prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — RÅ: Del kan riktas starka principiella invändningar molutredningens förslag att kronofogdemyndighel skall vara tillsynsorgan. De skällagutskottet anförde i sitt betänkande (LU 1976/77:11) mot lämplighelen av alllåta kronofogdemyndighet handha konkursförvallningen lalar enligt min meningockså mot att kronofogdemyndighet skall vara tillsynsorgan. Den av kommitténföreslagna ordningen torde även medföra en rad praktiska olägenheter. Kommitténhar själv framhållit alt olägenheter skulle uppslå om kronofogdemyndighelanförtros det föreslagna tillsynsorganets uppgifter. Äv principiella skäl ärdet olämpligt att tillsynsuppgifterna i samband med konkurs handhas av denmyndighet som har till sin främsta uppgift all driva in statens skattefordringar.För all komma tillrätta med detla dilemma föreslår kommiuén bl.a. att detjänstemän som handlägger tUlsynsorganets uppgifter skall frikopplas frånindrivningsuppgiftema. En sådan tudelning av myndighetens verksamhet torde dockvara svår att genomföra i prakiiken. Somaltemativ till kommitténs förslag till tillsynsmyndighet bör i slälletövervägas om inte åklagare kan fuUgöra de uppgifter som i förslagei hartillagts tillsynsorganel. Del nu angivna alternativet (åklagaralternalivel)skulle tillsammans med de ökade krav som ställs på förvaltaren innebära enavsevärd försiärkning av konkursförvaltningen. Tillsynsorganets uppgifierenligt kommitléförslaget är med vissl undanlag (98 8) enligt min mening vällämpade all handhas av åklagare. I vart fall bör åklagaren få bätire insyn ikonkursboet än som f.n. är möjligl. Jag kan härvidlag i allt väsentligt anslutamig till de synpunkier som har framförts i de överlämnadeunderremissyllrandena. Mot bakgmnd av den alltmer tilltagande ekonomiska brottshghetenär del angeläget att samhället ges vidgade möjligheter att bekämpa denna formav allvarlig brottslighet. Nuvarande system med anmälningsskyldighet har visatsig vara mindre effektivt. Överhuvud förekommer brottsanmälningar mera sällanvid denna typ av brottslighet. För att hålla den ekonomiska brottslighetenunder kontroll är det nödvändigt atl använda nya och förbättrade metoder. bör de brottsbekämpande myndigheterna kunna ta egna initiativ. Med hänsyntUl det nära samband reglema om gäldenärsbrott har med konkurslagstiftningen(se prop 1975/76:82) ter det sig naturligt all åklagaren får en vidgad roll isamband med konkurser. Härigenom skapas ett effektivt medel i kampen mot denekonomiska brottsligheten som konkursförvallningen kan tillföras denutbildning och erfarenhet som finns inom åklagarväsendet. Det bör enligt minuppfattning i första hand ankomma på stals- och chefsåklagare att fullgöra deuppgifter som skall ankomma på det föreslagna lillsynsorganel. Statsåklagama harlång erfarenhet av ekonomiska brottmål och del finns många åklagare på detlokala planet som är skickade att handlägga kvalificerade ekonomiska brottmål.Genom 1978/79:105 , 495 den utbildningsverksamhet som bedrivs inom åklagarväsendelkommer ytterligare åklagare atl erhålla kvalificerad ekonomisk utbildning (jfrbifogade promemoria "Åklagarverksamheten och den ekonomiska brottsligheten"). Allmänt kan framhållas atl åklagarväsendet har en bredarelokal förankring än kronofogdemyndighetema. Antalet åklagardistrikt utgör f.n.86. Härtill kommer 21 regionala länsåklagarmyndigheter och dessutom länsåklagarnaför speciella mål. Dessa åklagare får anses synnerligen väl lämpade atl handhatillsynsuppgiften i de allra största konkurserna. Som ett led i strävandena att komma tiUrätta medmissbruket av konkursinstitutel lorde såsom har förutskickats itilläggsdirektiven någon form av s.k. konkurskarantän vara nödvändig. Redanvetskapen om att konkursboel granskas av åklagare skulle emeUertid med aUsannolikhet på ett mera påtagligt sätt molverka del alltmer utbredda missbruketmed upprepade konkurser. Överåklagaren i : Ett avskaffandeav rätlens ombudsman möter inte någon invändning från min sida