prop · G203220 · 1978-12-31 00:00:00 — den som enligt föreskrift är skyldig atl föra journalen eller setill alt journalen förs. Bestämmelserna lämnar möjlighet för socialstyrelsenatt väQa om förstöringen skall ske genast, innan handlingama i ärendet lämnarstyrelsen eller om åtgärden kan övertalas åt t. ex. en sjukvårdshuvudman. Föralt kunna göra sin prövning torde alltid behöva fordra inoriginaljournalen. Det kan emellertid förekomma att denna av arkiveringsskälblivit överförd till mikrofilm eller till annat inte läsbartförvaringsmedi-um. Del bör åligga att ta reda på om så skettoch låta sitt förordnande om förstöring avse även sådan registrering. I ettsådant fall kan det bli nödvändigl att förlita sig på innehavarens medverkanlill förstöringen. 12§ Om den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen uppsåtligen eller avoaktsamhet åsidosätter vad som åligger honom i hans yrkesutövning och felet ejär ringa, flr disciplinpåföQd åläggas honom. DisciplinpåföQd är erinran ochvarning. DisciplinpåföQd flr, om det finns särskilda skältill det, åläggas även den som har tillhört hälso- och sjukvårdspersonalen mennu inte längre gör del. DisciplinpåföQd flr inte åläggas en arbetstagaredärför att han dellagit i strejk eller någon därmed jämföriig stridsåtgärd. Paragrafens första stycke har utformats i enlighetmed regeln om disciplinansvar i 10 kap. 1 § lagen (1976:600) om offentliganställning. Hälso-och sjukvårdspersonalens åligganden hämtarsitt innehåll från olika källor. Som alla andra medborgare är den som tillhörhälso- och sjukvårdspersonalen självfallet skyldig att se till att han intehandlar i strid mot regler eller mot andra lagar ellerförfattningar av allmän karaklär. För hälso- och sjukvårdspersonalen har ävenföreskrivits en rad skyldigheter i yrkesutövningen, som endast undantagsvis ärkombinerade med slraffpåföQd. Dessa föreskrifter om skyldigheler återfinns ibåde lagar och andra författningar. Vissa riktar sig, såsom t. ex. de allmännaåliggandena i denna lag, till all personal, andra till viss grupp av yrkesutövaret. ex. läkar-och tandläkarinstruklionerna. Personalen är dessutom, som framgåttav motiveringen lill 7 §, skyldig att rätta sig efter de föreskrifter föryrkesutövningen som meddelar i egenskap av tillsynsmyndighet.De flesta yrkesutövarna är också arbelslagare. För dessa gäller att de ärskyldiga alt föQa även de föreskrifter för yrkesutövningen som arbetsgivarenmeddelar, inte enbart skriftliga bestämmelser i reglementen och avtal utan ävendirektiv för yrkesutövningen som ges av en arbetsledare. Prop.1978/79:220 51 I överensstämmelse med vad som gäller omdisciplinpåföljd enligt lagen om offentlig anslällning anges all någon påföQdinte får åläggas om felet är ringa. De nuvarande disciplinpåföQderna erinran ochvarning bibehålls och liksom f n, är varning en allvariigare påföQd än erinran.En återkallelse av legitimation (15 §) är inte en disciphnpåföQd, I 14 kap. 4 § lagen om offentlig anställning finnsen regel om att disciplinpåföQd inte får åläggas sedan anställningen upphört.Någon motsvarighet finns f. n. inte för medicinalpersonalen. I praxis harhinder mot disciplinär bestraffning dock ansetts föreligga om den felande intelängre tillhör medicinalpersonalen när del är aktuellt all pröva fråga omdisciplinpåföQd. Delta bör allQämt gälla som huvudregel och följer av förstastyckel. Undantagsvis kan det vara motiverat att ingripaäven mol den som inte längre tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen. Somtidigare anförts har patienten ell berättigat inlresse av att kunna få sin sakprövad i . Den slora personalomsättningen inom sjukvården börockså beaktas i sammanhanget. Om någon tillfälligt lämnar hälso- ochsjukvården, t. ex. för att studera, eller av annat skäl gör ell kortare avbrotti yrkesverksamheten, bör han inte därigenom undgå disciplinpåföljd. Med hänsynhärtill föreslås regeln i paragrafens andra stycke. Paragrafens tredje stycke motsvarar 10 kap. 1 §andra slycket lagen om offentlig anställning. 