prop · G203180 · 1978-12-31 00:00:00 — Den ofta nödvändiga schemakopplingen mellan exempelvisB-språk och leknik försvårar emellerlid önskemålet atl la hänsyn lill oii- Prop.1978/79:180 30 ka ämnens speciella behov. Denna svårighet kvarstårgivetvis oberoende av med vilkel antal minuter timantalet anges i läroplanen. SÖ föreslår att en elevlimme omfattar 60 minuler.Förslaget moliveras med atl är del gängse måttet samlall planeringen skulle bli mindre läsl om man gick över lill detla tidsmått. Ett övervägande antal remissinstanser tillstyrker SÖ:sförslag, men många kritiska invändningar har framförts. Såväl TCO som /SR avstyrker. Enligt /SR hängerfrågan samman med lärarnas arbetstidsavtal. kommun betonar alt dåför närvarande lärarnas och skolledamas undervisningsskyldighet, siatsbidragsresurserliksom hela del nya stalsbidragssystemet räknas i veckotimmar skulle SÖ:sförslag inle medföra några pålagliga prakliska fördelar men däremoi ett myckelbesvärligt administrativt hanterande av undervisningstimmar och klocktimmarmed onödiga omräkningsprocedurer vid löneberäkningar, anställningsförordnandenetc. menar atl en förändring måste gälla hela skolväsendel. Det är svårt att se någon administrativ fördel med altlåla elevlimme, lä-rarveckotimme och timmåtlel i slatsbidragsbestämmelsema avseolika längd. Det sätt på vilket läramas arbetstid uttrycks är en avtalsfråga.Det är därför naluriigt alt, som /SR föreslår, konsekvensema för lärarnasarbeislidsavlal måsle prövas ytterligare innan ställning las till en förändring.Denna bör i så fall gälla hela utbildningsområdet. Till dess så kan komma allske bör enligt min mening anialet lektioner i skolan avse 40-minuters pass. Däremoi finns del all anledning atl på andra vägarstimulera att arbetet planeras med utgångspunkt i elevernas arbetssituation.För vissa ämnen och vissa arbetsmeloder är del moliverai med kortarearbetspass, för andra längre. Erfarenheter från och ulvärdering avverksamheten vid skolor som pröval olika utformning av arbelel bör sumlas inoch spridas uv SÖ och länsskolnämnder. Erfurenhetsmuleriulei får sedan vägledude lokalu besluten. Någon ceniral rekommendution om lektionstidens längd förenskilt ämne i form av anvisningar bör inle förekomma. Lektionernas längd ären fråga för planeringen vid den lokala skolan. 4.3 Möjligheter till lokala variationer av timplanen 1 allmänna bestämmelser lill nuvarande limplaner unges allmindre jusleringar i timplanerna får göras. Möjlighelerna är dock yllerslbegränsade. Skolslyrelsen har exempelvis räll atl göru vissu smärre jämkningarmellan årskurserna. veckolimmur för ell ämne under ell läsår fåröka eller minsku med en veckolimme under förulsäiining att molsvarande förskjulningsker under de därpå följande läsåren, inom ell och samma sludium. Prop.1978/79:180 31 SÖmenar att det nu finns skäl att föreslå en vidgning av rätten alt för olikaämnen föra mellan årskurser. SÖföreslår därför, att i den nya tirnplänen undervisningstiden för varje ämneanges per stadium i stället för per årskurs. Timplanen ger därigenom en ram förden lokala planeringen i stäUel för att i detalj styra denna. SÖ menar, all denföreslagna ändringen knappast kommer atl innebära någon störte förändring förmatematik och språk, medan den för orienteringsämnena ger en rörelsefrihet,som kan få stor betydelse för atl göra undervisningen mer motiverande förelevema. Svårigheterna för flyttande elever kan, menar SÖ, genomindividuellt arbele, fördjupningsuppgifter och stödundervisning. Entimplan enligt SÖ:s förslag tillstyrks av flertalet remissinstanser. Kommunförbundetanser dock, att timplaneförslaget inte i lillräcklig grad har tagit hänsyn tilldet lokala behovet att inom timplanens ram anpassa skolan till elevema.Förbundet föreslår en ökad flexibiliiei, t.ex. genom ramtimplaner, där enmaximi- och minimitid anges för varje ämne. RHS vill slopa timplanen och låtaskolverksamheten styras enbarl av mål och utvärdering. TCO ansluter sig tillSÖ:s förslag men menar, atl SÖ underskattar nackdelama för flytlande elever.Om fördelningen varierar mellan skoloma inom samma kommun, berörs, menar TCO,ett slort antal elever, eftersom flyttning inom kommun är mycket vanlig. Enförflyttning av ell ämne med lågt timtal som är förlagt till en eller tvåårskurser ger särskilt stora negativa effekter eftersom flyttande elever dåskulle kunna gå miste om hela ämnet. Vinner SÖ:s förslag gehör måste enligt TCOalla ämnen erhålla resurser för slödundervisning. Enramtimplan enligt kommunförbundets förslag skulle innebära att man vid en skolaexempelvis kunde anslå till engelska på högstadiet, vid enannan skola (nuvarande timplan upptar ). Manskulle också kunna variera liden för t.ex. samhällsorienlerande ochnaturorienlernade ämnen. Avsiklen anges vara alt lokalt bättre kunna anpassaskolan till elevema. Emellertid visar de undersökningar som jag har tagil delav att det finns små variationer i vårt land när det gäller resultaten vidolika skolor. Sannolikt är också skillnadema i elevemas intressen mycket små,om man jämför hela skolor. Den stora variationen finns i stället mellanenskilda elever inom samma skola. En generell ramtimplan är då inteändamålsenlig och bör enligt min mening inle införas. Risken är pålaglig atlandra faklorerän elevernas behov, t.ex. lärartillgången eller lokalsituationen,får styra utbudet av timmar. En lokal anpassning av detta slag skulle dessulomkunna förslärka i stället för att motverka miljömässiga skillnader mellan olikaskolors upptagningsområden. Däremotär det angeläget all genom individuella studiegångar för enskilda elever mötaderas olika behov av yiierligare stöd i exempelvis grundläggande färdigheier.RHS synpunki är här väsentlig. Elevernas behov, inte 1978/79:180 32 en fasl limplan, måsie i del enskilda fallel vara avgörandeför skolans arbele. Genom samlade insulser från lärare inom en urbetsenhei bördel vura möjligl all ulforma en bätire individualisering än vad som är falletinom en ensiaka kluss. Det är dessutom vikligl alt skolslyrelsen lur hänsyn tillmiljömässigu olikheler mellun skildu skolor när försiärkningsresursen fördelasliksom när det gäller insats av annan kommunult anställd personal än lärare. Del finns redan en viss erturenhel av en timplan enligtSÖ:s förslag. De olika ämnen som ingår i blocket orienteringsämnen(oä-blockel) har kunnai läggus ul på skildu årskurser. i Malmöpåpekur utt delta inte inneburit några speciella problem. Inom gymnasieskolanhar systemet med koncentralionsläsning av vissu ämnen tUlämpats sedan år 1966och inle lett lill någru stöne svårigheler. Avsiklen med en enburt stadiebundenlimplan är all man pä enskilda skolenheter skall kunna planera för exempelvissamlad undervisning, temasiudier och över huvud för större arbeien medundersökande meiodik. En sådan planering fordrar lokal rörelsefrihei ochlokall engagemang. En sladiebunden timplan enligt SÖ:s förslag bör därförenligt min mening införas. Det bör ankomma på rektor att besluta till vilkenårskurs olika ämnen skall förläggas. Jag utgår från alt svenska, engelska ochmalemaiik läggs ul i varje årskurs (engelska fr. o. m. årskurs 3). Då timmarna binds enbarl lill siadier är del docknödvändigt atl noga följa utvecklingen. bör ankomma på SÖ. En konsekvensav SÖ:s förslag måste specielll uppmärksammas. Förslaget skulle göra delmöjligl för en skola atl koncenirera B-spräk och hela lillvalsblocket i övrigttill enbart årskurserna 8 och 9. En sådan lösning, som föreslagits av bl.a.Oskarshamns kommun, har vissa pålagliga både för- och nackdelar. En fördel ansesvara atl årskurs 7 skulle bli sammanhållen vilkel skulle underlätta övergångenfrån mellanstadiet. 