särskilt som delavses all han skall ersättas med en tiUsynsmyndighel. Även om kronofogdemyndighetensom tiUsynsorgan i konkurser kan få en dubbelroll kontrollfunktion ochborgenärsföreträdare bör det fungera bra. Dessutom kan till ledning förkonkursutredningen erhåUas väsentliga sakuppgifter från denna myndighet. i och län:Den föreslagna ordningen väcker betänkligheter från principiella synpunkier.Samma myndighet som företräder staten som borgenär exempelvis avseendefordringar på skatt och andra allmänna avgifter skulle enligt förslaget övatillsyn över förvaltningen i stort och då även ha all beakta att den rätt somtillkommer övriga borgenärer tillgodoses på ett riktigt sätt. Även om riskenför atl del allmännas intressen skulle gynnas på bekostnad av de enskildaborgenärerna inte är alltför stor är det illa nog all sådana misstankaröverhuvud tagel kan uppslå. Det är visseriigen sant att de enskilda borgenärerna enligt förslaget liksom hittUls har rätt att utse granskningsman. I prakiikenhar det dock visat sig vara så att granskningsmän utses i ett mycket liletantal fall. Anledningen härtill lorde vara att granskningsmans arvode betalasav den eller de borgenärer som utsett honom. Vidare är det tveksamt om kronofogdemyndigheten inom sighar den affärsjuridiska kunskap som erfordras för att fullgöra de uppgifter somförslaget lägger på myndigheien. Ett genomförande av förslaget förutsätterdärför en omfattande utbildningsverksamhet. Risk finns sluUigen attkronofogdemyndighetens liUsynsverksamhet kan komma att utövas under vissbyråkradsk tungroddhel. Därigenom motverkas syftet med förslaget dvs snabbhethos konkursförfarandet. i : Som åklagare fårman sällan Prop.1978/79:105 496 någon direkl inblick i de prakliska och teoretiska problemsom följer med förvaltningen i konkurser. Det är därför knappast möjligt all,såvitt gäller betänkandets huvudlinjer, göra annan kommentar än att deframlagda förslagen om utökning av förvaltares respektive kronofogdemyndighetsbefogenheter förefaller vara väl anpassade lill dagens behov. Under förutsättningdels atl del, även i avlägsna landsändar, kan mobiliseras en kader av kunnigaoch effektiva förvaltare, dels också att kronofogdemyndigheterna får enavsevärd personell försiärkning får man aniaga alt det föreslagnakonkursförfarandet kan bli effektivare och snabbare saml skapa mindresamhälleliga problem än det hittillsvarande. En generöst upplagdulbildningsverksamhel måste vara av stor betydelse särskilt i initialskedet. Länsåklagarmyndighelen i lån och län:Ur mina speciella synpunkter som åklagare har rättens ombudsmans verksamhetvaril av mindre betydelse. Det är också endasl i få fall, som dessa ägnat någotintresse åt att övervaka och kontrollera den mindre del av förvaltarensverksamhei som är av betydelse för åklagaren, nämligen beträffande eventuellagäldenärsbrott. Jag instämmer därför i förslaget att avskaffa denna befattning,men vill framhålla all i så fall måsle de nya organ som överlaga endel av uppgifterna bli tiUräckligt kvalificerade. Vidare böra de merakvalificerade uppgifterna inom tingsrätterna ej handläggas av tingsnotarierutan lägst av tingsfiskaler, även om de äro av betydelse ur utbildningssynpunkt. : Hovrätten anser i likhet med kommittén attförvaltningen bör stå under tillsyn samt att ett särskilt tillsynsorganalltjämt bör finnas. gäller att konkursdomaren utövar denyttersta kontrollen över förvaltningen. Den närmaste tillsynen ankommer på ettsärskilt kontrollorgan, rättens ombudsman. Konkursdomaren fullgör sinlillsynsuppgifl i försia hand genom att tillse att förvaltaren inom föreskriventid inger berättelser över förvaltningen samt genom att granska dessa.Konkursdomarens främsta uppgift är att tUlse atl avveckling av en konkurs ejfördröjs i onödan. Något avgörande skäl för atl nu befria honom från dennatillsynsuppgift har inte framlagts. Gällande ordning bör därför ej ändras.Kommitténs förslag innebär emellertid även all åt konkursdomaren anförtros nyaviktiga uppgifier. Del