prop · G203110 · 1978-12-31 00:00:00 — Skogarna bör enligt utredningen utnyttjas på sådant sättatt de varaktigt ger en virkesavkastning på hög nivå. Utredningen anför att ensådan inrikining slår i överensstämmelse med direktiven lill utredningen.Dessutom ligger den i linje med vad lillgängliga inlernationella prognoseröver efterfrågan på skogsinduslriprodukter visar på medellång sikl. Vidare motiverarosäkerheten om framtiden enligi utredningen en väl avvägd hushållning med våraskogar. Härigenom kan valmöjligheterna och handlingsfriheten i fråga omskogarnas utnyttjande behållas även . Utredningen anser vidare atlskogsproduktionen bör vara inriktad mot hög kvaliiel av i huvudsakbarrträdsvirke. Eftersom skogsbruket bedrivs under skiftande förutsättningarmåste enligt utredningen kraven på den enskilde skogsägaren anpassas till vadsom kan anses skäligt och rimligt med hänsyn till både allmänna och enskildaintressen. Även hänsynen lill sysselsättningen lalar enligt utredningenför att skogsbruket inriktas på en jämn och varaktig virkesavkastning. Strävanbör vara att genom en hög intensitet i skogsskötseln söka behålla en högsysselsällningsnivå och att genom krav på jämn eller varakiig avkastningundvika tvära omkastningar i sysselsältningshänseende. Utredningen framhåller att kravet på en högvirkesavkastning kan behöva anpassas med hänsyn till den samlade allmännasynen på markutnyttjandet. Efiersom markresurserna är begränsade måsteskogsmark tas i anspråk för byggnadsändamål och för friluftsliv och rekreationm. Enligt ulredningen är del nödvändigt att frågor om förändring avskogsmarkens utnyttjande görs till föremål för övergripande bedömningar med utgångspunktbl.a. i den skogspolitik som statsmakterna fastställer. Ulredningen anser attprincipen vid ianspråktagande av skogsmark för andra ändamål än skogsbruk börvara att i första hand sådan mark väljs som från skogsbrukssynpunkt är sämst.Ulredningen framhåller alt nämnda övergripande bedömningar om förändringar avmarkanvändningen även bör innefatta avvägningar mellan de renaskogsbruksintressena och naturvårdens intressen. Enligt utredningen bör deprinciper om allmänna hänsynstaganden lill naturvårdens intressen som ladesfasl gälla även i fortsättningen. Ulredningen sammanfattar sitt förslag till övergripandemål för skogspolitiken sä, att skogsmark med växande skog skall skötas så attden varaktigt ger en med hänyn till markens virkesproducerande förmåga ochövriga förutsättningar hög virkesavkastning. Remissinstanserna är på del hela taget positiva tillutredningens förslag till allmänna riktlinjer för den framlida skogspolitiken.Från många häll Prop.1978/79:110 13 betonas att den snabba utvecklingen inom både skogsbruketoch skogsindustrin liksom den ökade insikten om behovei att la hänsyn tillmiljövårdens intressen är motiv för att nu di-a upp riya riktlinjer förskogspolitiken. Några av de remissinsianser som särskilt har behandlat fråganom avvägningen mellan skogsbrukels och miljövårdens inlressen anser emellertidall utredningen har åsidosatt miljöaspekterna. De framhåller alt utredningsmaterialeti denna del är otillräckligt som underlag för ställningsta-gunde tillskogspoliliken. De flesta remissinstanserna ansluter sig till utredningensuppfattning atl utgångspunkten för skogspolitiken måste vara all skogsnäringenskall arbela i överensstämmelse med de övergripande samhällsekonomiska målenoch i samspel med andru samhällssektorer. De biiräder också förslaget om enpolitik som innebär en långsiktig och väl avvägd hushållning med våra skogar.Endast industriverket förordar, med utgångspunkt i en samhällsekonomiskdiskussion, en kortsikligare politik utan reglering av avverkningarna. 