prop · G20363 · 1978-12-31 00:00:00 — Enligt departemenischefenskall rivningsförbud då givetvis kunna meddelas för att möjliggöra allerforderliga invenieringar och planuiredningar uiförs. Tillämpningenav 35 a § BL Somhar framgåu av del förut anförda har flertalet kommuner inte utnyttjatmöjlighetenatt meddela rivningsförbud. I många fall beror delta självfallet på atldel inte har förelegat några rivningsproblem. 1 andra fall kan det ha varil så allkommunerna inte har velat tillgripa förbud annal än om akut rivningshoi skulleuppkomma. Förhandlingar om bevarande och upprustning har då bedrivits utan allrivningsförbud har utfärdats. I de ca 30 kommuner därrivningsförbud har utfärdats torde akuta rivningshot i vissa fall ha förelegat,såatikommunerna harseit sig nödsakade atl utfärda rivningsförbud föratt fl tillfälleatl förhandla med fastighetsägaren om bevarande. I andra fall åter syneskommunerna - ulöver vad som kan ha varil betingat av akut rivningsrisk - ha ulfärdalförbud, antingen med slöd av befintligt planeringsunderlag eller för all manskulle fä rådmm för planering. Om en kommun således i sin planering har avsett attvissa byggnader eller byggnaderna inom ell vissl område skall bevaras, har manutfärdat förbud mot rivning oavsett om fastighetsägarna har uttryckt någraönskemål om au lä riva eller inte. Del har beiräffande en del fall upplysts aumotivet lill delta förfaringssätt har varil alt man genom förordnande om förbudhar velat tillkännage kommunens avsikter, så atl fastighetsägarna inte skall vidlaförberedelseåtgärder för rivning, t. ex. evakuering av byggnader eller projekteringav nybyggnad, utan au ha lagit koniaki med . Särskiltde kommuner som har tillämpat sist nämnda förfaringssätt har hamnat i enbesvärlig situation. Det gäller t. ex. och Siockholm, som båda utfärdaderivningsförbud kort lid efterdet att 35 a vj BL hade trätt i kraft. Dessaförbud kommer, i den mån de har föriängls, all förfalla . Flertaletfastighetsägare som berörs av förbuden har sannolikt inte alls haft något iniresseav rivning under förbudsliden. För en del fastigheter kan dock rivning avbefintlig bebyggelse inom inte alltför avlägsen framlid ändock vara ettönskemål. När nu kommunerna redan innan rivningsiniressei har mognat velat deklarera sin inställning i rivningsfrågan har man frånhäni sig Prop.1978/79:63 14 möjlighetenatl sedermera med slöd av 35 a § BL få rådrum för förhandlingar om bevarande avvärdefulla byggnader. Här föreligger således ett starkt behov av att kunnaförlänga eller förnya förbudens giltighet. Omman skall lillgodose behovet alt utsträcka förbudens giltighetstid,står i principtvå utvägar till buds. Antingen kan man ändra 35 a § BL så atl rivningsförbudenkan förlängas med mer än två år-alltså en justering av den provisoriskaregleringen -eller också kan man redan nu genomföra en mera permanentrivningsreglering som kan passas in i blivande byggnadslagstiftning. Även omden sisl nämnda lösningen av flera skäl skulle vara all föredra, måste denemellertid avvisas. Det främsta skälet härtill är att den skulle föregripagrundläggande ställningstaganden i del pågående arbetet på en ny byggnadslagstiftning.En mera permanent rivningsreglering förutsätter sålunda bl. a. allbyggnadslagstiftningens tillämpningsområde, prövnings-systemets utformning,fastighetsägarens underhållsskyldighet och hans rätt lill ersättning vid vägradrivning har lagls fasl. Denenda länkbara lösningen synes alltså vara atl göra en justering av den nuvarandeprovisoriska regleringen. Detla måsle ske i sådan lid alt kommunerna kan föriängaförbuden innan giltighetstiden går ut. Enligt35 a § andra stycket BL för rivningsförbud meddelas för en lid av högst tre år.Förbudet fär dock förlängas , om synnerliga skäl föreligger. Ispecialmotiveringen till paragrafen framhöll departementschefen (prop. s. 34)all av uttrycket synneriiga skäl följer all förlängning av förbudet bör ske endasli undanlagsfall. Beslul om