13§ Har åtgärd vidtagits för att åtala den som tillhör hälso- ochsjukvårdspersonalen, flr disciplinärt förfarande enligt denna lag ej inledaseller fortsättas i fråga om den förseelse som avses med åtgärden. Anmälan lill åtal skall ske, om den mol vilkendisciplinpåföQd ifrågasätts är skäligen misstänkt för att i yrkesutövningen habegått brott, för vilket fängelse är föreskrivet. Anmälan till åtal skall göras av socialslyrelsen omannat inte föQer av 38 § andra stycket. Paragrafens första stycke motsvarar vad som f n.gäller enligt 14 kap. 3 § lagen om offentlig anslällning jämförd med 44 §socialstyrelsens instruktion. Beslämmelsen avser att undvika dubbelbestraffning.Skulle åtalsförfarande redan ha inletts, flr disciplinförfarande beträffandesamma gärning inte inledas. Det kan röra sig även om förseelser för vilkaendast bölespåföljd kan komma i fråga. Förbudet innebär att exempelvis eninkommen anmälan tills vidare inte flr föranleda någon åtgärd frånansvarsnämndens sida. Bortfaller hindret skall nämnden la upp saken utan nyanmälan. Beträffande frågan om när hinder moldisciplinförfarande bortfaller anförde dåvarande departementschefen i motiventill molsvarande beslämmelse i lagen om offentlig anslällning (prop. Prop.1978/79:220 52 Endast om åklagaren avskriver ärendet på den grundatl gärningen inte är brottslig bortfaller hindret mot åläggande avdisciplinpåföljd. Nedläggande av förundersökning eller åtal på annan grundliksom beslut att inte tala å brottet torde däremot inte böra föranleda althindret mot inledande eller fortsättande av disciplinärt förfarande anses habortfallit. Samma är givetvis förhållandel med fällande dom - även sådan sominnebär påföljdseftergift - och i regel även ogillande dom. Endast om dentilltalade frikänts på den grund att den åtalade gärningen visserligen begåttsav den tilltalade men inte är brottslig -l. ex. därför alt ett subjektivtrekvisit inte är uppfyllt - bör disciplinärt förfarande mol honom för sammagärning kunna komma i fråga. De sålunda angivna riktlinjerna bör kunna Qäna somledning även i disciplinärenden enligt förevarande beslämmelser. I andra styckel har i huvudsak efter förebild av 12kap. 1 § lagen om offentlig anställning tagits in en bestämmelse omåtalsanmälan i disciplinärenden. Enligt 12 kap. 1 § lagen om offentlig anställningskall åtalsanmälan göras om fängelse är föreskrivet för brottet. Motsvarandehar ansetts böra gälla förevarande ärenden. Åtalsanmälan enligt nämnda paragrafskall också göras då det finns anledning anla alt talan om enskilt anspråkkommer att föras. Någol behov av en motsvarighet härtill har inteansetts föreligga inom hälso- och sjukvården. Som framgår av tredje styckel ankommer skyldighetenatt göra anmälan lill åtal på . Skulle emellertid ansvarsnämndeni etl ärende finna förutsättningarna för åtalsanmälan föreligga skall nämndenenligt 38 § fullgöra anmälningsskyldigheten och enligt 13 § första stycket låtaförfarandet vila i avvaktan på den straffrättsliga prövningen. 14§ Har den som avses bli föremål för disciplinpåföQd enligt denna lag inte efter förseelsen erhållit underrättelse enligt 29 § eller molsvarandeunderrättelse från ombudsmän eller justitiekanslern, får påföQd ejåläggas. Paragrafen upptäten preskriptionsbestämmelsemotsvarande vad som f n. gäller enligt 44 § tredje styckel socialstyrelsensinstruktion jämförd med 14 kap. 1 och 5 §>; lagen om offentlig anställning.Beträffande utformningen och den närmare innebörden av underrättelsen hänvisastill motiven till 29 §, Anmaning av JO eller JK kan naturiigtvis endast komma ifråga beträffande den som utövar offentlig verksamhel. 