1 årskurs 7 skulle eleverna enligt kommunens förslag få enorientering om de olika valmöjlighetema i form av ämnen eller temastudier somkan bli aktuella i årskurserna 8 och 9. Elevernas behov aviniresseindividualisering kunde mölas med omfattande temasiudier redan iårskurs 7. En nackdel är emellertid svårigheter för flyttande elever liksomför språkprogrammet. I anmärkning till limplanen bör därför anges atl B-språkavser en treårig kurs. Försök med tvåårig kurs för att utpröva förslagelseventuella förtjänster bör dock kunna ske efter medgivande av länsskolnämndoch under förutsättning att tillfredsställande utvärderingsresurser finns. Jämkning mellan stadier föreslås av SÖ kunna skeundantagsvis och endast efter beslut av skolstyrelsen. Endast ett fåtalremissinstanser har berört frågan och i allmänhet - med undantag av bl.a.SACO/SR -tillstyrkt förslaget. Det kan enligt min mening i speciella fall varaändamålsenligt att kunna flyUa exempelvis engelska mellan årskursema 3 och 4eller hemkunskap mellan lågstadiet och mellansladiet. Jag tillstyrker därförSÖ:s förslag om 1978/79:180 33 Som uigångspunki för evenluella skolslyrelsebesluiskull gällu all den summanlagdu undervisningsliden för ell ämne i grundskoluninte ändrus. Årskursfördelningen uv elevernus sammunlugdaundervisningstid bör enligt SÖ:s förslag fustslällus i limplanen ochvara densamma som . Jag unsluter mig till SÖ:s förslag. Skolan kun hjälpu elever med svårigheter på många olikasätt. Undervisning i mindre grupper, slödundervisning under skoldugen.individuulise-ring UV sloff och arbelssuti. hjälp utt välja lemuuppgifter och lillvulskursersom iniresserar eleven, undervisning i särskilda grupper och vissa fall iskoldaghem eller skolveckohem är någru uv de vägar som slår till buds. Trots alla dessa möjligheter kommer skolun förmodligenuldrig ull kunnu bli sådan atl den reguljära läroplunen kun passa alla elever.Det måsle då vara möjligl ull ordna anpussud undervisning för vissu elever.Anordningen, som föreslogs uv , tillstyrktes vidremissbehundling-en. 1975/76:39 (s. 239) unförde föredrugunde slalsrådet,all skolan bör ha ulrymme för individuella lösningar i fråga om jämkningur ilimplu-nen för ull undervisningen skall bli meningsfull. Förslugel om möjlighetull ordna anpassad studiegång tillstyrktes därför. Elev, som har anpassad sludiegång,skall, betonade föredrugunden, under helu liden beredus undervisning i vissagrundläggande färdigheier, och dennu undervisning borde med fördel uiökas iförhållunde lill limplunen. Föredrugunden underslrök också ull prövning av elllämpligi pedagogiski och sociull program måste ske ulifrån elevenssituution. De möjligheler lill individuell anpassning UV utbildningen som stodlill buds borde provas utun inbördes rungordning. Utbildning ulunför skolunborde dock endust förekommu pä högsiudiel och då användas resirikiivi. Strävanborde i så fall vara alt eleven så snurt som möjligt skulle återgå lill sinklass. Del vur vidare angelägel atl guranlera medel för en handledare påarbetsplatsen åt eleven. Skolstyrelsen eller - efter bemyndigande av skolstyrelsen- elevvårdskonferensen borde besluta i dessa frågor. följde förslaget i proposilionen men gjorde ettklarläggande (UbU 1975/76:30 s. 27). Insatserna för elev i årskurs 9. som haravsevärda svårigheler i skolans reguljära arbele, borde inte under allaomständigheter ha som mål att få eleven all ålergå till sin klass. Målel bordei siällei vara all nå fram till en för eleven acceptabel och meningsfullsysselsäuning. Anpassad sludiegång har införts fr.o.m. läsårel 1978/79.Vid behandlingen av SÖ:s läroplansförslag har flera remissinstanser,exempelvis TCO och AMS, menat all SÖ:s förslag lill lillvalssyslem skullestarkt öka behovet av anpassade studiegångar och i realiteten göra deUa tillenda alternativet för många elever. kommun har pekal pågränsdragningsproblem till bl.a. den särskUda undervisningen. 