilka patienter kan behöva remitteras. Bestämmelsen i andra styckel syftar på personer somhar begränsad behörighet att utöva läkaryrket eller tandläkaryrket.Bestämmelsen innebär inte bara atl en sådan person omfattas av 2, utan även attså blir fallet med personal som biträder honom i vården av patienter. Den angivna personkretsen överensstämmer i stortmed den som omfattas av kungörelse (MF 1975:158) medföreskrifter om åligganden m, m, för personal inom hälso- och sjukvård m, fi,,som utfärdats med slöd av lagen (1975:100) med vissa bestämmelser för personalinom hälso- och sjukvård m, fl, och 4a instruktion(1967:606), Skillnaden mellan den personkrets som omfattas avsocialstyrelsens kungörelse och den som omfattas av 1 ij lagförslaget ärhuvudsakligen följande: Hälsovårdsinspektörer och desinsektörer, som tillhörmedicinalpersonalen, faller i princip utanför den föreslagna personkretsen.Detta gäller även andra som inte sysslar med hälso- och sjukvård enligilagförslagel, t, ex, de som ar verksamma inom delar av omsorgsvården.Beträffande personal vid enskilda vårdhem, som är att anse som hälso- ochsjukvårdsinrättningar, och dem som biträder andra legitimerade yrkesutövare änläkare och tandläkare, t, ex, biträden åt legitimerade sjuksköterskor, sker enutvidgning, 2 §Hälso- och sjukvårdspersonalen står i yrkesutövningen under tillsyn av . Paragrafen motsvarar 2 § första stycket 1,medicinalpersonalkungörelsen. Liknande beslämmelser finns även i allmännaläkarinstruktionen och övriga författningar som inrymmer särskilda regler förde yrkesgrupper som legitimeras. Med yrkesutövningen avses den verksamhet som någonutövar eller medverkar i som hälso- och sjukvårdspersonal. Se vidarespecialmotiveringen till 1 §, 3 §Regeringen bemyndigas att meddela sådana föreskrifter om åligganden för hälso- och sjukvårdspersonalen, som behövs till skydd för enskilda eller för verksamhetens bedrivande i övrigt. Regeringen får övertala åt attmeddela föreskrifter som avses i första stycket. Paragrafen motsvarar I § lagen med vissabestämmelser för personal inom hälso- och sjukvård m, fi. Föreskrifter om vad personalen inom hälso- ochsjukvården skall iaktta i sin verksamhet kan, om man bortser från bestämmelserom tystnadsplikt och Prop.1978/79:220 43 omsanklioner i form av frihetsstraff, meddelas av regeringen direkt med stöd avregeringsformen (RF) såvitt fråga är om personal i offentlig Qänst,Föreskrifter som riktar sig till personal i enskild verksamhet hör däremot tilldet primära lagområdet, RF öppnar emellertid möjlighet för attöveriåla åt regeringen att besluta sådana föreskrifter. Dessa måsle nämligenanses gälla "skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa" (8 kap, 7§ första stycket punkt 1 RF), 1 betydande utsträckning rörde ocksånäringsverksamhet (nämnda stycke punkl 3), Den nuvarandedelegaiionsbestämmelsen lag har därför förts över till den nyalagen. Eftersom personal inom apoteksväsendet enligt 1 § lagförslaget räknastill hälso- och sjukvårdspersonalen behöver inte särskill anges attbemyndigandet avser åligganden även för apotekspersonalen, 4§ eller den som styrelsen förordnar har rält alt inspekterahälso- och sjukvårdspersonalens verksamhet. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § lagen med vissabeslämmelser för personal inom hälso- och sjukvård m, fi. 5§ Den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen skall vinnlägga sig om att gepatienten sakkunnig och omsorgsfull vård. Han skall så långt det är möjligtutforma och genomföra vården i samråd med patienten. Han skall visa patientenomtanke och respekt. Den som har ansvaret för vården skall, i den måndet inte kan antas motverka ändamålet med vården, se till alt patienten fårupplysningarom sin hälsotillstånd och om de