prop · G203134 · 1978-12-31 00:00:00 — SJ anser för sin del alt det är riraligt att företag inoraden statliga sfären samverkar. Som skäl för detta anför SJ att rekoraraendationerav motsvarande slag till förraån för raed SJ:s resebyråverksarahel konkurrerandeföretag sannolikt inte är ovanliga inora det privata näringslivet. SJ påpekaräven att SJ:s resebyråer inte får placera belopp på räntebärande konto i bankpå sararaa sätt som konkurrerande resebyråer. Ränteintäkter kan iresebranschen uppgå tUl betydande belopp. Inte heller kan SJ fondera medel försin resebyråverksamhet. För egen del kan jag inte finna att några bärande skälanförts för att behåUa särstäUningen för SJ:s resebyråverksarahel. I vad mån särstäUningenlett tUl någon snedvridning av utvecklingen i branschen är naturligtvis svårtatt bedöma. SJ resebyråers huvudsakliga expansion har emellertid ägt rum efterdet att särstäUningen infördes. Eftersom 1950-och 1960-talen var en expansivperiod för resebyråbranschen i allmänhet, är det ogörligt att bedöraa i vilkenutsträckning tiUväxten var ett resultat av särställningen resp. av denallmänna expansionen i branschen. Jag viU eraellertid betona att avsaknaden avnegativa effekter inte utgör skäl nog att behålla en särstäUning. För att ettbibehållande enligt min raening skall vara raotiverat fordras antingen positivaeffekter som kan förväntas uppväga de nackdelar sora en särställning iallmänhet medför för konkurrens och samhällseffektivitet eller att ettavskaffande medför så negativa konsekvenser att dessa är oacceptabla iförhållande tUl de fördelar som ett upphävande av särställningen innebär. Ingenav dessa förutsättningar föreligger enligt min bedömning i detta fall. 1978/79:134 30 Detav SJ påpekade förhållandet att företag inom den privata sektorn i en del fallsamverkar lorde i konkurrenshänseende uppvägas av den nuvarande lokaliseringenav en del av SJ:s resebyråer. Genom att dessa i flera fall är verksamma i sammalokaler sora en del större myndigheter torde ett fortsatt gott samarbete inle varaberoende av någon allmänt hållen rekomraendation. Jag är för min del benägenatt tro att lokaliseringen och de affärsmässiga viUkoren även inora denprivata seklorn har större betydelse för vilken resebyrå som utnyttjas äneventuella rekommendationer. Motbakgrund av vad jag anfört föreligger enligt min mening inte några skäl för attbibehålla kungörelsen 1952: 523 om anlitande av SJ:s resebyråer vid vissaresor. Den bör således upphävas. Något behov av övergångsbestämmelserföreligger inte. Enligtförordningen (1975: 567) ora rationaliseringsverksamhet inora den civilastatsförvaltningen åligger det myndighet att vid utveckling av ADB-system ochannan rationaliseringsverksamhet sararåda med statskontoreti frågor som är av större omfattning eller principiell betydelse (3 §). Inomramen för tillgängliga resurser biträder statskontoret de civilastatsmyndigheterna vid större rationaliseringsutredningar (4 §). Är det pådataområdet fråga om anpassning av standard-syslem som DAFA tillhandahållereller ändring av ADB-systera i drift vid DAFA bör uppdraget lämnas till DAFA (5§). Annat rationaliseringsuppdrag än enligt 4 och 5 §§ bör lämnas tillStatskonsult eller annat lämpligt organ. skall därvid ges tUlfälleatt inkomma med anbud (6 §). infördes på förslag av den s. k. (översynav uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan statskontoret, och . m. Ds Fi 1974: 11). EnUgt upphandlingskungörelsen skall eraellertid ävenanbud som avgivits av anbudsgivare som ej särskUt tiUfrågats tas upp tillprövning. Särställningen för när det gäUer anbudsförfarandetinnebär således inte att ges företräde i förhållande tiU andraanbudsgivare utan endast atl ges tillfäUe att avge anbud. Betydelsenav särställningen ökas emellertid av att konsultupphandlingar oftast är föremålför förhandlingsupphandling och att anbudsgivarkret-sen ofta är relativtbegränsad raed hänsyn till det förhandlingsarbete sora annars skuUe bliföljden. Bestämmelsen innebär således en konkurrensfördel genom att StatskonsultAB tiU skillnad från sina konkurrenter alltid skall informeras när en myndighetavser företa en upphandling av rationaliseringskonsulter. 