prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Vad den rätissökande slutligt får betalafastställs senare (29 §). Genom formuleringen att den rättssökande skall bidra tillkostnaderna för allmän rättshjälp som avses i 9 och 10 §§ klargörs atträttshjälpsavgiften aldrig får översliga de faktiska rättshjälpskostnaderna iden rättsliga angelägenheten. Vidare framgår att koslnader som faller under 9a § inte är all anse som räitshjälpskostnader. Enligt andra stycket ankommer det på regeringen eller,efter regeringens bemyndigande, att meddela närmare föreskrifterför beräkning av rätlshjälpsavgift, Ändringarna i paragrafen avser dels rättshjälpsavgiftensstorlek, dels terminologin. Vid beräkning av rällshjälpsavgiften skallårsinkomsten jämnas till närmasi lägre tusental kronor. Lägsta avgift skalluigöra av basbeloppet jämnad till närmasi lägre tiolal kronor. Föreskriftenatt avgiften får nedsättas eller efterges, om särskilda skäl föreligger,undergår ingen saklig ändring. Här skall emellertid erinras om vad somframhållits i den allmänna motiveringen om att ökad reslriktiviiel böreftersträvas vid nedsättning och eftergift (avsnitt 11.3). Genom ändringar i paragrafen har termen kostnadsbidragersatts med rätlshjälpsavgift. Termen kostnadsbidrag återfinns även i 31 kap. 1§ första stycket RB. Denna bestämmelse får därför jämkas. Även viss annan ändringi 31 kap. 1 § RB bör vidtas. Ändringen berörs närmare i specialmotiveringenlill sistnämnda bestämmelse. 13 och 14 §§ Paragraferna behålls oförändrade. 1978/79:90 206 Utöveren ändring av samma art som i 12 § har i överensstämmelse med vad utredningenförordat tillagts en föreskrift om alt jämkning av maximibeloppet skall ske,om väsentlig felbedömning gjorts, när beloppet tidigare bestämdes. I nu avseddajämkningsfall bör hinder inte föreligga att jämka beloppet under vad som redanhar betalats, Iett nytt andra stycke föreskrivs att allmän domstol beslutar om jämkning, omden rättsliga angelägenheten är anhängig vid domstolen. Enligt 5 b § jämställsmed allmän domstol övriga domstolar och vissa förvaltningsmyndigheter. 1 annatfall ankommer prövningen pä rältshjälpsnämnden. Möjlighetentill jämkning enligt 15 § har hitintills i praktiken sällan utnyttjats. Frågaom jämkning torde f n. upptas endast på förekommen anledning. Någonrutinmässig undersökning av den rättssökandes ekonomi när rätlshjälpsärendetavslutas förekommer alltså inte. 1 syfte bl. a. atl befästa denna ordning hari Iredje stycket införts en regel om att fråga om jämkning skall tas upp baraom särskild anledning därtill framkommit. 1denna paragraf regleras advokats och biträdande jurists rätt att bevilja allmänrättshjälp. Befogenheten omfattar vissa i lagen angivna rättsligaangelägenheter med anknytning till familjerätten. Den är begränsad till fallsom är av den art att angelägenheten kan bli föremål för allmän domstolshandläggning. Bestämmelsen är dock tillämplig även om det från början är klartmellan parterna att frågan skall lösas utomprocessuellt. Ärendesom skall anhängiggöras hos en förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighetfaller icke under bestämmelsen. Nägonskyldighet för advokat eller biträdande jurist att bevilja allmän rättshjälpnär förutsättningama enligt paragrafen är uppfyllda föreligger inte. 1 måleller ärende som kan komma att anhängiggöras vid allmän domstol bör dockadvokaten eller den biträdande juristen i möjligaste mån utnyttja sinbefogenhet eller vänta med alt begära beslut om allmän rättshjälp tills måletanhängiggörs vid domstolen i stället för atl vända sig till rällshjälpsnämndför alt få rättshjälpsfrågan prövad. Beviljaradvokat eller biträdande jurist allmän rättshjälp innebär detta att han ocksåsjälv blir bilräde (19 § andra stycket). Någon möjlighet för advokat altförordna annan advokat som biträde finns inte. 1första stycket i paragrafen anges i vilka typer av mål och ärenden allmänrättshjälp får beviljas av advokat eller biträdande jurist. I uppräkningen ingåräktenskapsskillnad och boskillnad. Här bör anmärkas atl allmän rättshjälp idessa fall inte innefattar bodelningsarbete i vidare mån än vad som f. n. kananses gälla. 