prop · G203196 · 1978-12-31 00:00:00 — Högstadomstolen fann emellertid att "enligl folkrältsliga grundsatser vilkajämväl enligt svensk rätt skola vinna tillämpning" vad som lagts last inte för honom kunde medföra ansvar. Del svenska straffstadgandetansågs alltså av folkrältsliga skäl icke kunna vinna tillämpning på . Erfarenheterna från detta fall föranledde all man senare i ettsärskilt stadgande i 2 kap. 7 § föreskrev att ifråga om svensklags tillämplighet och svensk domstols behörighet skulle iakttas debegränsningar som följer av allmänt erkända folkrättsliga grundsatser. Detta har dock icke uteslutit all man senare sökt närmareprecisera innebörden a v dy lika begränsningar, dels mera allmänl i 2 kap. 2och 3 >; BrB, dels i eventuell speciallagstiftning. En utvidgning uv broitsbalkens allmänna jurisdiktionsreglerär sålunda oivivelakiigi befogad då del gäller krigsförbrytelser (dvs. vud somi kallas folkrätisbroii) och flygplanskapning (2 kap. 3 -; 5 p. En viss uividgning av broilsbalkens jurisdikiionsreglermed avseende på svenska medborgares gärningar utomlands förekommer också ilagen (1971:176) om vissa inlernaiionella sankiioner (den s. k. FN-lagen), vilkei ' Se l. ex. Brownlie p. 292 ff, 0', Iniernaiional Law.London 1970. p. 599 IT., Opiienheini-Lauierpachi. Internutional , Peace, 8ihcd. .V5 IT., jfr p. 288 f.. 295 f. (Harward) Research in International (1935) II Jurisdiction wilh respeci lo Crime p.466-632. Band I s. 258-261. 1978/79:196 110 möjligen också ur moiivcrui, såtillvida all lagens lillämpningförväntas vuru grundad på en för såväl som den blockerade statens bindundebeslul UV sukerhelsrudet. För brott utomlunds uv utlänningar gäller emellertidde ullmunnu begrunsningurnu. Redun i sambund med lillkomsien uv Rhodesiu-lugen -FN-lagens föregångare - undantogs bron uv uilänningar utomlands från lagens lillämplighei.Vid sanktionslagens tillkomst uppmärksammade man särskili de UV del vidsiräckiusvenska medverkansbegreppei följande komplikaiio-nerna. Man uleslöi därför ansvar för ansliftan och medhjälp ochupptog i stället i lugens 5 S speciella brollsbeskrivningar för vissa gärningarsom är ägnade all främja bron mot lagens huvudstadganden i 3 och 4 i;. Vadgällde straffbestämmelsernas tillämplighet i rummet, dvs. jurisdikiionsfrågan,lät mun (SOU 1970:19 s. 71) allmänna regler i detta hänseendevara lillämpligu vilket innebar all brott av utlänningar utom - och mednågra här betydelselösa undanlag - undantogs från lagens tillämplighet. Tvekanyppades också beträffande lagens tillämplighet med avseende på svenskamedborgare bosatta och verksamma i del blockerade landet, men man hänvisade idel hänseendet lill den åtalsprövning av konungen som förutsattes i sådani fall(SOU 1970:19 s. 69, 72 saml prop. 1971:77 s. 58). Till följd av den kortdärefter genomförda ändringen i 2 kap. BrB kan lagstiftningen numera tillämpasendast på svenska medborgare. Den svenska lagsiiftningen mol radiosändningarfrån öppna havei har redan i del föregående kommenlerals. saknar siraffsanklioner moi ulländskmyndighetsutövning under kränkning av svensk suveränitet lill skillnad frånexempelvis enligt vars strafflag förelagande inom schweizisktterritorium av gärningar som normalt ankommer på ulländsk myndighet ärkriminaliserat (art. 271). Ofta torde otillåten ulländsk myndighetsutövning iSverige gå svenska myndigheters uppmärksamhet förbi, därför all de som kommeri koniakl därmed, finner för goit all ej beklaga sig och begära svensklbeskydd. flertal exempel föreligger emellertid från de senare årtiondenaatt liksom många andra länder kraftfullt protesterat på diplomatisk vägmol amerikanska suveränitetskränkningar i dessa hänseenden eller t. o. m.lagstiftat till motverkande därav (se t. ex. redogörelsen i 1964 p. 406 ffsamt hos Brownlie 303 ff, ävensom KK 1966:156 om förbud för redare att i visstfall lämna ui handling som angår den svenska sjöfartsnäringen). Fakulteten övergår härefter till en bedömning av de avutredningen föreslagna skilda ålgärderna. Allmänt