förlängning skall meddelas innan gillighetsliden fördet urspmngliga förbudet har gått ul. Närparagrafen infördes ansågs alt regler om ekonomisk kompensation lill fastighetsägareninte behövdes därföratt rivningsförbuden tidsbegränsades. En fömtsättning förall möjlighelerna lill föriängning av rivningsförbuden skall kunna vidgas äralt delta kan ske utan att behov av ersättningsregler uppkommer. Somnyss har anförts kommer man annars in på frågor som måste lösas i samband medden samlade reformen av byggnadslagstiftningen. Deeffekter som utfärdade förbud har för fastighetsägarna hänger givelvis sammanmed de säu på vilka förbudsinsiitulei har använts. Om rivningsförbud harutfärdats med anledning av alt fastighetsägaren har ansökt om lov för rivning,är del uppenbart att han av någon anledning inte längre vill ha kvar sinbyggnad. Genom rivningen vill han kanske få möjlighel att bättre utnyttja den byggnadsrätisom planen medger. Har kommunen under en Prop.1978/79:63 15 femårsperiod- den tid förbuden maximalt kan gälla - inte beslutat om att ansöka om upprusiningsåläggandeenligt BSL eller, när detta inte är möjligl, på annat sätl åstadkommil atlbyggnaden bevaras, förefaller det inte vara möjligt alt ulan att aktualiseraersättningsfrågan medge ytteriigare förlängning av rivningsförbudet. Situationenär emellertid en annan om rivningsförbudet har meddelats ulan attfastighetsägaren genom au ansöka om lov eller på annal sätt har tillkännagett sinönskan all riva. Det är i försia hand beträffande de förbud som har meddelatsunder sådana förutsättningar som frågan om en ytterligare förlängning äraktuell. Det kanske främsta motivet föratt meddela denna typ av förbud har varilönskemålet all informera faslighetsägama om kommunens syn på bevarandefrågan idel berörda området. Även om sådan information inte alltid synes behövameddelas i form av rivningsförbud, måsle informalionsaspekien anses uigöra etttungt vägande skäl för denna form av förbud. Enligt de uppgifter som harfunnits tillgängliga synes förbuden inte ha tillämpats så atl planeraderivningar inom området generellt har vägrats. I har tvärtomlov för rivning inom förbudsområdet lämnats i huvudparten av de fall därrivning har aktualiserats. Detkan med fog antas att det i fråga om denna typ av förbud i många fall inte allshar uppkommit något intrång för fastighetsägarna. Några betänkligheter mot atti sådana fall i viss utsträckning vidga möjlighelerna all förlänga rivningsförbudenbehöver därför inte hysas. Somföruisättning för en sådan vidgning bör gälla alt förbudet i princip inte skallmedföra siörre intrång än som kan följa av 35 a § BL i dess nuvarande lydelse.Liksom f n. bör också synneriiga skäl föreligga för att föriängning skall fabeslutas. Detär givetvis vanskligt all bedöma i vad mån ett tidsbegränsat rivningsförbudmedför intrång för den fastighetsägare som berörs av förbudet. En rimligutgångspunkt för en sådan bedömning måsle emellertid vara de planer somfastighetsägaren har för sin fastighet. Har han inga rivningsplaner kan ettförbud knappast innebära någon olägenhet för honom. Har han däremot genom allansöka om byggnadslov för rivning gjort klart för att han haraktuella planer på atl riva, kan ett förbud naluriigtvis medföra intrång förhonom. Nuvarandebestämmelser i 35 a § BL innebäratt fastighetsägaren ärskyldig all under vissaförutsättningar tåla det intrång som kan följa av all rivning kan vägras undermaximalt . Detla synsätt bör som har anförts ligga till grund ocksåför den nu avsedda ändringen av reglerna om föriängning av rivningsförbuden.Del innebär bl. a. att möjligheterna lill föriängning bör vara beroende av omfastighetsägaren har gett några rivningsplaner till känna eller inte. Ändringenbör komma till utiryck dels genom att lill 35 a § andra Slyckel sista meningenläggs orden "i sänder", dels genom all till stycket Prop.1978/79:63 16 läggsen ny sisla mening av innebörd atl föriängning av rivningsförbud inte förmedföra