1 begreppei upprättande av äktenskapsförord inbegrips ingivandeav förordet till domstol för att intagas i protokoll och kungöras. Däremoi böråtgärder utan direkl samband med upprättandel, såsom exempelvis föranstaltandeom testamentsvittnesförhör inte omfattas av 16 §. Prop, 1978/79:90 207 1 andra stycket har vissa begränsningar förts in. Advokateller biträdande jurist får sålunda inte bevilja allmän rättshjälp, om denrättssökande är dödsbo eller bosatt utom riket. Inie heller i fall då denrättsliga angelägenheten skall prövas eller på annat säll behandlas ulom rikelfår prövningen av rättshjälpsfrågan ske hos advokat eller biträdande jurist.Att advokat eller biträdande jurist ej får bevilja allmän rättshjälp iverkställighelsärenden har berörts i den allmänna motiveringen. I paragrafen har intagits en bestämmelse om befogenhet förallmän domstol och därmed enligt 5 b § jämställda organ att bevilja allmänrällshjälp. Har rättslig angelägenhet blivit föremål för handläggning vid sådanmyndighet, skall fråga om beviljande av allmän rällshjälp prövas av myndigheten.När ell familjerällsmål blivit anhängiggjort vid domstol upphör alltsä advokatsoch biträdande jurists behörighet all bevilja allmän rättshjälp i saken. Detinnebär att det i fråga om beslutsbefogenheterna dras en skiljelinje mellaninom- och utomprocessueUa ärenden. Om emellertid en advokat eller biträdandejurist har beviljat allmäm rättshjälp i en familjerättslig angelägenhet somsedan blir föremål för handläggning vid domstol gäller detla beslut även underdomstolsförfarandel. Något nytt förordnande av domstolen behövs alltså inte. Domstol lar inom ramen för sin råttsvärdande verksamhetbefallning med ärenden närmast såsom en registreringsmyndighet. Så är falletbeträffande ärenden över vilka det enligt 26 § protokollskungörelsen(1971:1066) förs boupptecknings- eller avhandlingsprolokoll, nämligen bl.a.äktenskapsförord, testamentsbevakning och bodelningshandlingar. Även denrättsvårdande verksamheten innefattar handläggning i rällshjälpslagens mening.Beslutsfunktionerna när det gäller rällshjälp i samband med bl. a. upprättandeav äktenskapsförord tillkommer alltså domstolen när äktenskapsförordet givitsin lill rätten för att tas in i protokoll och eveniuelli kungöras. Enligi föreskrifi i paragrafen prövas fråga om allmänrällshjälp av rällshjälpsnämnd, om rättshjälp inte har beviljats enligt 16 §och det inte föreligger fall som anges i 17 §. Delta innebär bl. a. atträttshjälpsnämnd är behörig att pröva frågan om allmän rättshjälp i samtligafall dä ärendei ännu inte har anhängiggjorts vid allmän domstol eller därmedjämställt organ eller då sådan handläggning avslutals i den rättsligaangelägenheten. Motsvarighet till de bestämmelser om behörigrättshjälpsnämnd som finns i 18 § andra siycket återfinns i 3 § förstastycket. Paragrafen överensstämmer i stort sett med 18 § förstastycket i dess nuvarande lydelse. Prop.1978/79:90 208 Paragrafens första stycke har ändrats som en följd av atlbehörigheten att bevilja allmän rättshjälp spritts ut på flera organ. Även andra stycket har utan ändring i sak anpassats lillde nya reglerna om beslutsfunktioner. Behörigheten att förordna biträde skallalltså följa de principer som anges i 17 och 18 §§. Bestämmelse om detla finnsi 21 § sista slyckel. Till slyckel har lagts en bestämmelse enligt vilkenadvokat eller biträdande jurist som enligt 16 § beviljat allmän rättshjälp ärbiträde ät den rällssökande utan särskilt förordnande. Av denna bestämmelseföljer ocksä alt advokat eller biträdande jurist inte kan bevilja allmänrättshjälp när den rättssökandes rättshjälpsbehov uteslutande avser andraförmåner än bilrädeshjälp. Tredje och fjärde styckena i paragrafen är oförändrade. 