1978/79:134 31 Syftet var att det nybUdade konsultbolaget skulle övertastatskontorets dåvarande konsultverksarahet, som frärast gällde ADB-området (prop.1969: 60 s. 17). Även ora syfiet i första hand var att tUlgodose de statligamyndighetemas behov av ra-tionaliseringsexperlis gavs förelaget sammaexpansionsmöjligheter som andra företag i branschen. Det kunde således uividgasin verksamhet till uppdrag inom andra sektorer av den offentliga sektorn ochinom näringslivet. StatskonsultAB har utvecklats mycket snabbt sedan starten . Antalet anställdauppgick i raaj 1977 till 254, varav 209 konsulter. Den totala omsättningen ikoncernen var för 52,7 mUj. Av ora-sättningen härför sig tvåtredjedelar lill konsultinsatser inom den offentliga sektom. Statskonsult på fyra delområden; organisationsutveckling, piX)jektadministration,systemutveckling och utbildning. Systemutveckling (elleradministrationsutveckling) är det största området. Bolaget bedriver en aktivmarknadsföring. Enligt monopolulredningenhar inte någon av de tiUfrågade avnäraama funnit anledning att förorda att densärställning sora åtnjuter behålls. Utredningen konstaterar attStatskonsult är branschens största företag. Det har redovisattillfredsställande överskott sedan det bildades och önskar självt hävda sinställning i obunden konkurrens med andra konsultföretag både på den statligaoch den privata sektorn. Utredningen föreslår därför att 6 § förordningen(1975: 567) ora rationaliseringsverksamhet inom den civUa statsförvaltningen upphävs.Några övergångsbestämmelser bedöms inte erforderiiga. Samtliga remissinstanser tiUstyrkereller läranar utan erinran utredningens förslag att upphäva Statskonsultssärställning vid anbudsinfordran. Några remissinstanser anser emellertid attutredningens förslag alt upphäva särställningen borde kopplas samman raed en oraprövningav den nuvarande ansvarsfördelningen mellan statskontoret, DAFA och StatskonsultAB. EnUgt statskontorets uppfattning eftersträvar nuraera enmer fristående ställning gentemot både statskontoret och DAFA än den uppgifts-och ansvarsfördelning som rationaliseringsförordningen ger uttryck för. Medhänsyn tUl Statskonsult AB:s förändrade inrikining och ställning anserstatskontoret det angeläget att statsmakterna klargör sin uppfattning om dentidigare beslutade ansvars-och uppgiftsfördelningen meUan de tre organen börbestå eUer förändras. Föregen del anser jag att frågan ora Statskonsult AB:s särstäUning kan behandlashelt fristående från den av bl. a. statskontoret väckta frågan. Vaddet nu gäller är ora bör ha en konkurrensfördel i förhållandetill andra konsultföretag inora rationaliseringsorarådet. Statskonsult att konkurrera raed dessa andra företag på- 1978/79:134 32 verkasinte i någon nämnvärd utsträckning av ansvarsfördelningen mellanstatskontoret, DAFA och . Eftersom varken remissinstansernaeller självt funnit något skäl för alt behålla särställningenbör enligt min mening hänvisningen till i 6 §rationaliseringsförordningen utgå. Enligtförordningen (1975: 874) om anordnande av bevakning skall vissa uppräknademyndigheter, sedan gällande avtal med privat vaktbolag utlöpt, anlita ABAB förbevakning samt för installation och underhåll av bevakningsanordningi fråga om lokal, förvaringsutrymme eller annan anläggning som ärbetydelsefull från totalförsvarssynpunkt och belägen i någon av de kommunersom anges i en bilaga till förordningen. RikspoUsstyrelsenhar därutöver genom regeringsbeslut bemyndigats att tecknaavtal med ABAB ora bevakning av arabas-sader och liknande objekt i . Genoraregeringsbeslut och harrikspolisstyrelsen vidare bemyndigats att teckna avtal raed ABAB ora bevakningav vissa konsulat och polishus. ABABbildades efter riksdagsbeslut sarama år (prop. 1964: 108, SU 121, rskr261). ingår ABAB i . Tillsammans med dotterbolagenSkyddsbevakning