1 frågaom förslaget alt skogsproduktionen dessutom skall inriktas på en högproduktion av i huvudsak barrträdsvirke är meningarna däremot mera delade.Flera remissinstanser, främst de som företräder miljöintressena, anser attutredningen har förordat en alltför intensiv skogsvård och en ulltför starkinriktning mot barrlrädsproduktion. Bl.a. företrädare för sågverksindustrinanseratt inriktningen mol såglimmerpro-duktion inte är tillräckligt stark. Flera remissinstanser framhåller som positivt atl deprivalekonomiska inlressena inte betonas lika slarkl i utredningens förslag somi nu gällande mål för skogspoliliken. Andra menar alt dessa intressen måstebetonas mera. Flertalet remissinstanser tar upp frågan om skogens ochskogsmarkens användning för annat än skogsproduktion. Flera biträder utredningensuppfattning i denna fräga. Men det finns ocksä många, främst organisationeroch myndigheter som förelräder miljöintressena, som anser atl miljövärdensintressen har rönt alltför liten uppmärksamhet i utredningens målformulering.Vissa remissinstanser anser att rennäringens och kulturminnesvårdens intresseninte har blivit tillräckligt beaktade. Jag vill till en början framhålla nödvändigheten av attskogspolitiken ges en långsiktig inriktning. Med en sådan inriktning följer attpolitikens mål inle en gäng för alla kan ges en konkret beskrivning i form avavverkningsnivå, åierväxlåigärder, skogsbruksmeloder, hänsyn till motståendeintressen m. m. Även om det övergripande målel för skogspoliliken i huvudsakkun stå fast måste vissa delmål omprövas fortlöpande med hänsyn till bl. a.samhällsutvecklingen och forskningens rön. Jag anser i likhet med utredningenoch flertalet remissinstanser alt skogspolitikens mål och medel nu böromprövas. Jag vill understryka alt jag hyser tillförsikt förskogsnäringens framtid. Skogen är en av de få förnyelsebara naturresurserna.Jag är övertygad om Prop.1978/79:110 14 att skogen, oavsett de förändringar som sker i det långaperspektivet, kcimmer utt vara en viktig rftvurukällu även . Denkommer att vara uv stor betydelse inle buru för värt eget lands ekonomi ochvårt välstånd utun ocksä i ett internationellt perspektiv. Vi måste därför tatillvara möjligheternu utt ulnyttju den produktionsresurs som skogsmarkenulgör. måste givetvis tillbörlig hänsyn las till andra viktiga samhällsintressen.Skogen måste ulltså betruktus som en nationell tillgäng som skull utnyttjas försumhälleis bustu. Liksom utredningen unserjag det vura självklurt uttskogsnäringen måste verka i överensstämmelse med de övergripandesamhällsekonomiska målen och i samspel med andra samhällssektorer. att näringen mäste bidru till att uppfyllu målen om full sysselsättning,ekonomisk tillväxt, regional buluns och buluns i ulrikesbetalningarna menockså målen för miljövårds- och nuiurvärdspolitiken. Detta måste vara utgångspunktenvid formuleringen uv skogspolitikens mål. Målet för skogspolitiken hariraditionelll vurit ett sektorsmål. Motsvarande är för övrigt förhållandet närdet gäller t.ex. jordbmket och en rad andra delsektorer av samhällel. Målen fördessa olika områden är givelvis ulformade med utgångspunkt i de allmännasamhällsmålen och de måste även vägas mot varandra och samordnas mot dessagemensamma mål. Motsvarande bör enligt min uppfattning gälla även vidutformningen av en ny skogspolitik. Jag anser att skogsutredningen i stort hargjort en lämplig avgränsning i sin måldiskussion. Jag uppfattar den kritik somhar framförts i detta sammanhang närmast som ett krav på atl skogspolitikensom renodlad sektorpolitik bör anpassas bätire till samhällets intressen iövrigi. Utnyttjandet av skogen och skogsmarken är av storbetydelse inte bara för skogsnäringen. Så t.ex. är skogarnu hemvist för växteroch djur som inte tål alltför drastiska förändringar i sin livsmiljö. Skogarnapåverkar avgörande miljöfaktorer som t.ex. vattenbalans och lokalklimat. Skogenär också en omistlig tillgång för friluftsliv och rekreation, inbegripet sädanaverksamheter som juki, bär- och svumpplockning m. m. Den ulgör i vissa fall ettviktigt inslag i kulturlandskapet. För rennäringen behövs stora områden i norraSverige som betesmarker. Även om skogsmarken utgör av landurealen unserjug atl det av flera skäl är olämpligt att forma skogspolitiken till något aven allmän politik för markanvändningen i