1 första stycket behålls nuvarande föreskrift om atlrättshjälpskostnader som uppkommer efter det att beslul om allmän rällshjälpmeddelats betalas av allmänna medel. Biträdeskoslnad ersätts vidare för tidenefterdet att ansökan om allmän rättshjälp har gjorts hos den myndighei som haratt beslula om allmän rättshjälp. När del gäller biträdeskostnad som har uppkommitföre sådan an.sökan vidgas möjlighetema till ersättning. Sålunda föreskrivs allav allmänna medel belalas även sådan biträdeskostnad, om arbetet har varil avmindre omfattning eller brådskande art och om ansökningen har gjorts ulanväsentligt dröjsmål. Regeln får betydelse i de fall advokat eller biträdandejurist inte själv beslutar om allmän rättshjälp. Syftei bakom utvidgningen är bl. a. alt i ärenden somanhängiggörs hos domstol eller därmed likställd myndighet rältshjälpsfrågannormalt skaU prövas hos domstolen eller myndigheten och inte hosrättshjälpsnämnd. I ärenden som inte leder till process bör en strävan vara atträttshjälpsnämnden avgör frågan om beviljande av allmän rättshjälp samtidigtsom ersättningsfrågan prövas. Som nämndes utgår ersättning liksom f.n. alltid förbiträdeskoslnad som hänför sig till tiden mellan ansökan om allmän rättshjälpoch beviljandet. En förutsättning är alltså att ansökan bifalls antingen avmyndighet som äger bevilja allmän rättshjälp eller efter besvär avbesvärsinstansen. En annan förutsäitning bör vara alt det föreslagna biträdetfär biträdesförordnande. Enligt nuvarande ordning krävs för rätt till ersättningföre ansökan om allmän rättshjälp att ansökan gjorts utan oskäligt dröjsmål.Bestämmelsen syftar främst till atl ge visst rådrum för alt färdigställa självaansökningen. kan den rällsliga angelägenhelen vara så vidlyftig ochinvecklad att en mera omfaitande genomgång med klienten är nödvändig, bl.a. föratl den förutsatta intresseprövningen skall vara möjlig. Genom bestämmelsens ändrade formulering blir det ibegränsad ul- 1978/79:90 209 sträckning möjligl för bilräde all, innan allmänrällshjälp begärs, med rätt lill ersättning av allmänna medel ulföra arbele sominte direkl hänför sig lill upprättande av ansökan. För att sådan retroaktiversättning skall ulgä måste det självfallel fordras all arbelel hänför sig lillden rättsliga angelägenhei för vilken allmän rättshjälp sedan beviljas. Vidaremåste del krävas att den rättssökandes förhållanden under hela den tidersätiningen avser varit sädana alt allmän rällshjälp kunnai beviljas honom.Biträdel bör även ha åtagit sig all motta förordnande som biträde enligträllshjälpslagen för den händelse huvudmannen får allmän rättshjälp. När det gäller den närmare innebörden av kravet attansökan gjorts ulan väsentligt dröjsmål bör följande gälla. Är del fråga omallmän rättshjälp i ärende som skall anhängiggöras vid domstol eller därmedlikställd myndighet bör ansökan som regel göras för kärande eller molsvarandesenasi när ärendei anhängiggörs och för svarande eller motsvarande senast närhan första gängen ingår i svaromål i rättegången eller i förfarandet. Görsansökningen senare bör retroaktiv ersättning dock kunna utgå om sökanden visaralt godtagbara skäl för dröjsmålet föreligger. Utsträcks den lidsperiod under vilken ell bilräde skall fåutföra arbete som berättigar lill retroaktiv ersättning alllför långt uppslårsvårigheter för handläggande myndigheter att bedöma om de allmännaförutsättningarna för biträdes rätt till ersättning av allmänna medelförelegat. En viss begränsning bör därför gälla. Normalt bör högsl någonmånads dröjsmål kunna godias. Enbegränsning bör även gälla avseende den lid ett biträde skall få lägga ned päärendet innan myndighet som har att besluta om allmän rättshjälp prövarrättshjälpsfrågan. Den längsta tid som bör kunna godias ulan att ansökan görsbör som en huvudregel vara den tid som kan anses motsvara vad en advokatdebilerar under en arbetsdag. I vissa fall kan del emellertid vara befogal förett biträde att under en begränsad tidsrymd göra en förhållandevis storarbetsinsats utan att underställa rättshjälpsfrågan myndighetsprövning.Exempel på detta kan vara då uppdragei avser en svårbedömd fråga om