att förbudet blir gällande under längre sammanlagd lid än , räknatfrån del byggnadslov för rivning söks. Denföreslagna ändringen innebär således att redan meddelade rivningsförbud förförlängas med i sänder, liksom f n. dock under fömtsättning alt synneriigaskäl föreligger. Har fastighetsägaren genom alt ansöka om byggnadslov förrivningaort klart förbyggnadsnämndenaii han vill riva, får rivningsförbud förden byggnaden därefter gälla under högsl . I den mån byggnadsnämndfortsättningsvis utfärdar rivningsförbud för siörre områden, ankommer del medden nu föreslagna ordningen således på fasiigheisägaren all ta inilialiv lillrivning om han med säkerhei vill åstadkomma en begränsning av förbudstiden försin fastighet. Förslagetinnebär också - om förbud meddelas för större områden - att olika förbudsliderkan komma alt gälla för olika fastigheter. Någon olägenhet av avgörandebetydelse torde detta dock inte behöva innebära. Somnyss har nämnls skall beslut om föriängning av förbudstiden enligt 35 a i; BLmeddelas innan gillighelsliden för det ursprungliga förbudet har gått ut. Detsynes finnas anledning atl släppa på detta krav. Kommunen bör vara oförhindradalt låta giltighetstiden löpa ul eller alt upphäva förbud ulan alt möjlighetenatt meddela nytt förbud för resterande lid därmed går förlorad. bör kommalill ullryck i 35 a § andra siyckei genom au del anges atl förbuden förförlängas eller förnyas i sänder. Vad som har sagts ommöjligheten atl förlänga förbud avser givetvis också förbud som skall förnyas. Delär f n. som beslutar om förbud mol rivning. Det finns inteanledning all nu ändra denna ordning. Något behov av underställning hos statligmyndighet kan inte anses föreligga. Som framhölls av departementschefen i prop.1973:196 finns del knappast andra skäl än räitssäkerhelssynpunkier som skulletala för ett underställningsförfarande, och dessa tillgodoses lika väl genomparts besvärsrätl. Ändringeni 35 a § BL bör träda i kraft den 1 januari 1979.1 övergångsbestämmelserna börklargöras atl 35 a § i dess nya lydelse för tillämpas även på förbud som harmeddelats före ikraftträdandet. Del innebär bl. a. alt förbud som har förfallitföre den kommer att kunna förnyas, om förutsäliningar i övrigtfinns för detla. Någraförfattningsändringar ulöver de nu berörda lorde inte vara nödvändiga. I enlighelmed det nu anförda har upprättats förslag till lag om ändring i byggnadslagen(1947:385). Prop.1978/79:63 17 Lagom ändring i byggnadslagen (1947:385) Härigenomföreskrives all 35 a § byggnadslagen (1947:385)' skall ha nedan angivnalydelse. 35 a§2 förbud mot rivning av byggnad inom område medstadsplan eller inom område där förbud mol nybyggnad råder enligt 35 §, omförbud mol rivning är påkallat från bostadsförsörjningssynpunki eller förbevarande av kulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull bebyggelse. Förbudenligt försia stycket får Förbud enligt försia stycket får meddelas för av högsl . meddelas för av högst . Om synneriiga skäl föreligger, för Om synneriiga skäl föreligger, får förbudet förlängas med högst två förbudet föriängas eller förnyas med år. högst i sänder. för rivning sökts, får dockförbudei för den byggnaden därefier ejgälla under längre sammanlagd lid än . Dennalag träder i kraft den . De nya bestämmelserna tillämpas även påförbud som har meddelats före ikraftträdandet. ' Lagen omirycki 1972:775. 