prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Denna soliditetmåste med hänsyn till den hypoteksbundna utlåningen, de minimala förlusternaoch ägarsidans sammansättning bedömas som tillfredsställande i dagsläget.Inora Industrikredit/Företagskredil har möjlighelerna diskuterats att förstärkasoliditeten ytterligare genom en snabbare uppbyggnad av reserveringarna.Huruvida denna soliditetsbild, ev förstärkt med ytteriigare reserveringar, kankomma att accepteras av internationella långivare är svårt att på förhand veta.Ett lillföriilligt svar på en sådan fråga torde ges först vid en framtidaverkliga länediskussion. Däremot anser vi att kapitalbasen i de sararaanslagnainstituten måste ökas för att åstadkomma en efter denväxande utlåningsvolymen anpassad soliditet. Det omorganiserade insiilulets multipel föreslås lillfemton mot en upplåningsrätt . begränsad lill tjugo gånger i Induslrikreditoch lio gånger i Företagskredil av del i bolagsordningen fastställdabelåningsunderiaget. I betraktande av att institutens hittillsvarande upplåningfördelar sig på priraärkrediter och på sekundärkrediter samtden förstärkning av det egna kapitalet som avses genomföras föreslår vi, attmultipeln bibehålles på Industrikredits nuvarande nivå, dvs, tjugo. Nybeviijningen av lån 1976 och 1977 i Industrikredit ochFöretagskredit samt utestående lån den 31.12.1977 Tör- delade på företagsstorlek (antal anställda). (, , , , , ,och ) Prop.1978/79:165 Bilaga 3 257 Den av kapitalmarknadsulredningen uttalade principiellauppfattningen all kiedilinslituiens verksamhet bör ha en vid och generellinriktning, som ger utrymme för konkurrens till låntagarens båtnad, men altsamtidigt en specialisering framslår som naturiig för vissa ändamål ellerlåntagarkategorier delar helt med utredningen. som varit vägledande längt före det utredningen framlagt dem isitt betänkande. En av banklagstiftningens grundförutsättningar vilar på en sådanprincipiell uppfattning om konkurrensens fördelar. Vid den senaste meragenomgripande översynen av bankemas kreditverksamhet var ctl grundmotivkonkurrens under lika villkor. Att en viss specialisering av verksamheten ändåkan och l.o. m. bör förekomma visar också banklagstiftningen exempel på ifråga om löreningsbankerna där målinriktningen för verksamheten enligt den lördessa banker gällande författningen är jordbruket. Kapitalmarknadsulredningenpekar även själv på en form av kreditgivning som den ftinnit"naturlig" för specialisering, nämligen den långfrisiiga utlåningentill de mänga enskilda jordbrukarna. Denna form av kreditgivning"lär"" enligt utredningen handhas bäst inom hypoteksbanken medtillhörande föreningar. Särskilt kreditverksamheten inom bankomrädet utvisaratt bada synpunklema dvs. både en viss specialisering och en så vidkonkurrens som möjligt kan inrymmas i en och samma verksamhet. Skälen för enviss specialisering kan var skiftande, men bör givetvis vara lillräckliga föratt motivera en viss målinriktning av kredit-verksamheten. Lantbrukskredils slyrelse menar att sådan motivering fören särskild inriktning av kreditgivningen legal till grund för tillkomsten avLantbrukskredit. Fmellertid beaktades även konkurrensaspekten i hög grad närvillkoren för Lantbrukskredils verksamhet utformades och senare fastställdesav statsmaktema (prop 1964: nr 117). De förhandlingsdelegationer, som utarbetade riktlinjer förLantbrukskredits verksamhet och som å ena sidan företrädde staten och ä andrasidan jordbrukets föreningsrörelse. Handelns samarbetsorgan i jordbruksfrågoroch , fastslog, att syftet med det framlagda förslaget var""att åstadkomma en vidgning av de instiluiionella betingelserna förden mera långfristiga kreditgivningen lill företag, som baserar sin verksamhetpå jordbrukets eller skogsbrukets produkler eller eljest har anknytning tilldessa näringar". Härigenom skulle skapas ökade möjligheter lill enrationalisering av förädlingen och distributionen av produkterna fördessanäringsgrenar. Atl syftet med Lantbrukskredits tillkomst väl lillgodosetts utvisarverksamheten under de som inslilulel varil kreditgivare tillett flertal branscher inom berörda näringsområden. Vid utgången av uppgickLantbrukskredils utlåning till dessa branscher till sammanlagl 1.723 mkr.Efierfrågan på lån har varil stor och överstigit tillgängen påupplänade medel, vilket visar att rationalise-ringsbehovei sländigi ökat. Könav beviljade men ännu icke utbetalade lån överstiger f n. ochinneliggande låneansökningar, som avser investeringar under 1978-1980, uppgårtill , Lantbrukskredils slyrelse delar icke Kapitalmarknadsutredningensuppfattning atl "Lantbrukskredits specialisering pä en bransch framståttsom mindre funktionell"". Beträffande konkurrensaspekten uttalade förhandlingsdelegationernai sitt förslag lill inrättandet av Lantbrukskredit, atl den omständigheten attverksamheten naturiigen kunde väntas bli inriktad på vissa typer av företaginte innebar någon formell branschavgränsning. Något hinder för Lantbrukskreditatl lämna lån även lill andra näringsförelag förelåg alllså inte. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 258 Nära till hands låg t. ex. företag, som hade anknytninglill de nämnda typerna av näringsföretag. Det fick därför enligtdelegationemas mening bli som i den praktiskatillämpningen fick bedöma i vilka fall krediter skulle lämnas. 1 propositionenangående Lantbrukskredits inrättande fann även departementschefenkonkurrenssynpunkten vara väsentlig. Visserligen skulle tyngdpunkten iLanbrukskredits långivning ligga på andra låntagarkategorier än hosIndustrikredit/Företagskredil, men genom alt strikta branschgränser inte drogsmellan institutens verksamhetsområden skulle instituten ändå delvis verka ikonkurrens med varandra. Förekomsten av en sådan konkurrens borde verkanedpressande på institutens marginaler och till gagn för låntagama hållalånekostnadema på lägsia möjliga nivå. Med hänsyn till det anförda förordadedepartementschefen i likhet med förhandlingsdelegationerna och det övervägandeantalet remissinstanser, att Lantbrukskredit inrättades. Departementschefenville dock starkt understryka att den angivna ändamålsbeslämningen förinstitutet inte innebar någon formell branschavgränsning vid institutels val avlåntagare. Även andra företag än sådana som direkt ingick i de uttryckligenomnämnda branscherna borde alltså kunna komma i fråga för långivning. All motiven till Lantbrukskredits inrättande så utförligtrefererats har slyrelsen nödvändigt, eftersom Kapitalmarknadsutredningeninte i sin redogörelse för institutet tillräckligt beaktat eller lagil del avde riktlinjer för Lantbrukskredils verksamhei som uppdrogs av Regering ochRiksdag vid inrättandet. Utredningen har följaktligen inte heller anseti sigböra närmare undersöka om Lantbrukskredit i sin verksamhet följt de uppdragnariktlinjerna och om dessa varit ändamålsenliga och inte inneburit några problemvid tillämpningen. kan emellertid nu vitsorda atterfarenheterna av hittillsvarande verksamhet varit goda. Enligtbolagsordningen är Lantbrukskredit oförhindrad att "medverka vid finansieringenav varje närings företag här i riket" även om tyngdpunkten i utlåningen ärinriktad på de företrädesvis angivna branscherna inom livsmedels- ochskogssektorerna av näringslivet. Någon formell eller strikt branschavgränsningförekommer inte i praktiken. Såsom förutsatts i de uppdragna riktlinjerna forverksamheten förekoramer det konkurrens. låntagare hosIndustrikredit/Företagskredil har exempelvis övergått till Lantbrukskredit;liksom del omvända förhållandet varit fallet. Instituten verkar således ikonkurrens med varandra. Emellertid utesluter inte delta att instituten samarbetarmed varandra vid finansieringen av vissa företag. En sådan samverkan harutvecklats särskilt under senare lid i fråga om finansiering av större projekt,som faller inom båda institutens verksamhelsområde och där gemensamirisklagande och säkerhelsutnyttjande ansetts vara lämpligt. kan inle instämraa i deslutsatser utredningen drar av atl Lantbrukskredils utlåningsverksarahet ärinriktad även på större förelag och icke enbart på mindre och medelstoraföretag. 