kvarstad,där fara är i dröjsmål. Även eljesl bör det finnas utrymme för retroaktiversättning, om extraordinära omständigheter är för handen. Därför har iparagrafen föreskrivits att sådan ersättning fär utgä om synnerliga skålföreligger. Vad nu sagts bör kunna uigöra uigångspunki både fördomstol och därmed jämställd myndighet och för rättshjälpsnämnd vid tolkningenav retro-akUvitetsregeln. Till skillnad från gällande rätl görs i dettasammanhang ingen skillnad mellan å ena sidan advokat och biträdande jurist ochå andra sidan annat biträde. Den nu beskrivna ordningen anknyter till vad somgäller för offentlig försvarare och som gällde för biträde enligt lagen om frirättegång (se NJA 1964: 368 och där anmärkta rättsfall). Andra stycket i paragrafen har utgått som en följd av allinstitutet allmän rättshjälp ulan beslul av rättshjälpsnämnd utmönstras. Prop.1978/79:90 210 Den nuvarande bestämmelsen i tredje stycket harbibehållits i sak oför-ändriid. 1 första slyckel i paragrafen har lagils upp gällandebestämmelser om vem som lår förordnas som bilräde. Alt advokat eller biträdandejurist i vissa fall fflr vara bilräde ulan särskilt förordnande framgår av 19 §andra stycket. Vidare finns i stycket en bestämmelse om entledigande avbilräde. I andra och tredje styckena har upptagils bestämmelser ombyle av biträde och om substitution. Bestämmelserna har kommenterats i den allmännamotiveringen i avsniii 11.8.1. Paragrafens sisla stycke ger en regel om vem som beslutari de frågor som omfattas av paragrafen. 1 paragrafens första stycke har förelagils ändring somföranleds av att den rällssökandes kosinad för medling enligi 42 kap. 17 §rättegångsbalken ulgör förmän enligi rällshjälpslagen. Därjämte har vissformell jämkning skett. Till nuvarande andra slyckel har lagls en bestämmelseom alt ersättning får jämkas om biträde missbmkat sin behörighet att beviljaallmän rättshjälp eller all beslula om substilulion eller om del eljeslföreligger särskilda skäl. Jämkning bör kunna ske lill noll. Exempel påjämkningssilua-lioner är då advokal eller bilrädande jurisl har beviljal allmänrättshjälp i strid mot beslämnielserna i 8 §. Även misskölsel avrättshjälpsärende eller andra omsländigheier som kan medföra all ombud avvisasjämlikt 12 kap. 5 § RB,48 § förvaltningsprocesslagen (1971: 291) eller 6 §förvaltningslagen (1971:290) kan inverka pä ersätiningen. Tredje slyckel innehåller besiämmelser om vilket organ somfastställer bl. a. biträdesersältning. Vad gäller ersättning lill medlare harendast allmän domstol fått befogenhet att besiämma ersättning. Sådanersättning skall, såsom utgörande rättegångskostnad, yrkas innan handläggningenvid domstolen avslutas. Ersättning lill medlare enligt 22 § skall avseuppdraget i dess helhet, även om blott den ena parten har allmän rättshjälp,Humvida part som inte har rällshjälp skall ålerbelala medlarkoslnaderna ellernågon del därav är atl bedöma enligt allmänna regler som rättegångskostnad (jfr31 S försia stycket rällshjälpslagen). Paragrafen har gjorts lillämplig även på medlare. I övrigthar ingen ändring gjorts. 1 konsekvens med ändringen av 9 § andra stycket punkt 2har förts in i kretsen av domstolar i 24 §. I övrigt ärparagrafen som behandlats i den allmänna motiveringen (avsnilt 11.6.2),oförändrad i sak. Prop.1978/79:90 211 1 denna paragraf upptas som huvudregel allrältshjälpsnämnd beslutar om uiredning i angelägenhet som ej handläggs vidallmän domstol, bosladsdomstolen, , arbetsdomstolen ellerkrigsrätt. Är det fräga om utredning av mindre omfattning får biträde ellerskiftesman som förordnals i ärende om bodelning beslula i frågan. Närmareregler om vad som skall anses som uiredning av mindre omfattning kan meddelas iförordning. Bestämmelsen har behandlals i den allmänna motiveringen (avsnitt11.6.2). 