om bojkott- och blockadlagstiftning. Blockad-eller bojkonlag-sliftning förekommer icke sällan under krig och torde då varatillåten. Au en siat, t. o. m. under krig, måste iakttaga vissabegränsningar i fråga om utsträckning av sin blockad- och bojkottslagstiftning lillfiendesiatens reni interna förhållanden bekräftas bl. a. av art. 50 i 1949 årskrigsfångekon- Prop.1978/79:196 III vention.Denna uppriiknur sådunt arbete som den kvurhållunde mukien må uluggukrigslangar, niimligen bl. a. i industrier för framställning uv eller frumbringundeuv råvuror, tillverkningsindustrier med undanlug för metallurgiska, mekaniskaoch kemiska industrier, allmänna arbeten och byggnadsarbeten som icke harmilitär karaklär eller avser militära ändamål, transport och lagerarbete som inlehar militär karaklär eller avser militärt ändamål, saml affärsverksamhet. Av uppräkningen följerockså all krigsfångens hemslat icke äger förbjuda eller bestraffa honom för althan deltar i sådani arbete. Bestämmelser av liknande slag åierfinns i civilkonveniionensari. 41, 50 och 95. Bestämmelserna får anses ge uttryck för vissa generellabegränsningar av en stats jurisdiktion med avseende på dess medborgare som ärbosatta inom en annan stat och har naturiiglvis särskild relevans för blockadsilutaioner. Under fred kan delföreligga skyldighet för stal att vidtaga vissa blockadåtgärder till följd avbindande beslut av säkerhetsrådet. Eftersom den stal mol vilken blockaden rikias-såsom medlem av organisaiionen -också är bunden av säkerheisrådets beslutföreligger folkrättsligt skyldighet tåla dylika ingrepp. Detta gör alltså ålgärdernarältsenliga även om de eljesl i och för sig skulle vara folkrällssiridiga. Föreliggericke dyliki bindande beslut av säkerhetsrådet utan endasi en rekommendation avdetta eller av generalförsamlingen till legitimation av blockaden, kan dennavara otillåten enligl särskilda traklatbesiämmelser med förbud mot diskriminerandebehandling. Ett avbrytande av handeln med en främmande siat eller förbud mol kapitalulförseltill denna synes dock icke stå i slrid med allmänna folkrältsliga regler, ävenom åtgärden är diskriminerande mol viss stal. Inle heller torde enensidigt av en stat förelagen diskriminerande blockad strida mot FN-stadgansart. 2:4, som endasi förbjuder våld eller hot om våld. Däremoisynes en svensk blockadlagstifining strida mot vissa av generalförsamlingenantagna, formellt oförbindande, deklarationer, såsom den om vänskapligaförbindelser (2625 /XXV/). Enresolulion av generalförsamlingen är visseriigen icke bindande, men åtminstoneen stat som röstat för den harsärskild anledning icke handla i slrid däremoimed mindre vägande skäl kan anföras. De motiv som dikterar utredningens förslagär måhända tillräckligt starka härför, men fakulteten ingår icke på någonnärmare avvägning härav. Blandde mera specifika traklatbesiämmelser som kan tänkas utgöra hinder för ensvensk blockadlagstiftning eller vissa ålgärder enligl denna skall häruppmärksammas kapitalliberaliseringsstadga och GATT-reglerna. kapitalliberaliseringsstadga som är ett för Sverigeförbindande aktstycke, innehåller begränsningar i fråga om medlemsstats rätttill restriktioner å kapitalulförsel (, List A, I B). Detföreslagna förbudet mol kapitalulförsel är - i sakligt hänseende - Prop.1978/79:196 112 oförenligt med siudguns bestämmelser. Dessu gäller dockomedelbart buru i lörhållandei mellan medlemmurnu och ehuru är medlem,är Sydafriku del icke. Art. I av siadgan föreskriver emellertid un "Members shallendeavour lo exiend ihe measures of libenilisalion lo ull members of the ". Av denna senare är medlem, vurför un. 1 ur lillumpligi förhållandel mellan och Sydufriku. Även om icke direkl iförhållandet lill skulle äga åbcropu sig på siudgundel, giiller iförhållandet mellan och övrigu medlemsslaler all "shall endeavourto exiend ihe measures of liberalisalion" också till . Utredningen menar nu all siadgandel skulle vura bloU en rekommenda-lion(s. 153). En "endeavour"-klausul innebär dock merän en oförbindanderekommendation i del all siaien skall bona fide efiersiräs/a del angivna målel,låt vara all resullaiet icke måsie uppnås. Inlernaiionella domstolen har i flera av sina senastedomar fastslagit alt del kan föreligga en skyldighet för en siat an/)0/;fl/;f/fgenom förhandlingar söka lösa en viss tvistefråga utan all därför förpliklelsealt nå resultat föreligger (se sålunda North Sea Shelf Case I.C.J.Reports 1969 para 84, Fisheries Jurisdiction Case, Merits I.C.J. Reports 1974para 78 liksom Railway Traffic between and CaseP.C.