i och Lokalvård hade koncernen orakring1 200 anställda. ABAB:sverksarahet hänför sig huvudsakligen till området bevakning med hjälp avväktare och därmed förknippade tjänster. Större delen av verksamheten ärförlagd tiU . ABAB-gruppens omsättning inom områdetbevakning med väktare uppgick tUl omkring 68 milj. kr. inom den sektorsora omfattas av den berörda förordningen. Enligt kungörelsen (1969: 763) oraskyldighet för vissa statliga myndigheter alt anlita ABAB innehade ABABtidigare en särställning även i fråga om installation och underhåll av larraanordningar.Ar 1975 slöt avtal med ABAB om att överta ABAB:s tekniska verksamhet,varvid särställningen i fråga ora larrainstallationer överfördes på televerket.Ar 1976 inrättades sora perraa-nent enhet iteleverkets organisation med ställning som landsorafaltande resultatenhet. Avtaletmellan och innebär att svarar för teknik,installation, underhåll och service i fråga ora larrasystera, raedan ABAB stårför larmmottagning, utryckning och bevakning med hjälp av väktare. Molivetför att bilda ett statligt bevakningsbolag var enligt prop. 1978/79:134 33 1964:108 atl ästadkomraa större effektivitet och säkerhet samt bätire samordning ifråga om bevakningen av militära och civila objekt av betydelse fråntotalförsvarssynpunkt. Av säkerhetsskäl bedömdes det vara mindre lämpUgt attprivata företag hade insyn i anläggningar av särskild betydelse förtotalförsvaret. TiUkomsten av ett statligt företag ansågs även kunna stimulera tUlkonkurrens, eftersom vaktmarknaden i övrigt dominerades av en privat koncern. Genomatt inrätta ett statligt bevakningsbolag skulle enligt propositionen dessutombevakningspersonalens utbildning och kvalitet i övrigt kunna förbättras. Monopolulredningenanser att den avgörande frågan när det gäller ABAB:s särställning är ora det gåratt åstadkorama tillfredsstäUande effektivitet och säkerhet i fråga ombevakning även ora särstäUningen upphävs. Utredningenfrarahåller att de kvalitetsraässiga skillnadema mellan ABAB och de privatavaktbolagen genomgått avgörande förändringar sedan ABAB bildades. Tillkomstenav lagen (1974: 191) om bevakningsföretag och bevakningsföretagskungörelsen(1974: 462) har raedfört att icke-auktoriserade bevakningsförelag inte längreär tillåtna. Personalprövningen vid anställningsförfarandet är enligt ulredningennuraera densamma för väktare i enskilda aukloriserade bevakningsföretag soraför ABAB-väktare. En annan förändring är att väktare som inte undergåttpersonalprövning inte längre får anlitas över huvud taget. Ytterligare en förändringär att styrelsen i bevakningsföretag numera skall underkastaspersonalprövning. Dessutom finns föreskrifter om väktarutbild-ning, som innebäralt väktare i enskilda bevakningsföretag skall ha ungefär samma utbildning soraABAB-väktare. Utredningenkonstaterar vidare att rayndigheternas ansvar för bevakningens effektivitetoch för personalkontrollen av egen personal och av t. ex. väktare som anlitashar skärpts väsenUigt sedan ABAB bildades och särställningen infördes. Vid dentidpunkten innefattades enbart sekretesskydd uttryckligen i det säkerhetsskyddsom myndigheterna hade ansvar för. Numerainnefattas också uttryckligen tillträdesskydd och personalkontroll isäkerhetsskyddet. Myndigheler raed personalkontrollrätt har samma möjligheter tUlpersonalkontroll i samband med särskUda uppdrag oavsett om ABAB eller ett enskUtbevakningsföretag anlitas. mening är och representation i ABAB:sstyrelse av marginell betydelse när det gäUer kontrollen av enskilda väktaresutbildning och medborgerliga pålitlighet. Risken för att främraande raakt viautländskt förvärv av enskilt bevakningsföretag skulle kunna få insyn iförhållanden av betydelse för rikets säkerhet bedöms av utredningen sora ringaförutsatt att vissa förslag, som utredningen (Ju 1973: 17) om utländskaövertaganden av svenska företag framlagt, genomförs. 