är givelvis nödvändigt atl denne har tillräckligakvalifikationer härför. Tingsnotarie bör inte komma i fråga för sådanauppgifier. I della sammanhang kan påpekas, att det kan finnas skäl atl övervägaatt avskaffa konkursdomaren som särskild myndighet och låta rätten övertadennes uppgifter i likhel med vad som skett beträffande lagsöknings- ochägodelningsdomare. Vad därefter gäller förslaget att som lillsynsorganersätta rättens ombudsman med kronofogdemyndighel viU hovrätten starktifrågasätta huruvida något reformbehov verkligen föreligger. Det må framhållas,att lagberedningen i samband med alt rättens ombudsman på beredningensförslag avskaffades vid ackordsförhandling uttalade, att insti- 1978/79:105 - 497 lulet rällens ombudsman syntes väl gmndat i konkurs ochatt beredningen inte hade några planer på att föreslå ändring i den delen. Enligt kommittén erfordras ell permanent och mera utbyggtkontrollorgan som har resurser att ulöva lillsynen effeklivi ochändamålsenligt efter riktlinjer som kommittén närmare angivii. En undersökningav de krav kommittén sålunda anser böra ställas på ett kontrollorgan ger dockenligt hovrättens mening ej underlag för slutsatsen alt dess uppgifier bälireskulle skötas av en nytillskapad kontrollmyndighet än av den nuvarande rällensombudsman. Hovrätten ifrågasätter dock inte rikligheten av kommitténs antagandealt en kontrollmyndighet bättre än rällens ombudsman är skickad all ularbetablanketter och formulär av olika slag att användas i konkursförvallningen. Docklorde, om vissa formulär anses underiätta denna t.ex. i fråga omförvallarberältelser, sådana kunna utarbetas förslagsvis genom domstolsverkelsförsorg. Pä verket kan även läggas den kursverksamhet som kommittén anser börförekomma för dem som i olika egenskaper har all göra med konkursförvallning.Angivna omständigheter utgör ej skäl för inrättande av ell nyll kontrollorgan. Vad angår kommitténs krav på bokföringsexpertis i vissafall vid tillsynsorganels granskning av boets förvaltning, kan sådan i likagrad komma rättens ombudsman lill del. Vad vidare sägs om tillsynsorganelsmöjligheler all kräva upplysningar av förvallaren om boel och dess förvallning,alt efter anmälan av borgenär eller annan rättsägare ingripa med lämplig ålgärdmol förvallaren eller atl yllra sig lill konkursdomaren i olika avseenden,kandessa uppgifter lika väl ulföras av rättens ombudsman och fullgörs för övrigt ivissa hänseenden redan av denne. En viktig uppgifi för tillsynsorganel bör enligt kommitténvara all genom råd och upplysningar främja en riktig och enhellig tillämpningav gällande föreskrifter som rör konkursförvallningen. Några bindande direktivskall ej ges i del enskilda fallel. Visserligen skall tillsynsorganet höras iviktiga frågor men skall inte besluta i olika förvaltningsangelägenheter påsamma sätt som rättens ombudsman enligt nuvarande ordning. Hovrätten ifrågasätterstarkt om den av kommittén skisserade ordningen för samråd kommer att medkronofogdemyndighet som lillsynsorgan främja en i förhållande till nulägeteffeklivare och därmed snabbare och mindre kostnadskrävande avveckling avförvaltningen. Kronofogdemyndigheternas kunnande på del exekutionsrällsligaområdel är obestridligt. Råd och anvisningar inom detta område är därför avvärde för en förvallare. Förvallaren är dock även enligt nuvarande ordningoförhindrad att införskaffa upplysningar från myndigheien. Emellertidförekommer under hela förvaltningen ofta komplicerade frågor som ligger utanförkronofogdemyndighetens verksamhetserfarenhel. Dessa kan ofta gälla svåraaffärsmässiga bedömningar och även, särskilt i mer omfaitande konkurser,internationellträttsliga avväganden inom framför allt handels- och avtalsrätt.Risk föreligger att de råd och upplysningar där sådana överhuvudtagel kan 32 1978179. Prop.1978/79:105 498 erhållas som tjänstemän vid kronofogdemyndigheten ger i angivna fall blir av formellnatur och föga vägledande för förvallaren. Påpekas bör i delta sammanhang altkronofogdemyndigheten