\.i. A/B,No 42, 1931 p. Den i art. 3 av stadgan upptagna undantagsbestämmelsen förinternationella sankiioner är icke tillämpliga här, men måhända vågar manantaga all övriga medlemsstater icke har någol all invända så länge de svenska resirikiionernuavser endasi kapitalöverföringar från lill . Uiredningens förslag är emellertid icke begränsal därtill,eftersom del åsyftar all begränsa kapitalöverföringar även i förhållandetmellan svenskdominerande bolag i tredje land, däribland även , ochSydafrika. Försök alt sålunda nödga moderbolag i tredje land andeltaga i en ensidig svensk blockad av kapitalöverföringar till dessdotterbolag i kan ej vara förenligt med en strävan att utsträcka liberaliseringsåigärdertill alla IMF länder och inte heller med allmänna folkrältsliga regler och detkan inle untugas an vilkas bolag tvingas deltaga i en dylikblockad, skulle vara beredda all godtaga detla. Vissa länder, exempelvis , ser myckel allvariigtpå det förhållandet att bolag under dess jurisdiktion deltager i av ickeauktoriserade, politiskt betingade bojkotter och har utfärdat särskild lagstiftningtill motverkande härav (Tax Reform Actof 1976; Amendments1977; Public law 95-55 22, 1977, 91 235). har kraftfullt reagerat mot försök attassimilera engelska dotterbolag lill uiländska moderbolag med dessa (se malerialelhos Brownlie p. 303 f i the Dyesiuffs Case) och även i har man reageraimol försök 1978/79:196 113 all göra svenska förelag lill verkiyg för en främmandesluts utrikespolitik. (Se t. ex. slatsrådel i - sombetecknar uv ulländsk myndighet framlvingade bojkoilaklioner, såsom suveränitelsinirång.) Nämnas kanhär de svenska molåigärderna mol allierade anspråk på all få överta eller konlrolleralysk egendom i efter andra världskrigels slul (Lagen om konirollå viss ulländsk egendom m. ), vilket vidare ledde lill all för all uleslängadel lyska/allierade inflytandel över lyskägda bolag i med slöd avsärskild lag om adminislralion av vissa bolag m. m. läiiillsäilalvångsförvallare,s.k. adminislraiorer,fördessa bolag (prop. 373/1945). annalliknande exempel är krigshandelslagen (1964:19). Enligt denna kan regeringengöra enskild persons ulfäslelse om inskränkningar i ul- eller införsel av varavilken är av beskaffenhei all tjäna främmande makts intresse beroende av allregeringen lämnar lillsånd därtill. Även GATT-reglerna - av vilka såvälSverige som är bundna - innehåller vissa förbud så väl moldiskriminering som mol import- och exporireslriktioner. Ulredningen menar (s. 153)all GATT-reglerna saknarbetydelse i sammanhängd, eftersom "ej är lillämplig belräffande inlernaiionellainvesieringar och sålunda ej lägger hinder i vägen för ell förbud molkapitalexport för investeringar". Delta är -noggrant läst - i och för sig rikligt, men utredningen förbiser att dessförslag avser merän förbud mot kapitalexport, nämligen även förbud för moderbolagatt förse del sydafrikanska dotterbolaget med anläggningstillgångar ellereljest medverka lill dess anskaffning därav och / del hänseendet blir GATT-reglernarelevanta. Art. XI i dessa förbjuder (med undantag avvissa angivna här ej aktuella fall) varje förbud eller begränsning av import avvaror från och export av varor lill annan medlemssiais område. Del är alltså till alt böna med tydligt all förbudet i 1 §2) mot all ge sydafrikanskl dotterbolag tillskott av egendom aren sådan otillåtenbegränsning av svensk export. Men del synes också ovedersägligt att förbudetmot medverkan