1 riktlinjerna för verksamheten ingår som belysts av det föregåendeinte någon kategoriindelning av de lånande företagen i mindre, medelstora ochstora. En sådan uppdelning återfinns inte heller i den av Regeringenfastställda bolagsordningen, vilket däremot är fallet i fråga oraIndustrikredit. Det har alltsedan inrättandet ansetts som en självklarhet, attföretag med organisationstillhörighet hos någon av de som ägare vid sidan avstaten godkända gruppema inom näringslivet också skulle få använda institutetsom låntagare. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 259 Utredningens påstående att det skulle finnas någraallmänna principer för inrättandet av mellanhandsinstitut som icke är förenligamed Lantbrukskredils utlåningsverksamhet har inlefunnit belägg för. Tväriom nämner ulredningen själv i annat sammanhang atl enspecialisering kan framstå som naturlig för vissa ändamål och låniagarkalegorier. kan inte heller accepterautredningens påstående att institutet sällan ger mindre lån. Av utredningenstabell 11.8, som utvisar utestående lån, framgår all av det totala antaletlåntagare varit län pä mindre än 1 miljon. Enligt vad som erfarits harIndustrikredit/Förelagskredit, som lämnar lån till mindre och medelstoraföretag, satt en högstlånegräns för medelstora förelag vid . Antaletlåntagare inom denna gräns utgör hos Lantbrukskredit enligt tabellen avdet totala. Om lånegränsen sättes väsentligt lägre eller vid , domineraräven antalet sådana låntagare hos Lantbrukskredit enligt tabellen avdet totala. Alt gränsdragningar av detta slag ständigt måsle uppjusteras pägrund av penningvärdeförändringen och de därigenom ökade investeringskostnademaär självklart. Både hos Industrikredit/Företagskredil och Lantbrukskredit harpå grund härav särskilt beloppen i de enskildalånefallen starkt stegrats. Såsom uppmärksammat har vidförhandlingama angående inrättandet av Lantbrukskredit förulsalls alt sådanakrediter, som med hänsyn till sin storlek och omständigheterna i övrigtlämpligen bör placeras på obligationsmarknaden, inte skall beviljas hosLantbrukskredit, I första hand torde härvid ha åsyftats långivning till börsnoteradeföretag. har också beaktat detta. Lån till sådanaförelag har endast förekommit i undantagsfall och då har särskildaomständigheter förelegat såsom svårigheter att utnyttja förekommandesäkerheter för obligationslån på gmnd av tidigare ianspråktagande av dessa förandra lån. Att av lånebeloppens storlek dra någon slutsats att långivningen apriori hör hemma på obligationsmarknaden kan endast låta sig göras i fråga ommyckel stora lånebelopp. Som tidigare påpekats har lånebeloppen i de enskildafallen tenderat att öka starkt pä grund avkostnadsökningama, vilket också gäller obligationslånen. emitterades37 obligations- och förlagslån för företag om tillhopa 2.885 mkr.Genomsniitssiorieken på lånen uigjorde . Av antalet lån låg 7 st under30 mkr, varav ett på och ett på och övriga fyra pä . Iövrigt är spridningen på lånebeloppen mycket stor från och nedåt. Somframgår av tabell 11.8 har av totala antalet läntagare hosLantbrukskredit (eller 12 st) lånebelopp som överstigit . Alt somlåntagare hos Lantbrukskredit skulle förekomma också stora företag särskiltinom producent- och konsumentkooperationerna har förulsatls redan vidLantbrukskredits tillkomst. Utredningen har också påpekat, att Lantbrukskredilslångivning i stora poster till vissa sådana företag icke ansetls onaturlig,eftersom institutet i hög grad tjänat syftet att uppväga de brister iobligationsmarknadens funktionssätt, som sammanhängt med praktiska problem atlskaffa säkerheter liksom med klassificeringen enligt ratingsystemet. I dettasammanhang förtjänar dock att framhållas att vissa kooperativa föreningar redannu även direkt anlitat obligationsmarknaden, vilkel självfallet inneburit endäremoi svarande minskning i låneefterfrågan hos Lantbrukskredit. Om såsomKapitalmarknadsutredningen räknar med berörda problem på