ofta företräds av olika Ijänslemän och all ombyte avbefattningshavare även äger rum. Det ligger också i sakens natur att denerforderliga kontakten mellan förvallaren och tillsynsorganet inte kan fungeralika lält om tillsynen utövas av en statlig myndighet. Enligt hovrättens meningfullgör rättens ombudsman genom sin rådgivande verksamhet en förkonkursförvallningen viktig funktion. Även med en förstärkning av konkursförvallarenssjälvständiga ställning, vilket hovrätten ej har något atl erinra mot, bördenna funktion hos tillsynsorganet finnas kvar. Någon erinran från kommitténssida har ej framförts mol rällens ombudsmans sätt att fullgöra dennaverksamhet. Flera omständigheter talar, som ovan påpekats, å andra sidan föratl kronofogdemyndighelen inte på samma smidiga och därmed effektiva sättkommer att kunna uppfylla detla krav. Iåtskilliga konkurser har kronofogdemyndigheten att bevaka statens fiskaliskainlressen. Om myndigheien dessutom skall uppträda som tillsynsmyndighet ikonkurs kan detla hos allmänheten uppenbariigen medföra misslanke om brisiandeobjektivitet. Även om, som kommittén föreslår, en särskild enhet inrättas vidkronofogdemyndighetema för handhavandet av lillsynsuppgifier, bör angivna riskej underskattas. Utvecklingen på närliggande områden, t.ex. inomskalteprocessen, går i stället ut på all undvika sådana dubblamyndighetsfunktioner. Även detta förhållande lalar starkt mol lämpligheten avatt ulse kronofogdemyndighet till kontrollorgan. Sammanfattningsvisavstyrker hovrätten sålunda kommitténs förslag om kronofogdemyndighet somtillsynsorgan. Hovrättens inställning att rätlens ombudsman skall bibehållasmedför att förlikningsuppgiflen skall ligga kvar hos denne och ej överföraslill konkursdomaren. Härför lalar bl.a. effektivitetsskäl. Alt nuvarandeordning i denna del fungerat väl ifrågasattes för övrigi ej av kommittén. Närdet gäller utseende av rätlens ombudsman har konkursdomaren självfallet all tillsealt denne står fri och obunden i förhållande till såväl förvaltaren somgäldenären och borgenärer. 1 vissa delar av landet kan det måhända vara svårtatt inom orten finna en på samma gång kvalificerad som frislående person tiUrällens ombudsman. anfört om möjlighelen att förordna lämpligperson från annan ort till förvaltaren bör enligt hovrättens mening jämvälkunna avse rättens ombudsman. HovrättspresidentenÅqvisl, hovrätlslagmannen och adj. ledamoten : Den nuvarande ordningenbeiräffande lillsynen över konkursförvaltningen innebär all ansvarei förtillsynen primärt åvilar konkursdomaren, som därvid biträdes av rällensombudsman. Denne har därjämle, som kommittén framhåller, i prakiiken ställningav medför valtare i konkursen. Konkursdomarens tillsyn över förvaltningen Prop.1978/79:105 499 begränsar sig som regel lill en kontroll av atlföreskrivna årsräkningar m.m. inges. Även den lillsyn som rättens ombudsmanulövar är av liknande formell art. Varken rätlens ombudsman ellerkonkursdomaren har de resurser som krävs för en effektiv och ändamålsenligkontroll av konkursförvaltningen. All det nuvarande systemet för lillsyn överkonkursförvaltningen inte fungerar tillfredsställande framgår bäst av kommitténsstalisliska undersökningar, enligt vilka den genomsnittliga avvecklingsliden iordinära konkurser uppgår lill närmare . Äv kommitténs undersökningarframgår vidare alt rällens ombudsman är advokal i cirka tre fjärdedelar avsamtliga konkurser. Mot en ordning enligt vilken både förvaltaren och den somskall kontrollera hans verksamhei är advokaler kan som kommittén framhållil riklas invändningar av principiell art. Del är enligt vår mening av stort allmänt intresse attavvecklingen av konkursbon sker snabbi och effektivt samt med minsta möjligavärdesförstörelse. Äv stor vikt från allmän synpunkt är också atl orsakernalill obeståndet utreds noggrant och att eventuell brottslighet av gäldenärenbeivras. Dessa allmänna intressen främjas i hög grad om tillsynen överförvaltningen är ordnad i ändamålsenliga