1 andra slyckel har tillagts en föreskrift som gerlänsrätl befogenhei all beslula om ersättning för vissa inslällelsekostnadervid läkarundersökning enligi 21 kap. 10 § . I försia stycket har termen kostnadsbidrag ersatts medrätlshjälpsavgift. Vidare saknas i paragrafen motsvarighel lill gällandeordning enligt vilken den rättssökande kan betala kostnadsbidrag genom all direklbelala kosinad för allmän rättshjälp. Vidare har i stycket företagits enändring i syfte att klariägga alt även biträde som jämlikt 19 § andra siycketandra meningen inte fått förordnande av myndighet, faller under försia stycketi paragrafen. Andra stycket reglerar liksom gällande lag avräkning medbiträdel. Sålunda skall från ersättning enligt 22 § avräknas vad denrällssökande är skyldig alt ulge som rätlshjälpsavgift till biträdet. 1 deallra flesta fall kommer den avgift som skall avräknas atl uigöra samma beloppsom maximibeloppet. Ordningen för avräkning med biträde påverkas av atträllshjälpsavgiften kan komma att fastställas mer än en gång. Så är fallelt.ex. när ell mål eller en delfråga i ell mål överprövas i högre instans. Vidavräkning är utgångspunkten för hur rättshjälpsavgiflen skall bestämmasföljande. Översliger rättshjälpskoslnaderna maximibeloppet bestämsrättshjälpsavgiften till maximibeloppet med hänsyn lagen lill eventuelljämkning. De koslnader som översliger avgiften svarar statsverket för. Uppgårrättshjälpskoslnaderna till lägre belopp än maximibeloppet, bestämsrättshjälpsavgiften lill samma belopp som rättshjälpskoslnaderna. Om biträdels ersättning understiger den avgift som skallavräknas och kostnader utöver biträdesersättningen har uppkommit irältshjälpsärendel, svarar bilrädet mol statsverket för mellanskillnaden ochhar att inbetala denna. Av 28 a § följer att, för del fall rätlshjälpsavgiftsom uttagits av den rällssökande översliger biträdesersätlningen och övrigakoslnader i rätlshjälpsärendet, mellanskillnaden skall äierbelalas lill denrällssökande, med reservalion för vissa fall då handläggningen av den rättsligaangelä- 1978/79:90 212 Ersättning och i samband därmed rätlshjälpsavgift kan, somnyss berördes, komma all fasislällas ivå eller i ell och sammarättshjälps-ärende i fall dä beslut av lägre instans i huvudsaken överklagas.Flera pä varandra följande beslul kan ocksä förekomma när besvär anförs överfastställd bilrädesersätlning. Fall där högre instans fastställer ersältningoch rätlshjälpsavgift före lägre instans kan även tänkas, 1. ex. närinterimistiskt beslul i tingsrätt överklagas till hovrätt. Hovrätten skalldärvid i samband med all besvären avgörs faslsiälla biträdesersättning ochrätlshjälpsavgift. Tingsrätten, där målet fortsätter under liden, skall senarei samband med all huvudsaken avgörs faslsiälla biträdesersätlning för arbetet itingsrällen och på nyll besiämma rätlshjälpsavgift. Fall kan också tänkas uppkomma där tvä myndigheter, somskall fastställa biträdesersätlning och rätlshjälpsavgift, står i begrepp attfatta sådana beslul vid ungefär samma lidpunki. Därvid måste myndigheterna samordnasina beslul i rältshjälpsfrågan. Dessa fall lorde bli myckel sällsynta ochlorde ej fordra särskilda bestämmelser. När ell senare beslut om rätlshjälpsavgift innebär enhöjning av avgiften jämfört med lidigare beslul skall den beslutandemyndigheien låla avräkna avgiften mot bilrädesersällningen sä länge den höjdaavgiften ryms inom maximibeloppet. Innefattar det senare beslutet även enjämkning av maximibeloppet på så sätt alt detta bestäms till högre belopp ändet ursprungliga maximibeloppet, skall den rällssökande av den beslutandemyndigheien åläggas all lill siaisverkel inbelala den del som överstiger delförst fastställda maximibeloppet. Denna del skall följaktiigen ej avräknas motbiträdesersättningen. Finns ej biträde enligt rättshjälpslagen, skall enligttredje stycket rättshjälpsavgiflen betalas till statsverket. Den myndighet som gör avräkning i rältshjälpsärende skallombesörja an därav föranledda utbetalningar från statsverket verkställs.Föranleder avräkning att den rätissökande eller biträde skall inbetala belopptill statsverket skall i lämplig ordning bevakning ske av atl betalning ägermm. Närmare föreskrifter i dessa hänseenden kan meddelas av regeringen. Paragrafen har ändrats i formelll hänseende, bl.a. som enföljd av den ändrade lerminologin. 