marknaden för vissaföretag inom angivna sektorer kan lösas, bör man kunna förvänta sig ett stör- 1978/79:165 Bilaga 3 260 re ianspråktagande av marknaden från dessa företag genomegna emissioner. Härav följer självfallet att en viss ytterligare minskning idessa sektorers efterfrågan på lån hos Lantbrukskredit uppkommer. Kapitalmarknadsutredningendrar emellertid för långlgående slutsatser av en sådan utveckling. Det verkarsom om utredningen ulgår från att flertalet av de hos Lantbrukskreditlåntagande förelagen skulle kunna försvinna genom en övergång lill egnaobligationslån. Utredningen uttrycker del på detta sätt: "1 den mån denuvarande dominerande låntagama i Lantbrukskredit utnyttjarobligationsmarknaden, föreligger enligt utredningens mening inga skäl varförinstitutets branschinriktning skall bestå"". Denna slutsats är felaktig,eftersom de läntagare som skulle kunna ifrågakomma för obligalionsmarknadeninte är dominerande vare sig till antal eller beloppsmässigt. Frågan om vilken storlek ett obligationslån lämpligen börha har belysis av under avsnittet Obligationsmarknaden12.7.2. Ulredningen uttalar där, att företagens upplåning kan normalt ske påobligationsmarknaden så snart lånebehoven är tillräckligt stora, ätminstone 20mkr, för att motivera individuella lån. 1 övriga fall kan mellanhandsinstilutenenligt utredningen i allmänhet tillgodose kreditefterfrägan på villkor som ärminsl lika förmånliga och även något bättre än lån på obligationsmarknaden.Någon anledning alt förorda en minskning av storleken på de lån som normaltlanseras pä obligationsmarknaden föreligger inte enligt utredningens mening.Om detta uttalande av skulle vara vägledande förLantbrukskredils utlåning kan konstaleras att det övervägande antalet lån hosLantbrukskredit icke skulle lämpa sig för obligalionsmarknaden. har under avsnittet 11.4.5pröval två vägar för att i stället för Lantbrukskredit inrätta ett institut medsamma inriktning som Industrikredit/Företagskredil. 1 båda fallen föruisätterutredningen en upplösning av nuvarande ägarstrukturen. Ett nytt institutskulle i ena fallet bildas av staten och vissa ägargrupper inom banksystemet,varvid de senare fömtsattes avyttra sina andelar iIndustrikredit/Företagskredil. Ulredningen har emellertid dragit slutsatsenatt ett nytt institut inte kan bildas bl. a. på grund avkonsekvenser för kundslrukluren i instituten. Utredningen har även i det andrafallel skissat en lösning som kräver att ägarstrukturen ändras. Utredningenanger inle konkret vilka nya ägaregrupper som kan tänkas vid sidan om staten.Man anger endasl principen som skall följas, ""nämligen alt gruppersom också är låntagare i institutet inle skall ingå blanddelägarna"". Båda varianterna harenligt ulredningen avvisats av deicke stafliga delägarna i Lantbrukskredit med hänvisning till denöverenskommelse som träffades med staten när institutet bildades. kan inte finna altKapitalmarknadsutredningen framfört nägra bärande skäl till attLantbrukskredit skall upphöra med sin verksamhet och ersättas av ett medIndustrikredit/Företagskredil hell likartat institut. Utredningen har ickekunnat i något fall finna och ännu mindre återge en konkret beskrivenanledning till att nackdelar i något som helst avseende uppkommit för låntagareeller presumtiva lånesökande av somLantbrukskredit verkat. Utredningen har i stället hänvisat till attLantbrukskredits verksarahet skulle strida mol vissa av utredningen angivnaprinciper som getts generell innebörd. Styrelsen har i del föregående utförligtredogjort för de vid Lantbrukskredils inrättande uppdragna riktlinjerna förverksamheten. 