2 Paragrafen in ""ord1973:1085. Prop.1978/79:63 18 Bilaga2 Sammanställning av remissyttrandena Förslagethar fåll ell övervägande positivt mottagande under remissbehandlingen. Nästan allaremissinsianser har tillstyrkt förslaget eller lämnat del utan erinran. Till deinstanser som har lämnal förslaget hell ulan erinran hör länssiyrelsen 1Stockholms län, bosiadsslyrelsen samt , , ,och kommuner. Ett flertal remissinstanserbland dem , statens råd för byggnads-Jörskning samtlänsstyrelserna i och framhåller atl lagförslaget inte kanses som en slutlig lösning på frågan om bevarande av kulturhistorisktintressanta miljöer. Med olika formuleringar påpekar dessa remissinstanser atlgällande lagstiftning inom området är hell otillräcklig och atl medel för altlångsiktigt säkerställa dessa värden måsle tillskapas innan den respitlid somförslaget ger löper ut. I avvaktan på en mer permanent lösning avrivningsregleringen tillstyrker Siockholms och kommuner förslaget.Stockholms kommun betonar att kommunen bör garanteras ett avgörande inflytandeöver bebyggelsens förnyelse och förutsätter all rivningsfrågorna - inklusiveersättning för uteblivet rivningslillsiånd -regleras i en ny byggnadslag ochatt en sådan presenteras . Alingsåskommun efterlyser en skärpning av rivningskriterierna i en ny byggnadslagstiftning. för byggnadsvård noterar med tillfredsställelse att byggnadsnämndges fortsatta möjligheler alt genom generella rivningsförbud meddela sina planavsikleri bevaringsområden. Föreningen fäster även uppmärksamheten på behovei avförsöks- och utvecklingsarbete inom bevarandeområdet. kommun upplyseralt femårsperioden ej räckt lill då deialjplanearbeiel krävt en delutvecklingsarbete. Kommunen påpekade vid remissbehandlingen av nu gällandebestämmelse, att del nybyggnadsförbud som inträder när beslul fattats ellerfråga väckts om antagande av stadsplan även borde omfatta rivning. Denföreslagna ändringen av 35 a § uppfyller dock helt kommunens krav i avvaktan påen permanent reglering. Frånflera håll ifrågasattes om bevarandeiniressena blir tillgodosedda i tillräckligutsträckning. Rlksantlkvarieåmbetei anser del sålunda myckel angeläget atl del,i avvaktan på en permanent rivningsreglering, ges möjlighel till föriängningeller förnyelse av utfärdade rivningsförbud till dess alt ett säkerställandegenom planläggning kan ske och tillägger all della är en av fömlsältningarnaför att en meningsfull bevarandeplanering skall kunna bedrivas. Ämbetet bedömeratl myckel få kommuner har resurser att genomföra en bevarande- ochsaneringsplanering för alla kulturhistoriskt och miljömässigt värdefullaområden saml pekar på risken av attfastighetsägare kommer all lämna in Prop.1978/79:63 19 ansökanom rivning för att ha fria händer. Mot denna bakgrund tillstyrkerriksantikvarieämbetet förslaget endasl i vad del innebär möjlighel lill successivaföriängningar av förbudet, men avstyrker förslaget atl rivningsförbudet skallupphöra efter del ansökan om rivningslov givits in. Siaiens planverk,som tillstyrker förslaget i stort, konstaterar i likhel med ämbetet attförslaget inte ger möjlighet att förhindra rivning efter femårsfris-tensutgång. Från de synpunkier verkei har alt bevaka är della inte godtagbart. Omen ny lagstiftning kommer alt ge möjlighet att bevara enmiljömässigt värdefull bebyggelse, framstår det som olyckligt om interivningslov redan nu skulle kunna vägras för en sådan bebyggelse. LänssiyrelsenI Göleborgs och län ifrågasätter om en formell ansökan om rivningslovskall medföra atl rivningsförbudet för sådan byggnad inte får föriängas . Som villkor för föriängning utöver borde endast uppställas gångna förbudsliden ej varit tillräcklig för erforderliga förhandlingar ochutredningar. Den enskildes rätt kan, anser , tillgodoses genom motivuitalandenav innebörd all dispens från rivningsförbudet inte bör vägras om ölägenheternablir större än vad fastighetsägaren rimligen bör tåla och alt endasl myckel lungtvägande allmänintressen under en längre lid än får hindra enfastighetsägare all realisera aktuella rivningsplaner. Dispensprövning germöjlighet till en individuell och nyanserad prövning av de skäl som lalar föroch emot en rivning. föreslår att tidsmaximeringen till fem årutgår ur förslaget. Siaiens insiitui for byggnadsforsknliiggerunryck förliknande synpunkter och förordaren teknisk lösning som i huvudsak överenssiämmermed förslag. Lånsstyrelsen i pekar på allfastighetsägare i ökad omfattning kan komma att söka rivningslov för atlerhålla siörre handlingsfrihet och föreslår