15§ Legitimation atl ulöva yrke inom hälso- och sjukvården skall återkallas omden legitimerade 1.varit grovt oskicklig vid utövning av sill yrke eller på annal sätl visat siguppenbart olämplig att utöva yrket. Prop.1978/79:220 53 2. på grund av sjukdom eller någon liknande omsländighel inte kan utövayrket tillfredsställande, 3. begär att legitimationen skall återkallas och hinder mot återkallelseinte föreligger från allmän synpunkt. Har någon på grund av auktorisation i annatnordiskt land erhållit legitimation inom hälso- och sjukvården och återkallasden auktorisationen, skall även legitimationen återkallas. Av skäl som redovisats i den allmänna motiveringen(avsnill 2.8) har gällande regler om återkallelse av legitimation setts över.De regler härom som upptagits i 15-18 §§ avses ersätta nuvarande bestämmelser.Deavseralla grupper av för hälso- och sjukvård legitimerade yrkesutövare ochsåledes även andra yrkesutövare än som enligt 1 § är att hänföra till hälso-och sjukvårdspersonal. För återkallelse har föreskrivitsatl den legitimerade skall ha visat sin olämplighet atl utöva yrket. Detla kanha skett genom visad grov oskicklighet i yrkesutövningen, exempelvis genom ettallvariigl misstag eller flera försummelser av mindre allvarlig arl. Även ettförfarande utom yrkesutövningen skall kunna utgöra orsak lill återkallelse. Somhar anförts i den allmänna motiveringen bör utgångspunkten för bedömningen varaom förfarandet kan anses ha undergrävt den tillit allmänheten har rält all hysalill en legitimerad yrkesutövare. Exempel påett sådant förfarande är ellallvarligt brott mot annans hälsa. Etl sådanl brott behöver dock i och för siginte medföra att den legitimerade är uppenbart olämplig atl ulöva yrket.Förhållandena i det enskilda fallet måste bli avgörande och det krävs en samladbedömning av alla de faktorer som inverkar på lämplighetsprövningen. Det lordeendasl i undantagsfall bli aktuellt atl elt handlande utom yrkesutövningenmedför återkallelse av legitimation enligt denna punkt. Elt olämpligtuppträdande utom yrkesutövningen kan emellertid, liksom händelser som inträffari denna, tyda på att återkallelse enligt andra punkten bör komma i fråga. F. n. finns bestämmelseromåterkallelse av legitimation för läkare, tandläkare, sjuksköterska ochbarnmorska på grund av sinnessjukdom eller annan rubbning av själsverksamheten(5 § lagen (1960:408) om behörighet att utöva läkaryrket, 6 § lagen (1963:251)om behörighet atl utöva tandläkaryrket, 2 § reglementet (1957:656) för sjuksköterskoroch 2 § reglementet (1955:592) för barnmorskor). Förutom utvidgningen av åierkallelsegrunden tillatt gälla alla legitimerade yrkesutövare har den utvidgningen gjoris atl allsjukdom, således inteendasi psykisk, nämns som grund för återkallelse avlegitimation. Det ligger dock i sakens natur atl del främst är psykisk ohälsasom kommer i fråga, eftersom det vid dessa sjukdomstillstånd ofta brister isjukdomsinsikten. Med sjukdom jämförligt förhållande avser bl. a. missbruk avalkohol och narkotika som medfört atl den legitimerade inte kan ulöva sillyrke lillfredställande. Även åldersförändringar kan, som angivits i denallmänna motive- Prop.1978/79:220 54 ringen,i vissa fall hänföras hit. Beträffande möjlighet atl få lill ståndläkarundersökning vid ifrågasatt återkallelse enligt denna punkt hänvisas till16 §. Självfallet bör återkallelse av legitimation intevara den enda eller ens den normala åtgärden för att komma lill rätta medsjukdomsfallen. Genom samarbete mellan främsl sjukvårdshuvudmännen ochsocialslyrelsen bör rådgivning och stödåtgärder sällas in på sådant stadium altåterkallelse av legitimation ej skall behöva tillgripas. Av skäl som angivils i den allmänna motiveringen har föreslagils atlåterkallelse skall ske om den legitimerade själv begär det. Del förbehållet hardock intagits all hinder mol återkallelse inte flr föreligga från allmänsynpunkt. Under vissa förhållanden, exempelvis krig eller krigsfara, skallsamhällsintresset kunna väga över enskilds intresse av att inte varalegitimerad. Beslämmelsermotsvarande andra stycket finns f. n. för läkare och landläkare. De har singrund i nordiska överenskommelser. Regeln bör utvidgas till all gälla ävenandra yrkesutövare i den mån legitimation i erhållits på gmndval avauktorisation i annal nordiskt land enligt särskilda föreskrifter. Prövningen av återkallelseärenden avses även ifortsältningen ankomma på . En