1 paragrafen regleras återbetalning av rättshjälpsavgiftlill den rättssökande . I tydlighetens intresse har sålunda föreskrivits attom rättshjälpsavgiflen fastställs till lägre belopp än del som denrättssökande tidigare inbetalat skall mellanskillnaden återbetalas till denrättssökande. Den föreslagna ordningen innebär som lidigare framhållitsbl.a. 1978/79:90 213 sättning och rällshjälpsavgifi skall beslämmas inslåns förinstans. Förs exempelvis i hovrätt talan mot ell inlerimisliskl beslul avtingsräu skall hovrätten faslställa rätlshjälpsavgift. Är denna avgift lägreän maximibeloppet - kostnaderna i hovrätten understiger detta belopp -föreligger enligt vad som sagls en återbetalningsskyldighel för biträdeleller, mer sällan, statsverket gentemot den rättssökande. Om återbetalning börkomma till stånd är emellertid beroende också av andra fakiorer. En vanligsituation torde vara atl ärendets fortsatta handläggning ger upphov tillytterligare bi-Irädeskostnader. En avräkning med biträdet och fastställande avrätlshjälpsavgift blir då ånyo aktuell. Efter det atl rätlshjälpsavgiftfastställts i en instans kan i nästa instans också uppkomma koslnader förrättshjälpen som inte avser ersättning lill bilräde, exempelvisuiredningskoslnad. Del framstår som mindre lämpligi all den rällssökandeålerfär medel som han vid ell senare lillfälle på nyll skall belala irällshjälpsavgifi. Å andra sidan kan den rällsliga angelägenhelen fortsättaefter den försia avräkningen men med ell annal bilräde ål den rättssökande. 1det fallet bör givelvis den rällssökande i förekommande fall av biträdet fåtillbaka vad han eriagt för mycket. I syfte all ge ulrymme för rimliga bedömningar i varjesärskilt fall har i paragrafens andra mening föreskrivits att med återbetalningfår anstå, om del finns anledning antaga att högre avgifl kommer attfastställas på gmnd av ytterligare kostnader för rättshjälpen. Genom lämpligt utformad blankeltext bör den rättssökande isamband med avräkning informeras om att ny rätlshjälpsavgift kan komma alt beslämmasom den rättsliga angelägenheten inte är avslutad och atl detta kan föranledaytterligare betalningsskyldighet för honom. Med hänsyn till att del inte alltidmed säkerhei kan sägas om en rätlshjälpsavgift bestäms slutligt har termenslutlig rättshjälpsavgift undvikits. Paragrafen innehåller bestämmelser om tidpunkt förbestämmande av rättshjälpsavgift och avräkning. Första och andra styckena avserfall då den rättsliga angelägenheten handläggs av allmän domstol och därmedjämställd myndighei. 1 tredje siycket fmns en regel om när rättshjälpsnämndskall vidla molsvarande ålgärder. Fastställande av rältshjälpsavgifl enligi 29 § första ochandra styckena innebär i normala fall - beroende på om handläggningen av denrättsliga angelägenheten fortsätter eller ej, exempelvis i annan instans ellerulomprocessuelll anlingen en partiell faslställelse av vad den rättssökandefår betala för rättshjälpen eller en slutlig sådan fastställelse. Detvanligaste fallet dä domstol har att bestämma rätlshjälpsavgift och göraavräkning torde bli då domstolen skiljer angelägenheten i från sig och därmedocksä för sin del avslutar handläggningen av rätlshjälpsärendet. 1 vissasituationer finns behov av atl kunna fastställa rättshjälpsavgift ochgöra Prop.1978/79:90 214 sädanl fall är då biträdet slutar atl tabefattning med rätlshjälpsärendet, I.ex. vid entledigande av biträdet. Ettannat fall kan vara dä rättshjälpen upphör. När biträdets ersättning bestämsmäsle den rätlshjälpsavgift som skall avräknas mot ersättningen fastställas.Bestämmelsen i försia slyckel avser sådana siiuaiioner. I andra stycketregleras fall då biträde ej finns eller biträdet ej begär ersättning. Även när uppgiften att fastställa rättshjälpsavgift ochgöra avräkning ankommer på rättshjälpsnämnden kan enligt tredje slyckel påmolsvarande sätl olika lidpunkter för detta komma i fråga.