3 1978/79.1 samL Nr 134 1978/79:134 34 UtredningenframhåUer att i fråga om ABAB:s uppdrag att för polisens räkning bevaka bl. a.ambassader, tunnelbanestationer och polishus krävs alt de enskilda väktarna harordningsvaktsförordnande. Sådant förordnande meddelas av polismyndighet.Rikspolisstyrelsen meddelar föreskrifter om lämplighetsprövning och omutbildning av ordningsvakter. Utbildningen sker i polisens regi utom för ABAB-väktare,sora utbildas i ABAB:s egen regi. Enligt utredningen torde polisens raöjligheteratt kontrollera ordningsvakters läraplighet och utbildning inte vara sära-renär dessa ordningsvakter är anställda av enskilda bevakningsföretag än när deär anställda av ABAB. Motdenna bakgrund anser utredningen att förordningen (1975: 874) ora anordnande avbevakning kan upphävas. ABAB:s särstäUning enligt vissa regeringsbeslut byggerpå förordningen och bör följaktligen också upphävas. Monopolutredningenhar eraellertid kunnat konstatera att bevaknings-raarknaden doraineras av enenda företagsgmpp, Securitas-gmppen. Av den del av raarknaden, sora inte orafattasav ABAB:s särställning, beräknades Securitas-gmppen inneha medan ABAB endast svarade för . Återstoden av raarknaden delas avmånga sraå bevakningsföretag. Om ABAB:ssärställning oraedelbart avskaffas bedömer utredningen det inte sannolikt att ABAB-gruppeni dag klarar konkurrensen med Securitas-gmppen. Anledningen till detta är att ABAB:slönekostnader beräknas ligga över branschgenomsnittet beroende på att ABAB:spersonal har tjänstemannaavtal och därigenom har förmånligare anställningsvillkorän vad som gäller för branschen i övrigt. En trolig utveckling är att Securitas-gmppenfår ett praktiskt taget fuUständigt monopol i fråga om bevakning med hjälp avväktare. En sådan utveckling för den expansiva och känsliga bevakningsmarknadenbedöraer utredningen som mycket olycklig. Redan den situation som råder,med en kraftig dorainans för Securitas-gmppen, är enligt utredningens meningotillfredsställande. Utredningen föreslår därför att får ettkapitaltillskott för investering i iSödertälje AB. Det senare företaget har tUl skillnad från ABAB sammaanställningsvillkor och löneläge som branschen i övrigt och skulle därför kunnata upp konkurrensen raed Securitas-gmppen. För att ge rådrura i fråga om dennärmare storleken av kapitaltillskottet m. ra. föreslår utredningen attavvecklingen av ABAB:s särstäUning sker under en övergångstid på fera år. Ifråga om bedöraer utredningen däremot att det ärmöjligt att upphäva särställningen utan övergångsåtgärder. Den myndighet somanlitar ett larminstallationsföretag är enligt säkerhetsskyddskungörelsenskyldig att se till att företagsledningen vid det företag som anlitas och denpersonal som används har undergått tillfreds- 1978/79:134 35 ställandepersonalkontroll om detta erfordras. Denna skyldighet för myndigheterna gerenligt utredningens bedömning tillräckliga garantier för atl de företag och denpersonal som anlitas inte är olämpliga från säkerhetssynpunkt. Eftersoralarmdivisionen endast svarar för en obetydlig del av totala orasättninganser utredningen inle att övergångsbestämmelser behövs av hänsyn tillteleverket. Remissopinionenär delad i fråga ora ABAB:s företräden fraraför privata vaktbolag vad gällerbevakningen av anläggningar av betydelse för totalförsvaret. ABAB:skonkurrenter frarahåller alt det inte existerar några näranvärdaskillnader i fråga om personalkontroll, utbUdning och personalkvalitet. Demyndigheter, som har att företräda säkerhetsintressena, dvs.rikspolisstyrelsen och ÖB, vidhåller däremot alt det fortfarande finns skUlnadersom talar för att ABAB:s särstäUning behålls. Den faktor som rikspolisstyrelsenoch ÖB tiUraäter störst vikt vid jämförelsen raellan ABAB och privat vaktbolagär det statliga ägandet sora genora bolagsstyrelsens sammansättning medger att rikspoUsstyrelsenoch ÖB får insyn i bolaget och raöjligheter till saraplanerade säkerhetsåtgärder.Rikspolisstyrelsen ifrågasätter om det skulle kunna accepteras att känsliginformation om vårt totalförsvar samlas hos ett eller flera enskilda företagutan reella möjligheter för