vid beslut i sydafrikanskl dotterbolag om anskaffning avanläggningstillgång - vilket enligl utredningen skall förstås så vidsträckt alldel innefattar även skyldighet alt förhindra ett eventuellt besluts verkställande- faktiskt är en åtgärd ("other measure") som hindrar eller begränsarmöjligheterna för export eller försäljning av anläggningstillgångar frånSverige lill sydafrikanskl dotterbolag. Ingen avundantagsbestämmelserna i art. XI 2är tillämpliga och för övrigt strider åtgärderna också motdiskrimineringsförbudet i art. XIII och XVII. Det senare som närmare förklararalt endast kommersiella hänsyn flr tagas av statsägda företag i deras handel ärav särskilt iniresse eftersom tillika föreskri ves att medlemsstat inte fårhindra företag, vare sig statligt eller annat, under dess jurisdiktion från atthandla i överensstämmelse med grundsai- S 1978/79. 1978/79:196 114 serna om icke diskriminering. Del synes alltså ovedersägligt all varje förbud ellerbegränsning i fråga om svenskl moderbolags försäljning, export ellertillhandahållande av anläggningslillgångar lill ell sydafrikanskl dotterbolagär oförenlig med sagda bestämmelser i . Delta har utredningen över huvudtaget icke uppmärksammat. De undantag härifrån i säkerhelssyfle som GATT-reglernamedger i art. XXIavser ålgärder iöverensstämmelse med landets förpliklelser enligl stadgaför upprätthållande av fred och säkerhet och alltså endasi bindande sanklionsbeslulav säkerhetsrådet. (Någon "tvekan" all därmed ej avsesrekommendationer av säkerhetsråd eller generalförsamlingen kan alltså inte,som ulredningen vill antyda s. 153, råda.) Förbudet mot kapitalexport. Eek menar (s. 312) attekonomisk blockad mol ell land lorde vara all betrakta som en otillåten åtgärd och att del kanske kan generellt sägas all varje åtgärd som utgör inblandning i ett annat lands angelägenheter och är av den art alt delta lands oberoende, självbestäm manderätt eller självstyre hotas, strider mol allmän folkrätt. Dessa uttalanden avser måhända främst åtgärder, såsomstängande av landsgränser och avbrytande av kommunikationer, men fakultetenanser sig inle behöva taga närmare ställning till hur dylika åtgärder börabedömas. Är blott fråga om en så begränsad åtgärd som förbud mot kapitalexporttill visst område, lorde ej kunna påvisas något slöd i statspraxis eller eljestför alt sådan åtgärd vore folkrältsstridig ens om den är diskriminerande. Enrad länder tillämpar förbud mot kapitalexport låt vara icke i syfte att påverkade politiska förhållandena i visst land. Tillräckligt slöd synes därför inteföreligga föratt ett svenskt förbud mol kapitalexport till skullestrida mol allmänna folkrättsliga regler, icke ens om syftet är att påverka denpoliliska situationen i . Förbud mot förvän' av anläggningstillgångar C 'investeringsförbud")Vad först gäller ett "d\rekl" förbud för sydafrikanskt företag attförvärva anlägg ningstillgång så riktar sig ju ett sådant emot ell sydafrikanskt bolag och vore oavsett alt del må finnas svenska ägariniressen i bolaget - ett klart överträdande av de folkrättsliga begränsningarna av svensk jurisdiktion. Utredningen menar inle heller någol annal och avhåller sigju också från all föreslå något sådant-åtminstone formellt. Frågan är då om mankan kringgå sådana begränsningar av svensk jurisdiktion och uppnå syftet - somju klart utsäges vara att reglera sydafrikanska bolags verksamhet - med andramedel, nämligen genom all rikta påföljderna endast mol svenska medborgare iSverige? Accepterarman väl att det sydafrikanska bolaget icke står under svensk jurisdiktion ochicke som sådant kan av svensk myndighet förbjudas att anskaffaanläggningstillgång, kan såsom redan inledningsvis berörts, inte gärna hävdasatt bolagets organ, dvs. ställföreträdare för bolaget, såsom styrelse ochverkställande direktör i bolaget när de handlar i denna egenskap. Prop.1978/79:196 115 stårunder svensk jurisdiktion. Del synes därför med sådana utgångspunkter inteheller möjligl alt förbjuda styrelseledamot eller