sådan fråga skall enligt 24 § tasupp efter anmälan av eller då yrkesutövaren själv begär attlegitimationen skall återkallas. För atl säkerställa att fårkännedom om händelser som kan föranleda anmälan till börgällande föreskrifter om anmälningsskyldighet till i dessahänseenden ses över. Denna fråga kommer att tas upp i ett senare sammanhang. Om den vars legitimation återkallas ärarbetstagare, kan ålerkallelsen dra med sig särskilda arbets- och personalrättsliga problem. Medför ålerkallelsen alt arbetstagaren kanfullgöra de uppgifter som han har anställts för, uppkommer sålunda fråganhuruvida arbetsgivaren på grund av ålerkallelsen får skilja honom frånanställningen. Denna fråga får avgöras med tillämpning av bl.a. reglerna omuppsägning och avskedande i lagen om anställningsskydd och - för statsanställdam. - i lagen om offentlig anställning. 16§ Om del finns grundad anledning anla att legitimation bör återkallas enligt IS§ första styckel 2., flr den legitimerade åläggas att låta sig undersökas avden läkare som anvisas honom. Har förordnande om läkarundersökning givits, flrlegitimationen återkallas för tiden lill dess frågan om återkallelse avlegitimationen har prövats slutligt. Bestämmelserav detta slag finns f. n. endast för läkare och tandläkare men kommer enligtförslagel alt gälla för alla legitimerade yrkesutövare. I samband med frågan ominterimistisk återkallelse av legitimation bör Prop.1978/79:220 55 erinrasom möjlighelerna atl i arbetsrättslig ordning avstänga arbetstagare frånQänstgöring, Den särskilda rätt att avstänga distrikts- och sjukhusläkare frånQänsten, som socialslyrelsen har enligt 22 § sjukvårdslagen behandlas av häfso-och sjukvårdsutredningen och har därför inte tagits upp i detta sammanhang. Att reglema i förvaltningslagen (1971:290)ombesluismotivering(I7 §)och om underrättelse och besvärshänvisning (18 §) skalltillämpas vid beslut enligt förevarande paragraf även om del är fråga om beslutunder handläggningen framgår av 37 § i förslagel. Enligt lagarna om behörighetatt utöva läkaryrket och tandläkaryrket får polishandräckning användas vidvägran att inställa sig till läkarundersökning. Förslaget har inte någramotsvarande bestämmelser. Om någon vägrar all låla sig undersökas av läkare somanvisats honom kan han, om han är anställd i offentlig Qänsl, avstängas frånQänstgöring. Den vägrande löper också risk alt legitimationen återkallasinterimistiskt enligt andra stycket. Inte heller upptar förslaget någonmotsvarighet lill beslämmelserna i 6 § lagen om behörighel atl utöva läkaryrketoch 7 § lagen om behörighet alt utöva tandläkaryrket om begränsning avbefogenheten att återkalla legitimation närdet gäller läkare eller tandläkaresom regeringen eller förordnat. De angivna paragrafernasammanhängde med reglerna om ämbetsansvar och ämbets-straffmen torde efter 1975års reform av 20 kap. inte längre fylla något behov. 17 §Har en legitimation återkallats, skall en ny legitimation meddelas när förhållandena medger det. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 7 § lagen ombehörighet atl ulöva läkaryrket och 8 § lagen om behörighet att utövatandläkaryrket. Särskilda bestämmelser om återfående av legitimation finns ävenför sjuksköterskor, barnmorskor och glasögonoptiker. Det flr avgöras från fall lill fall omförhållandena medger atl legitimation åler kan meddelas. Prövningen kan intebegränsas bara lill frågan om skälet för återkallelse fortfarande består. Ensamlad bedömning bör göras i fråga om förmågan atl utöva yrkettillfredsställande. Såsom framgår av 19 och 24 §§ i förslaget tas frågan ommeddelande av ny legitimation upp på ansökan av den saken gäller. Det ankommeri princip på sökanden alt visa att hinder för legitimation inte föreligger,exempelvis genom att förete nytt läkarintyg. 18 §Beslämmelserna i 15-17 §§ om återkallelse av legitimation gäller även annan behörighet alt utöva yrke inom hälso- och sjukvården. Denna paragraf motsvarar 7a § lagen om behörighetatt ulöva läkaryrket. Den bör utsträckas till atl gälla alla legitimeradeyrkesutövare, för vilka kan meddelas behörighet atl utöva yrke i annan form änlegitimation. F. n. kan delta ske, förutom för läkare, endast för tandläkare. 