statsmakten att kontrollera hur derma informationhandhas eller utnyttjas. Beträffandeeffekterna av alt ABAB:s särställning upphävs är remissinstanserna i huvudsakense om att ABAB inte skulle klara konkurrensen med de privata företagen ibranschen. Även delar denna uppfattning. StatsföretagAB framhåller att ett upphävande av särställningen skulle medföra behov av attfriställa såväl bevakningspersonal sora administrativ personal eftersom möjlighetemaatt erbjuda väktarna i ABAB annan sysselsättning inom koncernen är begränsade. Flertaletremissinstanser bedöraer risken sora stor att Securitas-grup-pen skall få etttotalt raonopol om ABAB:s särställning upphävs. Några reraissinstanser vändersig emellertid mot denna uppfattning. Enligt SAF och Securitasbör vid beräkningen av Securitas-gmppens marknadsandel även bevakning i egenregi tas med. Enligt skulle med ett sådant beräkningssättSecuritas-gmppens andel av den totala bevakningsmarknaden inte uppgå till någotmer än och ABAB:s andel tiU förutsatt att bevakning i egenregi utgör av den totala bevakningsmarknaden. Övriga friståendebevakningsföretag skulle med detta beräknings-sätt ha en marknadsandel påomkring . Enmajoritet bland remissinstansema vänder sig mot utredningens förslag om ettkapitaltillskott tUl för investering i dotterbolagSkyddsbevakning AB. De framhåUer att förslaget rimmar illa med utredningensargument för särställningens upphävande 1978/79:134 36 ochför en fri konkurrens på bevakningsområdet. statliga medel skall ställas lUlförfogande i syfte att förbättra konkurrensen, så bör de enligt några av dessaremissinstanser komraa även de små och medelstora företagen i branschen tilldel. Inte heller anser att förslaget om ett kapitaltillskottär helt underbyggt. Utredningensförslag cm en femårig övergångsperiod innan särställningen upphävs är föremålför delade meningar. Konkurrenterna till ABAB samt ett fåtal andraremissinstanser förespråkar ett upphävande. De fackligaorganisationerna bedöraer i flertalet fall både kapitaltillskottet och den feraårigaövergångstiden sora otillräckliga för att förhindra att Securitas-gruppen fåren alltför dorainerande ställning och avstyrker därför att särställningenupphävs. Även och ÖB raotsätter sig ett upphävande av skälsom tidigare nämnts. framhåller att någon avvecklingsperiodinte bör fastställas förrän raan i särskild ordning utrett hur en starkareinbrytning på konkurrensmarknaden bör genomföras. Vadgäller särställningen för anser både rikspolisstyrelsenoch ÖB att säkerhetskraven talar för att larrainstallationer i anslutning tUlbevakning av för totalförsvaret viktiga objekt bör anförtros ett statligtföretag. EnUgt ÖB skulle den dock kunna begränsas till att enbart avseprioriterade skyddsföreraål. frarahåller att samarbetet raellan ABABoch är enda möjligheten att erbjuda ett konkurrenskraftigt altemativtill . En eventueU avveckling av de särställningar sora ABAB ochteleverkets larmdivision har inom totalförsvarssektorn bör därför enligtteleverkels raening ske samordnat. Föregen del ansluter jag mig till den av utredningen framförda uppfattningen attkvalitetsskillnaderna raeUan ABAB och de större privata vaktbolagen inte längreär av någon avgörande betydelse. De av ÖB och anfördasäkerhetsskälen raotiverar dock enligt rain mening fortfarande förekomsten avett statligt bevakningsbolag med de raöjligheter till sarahällelig insyn och kontroUsora detta innebär. Sommonopolulredningen påvisat har emellertid den förordning sora reglerar ABAB:soch larradivisions uppgifter i fråga ora bevakningen av förtotalförsvaret betydelsefulla objekt inte varit föreraål för någongenomgripande översyn sedan ABAB bildades. Med hänsyn till att det numera finnsandra företag som från säkerhetssynpunkt skuUe kunna göra en godlagbararbetsinsats är det enUgt min raening lärapligt att orapröva orafattningen avsåväl ABAB:s sora larradivisions särställningar. Den av ÖB angivnainriktningen, att endast bevakningsobjekt med hög prioritet frånskyddssynpunkt bör undantas