behandlingsmöjligheter som stårlill buds. Om upplysningarna inte kan lämnas till patienten skall de i ställetlämnas till en nära anhörig till honom. Den föreslagna paragrafen har ingen motsvarighet igällande lagstiftning. Som nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2,4) ärpatientens rättigheter f n. inte generellt reglerade. Mot bakgrunden av vad somdär har anförts om patienten i dagens hälso- och sjukvård har frånvaron av ensådan generell reglering känts som en brist. En kodifiering av patientensrättigheter och de krav allmänheten kan ställa på vården skulle stärkaförtroendet för vården. Den svenska sjukvårdslagstiftningen är emellertid intebyggd på en systematik som tar patientens rättsställning till utgångspunkt.Patientens rättigheter framstår väsentligen som en annan sida av deskyldigheter som hälso- och sjukvårdspersonalen har enligt olika författningaroch praxis, Hälso- och sjukvårdsutredningen överväger som lidigare påpekatsfrågan om en ny lagstiftning på området. Med hänsyn till den betydelse personalensåligganden har för patientens rättsställning bör i lagstiftningensform ange vissa grunder för ulövandel av den hälso- och sjukvård för vilkensamhället påtagit sig elt ansvar. Det kommer inte i fråga att i vare sig lageller annan författning detaljreglera hälso- och sjukvårdspersonalensåligganden. 1978/79:220 44 ochför patientens rättsställning grundläggande reglema om vårdens bedrivande börges i lag, 1 förevärande paragraf har dessa regler sammanförts. De innebär enkodifiering av vad som redan gäller enligt praxis. Paragrafens,/o>5/ö stycke riktar sig lill all hälso- och sjukvårdspersonal. Självfalletfår bestämmelsen i första stycket om iakttagande av sakkunskap i vårdarbetetolika innehåll för olika personalgrupper. Men den slår fast alt var och enskall vinnlägga sig om att i vården använda de kunskaper han fatt under sinutbildning och den erfarenhet som samlats i hans fack. Regeln ger också uttryckför samhällets ansvar för att personalen på alla nivåer har den utbildning sombehövs för att fylla kravet på sakkunskap. I stycket har också tagits in bestämmelsersom avser att inskärpa vikten av patientens roll i vårdarbetet. Betydelsen avatt vården så långt möjligt utformas och genomförs i samråd med patienten harstrukits under i den allmänna motiveringen och en bestämmelse som tillgodoserdetta behövs. 1 kravet att patienten skall behandlas med omtanke och respektligger bl. a. att ingen får påtvingas behandling mot sin vilja eller på annatsän utsättas för tvång i vården ulan stöd av lag. Beslämmelsen ger utlryck föratt det i princip krävs samtycke av patienten till planerade vårdåtgärder. Andra slycket avser alt ge uttryck för patientensrätl lill information om sitt hälsotillstånd och om planerad behandling. Attsådan information ges är en förulsältning för att kravet på patientens samtycketill behandlingen skall få någon reell innebörd. Informationsplikten är en avhälso- och sjukvårdspersonalens grundläggande skyldigheter.Informationsplikten gäller den som har det direkta ansvaret för de vårdåtgärderinformationen avser. Det sagda innebär inte att den ansvarige personligen måslelämna patienten de upplysningar och råd som informationsplikten omfattar. Ingelhindrar alt han överlämnar detla till någon annan som kan ge informationen, menhan har ansvaret föratt patienten inte lämnas utan den information denne harrätt till. Denna rätt begränsas bara på det sättet atl informationen givetvisinte får motverka vården. Informationsbehovet kan vara olika stort beroendepå patienten, dennes hälsotillstånd, sjukdomens art och svårhetsgrad och andraomständigheter kring patienten. Informationens omfattning kan således växlafrån patient till patient. kan det vara nödvändigt atl ge patienten enmyckel