att lidsgränsen utgår Även Umeåkommun ifrågasätter om en lidsbegränsning är motiverad. är tveksam till all en administrativ handling - ansökan ombyggnadslov för rivning - skall begränsa kommunens möjligheler lill förlängningav rivningsförbud och förordar i stället att det kulturhistoriska ellermiljömässiga värdel hos byggnaden skall vara hell avgörande. Risken allfastighetsägarna söker byggnadslov för rivning av byggnad enbart för all ökasin handlingsberedskap framhålls även av statens insiiiiiiJÖr byggnadsforskning,och kommuner saml Svenska kommunförbundei. som kommun framhåller dock att riskerna inte böröverdrivas, medan kommun befarar administrativa problem efiersomtidpunkten för rivningslovsansökan måsle kunna fastställas exakt men en sådanansökan ofta grundas på bristfälliga och ofullständiga handlingar. SåvälUmeå som kommun diskuterar om inte ny bebyggelse eller annan användningav fastigheten bör ha prövais innan byggnadslov för 1978/79:63 20 arkiiekiskola ger utiryck för liknande tankegångar. Lånsstyrelseni län anser det välmotiverat med en möjlighet lill förlängning avrivningsförbudet ulöver nuvarande femårsgräns. Inom områden där ett generelltrivningsförbud redan har varat bör översiktliga utredningar ibevarandefrågan redan ha kommit lill stånd. Faslighetsägare inom sådani områdekan, med vetskap om pågående planarbele, ha underlåtit alt lämna in ansökan omrivningslov. ifrågasätter om del i sådani fall kan vara skäligtoch erforderiigt all ett objekibundet rivningsförbud skall kunna gällaytterligare och finner all två eller borde vara tillfyllest. Enprivatperson avstyrker i första hand promemorieförslaget och hemställer i andrahand att 35 a § andra stycket ändras så, alt del därav klart framgåratttidsbegränsningen gäller inte bara när rivningslov har sökts, ulan även närfastighetsägare på annat sätt har klargjort sina rivningsplaner förbyggnadsnämnden. Närdel gäller kulturhistoriskt värdefull bebyggelse framhåller iKalmar län vidare att behov av rivningsförbud kan föreligga även inom områdesom inte ligger inom eller avses intas i stadsplan. Även kommun pekar pådelta förhållande. Byggnadsvårdsulredningen ger i sitt remissvar utiryck för atlen permanent rivningsreglering bör ges giltighet även utanför detaljplanelagtområde. Lånsslyrelseni , som biiräder förslaget, tolkar ullrycket "sammanlagd tidav " i andra stycket i förslaget så, all byggnadsnämnd genomväxelvisa förordnanden och upphävanden kan utsträcka förbudstiden.Länsstyrelsen förordar i stället formuleringen "sammanhängande lid av femår" för atl garantera att den kalendariska tiden inte överstiger dettamått. kommun ifrågasätter kravel på synneriiga skäl för föriängning.Längre rådrum än kan inte anses vara rena undantagsfall varför särskildaskäl borde vara tillfyllest. föreslår altövergångsbestämmelserna ändras så, atl byggnadslov för rivning som har söktsföre lagändringens ikraftträdande inte omfattas av förslaget. Näringslivetsbyggnadsdelegation anser alt den ersätlningsfria generella rivningsregleringenhar medfört att kraven på prioriteringar blivit små och atl bevarandeanspråkenhar fått orealistiska proportioner. Detta talar för, anser delegationen, allrivningsreglering enbart bör avse konkrela fall och alt kompensationskrav börupprätthållas för mer varaktiga rivningsförbud. Utan ersättningsregler kan desamhällsekonomiska nackdelarna underskattas och fördelarna med handlingsfrihetför kommunema överdrivas. Det normala skall vara alt byggnadsåtgärder förutföras i överensstämmelse med gällande byggnadsförfatiningar och inte hindrasav långvariga rivnings- och nybyggnadsförbud. Delegaiionen ifrågasätter om degenerella förbuden, på sätt angivils i promemorian, har någon funktion attfylla ur informationssynpunkt. Förslaget atl införa bestämmelser som germöjlighet till generella Prop.1978/79:63 21 rivningsförbudulan slutlig lidsgräns avstyrks. De generella förbuden bör avskaffas.Rivningsregleringen bör, såsom