från konkurrensen raed privata bevaknings- och larminstaUationsföretag,utgör härvid en naturlig utgångspunkt. Jagär emellertid inte nu beredd att föreslå att särställningen skall upphävas. Ensådan åtgärd skulle inte få sådana positiva effekter på 1978/79:134 37 konkurrensenatt den överväger de negativa konsekvenser som vissa remissinstanser har pekatpå. Upphävandet av en särställning får inte ge upphov till att ett privat raonopoli stället breder ut sig inora branschen. Betydelsen av den indirektakonkurrensen frän egen-regi-marknaden får i detta samraanhang inte överbetonas,eftersora beslul om att driva bevakningen i egen regi inte enbart baseras pårena kostnadsjämförelser mellan egen verksamhet och entreprenad. Jaghar därför samrått med cheferna för justitie-, försvars-, kommunikations- ochindustridepartementen ora hur de problera jag redogjort för skall kunna lösas.Med utgångspunkt i monopolutredningens överväganden och ÖB:s remissyttrandekommer möjligheterna att begränsa särställningen för ABAB och televerketslarmdivision tUl att endast omfatta bevakningsobjekt raed hög prioritet urskyddssynvinkel att ses över inom . Vid denna översyn bör ävende konsekvenser som en begränsning av särställningen kan få för ABAB ochteleverkets larmdivision genomlysas, liksom de effekter detta kan få lörmöjligheterna att upprätthålla konkurrensen inom bevakningsbranschen. Översynenbör särskilt beakta behovet av att genomföra eventuella omställningar smidigtoch successivt, så alt den berörda personalens intressen tillgodoses på etttillfredsställande sätt. Monopolutredningenhar även tagit upp frågan om den särställning för sora följerav gällande grundläggande bestämmelser om kartiäggning genom regeringsbeslutden , den 12 decem.ber 1962 och . Enligt dessa s.k. kartbrev av , 1962 och 1966 har Liber Kartor, som är en division inoraLiber , ensamrätten tiU distribution och försäljning av de allmännakartorna samt tUl följdproduktion med de aUmänna kartorna som grund. Tryckningav kartorna sker däremot efter anbudsförfarande. Ulredningensgrundläggande syn på kartverksamheten är densamma som anlagts på andra formerav författningsreglerade särställningar. Målsättningen bör vara att avvecklasärställningarna, om inte särskilda skäl talar emot detta. Utredningen föreslårdärför att kartverksamheten organiseras på ett sådant sätt attupphovsmannarätten till de allmänna kartorna återgår tUl producenten, dvs.statens lantmäteriverk. Varje seriös kartproducent bör därefter få rätt att motskälig ersättning utnyttja det allmänna kartmaterialet för att förverkliga egnakartidésr. Det bör enligt utredningen vidare vara raöjligt att åstadkomraakonkurrens även i fråga om distribution och försäljning av de allmänna kartorna,t. ex. genom alt flera olika grossister anlitas för denna uppgift. också konstaterat utreds den framtida organisatio- 1978/79:134 38 nenav kartproduktionen av en annan utredning, kartutredningen 78. Denna utredningshuvuduppgift är att utreda formerna för en sara-manföring av kartverksamhetenhos och hos lantmäteriverket. Jag är därför inle beredd attnu ta ställning lill dessa frågor. Jag utgår emellertid från att kartutredning78 i sina ställningstaganden beaktar vad monopolutredningen ochremissinstanserna anfört i fråga om de principiella riktlinjerna för kartverksaraheten. 2.7.2Statliga myndigheters val av entreprenadform har i skrivelse till regeringen tagit upp frågan orade statliga myndigheternas val av entreprenadform behöver regleras. Förbundetanför i skrivelsen att upphandlingen av större entreprenader för olika statligaverk vanligen sker i förra av s. k. generalentreprenader, dvs. uppdraget i sinhelhet läggs på en entreprenör, sora sedan har frihet att välja vilkaunderentreprenörer han önskar anlita. Förbundet framhåller atl efiersomgeneralentreprenören inte är bunden av upphandlingskungörelsens bestäraraelserkan denne i sin upphandling förhandla raed anbudsgivarna och låta dessa ta delav konkurrenternas erbjudanden och villkor.