1978/79:165 Bilaga 3 261 mening framstår del som helt klart alt de allmänna principersom utredningen använi sig av i sin kritik av Lantbrukskredit inle varitfrämmande eller okända för statsmaklerna vid uppdragandet av riktiinjema.Tvärtom har man tagit särskild hänsyn till olika med dessa principer sammanhängandefakiorer såsom konkurrensaspekten, behovei av specialisering och den därmedsammanhängande ägarstrukturen samt lånens storlek och avgränsning tillobligationsmarknaden. Statsmaktema log också ställning till om i stället förinrättandet av Lantbrukskredit borde ske en ulvidgning avindustrikredit/Företagskredit eller en eventuell dubblering av dess verksamhet.Vissa remissinstanser uppmärksammade denna frågeställning och utredningennämner detta särskilt. Däremoi återger inte ulredningen att det övervägandeantalet remissinsianser tillstyrkte att Lantbrukskredit inrättades sommellanhandsinstitut. Styrelsen kan inte finna, att förhållandena påkapitalmarknaden ändrats på sådant sätt Lantbrukskredit verkatatt anledning till en omprövning föreligger. Sammanfattningsvis anserstyrelsen att erfarenheterna ger vid handen att institutets kreditverksamhelbedrivits på ett rationellt och effeklivi sätt och till en mycket låg kosinad ienlighet med de intentioner och angivna riktlinjer som uppställts vidbildandet. Någon anledning att ändra på ägarstrukturen eller institutetsbranschinrikining finns således inte. Utredningens initiativ till atl vissakooperativa företag får bättre möjligheter och skäligare villkor att ge ut länpä obligalionsmarknaden hälsar styrelsen med tillfredsställelse. Utredningen föreslår (s 667) att de nuvarande primär- ochsekundärlåne-inslituien bör slås samman till ett institut av samma skäl somIndustrikredit och Företagskredit. Samma uflåningsmultipel, femton, bör ocksätill-lämpas. Likaså bör säkerhetskraven för utlåningen överensstämma. Län böralltså ges inom av pantens uppskattade värde. Lån utan särskildsäkerhet bör få ges intill ett belopp som raotsvarar institutets halvaaktiekaptial. I anslutning till dessa förslag får styrelsen anföraföljande. Erfarenheten har visat, atl utlåningen från primärbolaget - ochdärmed behovet av upplåning - fått en betydligt större orafattning änutlåningen från sekundärbolaget. Sålunda uppgick utlåningen från primärbolagetvid utgång till I och från sekundärbolaget till 326 mkr.Därvid är att märka, att säkerheten för sekundärlånen vanligen utgöres avinteckning med förmånsrätt närmast efter inteckningen för primärlånet i sammafastighei. Genom amorteringarna på primärlånen kommer inteckningssäkerhetenför sekundärlånen i ett bättre förmånsrättsläge, så att en avsevärd del av sekundärlånennumera skulle kunna rymmas inom primärlånegränsen. Såsom utredningen framhållit är nuvarande multipel förutlåningsrätten 20 i primärbolaget och 10 i sekundärbolaget. Utredningensförslag innebär att multipeln skall vara 15. Med hänsyn till att underlaget förupplåningsrättens beräknande i primärbolaget är så mycket störte än isekundärbolaget innebär utredningens förslag en väsentlig reducering av dennuvarande upplåningsrätten. Den höjning av aktiekapital och garantifond iprimärbo-lagel, som beslutades , skulle härigenom delvis bli verkningslös.Under förutsättning atl rätten att ulge förlagsbevis maximalt utnyttjas utgör upplåningsrätteni de båda bolagen raed nuvarande raultiplar tillsammans . 1 ettsammanslaget institut med ändrad muhipel skulle uppläningsrätten under sararaaförutsättning endast uppgå till . Också i ett sammanslaget institut skulle lån inom dennuvarande primärlånegränsen med all sannolikhet komma alt kraftigt domineraunder över- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 262 skadlig lid framöver, även om ett visst ökat risktagandeförutsattes. Styrelsen anser därför, att multipeln i ett sammanslaget institutbör sältas högre än enligt utredningens förslag. Styrelsen föreslår, attmultipeln för ett sammanslaget bestämmes till 18.Endasl underdenna förutsättning anser sig styrelsen kunna tillstyrka ensammanslagning på de av utredningen i övrigt angivna villkoren. Visserligenskulle en sammanslagning medföra administrativa fördelar, men dessa fördelarfår vägas mol den nackdel, som den minskade upplåningsrätlen enligtutredningens förslag skulle innebära. Härvid vill styrelsen också påpeka, att utredningen ifråga om del institut, som avses skola bildas efter sammanslagning avInduslrikredit och Företagskredil, förutsatt en kraftig ökning av aktiekapitaloch garantifond, varigenom upplåningsrätten vidgas avsevärt, I fråga omLantbrukskredit däremot bör enligt ulredningens mening en ytterligare ökning avkapitalinsatserna kunna anstå tills en vidgning av institutelsverksamhetsområde kommer till stånd såvida icke delägarna själva dessförinnantar initiativ till en sådan. 