ulföriig och ingående information för atl patienten själv skall kunnaavgöra om han skall genomgå viss behandling eller inte. kanförhållandena motivera en mera begränsad information. kan patientenlåta förstå alt han inte önskar någon information alls, han vill t, ex, inteveta vilken sjukdom han lider av. Även en sådan inställning måste naturiigtvisrespekteras. När, hur och i vilken omfattning information skallges får avgöras med beaktande av förhållandena i det enskilda fallet. Detta kaninte regleras i författning, 1 lagen har därför endast angivits alt patientensbehov av information skall tillgodoses. Informationsskyldighetengäller också i förhållande lill patientens anhöri- Prop.1978/79:220 45 ga.Alt någon av de närmast anhöriga skall underrättas om en på sjukhusintagen patients tillstånd allvarligt försämras framgår redan av 31 §sjukvårdskungörelsen och är ett åliggande för överläkaren. Utöver detla måslegälla alt de anhöriga regelmä.ssigt hålls informerade om patientens tillståndåtminstone vid mera allvariig sjukdom eller då patienten annars är förhindradalt informera sina anhöriga. kan del inträffa att en patient önskarhålla anhöriga utanför. En sådan inställning skall respekteras. fall patienter förs in tillsjukvårdsinrällningefteratt ha drabbats av akut sjukdom eller olycksfall är detangeläget alt kontakt snarasl las med någon anhörig för att denne skall få velavad som inträffat och hur det står till med patienten. Vilka personer som skall räknas till nära anhörigakan inte anges genom en uttrycklig beslämmelse. Vem som skall underrättas fåravgöras från fall till fall. Vid intagning på sjukhus brukar uppgift lämnas omnågon nära anhörig. Som sådan bör främst räknas make och varaktigtsammanboende, barn, föräldrar och syskon, Beslämmelsen i 5 § ersätter inte de särskildaföreskrifter som hälso- och sjukvårdspersonalen har all iaktta enligtinstruktioner och andra författningar, som t, ex, föreskriften i 3 § allmännaläkarinstruktionen alt läkare skall i överensstämmelse med vetenskap ochbeprövad erfarenhet meddela patienten de råd och, såvitt möjligt, denbehandling, som patientens tillstånd fordrar. 6§ Den som tillhör eller har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen får interöja något som i arbetet har meddelats honom i förtroende eller obehörigenuppenbara vad han i arbetet har fäll veta om någons hälsotillstånd ellerpersonliga förhållanden i övrigt. Vad som har sagls nu medför dock ej någoninskränkning i den skyldighet att lämna uppgifter som följer av nägon annanförfattning. Bestämmelsen motsvarar föreskrifterna omtystnadsplikt i 3 § lagen med vissa beslämmelser för personal inom hälso- ochsjukvård m, fi. Förslagtill ny sekretesslag har remitterats till lagrådel. De här återgivnabestämmelserna innebär dock att gällande regler om tystnadsplikt förs över tillden nya lagen. Av detta skäl har i övergångsbestämmelserna föreslagits alttystnadsplikten i 3 § förenämnda lag t, v, skall gälla för den som enligtlagförslagel fortsättningsvis inte skall vara ställd under socialstyrelsenstillsyn i sin yrkesutövning enligt 2 § och därför inte kommer att omfattas avtystnadsplikten enligt förevarande paragraf i lagförslaget. Vilken personaldetta är har jag berört vid 1 §, 7§ Den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen skall efter anmaning lämnasocialstyrelsen de handlingar och upplysningar om verksamheten som styrelsenbehöver för sin tillsyn, 1 anmaningen fär vite föreläggas. 