former. anförl lalar flera skäl för kronofogdemyndigheten som tillsynsorgan.Den invändning som kan göras mot en sådan lösning sammanhänger med attkronofogdemyndigheten företräder staten som borgenär, främst skatleborgenärer,och att en intressekollision kan uppkomma om kronofogdemyndighelen samiidigiskall företräda staten som borgenär och ulöva tillsyn överkonkursförvaltningen. Vi anser liksom kommittén alt denna intressekollisioninte utgör något avgörande hinder mot att kronofogdemyndigheten anlitas somtillsynsorgan. De principiella betänkligheter som kan anföras mot denföreslagna lösningen skulle emellertid kunna mötas genom allkronofogdemyndigheten ges en mera renodlad kontrollfunktion än kommittén hartänkt sig. Enligt kommitléförslaget skall tillsynsmyndigheten fömtomkontrollfunktionen också ha uppgifier som samrådsorgan. Sålunda skaUförvallaren enligt förslaget vara skyldig all höra tillsynsmyndigheten iviktigare frågor, t.ex. den vidare driften av gäldenärens rörelse, försäljningav värdefull egendom eller väckande av återvinningstalan. Tillsynsmyndighetenhar alltså enligt förslaget liksom rättens ombudsman i viss mån ställningav medförvaltare. Som tidigare framhållits skall förvaltningen enligtförslaget handhas av myckel kvalificerade personer. Det finns därför enligt vårmening inte någon anledning atl föreskriva skyldighet för förvaltaren alt höratillsynsmyndigheten i konkreta förvaltningsfrågor. Det framstår tväriom somprincipiellt betänkligt atl den kontrollerade skall kunna ålerförsäkra sig hoskontrollmyndigheten innan viss åtgärd vidlas och därigenom undgå kritik. Viförordar därför atl skyldigheten för förvaltaren all höra tillsynsmyndighetenfår utgå. Med denna lösning får krono- Prop.1978/79:105 500 fogdemyndighelenslillsyn karaktären av en revision i efterhand av förvallarens åtgärder.Intressekollisionen mellan tillsynsuppgiflen och uppgifien atl företräda statensom borgenär blir med en sådan ordning betydligt mindre framträdande. Hovrättenöver och : Vad därefier gäller frågan om tillsynen över konkurservill hovrätten till alt börja med invända mol kommitténs förslag allkonkursdomaren hell befrias från konlrollerande uppgifier. Konkursdomaren tordei praktiken ulöva sin konlrollerande uppgift främst genom alt övervaka allavveckling av en konkurs inte fördröjs i onödan. Något bärande skäl för atländra på delta har inte anförts i förslaget. Med hänsyn härtill och lill all konkursernaäven skall vara anhängiga vid konkursdomslolen anser hovrätten allkonkursdomaren bör ha kvar sin kontrollfunktion. Angåendeförslaget all rättens ombudsman byts ul mol kronofogdemyndighet vill hovrättenförst framhålla atl en grundläggande föruisättning för atl överhuvudlagetgenomföra en reform måsle vara atl bärande kritik kan riktas mot det beslåendesystemet och all det nya system som införs kan antagas bli bättre eller i vartfall lika bra som det som utmönstras. Enligthovrättens uppfattning fungerar del nuvarande systemet med rättens ombudsman islort selt väl. Något mot systemets funktion i och harinte kommit till hovrättens kännedom. Snarare har de förfrågningar somhovrätten gjort besvarats med atl systemet är bra. Kommittén har på s 129redogjort för förstärkningar av konkursförvallningen. Det där sagda innefattarenligt kommittén skäl mot alt ha kvar del nuvarande institutet rätlensombudsman i ett nytt förvaltnings-syslem. Detta uttalande saknar enligthovrättens mening varje grund. Det är över huvud oriktigt alt ur det nuvarandetillsynssystemet, som omfattar konkursdomare och rättens ombudman, bryta ut densistnämnde och diskutera dennes ersättande med ett nytt tiUsynsorgan. Kommitténhar inte gjort något konstaterande atl rällens ombudsman brister i fråga omeffektivitet och ändamålsenlighet såsom tillsynsorgan. behovei alt tillgodose dessa syften för sitt förslag om ett nytt,permanent och mera utbyggt konlroUorgan. För atl tUlgodose detta önskemål ärkommittén även beredd att överge de fördelar som är förenade med rällensombudsman