1978/79:180 34 Om en del av skolans undervisning utformas som lemasludierblir del enligi min mening möjligl atl på ell belydligi smidigare säu än nu ochinom skolans reguljära utformning hjälpu elever lill meningsfullasludieuppgif-ler. Ett fritt sludieval med samma lid som och den mångsidighetjag föreslår att detla skall erbjuda, innebär också ull de risker AMS och TCOpåtulai med SÖ:s förslag inte uppkommer. Anpassad sludiegång är, som framhölls i prop. 1975/76:39,nödvändig i vissa fall. Den bör, liksom , beslutas av skolstyrelsen.Del är emellertid också ungelägel ull inte drumulisera beslul om anpussudstudiegång. Åtgärden får inle framstå som den sisla i en lång kedja. Den får dålält en negativ prägel. Jag vill erinra om all del enligt 13 § skollagen ärmöjligt för skolstyrelsen att delegera beslutanderätten till reklor. Även den anpassade studiegången utanför skolan är en delav utbildningen. Det måste därför finnas avdelade handledare också för dennaverksamhei liksom vid inbyggd utbildning inom gymnasieskolan. Detla framgår förövrigt också av skolförordningen och de allmänna bestämmelserna tilltimplanerna. Liksom för övriga insatser för elever med svårigheter finns medeltillgängliga inom försiärkningsresursen, dels för lärarinsalser, dels förinsatser av annan personal. Jag utgår från att insatserna kan behöva bli ganskaomfaitande i många fall. För att en rimlig avvägning mellan olika åtgärderskall kunna ske bör insatserna göras med hjälp av den lokala skolenhetensförstärkningsresurs. Jag ämnar föreslå regeringen atl ge SÖ i uppdrag att nogafölja utvecklingen vad gäller anpassad sludiegång. 4.5 Samverkan mellan förskola och lågstadium har frågan om ökadsamverkan mellan förskola och lågstadium alltmer kommii att diskuleras. Genomriksdagsbeslutet om införande av en allmän förskola och den snabba utbyggnadav framför allt daghem som följt därefter - omfattar förskolan avalla sexåringar - har behovei av en sådan samverkan ytterligare accentuerats. Frågan om samverkan förskola-lågstadium behandlades avSIA-utredningen och i proposilionen (prop. 1975/76:39) om skolans inre arbelesom byggde på utredningen. 1 proposilionen behandlades bl.a. frågan om inskrivningensbelydelse för utbyte av information mellan skola och föräldrar, varvidunderslröks atl inskrivningen bör anordnas i samverkan med förskolan. Vidarebetonades behovei av särskilda lokala arbetsgrupper för att underlättaövergången från förskola till grundskola. Vikten av viss gemensam fortbildningströks också under. Med anledning av beslut (UbU 1975/76:30, rskr1975/76:367) gav regeringen SÖ i uppdrag att i samråd medsocialstyrelsen och förskoledelegationen utfärda riktlinjer för samverkanförskola-skola m.m. 1978/79:180 35 SÖ har fullgjort della uppdrag genom att i de allmännaanvisningarnu i del tillägg till läroplunens allmänna del som gäller från den 1juli 1978 föra in ett avsnitt om samverkan förskola-grundskola. Sammanfattningsvis innehåller ansnittel följande. Syftei med samverkan är all innehåll och verksamheisformeri förskolan och skolan skall närma sig varandra och all barnets utvecklingskall ses som en helhet. För atl uppnå delta måste övergången från förskolalill grundskola förberedas och följas upp terminerna närmast före och efterskolstarten. Bamen bör vid upprepade besök få stifta bekantskap med den nya miljösom kommer atl möla dem. Föräldrarna bör få kontakt med skolan redan underförskoletiden. Därför bör skolans personal beredas möjlighel att delta i någondel av förskolans föräldrasamverkan. En diskussion mellan företrädare förförskola och skola krävs för all en gemensam grundsyn skall kunna utvecklas.En sådan kan uppnås om personalen i förskola och grundskola lär känna varandrasvillkor och arbetssätt. Denna kännedom når de genom all besöka varandra ocharbeta tillsammans. De kan diskutera gemensamma problem vid gemensamfortbildning. Kommunen har ett ansvar för att samarbetsformer skapas för delsåterkommande vardaglig kontakt, dels mer planmässig samordning. Till delsenare hör samordning av hälsovård, hemspråksträning, fortbildning och möjlighetatt anlita specialiserad personal inom kommunen. Samarbelsgrupper bör finnas ialla kommuner. Sammansättningen bör anpassas efter lokala förutsättningar, menföräldrarepresentation från både förskola och skola är alltid angelägen. På många håll i landet har bedrivits försöksverksamhet medsamverkan mellan förskola och lågstadium. Vid i har t.ex.under