landet 1 samhälletsmarkanvändningspolitik måste ju en avvägning göras mellan alla inlressen. ävende som inle direkl berör skogen och skogsmarken. Jag vill erinru om det ökandebehovet av hushållning med våra mark- och vattenresurser och behovet att göraövergripande avvägningar mellan olika anspråk som bl.a. har motiverat denfysiska riksplaneringen. Av vad jag har framhållit om skogsbruketsbelydelse följer att även detta måste betraktas som ett riksintresse i planeringen.Givetvis kan del inte undvikas att skogsmark tas i anspråk för andra ändamål änskogsproduktion. Jag vill emellerlid betona all sådana förändringar avmarkanvänd- Prop.1978/79:110 15 ningen måste föregås av översiktlig planering på lokal ochregional nivå, där man försöker nå lösningar som innebär atl skogsmark inle tasi anspråk för andra ändamål, om likvärdiga och från skogsbrukssynpunktlämpligare lösningar kan åstadkommas. Vidare bör i försia hand sådan markväljas som från skogsproduktionssynpunkt bäsl kan undvaras i det akluella området. Innan jag går niirmare in på målet för skogspolitiken villjug allmiini o-iöiu frågan hur naturvårdens och rennäringens intressen börpåverka utformningen uv skogspolitiken. Vad först gäller nuturvården skedde enviss samordning mellan skogspoliliken och nalurvårdspolitiken genom beslut avslulsmukternu (prop. 1974:166, JoU 1974:52, rskr 1974:405). Då infördesi skogsvärdslugen en aktsumhetsregel som ;inger ull hänsyn skall tustill nulurvärdens inlressen. Regeln gäller all skogsmark vure sig det är frågaom skogsmark som är särskilt värdefull ftån nuturvuidssynpunkt eller inte.Begreppet nulurvård innefutlar både den vetenskupligu och den sociulunuturvården, dvs. även friluftsliv och rekrcution i oliku former. Jag villerinru om all i begreppei nutur innefattas uven den kulturpräglade naturen,t.ex. gamla lövängar och betesmarker, vars bevarande i truditionsenlig hävdbidrar till kännedom om del gamla odlingslandskapet eller som utmärker sig försärskild skönhet Enligt min mening bör den princip om hänsyn lill nulurvärdensintressen som lades läst ur 1974 gälla även vid utformningen av en nyskogspolitik. Riktlinjerna som bygger på dennu princip böremellertid preciserasi vissu hänseenden. Hänsyn lill naturvärden bör sålunda ingå som ett normallled i skogsbruket även i fortsättningen. Jug vill tillägga uttskogsproduktionen ju bygger på biologiska grunder, vilket gör utt naturvårdensoch skogsproduktionens inlressen i vissu delur är gemensumma. Givetvis kanskogsbruk inte bedrivus utan ull den ekologiska balansen rubbus. Förskogsbruket är det emellertid ett intresse ull skogens och skogsmurkensprodtiktionsförmägu inte försämrus vure sig på kort eller lång sikt.Skogsbruket måste därför priiglus av en ekologisk grundsyn. Jag vill emellertidpåpeku atl nulurvärdens inlressen kan innebära längre gående krav påhänsynstugande än vad som följer enburt häruv. Jag återkommer närmure tillfrågor med anknytning härtill i del följunde. En fråga som skogsulredningen inte har gått in på närmureur skogsproduktionens inverkan på rennäringen. Storu skogsområden i Norrlundär uv väsentlig belydelse för renskölseln. Främst gäller del murker somutnyttjas för renbete . En del områden utnyttjas också året runtav de s.k. skogssamernu. Vissu ålgärder i skogsbruket kun mer eller mindreslurki påverka tillgången på renbete. I syfte atl verku för atl konfiikiermellan skogsbruket och rennäringen löses i samförstånd hur lanlbruksstyrelsentillsatt en särskild arbetsgrupp med representanter för de båda näringarna.Svensku sumernus riksförbund hur i sitt yttrande över skogsut-redningensförslag understrukit ull det från samisk sidu aldrig gjorts gallan- Prop.1978/79:110 16 de att ett skogsbruk i renbetesmarkerna helt skallförhindras men att även samiska värderingar skall vara styrande då del gällerplaneringen av skogsbrukels olika ålgärder. Riksförbundei framhålleremellerlid all del nuvarande samrådel måsle intensifieras och fördjupas ochanser att det måste vara möjligl för