verkställande direktör i sydafrikansklbolag - oavsett all de må ha svenskl medborgarskap - att deltaga i beslul omanskaffande av anläggningstillgång, åtminstone inte om beslutet i vanligordning fattas i av där närvarande personer. Så har kommittén inleheller föreslagil. Däremoilorde någol hinder icke föreligga mot att förbjuda svensk medborgare att ingå istyrelsen för ett sydafrikanskt bolag. (Tillåter man delta, synes man dock flacceptera att vederbörande i denna sin egenskap är underkastad sydafrikansk menicke svensk jurisdiktion-och alltså också flr deltaga i beslut som han har attfatta i sin egenskap av ställföreträdare för bolaget.) Utredningenföreslår i stället att strafflnotet rikias mot företrädarna för del svenskamoderbolaget i dess egenskap av aktieägare i det sydafrikanska bolagel. Detblir därmed deras gärningar resp. underlåtenhet som kriminaliseras och dessaantagas vara svenska medborgare i . Därmed menar utredningen sig harespekterat de folkrältsliga begränsningarna av svensk jurisdiktion. Detkriminaliserade förfarandet anges med uttrycket "medverka" menenligt motiven bör därmed förstås annat än det straffrättsligamedverkansbegreppet. Utredningen vill att därmed skall förstås såväl aktivthandlande som ren underlåtenhet. Vadförst gäller aktivt handlande / av styrelseledamöter i det svenskamoderbolaget lorde enligt lerritorialitetsprincipen ett bestraffande av ochdärmed ett undertryckande av dylika gärningar i vara folkrättsligtgodtagbart, ehuru med visst fog också kan hävdas alt, om det sydafrikanska bolagelicke slår under svensk utan under sydafrikansk jurisdiktion, så står ickeheller ett bolagets organ, såsom bolagsstämman och de aktieägare av vilka detär sammansatt, i denna sin egenskap under svensk jurisdiktion, särskilt ickenär handlingarna äger rum i . Kriminaliseringav passivitet och underlåtenhet måste dock bedömas annoriunda. beslöjar innebörden av sitt förslag med uttrycket"medverkan" (som enligt normalt språkbruk inle torde innefattaunderlåtenhet) framgår av motiven att man därmed kräver ett aktivt handlande avdessa styrelseledamöter: de skall aktivt ingripa i det sydafrikanska bolagetsangelägenheter i och förhindra detta från att där anskaffaanläggningstillgångar. Och om den sydafrikanska styrelsen ändå skulle göra så,förutsattes den svenska koncernledningen skola avlägsna denna styrelse ochersätta den med en annan. Skyldigheten att ingripa i del sydafrikanska bolagetshandlande i konkretiseras genom det likaså straffsanklioneradestadgandet om upprättande av investeringsplan för det sydafrikanska bolaget. Endylik plan som delges dotterbolaget innefattar ju tillika ett förbud för deltaatt anskaffa anläggningstillgångar utöver vad den av regeringen godkända planenupptar. Trotsatt sålunda formellt endast svenska medborgare underkastas straff- 1978/79:196 116 ansvar går detta utöver vad som får antas gälla ombegränsningar för en stats jurisdiktion. Straffansvaret drabbar visserligen endasisvenska medborgare som må beflnna sig i , men det är klartutformat så alt dessa personer skall förmås ingripa mot ledningen fördelsydafrikanska företaget i så alt detta ställer sig den svenskaregeringens anvisningar om anskaffning av anläggningstillgångar i detsydafrikanska företaget lill efterrättelse. Kommittén gör därvid ingenhemlighet av att lagstiftningen syftar "till att stoppa invesieringar iSydafrika" (s. 12) och all "styra även investeringsbesluten i desydafrikanska eller namibiska dotterföretagen" (s. 172). Vid den folkrältsliga bedömningen av dessa ålgärder måförst framhållas att del här inte - såsom i de amerikanska antitruslincidenterna- är fråga om effekt-principens godtagande, dvs. i vad mån en stat kan tilläggasig jurisdiktion till undertryckande av handlingar som företagas utanför dessgränser men som får effekter på förhållanden inom staten med jurisdiklions-anspråk.Här vill jurisdiktionsstaten framtvinga ett handlande av svenska medborgare påden främmande statens territorium där dessa skall i sin tur se