1978/79:220 46 Paragrafen ersätter delvis 2 i? första stycket 2,medicinalpersonalkungörelsen. Där anges att den som tillhörmedicinalpersonalen är skyldig att följa de instruktioner och andraföreskrifter för yrkesutövningen, som meddelar, saml skyndsamtlämna de upplysningar, förklaringar och underrättelser, som socialstyrelseninfordrar. Motsvarande bestämmelser finns för läkare, tandläkare,sjuksköterskor och barnmorskor i instruktioner och liknande författningar. De handlingar som skall lämnas till socialstyrelsenär handlingar som kan ge upplysningarom den hälso- och sjukvärdandeverksamheten, i första hand journaler som förts om patient. Även andrahandlingar, som behöver för att fullgöra sin tillsynsuppgift,omfattas dock av bestämmelsen, exempelvis röntgenbilderoch anteckningar rörandeanvändningen av tekniska hjälpmedel. Uttrycket upplysningar avser att läckaövriga muntliga och skriftliga uppgifter från yrkesutövaren somtillsynsmyndigheten behöver. Häri ingår således bl, a, atl avge förklaring ombehandlingen av en patient. Någon saklig ändring i förhållande till vad som nugäller beträffande uppgiftsskyldigheten till är inte avsedd.Utanför bestämmelsen faller handlingar och uppgifter om verksamhetensekonomiska förhållanden. Någon särskild föreskrift om skyldighet för den somtillhör hälso- och sjukvårdspersonalen att infinna sig hos föröverläggningar eller för atl lämna upplysningar har inte tagits in i lagen. Ensådan föreskrift finns f. n, i 3 § medicinalpersonalkungörelsen för den somtillhör medicinalpersonalen och är i allmän Qänst eller anställd vid apotek,Behovel av en sådan särskild föreskrift har bedömts vara begränsat. Regeln om vitesföreläggande haren motsvarighet i 6§ medicinalpersonalkungörelsen. Enligt instruktion handläggermedicinalväsendels ansvarsnämnd ärenden om föreläggande och utdömande av vile. Befogenheten an förelägga vite har begränsats. Ettvitesföreläggande lämpar sig mindre väl för att framtvinga fullgörande avhälso- och sjukvårdspersonalens allmänna åligganden. När det gällerskyldigheten att lämna handlingar och upplysningar behövs dockmöjligheten till vitesföreläggande. Befogenheten atl förelägga vite i övrigtfar regleras i särskilda författningar om personalens åligganden. bör fä förelägga vite som här ärfråga om. Utdömandet av vitet bör ankomma på allmän domstol. En speciell anmälningsskyldighet är den som gällerenligt den s, k, "", Bestämmelsen finns i 10 5; tredjestycket sjukvårdskungörelsen. Enligt den skall sjukhusdirektören ellerchefsläkaren vid ett sjukhus anmäla till ochpolismyndigheten samt underrätta sjukvårdsstyrelsen och direktionen om någonåsamkas allvariig skada eller allvariig sjukdom i samband med behandling påsjukhuset eller anledning föreligger all befara att sådan skada eller sjukdomsenare uppkommer på grund av behandlingen. Anmälan behöver dock ej göras om detär uppenbart att vårdslöshet eller försummelse inte förekommit vid behandlingen.En 1978/79:220 47 motsvarandeanmälningsskyldighet finns i 16 § stadgan om enskilda vårdhem m, m, förvårdhemsläkaren, "" tillkom i samband medförgiftningsfall med dödlig utgång vid i , Syftet varalt skapa garantier för att en opartisk utredning om orsakerna till allvariigskada eller sjukdom som uppkommit i samband med behandling kom tillstånd. Vid remissbehandlingen har vissa remissinstanserkritiserat kommittén för att deh inte lagt förslag till ändrade bestämmelser.Jag har inhämtat att hälso-och sjukvårdsutredningen kommer atl behandla frågan.Frågan har därför inte närmare övervägts i detta sammanhang, 8 §Beträffande journaler som enligt särskild föreskrift förs över meddelad vård eller behandling gäller, utöver vad som följer av andra bestämmelser, vad som föreskrivs i 9-11 §§, Vilka särskilda föreskrifter om journalföring somhar meddelats framgår delvis a v den allmänna mot i veringen (avsnitt2,9,1), De anteckningar Qournaler) som ibland förs inom hälso- och sjukvårdenutan direkt författningsföreskrift - exempelvis av sjukgymnaster och kuratorer- omfattas inte av reglema i 9-11 §§, Dessa blir dock tillämpliga