skogsbruket atl i vart fall i tidenframskjuta olika ålgärder. För egen del vill jag betona nödvändigheten av atteventuella konflikter mellan skogsbruket och rennäringen blir lösta på etteffektivt och smidigt sätt. bör kunna ske dels inom den avlantbruksstyrelsen tillsatta arbetsgruppen, dels lokalt i direkt koniaki mellanskogsägarna och samebyn enligt de riktlinjer som arbetsgruppen drar upp. Dettastämmer också överens med utgångspunkterna för arbetet med atl fullfölja denfysiska riksplaneringen. Föruisätiningarna för samförsiåndslösningar bör varagoda särskilt med hänsyn till all slalen är en dominerande skogsägare i berördaområden. För att ytterligare underlätta detta arbete harjag för avsikl attföreslå regeringen atl lanlbruksstyrelsen får i uppdrag att kartläggasamebyarnas vinterbetessituation. Jag går över till frågan hur målet för skogspolitikenbör formuleras. Mina överväganden ulgår därvid från vad jag har redovisati fråga om min syn på skogsnäringens roll i samhället i stort och på hur dennaroll kräver hänsynstaganden till andra inlressen. Jag har redogjort för skogens stora betydelse förlandels ekonomi och för sysselsättningen. Denna belydelse har förstärktskraftigt under 1900-lalel. Förutsättningen härför har bl. a. varit enmålmedveten satsning från skogsbrukts sida på att förbättra virkesproduktionengenom en intensifiering av skogsvårdsarbetet har ett långsiktigtsynsätt präglat de riktlinjer som har gällt för skogspolitiken. Den nu gällandeskogspolitiken bygger på principen om hushållning med skogstillgångarna ochstår således väl i överensstämmelse med den moderna synen på resursutnyttjande.Enligt min mening bör delta synsätt ligga till grund för skogspolitiken även ifortsättningen. Det innebär bl.a. att vi även bör eftersträva en välavvägd hushållning med skogarna som gör det möjligt att kontinuerligt utnyttjadet virke som skogarna kan ge. I ett kontinuerligt skogsbruk ersätls avverkadskog med ny till skillnad från vad fallet är i ett exploaterande skogsbruk. Närdel gäller frågan om hushållningen med skogarna vill jag framhålla atl motivenhärtill tidigare främst har varit behovet att säkra dels skogsindustrinsråvaruförsörjning på , dels sysselsältningsunderiagel i skogsbruket.Dessa motiv är väsentliga även i fortsättningen, även om det inle är möjliglatt nu avgöra hur vi i en avlägsen framtid bäst skall utnyttja vad skogenproducerar. Enligt min mening är del emellertid sannolikt att nyaanvändningsområden kommer att utvecklas och atl skogarna kommer att vara enviktig, förnyelsebar råvarukälla även . Genom ett framsynt handlandede senasle 100 åren har skogarna gett oss ett väsentligt bidrag till vårtvälstånd. Vi bör eftersträva atl även i fortsättningen ge skogsbruket en sådaninriktning att Prop.1978/79:110 17 hundlingsfriheten ocb vulmöjligheteina bevurus förkommunde generutioner. Vud jug nu har anförl innebär ull jug inte ställer migbukom det synsätt på hushållning med våru skogur som industriverket hurredovisul i sill remissyttrunde. Detta ställningstagunde får emellerlid intetolkus så utt jag bortser från behovet av utt för kortare perioder kunnuvarieru virkesuttaget med hänsyn till konjunkturernas växlingur. Den modernu synen på resursutnyttjande leder också tilldet självklara ställningstagandet alt produktionsförutsättningarna hos den marksom slår lill förfogande för skogsproduktion bör utnyttjas pä bästa sätt. Detinnebär bl.a. att stor vikt bör läggas vid att skogsskötseln inriklas på högvolymproduktion av värdefullt virke. Den bör vidare inriktas på en väldifferentierad produktion i fråga om trädslag. Givetvis är en sådan inriktningav skogsskötseln av grundläggunde betydelse för skogsindustrins råvuruför-sörjning.Det är också av sysselsuttningsskäl omöjligt att borlse från industrins behovav råvara pä kort sikt. Jag äremellerlid angelägen att framhålla attskogsindustrins råvarubehov inle får vara styrande för utformningenav en långsiktig skogspolitik. De principer somjag har förordat i detföregående tar, somjag har framhållit, i huvudsak sikte på att sä långt möjliglbevara valmöjligheterna och handlingsfriheten för framtiden. Skogsnäringen är somjag har nämnl av väsentligbetydelse för sysselsättningen. Särskilt gäller detta i skogslänen, främst ideras glesbygder. 