1978/79:220 56 19§ Frågor om disciplinansvar enligt denna lag prövas av en särskild nämnd,hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Nämnden prövar även frågor som avses i 15-18 §§saml andra frågor om begränsning av legitimerade yrkesutövares behörighet. Som framgår av den allmänna motiveringen föreslåsall disciplinfrågor rörande hälso- och sjukvårdspersonalen handläggs och prövasav en från fristående nämnd, hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd. Nämnden tillförsäkras egna kansliresurser. Socialstyrelsenförutsätts tillhandahålla nämnden föredragande. Nämnden skall kunna anlitaannan än Qänstemän hos för utredning och föredragning av eltärende. kommer, liksom iden nuvarande, ärendena alt avgöras efterföredragning. I medicinalväsendels ansvarsnämnd ankommer föredragningen påchefen för den byrå lill vilken ärendet huvudsakligen hör eller på annanQänstemän som generaldirektör bestämmer. Föredraganden ärockså ledamot av nämnden. Den ordning för föredragning som sålunda nu gällerbör i allmänhet kunna tillämpas också i den nya från friståendeansvarsnämnden, med den skillnaden att föredraganden inte skall ingå i nämndenoch följaktligen inte delta i beslutsfattandet. Detär nödvändigt att den nya utnyttjar den sakkunskap ocherfarenhet som föredragande representerar. måstebeaktas att anlitandet av Qänstemän i socialslyrelsen som föredragande inämnden kan motverka strävandena alt göra nämnden fristående frånsocialstyrelsen. Genom införandet av jävsregler bör förhindras att den som isocialstyrelsen tagit befattning med ett ärende som etl led i styrelsenstillsyn över hälso-och sjukvården föredrar samma ärende i nämnden. Förvaltningslagensjävsregler läcker inte den angivna situationen. Det gör däremoträttegångsbalkens regler (4 kap. 13 §)om jäv mol domare. Rättegångsbalkensregler om jäv mot domare skall gälla för den som handlägger ärendet iansvarsnämnden och sålunda även för föredraganden. Bestämmelse härom har tagitsin i 22 §. Med en.sådan ordning synes hinder inte föreligga attsocialstyrelsens Qänstemän uppträder som föredragande i . En iviss mån parallell företeelse är att patent- och registreringsverkels Qänstemänföredrar patentmål i regeringsrätten. F.n. anges medicinalväsendels ansvarsnämnds uppgifter i 43 § socialstyrelsensinstruktion. Uppgiften alt handlägga ärenden om avskedande av eller avstängningenligt 13 kap. 1 § lagen(1976:600)om offentlig anslällning i vissa fall avmedicinalpersonal, som är anställd hos styrelsen eller hos statligt organ, somlyder under styrelsen, har inte ansetts vara en uppgift för den nya nämnden.Delta bör i stället ankomma på eller i förekommande fallstatens ansvarsnämnd. 1 övrigl har föreslagits alt hälso- och sjukvårdensansvarsnämnd skall ha i huvudsak samma uppgifter som Prop.1978/79:220 57 Förutom ärenden om disciplinansvar skall nämndenenligt paragrafens andra stycke pröva vissa behörighetsfrågor. I första handavses ärenden om återkallelse av legitimation och återfående av legitimation,återkallande av begränsad behörighet alt utöva läkaryrket och tandläkaryrketsamt meddelande av ny behörighet. Vidare bör nämnden pröva frågor ombegränsning av rätlen för läkare, tandläkare och veterinär att förskrivanarkotiska läkemedel och teknisk sprit. 