prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Denfår då lillse all inslaget av lekmän får en lämplig regional fördelning medbeaktande av att nämnderna skall kunna sammanträda tämligen ofta. Utseendet avde två nämndema kan icke bli nägon belungande uppgift. Allemalivei all låla domslolsverkel ulse medlemmar inämnderna kan knappasl lillslyrkas. Om , såsom föreslås i 49a§lagrådsremissen, får rätt all överklaga rättshjälpsnämnds beslul, kan del ickevara lämpligt att detta partsorgan har att utse ledamöter inämnderna. Även om klagorätlen överföres till ett allmänt ombud hos verket,vilkel lagrådel föreslår under 49a §, kvarslår belänkligheiema. Under alla omständigheter anser sig lagrådel böra avstyrkaförslaget att låta Landstingsförbundei bli förslagsställare beträffande vissanämndleda- Prop.1978/79:90 480 Förbundel är en enskild sammanslutning med uppgiftatt förelräda landstingen i vissa sammanhang och all vara ell serviceorgan fördessa. Det bör icke av lagstiftaren lilldelas funklioner som här avses och somtill sin natur är sädana atl endasl folkvalda organ bör fullgöra dem. Beakias vad lagrådel nu anfört, kan paragrafens andrasiycke erhålla följande avfattning: "Regeringen uiser ordförande och övriga ledamöier irällshjälpsnämnd. Den ledamol som skall vara enskili verksam advokal ulsesefter förslag av ." 5 a S Lagrådel: Förevarande paragraf innehåller en ny föreskrifi varistadgas all del skall finnas en besvärsnämnd, om vilken regeringen skallmeddela närmare bestämmelser. Nämnden avses enligt reglerna i 49 § andra stycketbli prövningsinstans för besvär anförda över beslut av rällshjälpsnämndema ochandra förvaltningsmyndigheter. Enligt 49 S tredje stycket skall talan motbesvärsnämndens beslul enligt lagen ej få föras. Om nämnden sägs icke annat imotiven än att den skall bli en frislående myndighet lösgjord från sinnuvarande ställning som en del av . Den nuvarande besvärsnämnden - som mottog I 226ärenden - är inrymd i domslolsverkel och ulgör della i viss sammansättning.Nämnden har förfailningsmässigi reglerals i inslmklionen (1975:506) fördomslolsverkel. I 7§ inslmklionen sladgas bl.a. alt nämnden beslår avordförande och sex ledamöier och all dessa ulses av regeringen. 1 10 § gesregler om beslulförhei och om omröslning i nämnden. Av nämndens ledamöier ärför närvarande ivå domare, bland dem ordföranden, och Ivå advokaler. Enligt 11 kap. 4§ regeringsformen gäller att beträffandedomstolar vissa gmndläggande regler skall ges i lag. ärvisserligen icke nägon domstol, men dess beslut kommer i många fall atl varaavgörande för om en medborgare över huvud kan föra sin sak inför domstol. Detligger därför nära till hands att kräva lagreglering av nämnden i grundläggandeavseenden. Del förtjänar påpekas att besvärsnämnden har till uppgift allöveipröva avgöranden av i.ex. rättshjälpsnämnderna, vilkas sammansättning ochförfarande är lagreglerade. Förevarande paragraf bör innehålla regler om nämndensnamn, dess sammansättning och tillsättande. Utgår man från all nämndens sammansättningförblir oföi-ändrad, likaså atl nuvarande krav för beslulförhei bibehålls, kanparagrafen få följande uiformning: "För prövning av besvär i vissa fall enligt denna lagfinns rättshjälpens besvärsnämnd. Den består av ordförande och sex andra ledamöter.Ordföranden och ytterligare en ledamol skall vara lagfarna och erfarna idomar- 1978/79:90 481 Av övriga ledamöier skall tvä vara advokater, enanslälld på allmän advokatbyrå och en enskilt verksam. Återstående treledamöter skall vara svenska medborgare och myndiga. Regeringen utser ordförande och övriga ledamöter för visstid. Den ledamot som skall vara enskilt verksam advokal ulses efter förslag avSveriges ad vokal samfund. För ledamol skall finnas en eller flera ersättare. Besiåmmelsernaom ledamol äger motsvarande lillämpning pä ersättare. är beslutför med ordföranden och minsl femandra ledamöter. 5 § andra siycket äger molsvarande tillämpning på besvärsnämnden." 