1 dessa områden är bristen på alternativusysselsättningsmöjligheter stor som förutsättningarna att skapa nyaarbetstillfällen är begränsade. Omsorgen om sysselsättningen spelar redan i dagen väsentlig roll i skogspoliliken. Så bör vara fallel även i fortsättningen.Genom ett kontinuerligt skogsbruk med en hög volymproduktion och en god hushållningskapas en fast grund för sysselsättningen inom skogsnäringen och angränsandenäringar. Vidare stärks underlaget för nödvändig service i glesbygden. Enfortsatt rationalisering av skogsbruket är dock nödvändig. Skogsbruket i vårt land bedrivs under vitt skildaförutsättningar. En hög målsättning för skogspolitiken skulle därför i vissafall kunna fordra åtgärder som inte ur förenliga med den enskilde skogsägarenskrav på lönsamhet Givetvis fär kraven inte drivas för långt. De mäste alltidvura rimliga. När sumhället ställer upp krav pä skogsproduktionen måste desålunda anpassas både lill de biologiska förhållandena och till allmänna ochenskilda inlressen. Jag återkommer till denna fråga när jag behandlarskogspolitikens medel. Summanfultningsvis anserjag alltså att skogsbruket måsteverka i överensstämmelse med de övergripande samhällsmålen och i samspel medandra samhällssektorer. Jag förordar atl som övergripande mål för skogsbruketskall gälla att skogsmark och skog på sådan mark skall genom lämpligtutnyttjande av markens virkesproducerande förmåga skötas så atl den vuruktigtger en hög och värdefull virkesavkaslning. Hänsyn skall därvid tus även tillnaturvärdens och andra allmänna intressen. Prop.1978/79:110 18 Skogsulredningen, som enligt sina direktiv haft attredovisa alternativa skogsproduktionsprogram, har redovisat tre sådana programsom i huvudsak innebär följande. Programmen omfattar en och syfiar till enuppskattning av den högsta möjligu långsiktiga avverkningsnivån efter1970-talet under de förutsättningar som gäller för resp. program.Avverkningsnivån har bedömts till 75 milj. nfsk . Alicniaiiv I beskriver ett skogsbruk liknande del som harbedrivits under . Det innebär dock en bättre beståndsanläggningoch mer omfattande boriröjning av lövsly än f. n. och kan beräknas geungskogar av den kvalitet som vi har . Gallringshuggningarna syfiar tillatt främju en hög produktion av barrsågtimmer genom att andelen gallring ökasoch i högre grad inriktas mot lövträden i bestånden. Gödslingen av skogsmarkförutsätts fortsätta i samma omfattning som under 1970-lalet, dvs. program enligt detta alternativ skulle möjliggöra enbruttoavverkning av ca 75 milj. rnsk perår , vilket istort sett motsvarar den beräknade virkesförbmkning-en . Förskogsindustrin innebär detta enligt utredningen att en kapacitet motsvarandedagens skulle kunna utnyttjas till i genomsnitt ca 85%>. Alternaiiv 2 beskriver ett skogsbruk med betydligt högreambitionsnivå än . 1 förhållande till alternativ I förutsätts enförbättrad beståndsanläggning och viss användning av förädlat skogsfrö. Under100-årsperioden förutsätts att contortatall planteras på avskogsmarksarealen i och nordvästra , atl skogsmarksgödslingensuccessivt ökar frän 150000 lill , att hälften av vårasumpskogar dikas och att av myrmarksarealen dikas ochi förekommande full gödslas . Ett program enligt dettaalternativ skulle möjliggöra en successiv ökning av den årliga bruttoavverkningenfrån 75 milj. msk till 89 milj. nfsk . skulleavverkningarna kunna ökas till närmare 80 milj. nfsk per är. Enligt utredningenskulle skogsindustrin då kunna utnyttja sin kapacitet till ca90%. Alternativ 3 avser enligt utredningen att beskriva ettskogsbruk där sådana restriktioner har genomförls för användning av kemiskabekämpningsmedel, gödsling och dikning som har aktualiserats i den allmännadebatten . 