20 §Ansvarsnämnden består av ordförande och älta andra ledamöter. De utses av regeringen . Ordföranden skall vara erfaren i domarvärv. Övriga ledamöter skall ha särskild insikt i hälso- och sjukvård. Av dem utses en efter förslag av , en efter förslag av Landsorganisa tionen i , en efter förslag av och en efter förslag av Centralorganisationen /SR. De fyra återstående ledamöterna utses bland personer som kan anses särskilt företräda allmän hetens intresse. För varje ledamot skall del finnas ett lillräckliglantal ersättare som skall utses av regeringen för samma lid som ledamoten. Vadsom sägs i första slycket om behörighetsvillkor och om förslagsrätt gällerockså i fråga om ersättare. Har förslag till ledamot eller ersättare ejavgivits, skall regeringen trots delta förordna ledamöter och ersättare itillräckligt antal. Sammansättningen av nämnden har behandlats i denallmänna motiveringen, Anlalel ersättare bör anpassas lill antalet sammanträdeni den nya nämnden. Med utgångspunkt i atl arbetet blir av ungefär sammaomfallning som i den nuvarande nämnden bör antalet ersättare vara tre perledamot. Det bör ankomma på nämnden atl bestämma i vilken ordning ersättarnaskall kallas till Qänstgöring, 21 §Ansvarsnämnden är beslutför med ordförande och sex andra ledamöter. Till sammanträde med nämnden skall samtliga ledamöter kallas. Anmäler ledamot förfall, skall ersättare för honom kallas. Ordföranden får ensam fatta beslul, som ejinnefattar slutligt avgörande i sak. Vad som harsagtsgällerinte beslutenligt 16 Seller utdömande av vile enligt 27 § andra stycket. Ärenden som har avgjorts enligt andra stycket skallanmälas vid nästa sammanträde med nämnden. Med hänsyn lill det relativt stora antaletledamöter i nämnden bör det finnas möjlighet att avgöra ärenden med ett mindreantal ledamöter, ,som normalt består av sexledamöter, är beslutsför med fem ledamöter närvarande, 1 den nya nämnden börsju ledamöter fordras för beslutsförhet. Del är inte meningen att ärenden avvisst slag skall kunna handläggas med det mindre antalet ledamöter. skall därför alllid kallas. Avsikten med bestämmelsen är enbart att Prop.1978/79:220 58 undvikauppskov med ärenden av det skälet att någon ledamot flr förfall och ersättareej hinner kallas. Enligt andra stycket far ordföranden ensam fattabeslut som inte innefattar slutligt avgörande i sak. Bestämmelsen är avsedd försådana enklare beslut som avskrivning på grund av återkallelse samt avvisningav anmälan från någon som uppenbartigen inte är behörig atl göra anmälan och avklart preskriberade fall. Även ett överiämnande enligt 38 § av anmälan förbehandling i arbetsrättslig ordning hör hit, förutsatt alt anmälan otvetydigtavser fråga som bättre lämpar sig för sådan behandling, t. ex. anmälan om försen ankomst. Beslut om läkarundersökning i ärende om återkallelse avlegitimation,om interimistisk återkallelse av legitimation och om utdömande avvite bör inte kunna fattas av ordföranden ensam. En bestämmelse om detta hartagits in i andra styckel. Beslul under handläggningen, t. ex, att fordra inhandlingar och yttranden från parter, skall normalt ankomma på föredragandeneller annan Qänstemän på nämndens kansli. Beslut att inhämta ett yttrande frånmyndighet skall däremol som regel ankomma på nämnden eller på ordföranden. Ensärskild bestämmelse om detta har inte ansetts nödvändig. En remissinstans har ifrågasatt om inte enklareärenden borde kunna prövas av ordföranden tillsammans med ett mindre antalledamöter. Jag har inte ansett det möjligt att göra en sådan uppdelning avärendena. Självklart bör nämnden anpassa sitt arbete till ärendetsbeskaffenhet. 22 §1 fråga om jäv mot den som handlägger ärenden i gäller bestämmelserna i 4 kap. om jäv mol domare. regler om domarjäv avses gällaför ledamöter och föredragande. Såvitt gäller föredragande harfrågan närmare berörts under 19 §. Med hänsyn till den domstolsliknandeverksamhet som bedrivs vid kunde det finnas skäl att, som enremissinstans också ifrågasätter, föreskriva atl de som dellar i handläggningeni skall ha avlagt domared. Sådan föreskrift finns dock inte fördem som deltar i handläggningen av ärenden om disciplinansvar och avstängningfrån Qänsten enligt lagen om offentlig anställning. Någon bestämmelse hardärför inte heller tagits in i förevarande lagförslag, 23 §I fråga om omröstning i gäller bestämmelserna i 29 kap, om omröstning i domstol med endasl lagfarna ledamöter. Ordföranden säger sin mening först. Bestämmelsen innebär att den lindrigaste meningenskall gälla vid lika röstetal för exempelvis varning och erinran i etl särskiltfall, dvs.