läsåren 1971/72-1976/77 bedrivits del s.k. (förskola-lågstadiumi samverkan). Inom projektets ram har ett delprojekt rört utveckling av formerför samverkan mellan förskola och lågstadium. Syfiet har därvid varit atl bidratill kontinuiteten i bams utveckling i åldrarna kring skolstarten. Inom har samtliga kommuner ulom Västeråsdellagil i eU projekt under läsåren 1970/71-1975/76. Syftei med detta projekihar bl.a. varil atl arbeta i riktning mot kontinuitet innehållsmässigt och imelodiskt avseende mellan förskola och lågstadium, för att bamen skall upplevaövergången mellan skolformerna som mindre problemfylld. 1 Väsierås kommun har under läsåren 1971/72-1973/74genomförts det s.k. , som bedrivits med utgångspunkt i engemensam byggnad för förskola och låg- och mellanstadium. Verksamhetenhar syftat till att främja samarbetet mellan förskola och lågstadium och imöjligaste mån integrera de båda skolformerna. SÖ och startade höstterminen 1977gemensami en försöksverksamhet med integrering av förskola och lågstadium.Försöket har under /78 bedrivits i kommun och kommertroligen Prop.1978/79:180 36 atl bedrivas också i Göleborg. Målet förverksamheten är att prövu hur burn från förskolu och skola gemensami kan deltai s.k. syskongrupper, alt prövu hur lagarbete mellan skolans och förskolansvuxna kan ulformas och att genom denna gemensammu, praktiska utprovning finnuvägar för alt närma förskolan och skolan till varandra. Verksamheten bedrivs igrupper med lika antal barn frän varje årskull i åldrarna . För min egen del villjag anföra följande. Genom den snabbautbyggnaden av barnomsorgen har praktiskt taget alla nybörjare igrundskolan varit inskrivna i någon av förskolans organisationsformer - daghemeller deltidsgrupper - och har därigenom vant sig vid dess arbetssätt.Förskolan och har dock av tradition olika målsättning ochtill-lämpar olika arbetsmetoder. Förskolan har sin grund i försia hand i socialochfumiljepolitiken, medun skolan är förankrad i ulbildnings- och kullurpoliliken. centralt mål för förskolan är att främja en allsidigpersonlighetsutveckling hos barnel. Ulifrån detla mål skall, enligt den avsocialstyrelsen uifärdade arbetsplanen för förskolan, verksamheten präglas avett dialog-pedagogiskt arbetssätt, där tyngdpunkten mer ligger på atl bamenskall lära sig metoder för kunskapsinhämtande, än all de skall tiUägna sigdirekta kunskaper. Trots liknande formuleringar i Lgr 69 präglas grundskolandäremot, om inte av annat skäl än tradition, av att skolans uppgift ärkun-skapsutlärning. Flera undersökningar av skillnadema i arbetssätt mellanförskola och lågstadium visur också ull förskolun lämnur större ulrymme förburnens egna inilialiv och för sociull samspel mellan barnen, medan det iskolan finns lendens till atl barnen oftare arbetar med gemensamma aktiviteteroch med vägledning riktad mol hela gruppen. I förskolan bedrivs arbetet oftasl som ett lagarbete,medan traditionen i skolan fortfarande i stor utsträckning är all varje lärarearbeiar på egen hand. Genom alt fortfarande belydande skillnader finns mellanförskola och lågstadium när det gäller metoder och innehåll åtminstone ipraktiken, upplever enligt min uppfattning många burn att skolan inte utgör ennaturlig fortsättning på förskolan. Den önskvärda kontinuiteten i utvecklingenhindrus. Skolstarten blir för många elever en negativ upplevelse fylld avspänningar och osäkerhei. bams ulvecklingsålder kan skilja sig uvsevärt fråndess levnadsålder. Barn med samma levnadsålder kan variera iutvecklingsnivå ulan alt det kan sägas vara onormalt. Varken inom förskolaneller lågstadiet har man möjlighel atl hell ta hänsyn lill detta faklum. Del framstår enligt min mening som angelägel atl uijämnade skillnader i metod och innehåll som finns mellan förskola ochlågstadium och som ulgör ett hinder för en önskvärd koniinuilet i barnensulvecklingsvill-kor saml att göra skolstarten mjukare så att problem orsakadeav skillnader i utvecklingsålder kan förebyggas. 