om särskildaföreskrifter meddelas. Genom 3 § i lagförslaget har regeringen eller efterregeringens bemyndigande rätt atl meddela föreskrifter, sombehövs till skydd för enskild eller för verksamhetens bedrivande i övrigt.Föreskrifter om skyldighet alt föra journal kan meddelas med stöd av dettabemyndigande. Till journalen hör alla handlingar rörandepatientens vård och behandling, således förutom anteckningar i löpande textäven bilagor såsom röntgenbilder, rapporter över laboratorieundersökningar,diagram över olika kontroller osv. 9 §Om rätten alt ta del av en journal inom den allmänna hälso- och sjukvår den finns det särskilda föreskrifter. En journal inom den enskilda hälso- och sjukvårdenskall på begäran av patienten genast eller så snarl som möjligt tillhandahållashonom för läsning eller avskrivning på stället eller i avskrift, om det kan skeutan alt ändamålet med vården eller behandlingen motverkas eller någonspersonliga säkerhet sälls i fara. Beslämmelserna om den enskildes rätt att ta del avallmänna handlingar inom hälsovård och sjukvård återfinns i sekretesslagen. Somtidigare framhållits bygger förevarande förslag på nu gällande bestämmelser ochej på det till lagrådet remitterade förslaget till ny sekretesslag. Det kanföljaktligen bli aktuellt att göra de följdändringar i förevarandeförslag som motiveras av införandet av en ny sekretesslag. Bestämmelseni andra stycket om rätl för en patient inom den enskilda 1978/79:220 48 hälso-och sjukvården att ta del av journalen rörande honom har behandlats utförligt iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.9,2). Generellt torde kunna sägas alt allaanteckningar, som görs för att uppfylla föreskrifterna omskyldighetaltförajournal och som journalföraren harföravsiktatt behålla förbehandlings- och tillsynsändamål, också bör vara tillgängliga för patienten.Det lorde ligga i själva journalföringens nalur alt anteckningarna görsfortlöpande och i nära anslutning till behandlingstilirället. I bestämmelsen sägs atl journalen skalltillhandahållas den vars vård eller behandling journalen avser. Dennaformulering avser inte att utesluta.alt även den som är behörigställföreträdare för patienten - förmyndare, ombud med fullmakt och molsvarande- i förekommande fall bör kunna få tillgång lill journalen. Den inskränkning i rätten att ta del av privatajournaler som föreslås, dvs. att ändamålet med vården eller behandlingenäventyras eller någons personliga säkerhet sätts i fara, motsvarar vad som i 14i; sekretesslagen sägs om sådan handling som avser någons intagning, vård ochbehandling på anstalt eller inrättning eller vård eller behandling av läkareannorstädes än på anstalt. I förevarande paragraf har inskränkningen intebegränsats till sådana handlingar utan föreslås gälla alla privat fördajournaler. Det ligger dock i sakens natur att inskränkningen knappast fårlillämpning på andra journaler än sådana som förs av läkare. Iförhållande lill kommitténs förslag har den ändringen gjoris efter påpekandeunder remissbehandlingen atl tillhandahållandet skall ske genast eller sä snartsom möjligl. Motsvarande gäller enligt sekretesslagen för journal inom denallmänna hälso- och sjukvården, 10§ Frågorom utlämnande av journal enligt 9 § andra stycket prövas av den som äransvarig för journalen. Anser denne att journalen eller någon del av den intebör lämnas ul, skall han genast med eget yllrande överlämna frågan tillsocialslyrelsen för prövning. Vem som är ansvarig för journalen framgår avföreskrifterna om skyldighet att föra journal. Om den som ansvarade förjournalen vid behandlingslillfällel inte längre Qänstgör, får hans efterträdarei verksamheten regelmässigt anses ha övertagit ansvaret för journalen. ha överlämnats till länsläkare enligt 6 § andra stycket