avsikten troligen varit med nu gällande regel,enbart inriktas på konkrela rivningslovsärenden. I avvaktan på en definitivlösning genom del pågående bygglagarbetet föreslår delegationen atl nu löpandegenerella förbud får förlängas, dock om synnerliga skälföreligger. Förlängning bör inte komma i fråga om del endast är bedömningar avsanerings- och bostadspolitisk art som har motiverat förbudet utan endast dåkulturhistoriska skäl talar för förbudet. ansluter sig tilldet yttrande som Näringslivels byggnadsdelegation har avgetl. framför liknande synpunkter som byggnadsdelegationenoch gör samma ställningstagande lill förslaget. instämmer i det yttrande som har avgeits avNäringslivets byggnadsdelegation men framhåller dessutom att departementspromemorianpräglas av ensidigt hänsynstagande lill kommunala önskemål för de fall ensaneringsinsats ur fastighetsägarens synpunki framstår som erforderiig.Erfarenheterna av de som gått sedan 35 a § infördes har visat alt kommunoch faslighetsägare ofta har olika intentioner beträffande möjligtåtgärdsalternativ för viss saneringsfastighel. Den viktigaste orsaken härtilltorde vara respektive parters olika ansvar för fastighetsekonomin för denberörda fastigheten. Möjligheterna atl nå en tillfredsställande finansieringav kostnaderna vid ombyggnad och likaså en hållbar förvaltningsekonomi iombyggnadsfastigheter haröverskattals i den bostadspolitiska debatten. Enfördröjning av en nödvändig eller starkt motiverad saneringsinsats genomrivning och nybyggande försämrar saneringsekonomin och försätter de boende ionödigt undermåliga bostadsförhållanden. Vid bedömning av rivningsförbudensskadeverkningar måsle beakias atl saneringsmogna fastigheter genomgående har enutarmad förvaliningseko-nomi. Föreningen framhåller därför med skärpa attrivningsförbuden för berörda fastigheter även medför betydande ekonomiskaavbräck genom bl. a. förseningar i planerings- och projekteringsarbetet, ränteföriusteroch krav på underhållsinsatser som saknar beslående värde vid kommandesaneringsåtgärd. Den administrativa saneringsprocessen behöver ses över ochförenklas. Enligt föreningens uppfattning bör det på nytt prövas om det kanvara skäligt atl kommunerna ersättningsfritt och utan särskild motivering skallfå utfärda rivningsförbud och förhindra rivning i hela . Med de möjlighelerkommunerna haft all inventera del saneringsmogna beståndet och äveni övrigt bedöma aktuella saneringsplaner bör rivningsförbudens varaktighelstidulan olägenhet kunna nedsättas lill högst . Om promemorieförslaget ändockskulle bli föremål för lagstiftningsåtgärder yrkar föreningen atl föriängningav rivningsförbud ulöver för faslighet där rivningslov sökts endastskall få ske om kommunen uttryckligen kan styrka alt "synneriigaskäl" föreligger. Vid föriängning av rivningsförbud utöver tre 1978/79:63 22 årbör möjlighet öppnas för fastighetsägaren all utfå ersättning om de av kommunenframlagda föriängningsmotiven kan bestyrkas vara otillräckligt bärande. Svenskariksbyggen tillstyrker den föreslagna justeringen men uttalar att - i avvaktanpå en permanent reglering av rivningsfrågorna - genom motivuitalanden bordeframhållas alt kommunen bör samråda med de fastighetsägare som kan beröras ochäven aktivt medverka för atl ekonomiskt lösa de problem som kan uppslå på gmndav rivningsförbudet. Frånlänsstyrelserna i Siockholms, samt efteriyses föreskrifierom skyldighet för kommun alt underrätta om utfärdade förbud molrivning. En regional överblick över rivningsförbuden skulle därmed tillkomma. Länssiyrelseni Göleborgs och län önskar vidare möjlighel för statlig myndighei altutfärda rivningsförbud och pekar på den konfliktsituation som kan uppkomma omsaneringsverksamhet bedrivs genom kommunala bostadsbolag. KonungariketSveriges siadshypotckskassa framför förslag atl ansökan om byggnadslov förrivning borde offentliggöras för alt långivare med säkerhet i fastegendom skall ges möjlighel atl bevaka sin rält.