1 likhet med vad som förutsatts beträffandeIndustrikredit/Företagskredil torde emellertid - om en vidgad läneverksamhetger anledning därlill - förhandlingar kunna upplagas mellan partema, d. v. s.staten och övriga delägare i Lantbrukskredit, om en ökning av aktiekapital ochgarantifond och om fördelningen av insalsema. Styrelsen vill slutligen anföra, att styrelsen icke harnågot att erinra mot förslaget att den särskilda kreditavgifien pä 5 000 kr.avskaffas. Särskilt yttrande av ledamolen : 1 remissvaret läggs tonvikten vid frågan omLantbrukskredit följt de riktlinjer, som drogs upp vid dess bildande, och detanses närmast anmärkningsvärt, att Kapitalmarknadsulredningen inte ansett sigböra undersöka, om Lantbrukskredit verkat i enlighet med de ursprungligaintentionerna. Utredningen har i stället angivit vissa principer förmellanhandsinslitutens verksamhet och fört sin diskussion mot bakgrund avdessa. Till dessa principer hör bl.a. att små och medelstora företag böruigöra institutens väsentliga kundkrets. Jag bedömer Kapitalmarknadsulredningens arbetsmetoder ochslutsatser på ett annat sätl än det som kommer till uttryck i remissvaret. Dethar inte varil en central uppgift för att se efterom mellanhandsinstituten följt tidigare uppdragna riktlinjer men väl atl ulformasådana riktlinjer som den finner rationella. Jag delar dessutom Kapitalmarknadsulredningensallmänna grundsyn i frågan om dessa instituts uppgifter, även vad gällerLantbrukskredit. För att i högre grad än hiltills bereda små och medelstoraföretag tillgång till långa lån raed fasl ränta, anser jag i likhet medutredningen, atl låntagare med omfattande lånebehov också bör utnyttjaobligationsmarknaden, Kassorna, som begränsar sitt yttrande till att avseutredningens överväganden och förslag avseende kassoma, får härmed tillstyrkaden föreslagna lagändringen innebärande fusion mellan kassoma varigenomSekundärlånekassan upplöses utan likvidation och dess tillgångar och skulderövertages av , Prop.1978/79:165 Bilaga 3 263 8.28 AB Svensk exportkredit (SEK) Mot utredningens ingående beskrivning av vårt bolag ochdess verksamhet har vi inget att invända. Vi önskar förordningens skull idetla sammanhang endast som komplettering upplysa om siffroma avseendeverksamheten och ställningen . Under 1977lämnades lill kunderna kredilofferter lill ell belopp av I ochtecknades bindande kreditavtal för . Nyulläningen, huvudsakligen isvenska kronor, uppgick till I , varav till varvsindustrin (). Kunders amorteringar uppgick liil . Av vid årsskiftetutestående krediter, , utgjorde () lån tillvarvsindustrin. Upplåning skedde med sammanlagl I , varav 917mkr lånats på den svenska kaptialmarknaden i form av dels obligationslånoch dels reverslån från AP-fonden. På den internationellakapitalmarknaden lånades moivärdel i utländsk valuta av . Bolagelstotala amorteringar uppgick till . uteståendelån uppgick till , varav () utgjordes av utländskupplåning. Vid utgången av 1977 motsvarade bolagels egna kapilal ochavsättningar till värderegleringskonto 11,av balansomslutningen, alltsåungefär samma procenlsiffra som vid utgången av 1976, trots ökningen underåret av aktiekapitalet med . Styrelsen delar och vill också underslryka ulredningensuppfattning, alt det är angelaget för SEK att erhålla förhandslöflen för egendel om finansiering till fast ränla, i första hand frän AP-fonden. a.torde del stora beloppet lämnade kreditofferter motivera della. Deav regeringen i proposition till gjorda förslagen tilländring och utvidgning av SEK:s verksamhet minskar inte SEK:s behov avförhandslöften om kredit utan torde snarare medföra ökade anspråk påförhandslöften fiån SEK:s kunder.