till att vissahandlingar av sydafrikanska rättssubjekt undertryckas (vilka f ö. icke allsinverkar på förhållandena i ). Det är därmed närmast fråga om s. k. "enforcemeni"eller "execulive jurisdiction" eller med LofiM-domens ord "powerin any form in the terrilory of another state". Det kan inte betvivlas attbegränsningen av sådan maktutövning avser icke blott det fall altingreppsstaten sänder tjänstemän till den andra staten för att på dessterritorium genomföra sina intensioner, ulan även det all ingreppsslatenanvänder sig av medhjälpare såsom advokater, revisorer eller andra ombud föratt genomföra samma uppgifter. (Se t. ex. in Liq v. Mc Vey1955 A C 516 (SpCl 1951), Kämpfer v. Siaaisanwaltschqfi Ziirich (BG1940) An. 1941, p. 6, den engelska Westinghouse-sakcn(\\. 1977) anfördovan; jfr även från NJA 1961, s. 145, Bulgariska staten v. Om - såsom fakulteten i det föregående i likhet medutredningen själv antagit - ett svenskl förvärvsförbud icke kan riktas direktmot del sydafrikanska bolaget och man måste undvika all lagstifta om detta,blir bedömningen ej annan därför att man, under straffhot, ålägger den svenskakoncernledningen att framföra den svenska lagstiftarens budskap till delsydafrikanska bolaget och all t. o. m. se till att del blir verkställt. Den förenämndabegränsningen avser nämligen "power in any form". Ulredningen har inte sökt klargöra' hur dylika jurisdiklionsanspråkskulle ' Även ledamoten , som reserverat sig motmajoritetens förslag, synes antaga (s. 194) att majoriteten med sitt konstgrepplyckats kringgå gällande begränsningar och att "teoretiskt sett ingetavsteg (gjorts) från denna vikliga princip" (nämligen au ullandsägdadotterbolag styrs av värdlandets lagar) men au " i praktiken"förslaget leder till att bolagen tvingas rätta sigeftersvensk lagsliftning.-Till detta må blott sägas att någon motsättning mellan "teori" och"praktik" här inie föreligger. Prop.1978/79:196 117 varaförenliga med den av utredningen angivna utgångspunkten för den folkrältsligabedömningen, nämligen "principen att ett dollerbolag i ell annal land är underkasialdel senare landets jurisdiktion" och att det "därför bör undvikas alllagslifta om svenska dotterbolag i främmande länder". Detär otänkbart att vare sig eller någon annan stat med sinhandlingsfrihet i behåll skulle godtaga en dylik inblandning, därvid kanhänvisas till i det föregående åberopade diplomatiska protester av ochandra länder och annat material. Denotillåtna inblandningen i en annan stats inre angelägenheter accentueras avatt fråga inte är om något absolut förbud mol något bestämt handlande ulan omen skönsmässig reglering av del sydafrikanska bolagets handlande från fall tillfall i det att regeringen förbehåller sig en diskreiionär prövning av hurverksamheten skall bedrivas, en prövning som utredningen förutsätter fl i någonmån karaktären av förhandling mellan myndigheten och företaget (s. 174) och somåsyftar att "öka det politiska trycket" på sydafrikanska regeringen (s.157). "Frivilliga"överenskommelser m. m. Inom ulredningen har övervägts även andra ordningar än den föreslagna för begränsning av investeringsverk samhet. Att därvid från början medge ett fribelopp för invesieringar gör åtgärden mindre utmanande men förändrar knappast bedömningen i princip. Detsamma gäller ordförandens reservation enligt vilken rätten till ersäit ningsinvesteringar skulle uttryckligen fastslås i lagen. Ytteriigareen utväg som diskuterats inom utredningen är s. k. frivilliga överenskommelserom begränsning av verksamheten. Detär hell klart all om ledningen för moderföretaget, dvs. den svenska aktieägareni det sydafrikanska bolaget, skulle finna det oförenligt med sina intressen attfortsätta eller ulvidga verksamheten i -1, ex. därför all situationenbedöms som poliliskl instabil - det ur folkrättens synpunkt icke är något allsäga därom. Detsamma lorde gälla om en större aktieägare i moderföretaget - t.ex. - genom sitt inflytande över det svenska moderföretaget kanförmå detla därtill.