1 lagrådsremissen återges rättshjälpsulredningens förslagatt, även sedan besvärsnämnden blivit en självständig myndighei, domstolsverketbör ombesörja atl nämnden har tillgång till föredragande och kanslipersonal.Lagrådel vill betona att det för tilltron lill besvärsnämndens självständighelär av vikt all nämnden får en från domslolsverkel hell frislående kansliorganisation. Enligi denna paragraf skall vad som sägs om allmän domsioli vissa uppräknade paragrafer gälla även andra domslolar och nägra angivnaadminisiraiiva myndigheler. Lämpligare synes vara all använda den generellalermen domsiol och i denna paragraf ange atl med domstol i lagen skall likställasde nämnda administrativa myndigheterna. Till undvikande av tveksamhet kandessutom i paragrafen uppräknas de domslolar som åsyftas. Om paragrafenformuleras på della säll lorde uppräkningen av lagrum inte behövas. På grund av det anförda föreslår lagrådet all paragrafenges följande lydelse: "Med domsiol förstås i denna lag allmän domsiol,allmän förvaliningsdomsiol, bosladsdomslolen, försäkringsöverdomslolen,försäkringsrätt, , patentbesvärsrätten, arbetsdomstolen,skatteräii, fasiigheistaxeringsrätt, länsräll och krigsrätt. Vad i lagen sägsom domstol skall även gälla arrendenämnd, hyresnämnd, statens va-nämnd och överexekutor." Om 5 b§ ändras i enlighel med vad som lagrådet föreslårerfordras följdändringar, huvudsakligen i de paragrafer till vilka dethänvisas i paragrafen i dess lydelse enligt det remitterade förslaget. 6 och 7§§ Lagrådel: Allmän rättshjälp måsle anses vara en social förmån,vartill envar som 31 1978179. 1978/79:90 482 uppfyller uppslällda villkor är berättigad. Det synesdärför icke riktigt atl i de båda stycken i lagen som anger förutsättningarna förerhållandet av allmän rättshjälp, nämligen 6S försia slyckel och 7*i förstasiycket, del sägs all allmän rättshjälp/ijr beviljas under de angivnabetingelserna. I princip föreligger ingen valfrihet all bifalla eller avslåansökan om allmän rällshjälp annal än vid lillämpningen av 16 S. Fyllersökanden villkoren, skall med nämnl undanlag allmän rällshjälp sålunda beviljashonom. Ordet "fär" bör pä anförda skäl utgå ur de båda slyckena. En väsentlig fråga är i vilken ulsiräckning kosinad förbevisning och utredning kan bli sådan kostnad för rällshjälp som enligt förstastycket belalas av slalen. Regler härom finns i paragrafens andra stycke 2 och3. De båda punklerna har lillkommil vid olika lillfällen. Punkl 2 avserbevisning vid allmänna domslolar och andra närslående domstolar jämie utredningi angelägenhet som kan komma under sådan domstols prövning eller som skallprövas av skiljemän och punkl 3 uiredning i angelägenhet som skall prövas avförvaltningsdomslol eller förvaltningsmyndighet. Till dessa bestämmelseranknyter reglerna i 24 och 25 §§ som också behandlar spörsmål om bevisning ochutredning. Reglerna i andra siycket 2 och 3 har ej undergått någonegentlig översyn i samband med den i lagrådsremissen framlagda reformen, somkännetecknas bl. a. av att alla domstolar i princip tilläggs samma ställningmed avseende på allmän rällshjälp. Rättegängsulredningens arbele berör, säsompåpekats i lagrädsremissen, vissa av hithörande frågor. Något fullständigtförenhelligande av reglerna rörande bevisning och utredning beträffande allaslag av domstolar lorde ej vara möjligl. Mellan exempelvis allmänna domstolaroch förvaltningsdomstolar lorde vissa skiljaktigheter vara ofrånkomligaberoende på grundläggande olikheter beträffande bevisningen i dispositivatvistemål och utredningen i förvallningsmål. Någon närmare analys av defakiorer som är av belydelse vid en samordning av rättshjälpsreglerna på deltaområde för de olika slagen av domstolar har icke gjorts. Om t. ex. biträdebeslutar om mindre uiredning i angelägenhet som kan komma under allmän domstolsprövning gäller enligt andra stycket 2 vissa regler medan molsvarande beslut ien förvallningsangelägenhet enligt andra stycket 3 skall fattas på grundval avnågot annorledes utformade kriterier. Vidare kan nämnas alt vad gällerrällshjälp för bevisning vid allmän domstol denna ensam har beslutanderättendärom enligt 24 §, medan i mål vid allmän förvallningsdomstolrätlshjälpsnämnden har beslutsbefogenheter beiräffande uiredning som skalltillföras målel. Enligi lagrådels uppfattning bör övervägas om en bäliresamordning av rälishjälpsreglerna på detta område kan uppnås. 