1978/79:180 37 Försöksverksamhet med närmare samarbele mellan förskolaoch skola har. somjag redovisal i del föregående, bedrivits i oliku delur uvlundet. Någon sumlud ulvärdering uv dennu försöksverksumhei har dock inleskell. Det är önskvärt att en sådun kommer lill stånd. Vidare är det angelägelall komma fram lill en helhelssyn på dels vud som redan skell i fräga omsamverkan mellan förskola och lågsludium. dels i vilken riklning den fortsattautvecklingen bör gå. Olika frågor rörande samverkan förskola och lågstadium bördärför uiredas närmare. Del bör lämpligen ske genom all en särskild utredningtillkallas. Förslag om direktiv för denna uiredning kommer senare atlföreläggas regeringen. Jag har i denna fråga samråll med chefen försocialdepariemeniel. 4.6 Lågstadiet och mellanstadiet omfaUande pedagogiski ulvecklingsarbele som berör årennärmasi före skolslarlen har således inletts. Intresse och uppmärksamhei harockså i allt siörre ulsiräckning riktats mol låg- och mellansladierna. Jug unser dellu vikligl. 1 ulllför sior ulsiräckning harlidigare läroplans-reformer tenderat all bli högsladiereformer. Det är inleminsl som vi har möjlighel all hjälpa eleverna till enpositiv utveckling. Mycket av skoluns grundläggunde färdighetsträning måsteske på låg- och mellunsiudiernu. Pruklisku urbelsformer med unknyining lill förskolanspedagogik kan ulvecklus. Elevemus inslällning lill jämsiälldhel mellun pojkuroch flickor kan påverkus. Koniaki med föreningslivei kun elableras. Dessa möjligheler måsle las till vara genom ell samlal ochmälmedvelel program, som innefuliur mångu insaiser. Färdighetsiräningen i att tala, läsu. skriva och räknamåste förslärkas genom ökade möjligheter atl arbeiu i små grupper. Slöjdmomenioch bild bör ges utrymme inom orienieringsämnenu på lågsiudiel.Hemkunskups-momenl bör också införas liksom lekniska urbelsuppgifter. Tid måsleskapas för friu ukiiviieler pä mellunsiudiel. 1 ell någoi längie perspekliv är del ungeläget all igrunden se över kurs-innehållel för låg- och mellansladierna. TCO har belonalall det finns starka skäl för atl i ell forlsull översynsurbele uvseendegrundskolun ytterligare ulvecklu skäl för och emot ett annal ämnesinnehåll pågrundskoluns låg-och mellansiadier. Jag delur dennu uppfaiining och avser ull senure åierkommulill regeringen med förslug om ett sådani översynsurbele. Jug övergår nu lill all närmure redogöra fördeförundringur som jug föreslår beiräffande låg- och mellanstadierna. pä Gollund menur all skolun i siörreulsiräckning måslc ge ulrymme för prukiisk hemkunskup. Flera remissinstanserhur sammu grundinslällning. TCO hävdur med eftertryck ull en naiurlig följd 1978/79:180 38 avönskan au flytta balanspunkten mellan teoretiska och prakliska inslag ochträning för jämställdhet mellan man och kvinna bör vara atl ämnel hemkunskapfår en starkare ställning i . Eleverna på låg- och mellanstadiernahar, menar TCO, en myckel hög motivation för de aktiviteter och ämnesmomentsom förekommer i hemkunskap. Detär enligt min mening viktigt atl låla elevema komma i kontakt med hemkunskapredan på lågstadiet. Därigenom lär sig både pojkar och flickor tidigt att taansvar för olika vardagsfärdigheter. Tillsammans med teknik-inslag under dennaturorienterande delen av orienteringsämnena förstärks därigenom ocksåmöjlighetema till praktik och tillämpning. Elevema blir också tidigtuppmärksammade på sin roll som konsumenter. Hemkunskapbör därför införas som momenl i orienteringsämnet på lågstadiet. Jag utgår frånatt det bör få ta i anspråk minst en veckotimme. För att underiätta praktiskaarbelsformer bör försiärkningsresursen lillföras ytterligare medel motsvarandeen veckotimme under en årskurs på lågstadiet sä all del blir möjligt attbedriva arbetet i lärarlag eller i mindre undervisningsgrupper. Skolstyrelsenbör kunna besluta atl momentet skall införas först på mellanstadiel omsärskilda skäl finns. Jag ålerkommer i avsniu 9.2 lill hur lärarfrågan börlösas. Lokalproblemhar ibland anföris som hinder för hemkunskap på lågstadiet.