allmännaläkarinstruktionen flr denne pröva frågan om utlämnande enligt reglerna omallmänna handlingar. Bestämmelsenom att den som har vägrat lämna ut journal enligt 9 § andra stycket skall avgeyttrande till , då han dit hänskjuler frågan om utlämnande, harföranlens av att det i blir fråga om en överprövning avyrkesutövarens ställningstagande. Självklart kan det i vissa fall vara lämpligtatt yrkesutövaren innan han överlämnar frågan till styrelsen tar kontakt medpatienten föratt förvissa sig om att denne inte nöjer sig med yrkesutövarensbedömning och återtar sin begäran att fä journalen utlämnad. Prop.1978/79:220 49 11§ På ansökan av patienten flr förordna att en journal somförvaras inom hälso- och sjukvården helt eller delvis skall förstöras. Enförutsättning för della är dels alt godtagbara skäl anförs för ansökan, delsatt handlingen uppenbarligen inte behövs för sökandens vård eller behandlingeller atl det uppenbariigen inte finns allmänna skäl för atl den bevaras. Innan ansökan slutligt prövas, skall den somansvarar för journalen beredas lilirälle att yttra sig. Bestämmelsen har kommenterats utförtigt i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.9.3). Någol behov för annan än patienten attansöka om förstöring av journalen eller del därav har inte ansetts föreligga.Som anförts i den allmänna motiveringen kan inte enbart patientens inställningläggas till grund för ett beslul om förstöring. Även om patientens önskan harstor betydelse måste samhällels inlresse av alt kunna meddela så god och säkervård som möjligt åt medborgarna också las med i bilden. Med hänsyn till denkritik som har framförts under remissbehandlingen av kommitléns förslag harförutsättningarna för förstöring skärpts. Detta har i bestämmelsen uttryckts såatt journalen får förstöras under förutsättning dels atl godtagbara skälanförts för begäran, dels alt det uppenbariigen inte föreligger motståendeintressen som att journalen behövs för patientens vård eller behandling elleralt det är påkallat av allmänna intressen att den bevaras. Kravet på godtagbaraskäl för ansökan innebär atl en patient inte har rätt att utan vidare fl sinjournal eller del av den förstörd. Del krävs att anteckningarna är sådana atldet rimligen kan medföra en psykisk belastning eller liknande för patienten omde bevaras. Genom inskränkningen att del uppenbariigen inte är påkallat attbevara journalen av allmänna skäl ges möjlighet atl beakta olikasamhällsintressen som avserjournalmaterialel -t. ex. insynen, forskningen,ekonomin i vården. Det flr överiämnas ål den beslutande myndigheten-socialslyrelsen - att ange i vilken utsträckning samhället har behov av alljournalmalerialel bevaras. Förordnandet om förstöring skall kunna avse helajournalen eller en del därav. Del sistnämnda innebär atl t. ex. bara ell ord,en mening eller kanske patientens persondala tas bort ur journalen.Förordnandet bör även avse kopior av originalhandlingen. Det ligger i sakensnalur att skall kunna besluta om förstöring endast avjournalmaterial som'finns hos en yrkesutövare eller inom en verksamhet, i frågaom vilken styrelsen har en tillsyns- eller beslutandefunklion. Vilka områdendelta är framgår av 1 § lagförslaget samt 3 och 4 §§ socialstyrelsensinstruktion. Detla innebär alt styrelsen inte kan förordna om förstöring avkopia av journal, som av någon anledning finns utanför hälso- och sjukvården,exempelvis hos en domstol eller en försäkringskassa. En erinran härom hartagits in i första stycket andra punkten. I fråga om förfarandet inför harinte föreskrivits annat än att den som ansvarar för journalen skall ha hafttillfälle yttra sig innan ansökan 4 1978/79. Prop.1978/79:220 50 bifalles.Med den som ansvarar för journalen avses samma personkrets som angivits under10 §, dvs.