1978/79:90 483 II § Lagrådet: Viss osäkerhet råder i förslaget rörandebegreppsbildningen kring rätts-hjälpsavgiften. Formellt sett fastställsrällshjälpsavgiften först i rätis-hjälpsärendels slutskede. Redan vidrältshjälpsärendels början har emellertid ett maximibelopp faslsiällis föravgiften. Inbelalning föruisatles ske under ärendels gång. I och med alt termen rätlshjälpsavgift införs, kan manicke längre bruka den i paragrafen använda konstruktionen allvad den rällssökande inbetalar är ett bidrag till de i målet uppkomnakosinaderna. Den föreslagna ordningen bygger på all den rätissökande betalarsin avgifi i förskott och att staten betalar alla kostnader för den lämnaderätishjälpen som det sägs i 9 § första stycket. Förevarande paragraf bör innehålla den grundläggandebestämmelsen om rättshjälpsavgiflen. Den skall framför allt ange de materiellaförutsättningarna för avgiftens fastställande. En förutsäitning för alt rätlshjälpsavgift skallfastställas är all del i den rättsliga angelägenhei för vilken rättshjälpenbeviljals har uppkommil rältshjälpskostnad av den art som anges i 9 S andrastycket eller 10 S tredje siycket. Finns ej sådan kostnad, skall någonrätlshjälpsavgift ej utgå, trots att allmän rättshjälp ålnjulils och atlinbetalning kan ha gjorts på grund av beslul om maximibelopp. Av paragrafen avses vidare enligi lagrådsremissen skolakunna uiläsas att rättshjälpsavgiften ej får översliga de rällshjälpskoslnadersom uppkommil enligt nämnda båda lagrum. Denna grundsats är av den belydelseatt den bör komma till tydligt ullryck i lagen. Reglerna för rältshjälpsavgifiens erläggande finns inieendasl i 12- 15 §§. I dessa anges grunderna för maximibeloppels beräknande, medan27 och 28 §§ (i lagrådets förslag endast 27 §) innehåller reglerna om självaerläggandet. Om hur avgiften fastslälles finns regler i 29 § (i lagrådetsförslag 28 §). Under angivna förhållanden föreslås atl paragrafens förstasiycke, under föruisättning att vad lagrådet föreslär angående 30 § beaktas,får följande lydelse: "Den som beviljals allmän rättshjälp skall eriäggarättshjälpsavgift, om kostnad för rättshjälpen uppstår enligt 9 eller 10 §.Avgiften utgår med summan av dessa kostnader men får icke överstigamaximibeloppet enligi 12-15 §§ utom i fall som avses i 29 §." Bemyndigandet i andra stycket torde böra avse föreskrifterför beräkning av maximibeloppet men ej för rällshjälpsavgiften. Stycket tordeböra ändras i enlighet härmed. 1978/79:90 484 12 S Lagrådet: Enligi försia slyckel i förslugel skallrättshjälpsavgiflen, när den rällssökandes årsinkomst inie översliger tregånger basbeloppet, uigöra en hundradel av basbeloppel, såvida den inte avsärskilda skäl nedsätts eller efterges. 1 paragrafens andra och iredje styckenanges maximibeloppel av den avgifl som får las ul av rättssökande med högreinkomsi. Som anförts vid 11 § fär rällshjälpsavgiften aldrigöversliga summan av de koslnader som avses i 9 och 10 §S. Detta innebär alläven del avgifisbe-lopp som anges i 12 § försia stycket måsle uigöra ettmaximibelopp. Vid utformningen av denna beslämmelse kan man aniagas ha uigållfrån atl det i prakiiken inte kommer i fräga att bevilja rällshjälp, om intekostnaderna kommer atl överstiga detta belopp. Med de nya besiåmmelserna i 9 aS kommer emellertid saken i ett nyll läge. 1 lagrådsremissen förutsätts atl allmänrättshjälp kan komma all beviljas även den för vilken endast kommer all uppslåsädana kostnader som avses i 9 a S. I detta fall uppkommer inte någon kosinadsom föranleder alt den rättssökande skall betala rättshjälps-avgift. Efiersom i vissa fall rällshjälpsavgifi alllså ej kommeratt slutligen fastställas, bör i detta stycke inie anges räilshjälpsavgiftensstorlek ulan endast maximibeloppels. Härav följer atl den i andra meningenangivna nedsättningen och eftergiften av avgiften i slället måste avsenedsättning av maximibeloppet. Hinder bör av naturliga skäl ej möta mot attdetta belopp nedsättes lill noll. Lagrådel förordar därför all framför ordel"rättshjälpsavgiflen" i första slyckel försia meningen insattes orden"maximibeloppel för" och all andra meningen får följande lydelse:"Maximibeloppel får nedsättas om särskilda skäl föreligger." Iiredje slyckel bör uttrycket "lägsia rältshjälpsavgifl" ändras lill"lägsta maximibelopp". Maximibeloppel för rättshjälpsavgiften fastställs enligt19 § första slyckel i del remitterade förslaget i samband med att allmänrättshjälp beviljas. Det sålunda fastställda maximibeloppet ligger sedan tillgrund för det eller de beslul om fastställande av rätlshjälpsavgift som skallmeddelas enligt