såsom förlikningsorgan, oaktat kommittén tillstår all detta systemfungeral väl. Sammanfattningsvisanser sig hovrätten inte övertygad om att systemet med rällens ombudsman böravskaffas och ersättas med ett annat tiUsynsorgan. Hovrättenvill gärna vitsorda att kronofogdemyndigheten besitter stort kunnande inomexekutionsrätlen. Kunskaper på delta område är förvisso myckel värdefulla förett tillsynsorgan men enligt hovrällens mening måsle det krävas mera av den somskall fullgöra den rådgivande och upplysande funktion som tillsynsmyndighetenskall ha. Prop.1978/79:105 501 enstörre konkurs uppkommer juridiska och ekonomiska frågor avkomplicerad natur. För de rättsliga och affärsmässiga bedömningar som då måstegöras saknar kronofogdemyndigheten den nödvändiga erfarenheten. Även om kravenpå förvaltarnas kompetens enligt förslaget skärps torde förvaltarna fortfarandeha behov av råd och slöd i besväriiga förvaltningsfrågor. Eftersom man fårräkna med atl den hjälp som kronofogdemyndigheterna i detta avseende kan gekommer atl bli av begränsat värde, måste detla behov tillgodoses på annal sätt.Såsom hovrätten ovan berört får man härvid anledning räkna med att mer än enförvaltare måste utses i flertalet större konkurser, vilket kommer alt fördyrakonkursförfarandet. Molkronofogdemyndigheterna som lillsynsorgan talar, förutom del inledningsvispåpekade förhållandet atl lillsynskoslnaderna kan bli högre än de nuvarande,även andra skäl. Ett sådant utgörs av den omständigheten atl en myndighetunder ledning i administrativt hänseende av ett centralt ämbetsverk blirtillsynsorgan. Ätt i konkursförfarandet bygga in en byråkratisk apparat är inteägnal att skapa ett smidigt och ändamålsenligt förfarande. Tjänstemännen hosmyndighetema kan växla och har inte ett personligt ansvar för de särskildakonkurserna. Delta försvårar möjligheten till personlig kontakt mellanförvaltaren och myndigheten och tynger beslutsprocessen. Visionen avriksskatteverket som ett rikskon-kursverk framstår som avskräckande. Kommittén har bl.a.framhåUU lill förmån för kronofogdemyndighelen att den revisionstekniskaexpertis som finns på länsstyrelserna bör kunna StäUas till myndigheternasförfogande vid tillsynen (s 132). Enligt hovrättens uppfattning tordeingenting hindra att den nuvarande rättens ombudsman ges möjlighet att utnyttjadenna service. Hovrätten har i sillyttrande över kommitténs betänkande "Förenklad konkurs m.m." (SOU1974:6) uttalat att de skäl kommittémajoriteten anförde till stöd för ettavvisande av tanken på kronofogdemyndigheterna som förvallare i förenkladekonkurser var tungt vägande. Hovrätten anförde vidare: "Särskilt förtjänardärvid att framhållas den risk för misstanke om bristande objektivitet som medhänsyn till kronofogdemyndigheternas fiskala funktioner lätt skulle kunna bliföljden om tanken på dessa som förvaltare förverkligades". Enligthovrättens uppfattning gör sig dessa synpunkter även i viss mån gäUande omkronofogdemyndigheterna blir tUlsynsorgan. Den intressekonflikt som uppkommermeUan kronofogdemyndigheten som tiUsynsorgan å ena och som företrädare förstatens intresse som borgenär å andra sidan är dock enligt hovrättens meninginte ett ensamt avgörande skäl mot att kronofogdemyndighetema blirtillsynsorgan. SammanfattningsvisviU hovrätten sålunda avstyrka förslaget om kronofogdemyndigheterna som tiUsynsorgan. Tillsynen bör även i 1978/79:105 502 framtiden utövas av konkursdomaren och en av honom ulseddrätlens ombudsman. Hovrätten har dock ingel att erinra mol att rättensombudsmans tillsynsfunktion begränsas till att avse kontroU och rådgivning.Rätlens ombudsman bör ha kvar sin uppgift som förlikningsorgan. Han skall haminsl samma kvalifikationer som förvaltaren. Hovrätten vUl understryka alt. medhänsyn lill de uppgifter som skaU åligga rättens ombudsman, denne bör stå heltfri i förhåUande såväl till förvaltare som till gäldenär och borgenärer. Delbör inte få förekomma att någon omväxlande ulses rätlens ombudsman ochförvaltare.