1 programmet förutsätts att antalet barrträds-plantorblir lägre och att lövträdsinblandningen i de nyanlagda bestånden, trotsförhållandevis aktiva röjningar och hjälpplanteringar efter insektsskador,blir högre än i de båda andra alternativen. Vidare förutsätts altgallringshuggningarna på grund av svårighelerna all avsätta lövträdsvirke imindre grad kan inriktas mot att la ut lövträd. Ett program enligt dettaalternativ skulle leda lill all den årliga brulloavverkningen omedelbarl Prop.1978/79:110 19 måste minskas med 6 milj. m-'sk i förhållande till1970-talets nivå. till 69 milj. nr'sk. Den möjliga barrvirkesavverkningenskulle minska med 9 milj. m''sk medan lövvirkesavverkningen måste öku med 3milj. av lövträd skulle öka med cu70%. I de bådu andru ulternativen ligger det pä i stort sett oförändrad nivå.En avverkning av denna storleksordning skulle enligt utredningen medge att enindustrikapacitet motsvarunde dagens skulle kunna utnyttjas till . Envikiig förutsättning härför är atl lövvirkesförbrukningen ökas med närmare 30%motsvarande en tillverkning av ytterligare mer än 0,5 milj. tonlövvedscellulosa. Programmet skulle enligt utredningen fä omedelbara negativaeffekier pä sysselsättningen i skogsbruket och skogsindustrin och päexportinkomsterna. 1 de tre alternativen har inte beaktats möjligheterna ullgenom ett bättre lillvurulugande av virke och stubbar och genom import av virkeöku skogsindustrins råvurulillgångur. Om ekonomiska förutsättningar kun skupushärför kan enligt utredningens beräkningur 7-8 milj. m' stubbvirke m.m. lillförusindustrin. Importvirke kan enligt utredningen väntus bli förhållandevis dyrtoch därför få endast en marginell belydelse. Utredningen anser att alternativ 2 tillgodoser det uvulredningen föreslugna målet för skogspolitiken. Utredningen förordar därföralt skogsbruket i vårt land bedrivs i huvudsak enligt detta program.Programmet bör enligt utredningen ge utrymme för vardagsrationalisering ochviss strukturrationalisering inom skogsindustrin. Utredningen betonar dock alten ökning UV avverkningen får ske först när de i programmet ingåendeskogs-vårdsätgärderna har vidtagits och den beräknade effekten har uppnåtts.Programmet förutsätier att vissa åtgärder vidtas som har miljömässiga effekter.Utredningen är dock övertygad om att dessa effekier kan begränsas till vad somär acceptabelt genom tillämpning uv gällande bestämmelser om användning avbekämpningsmedel och gödselmedel och genom lillämpning av de bestämmelser omhänsyn till naturvården som utredningen föreslår. Utredningen frumhåller nödvändighetenav att effektiva metoder skapas för bekämpning av snytbaggen och behovet aveffektiva lövröj-ningsmetoder. Remissutfallet uv de av utredningen presenteradeproduktionsprogrum-men är blandat. Många remissinsianser har inte ansett detvaru meningsfullt atl binda sig vid något progrum eller har tagit ställningenbarl till vissu inslag i programmen. Flera remissinstanser, surskilt sådunusom företräder skogsbrukets intressen och länsstyrelser, hur dock förordutalternativ 2. Ungefär liku många förordar alternativ I eller ett mellantingmellan alternativen 1 och 2. De som har yttrat sig om alternativ 3 avstyrkerdetta. Den kritik som har riktats mot programmen hänför sig i huvudsak till altremissinstanserna anser att effekterna av t.ex. gödsling, dikning och användningav kemiska bekämpningsmedel är ofullständigt kända eller att de är oacceptabla.Några remissinstanser ifrågasätter de ekonomisku möjlig- 1978/79:110 20 heterna atl genomföia ell program enligt ullernativ 2.Någon remissinstans vänder sig mot utt samtliga progrum förutsätter enminskning uv virkesför-råden under någru decennier. För egen del anserjag i likhet med fleru remissinstanseratl det inte är meningsfullt ull lägga lust ett närmare preciserut långsiktigtskogsproduktionsprogrum för det svensku skogsbruket. 1 det långa perspektivdet här är frågu om får handlingslinjernu inle låsas. Vulet av åtgärder ochformerna för derus genomförunde måste forllöpunde omprövas och anpassas tillutvecklingen.