förslagels 29 §. Maximibeloppel kan emellertid jämkas underdeförutsättningar som anges i förevarande paragraf. Beslut om sädan jämkning kanmeddelas såväl i samband med faslslällande av rätlshjälpsavgift som vid andratillfällen. Regeln i 19 § om fastställande av maximibelopp synes böraöverflyttas till denna paragraf som ett försia stycke. Paragrafen kommer då allge föreskrifter om beslutsfallande beiräffande maximibelopp för 1978/79:90 485 rätlshjälpsavgift såväl i samband med att rättshjälp beviljassom senare under rältshjälpsärendels gång. Frågan om vem som skall beslula om jämkning avmaximibelopp synes ej böra upptas innan del ännu angivits vem som fattar delursprungliga beslutet om maximibeloppet. Reglerna i del i remissen föreslagnaandra slyckel torde kunna överflyttas lill 17 och 18 §§, lill vilka vihänvisar. Enligt paragrafens tredje siycke skall fråga om jämkninglas upp bara om särskild anledning därtill framkommil. En sådan anledning kanvara all den rällssökande själv begär jämkning. Jämkningsfrågan skallemellertid också kunna aktualiseras självmant av behörig myndighet. 1 specialmotiveringen upplyses atl jämkningsmöjlighelenhiltills i praktiken har utnyttjats sällan. torde i viss mån kunnasammanhänga med atl rältshjälpsnämnden i regel inte får någon kännedom om hurden rätissökandes ekonomiska förhållanden utvecklas efter del alt rällshjälphar beviljats. I delta hänseende befinner sig domstol eller annan myndigheidär den rällsliga angelägenhelen prövas ofta i ell hell annat läge. 1 mångafall, såsom i mål om underhållsbidrag eller skadestånd, kan där förebringas omfattandeutredning om parlens ekonomiska förhållanden. Framgår det av sådan utredningalt den rättssökandes ekonomiska situation har förbättrats i väsentlig mänsedan rällshjälp beviljats, torde detta fä anses utgöra en anledning förmyndigheten all la upp jämkningsfrågan. Däremoi följer av det föreslagna iredjestycket alt myndigheten inte är skyldig atl företa någon särskild undersökningför att utröna om del finns anledning lill jämkning av maximibeloppel. Av motiven till den gällande bestämmelsen framgår atl enanledning till jämkning kan vara atl den rällssökande genom utgången av detärende där rättshjälp beviljals har tillförts tillgång av belydelse (prop.1972:4 s. 323). Jämkning pä denna grund kan emellertid, såsom också påpekas,inie komma i fråga förtän avgörandel i saken har vunnil laga kraft. Närbehörigheten all besluta om jämkning överförs från rätlshjälpsnämnd lilldomsiol eller annan myndighet som handlägger den rällsliga angelägenhelen,minskar därför möjligheten all la hänsyn till sädan jämkningsanledning. Jag instämmer i vad lagrådets övriga ledamöier föreslagilunder denna paragraf ulom vad till viss del gäller anhängiggörandet av fräga omjämkning. Fastställande av maximibeloppet utgör ett viktigt led iförfarandet i rätlshjälpsärendet. Den myndighet som fastställerrällshjälpsavgiften är nämligen, när den beslutar därom, bunden av del förutfastställda maximibeloppet. Vill den frångå detta belopp, måsle den förslinitiera ett ärende om jämkning av maximibeloppet. Enligt min mening bör anhängiggörande av ärende omjämkning ankomma i första hand på den som erhållil rätishjälpen eller på denföreträdare 1978/79:90 486 för del allmänna iniressei, varom lagrådet framläggerförslag under 49 a S. bör ha en lagsiadgad rätl all ulan särskildbegränsning väcka lalan med yrkande om jämkning av faslstiilll maximibelopp.Jag föreslår därför ell tillägg härom lill förslagels iredje siycke. Denbehöriga myndigheien bör dessutom ha en möjlighet alt självmani upplaga frågaom jämkning, men blott om särskild uniedning därtill föreligger. Det kan t.ex.ha blivit känt för myndigheien ail rättshjälpstagarens ekonomiska ställning avsevärtförändrats jämfört med förhållandena då allmän rättshjälp beviljades honom. Om den rällsliga angelägenheten är anhängig vid domstol,blir jämk-ningsärendel handlagt i del mål eller ärende, vartill angelägenhelengivil upphov, och i det förtärande som gäller för detla mål eller ärende. Handhasjämkningsärendel av rällshjälpsnämnd uppkommer ell självsiändigiförvallningsärende, pä vilkel förvaltningslagen är att tillämpa. Olika regelsystemblir sålunda tillämpliga i olika jämkningsfall. Reglerna i 14-20 §§förvallningslagen kommer all iakllagas i de fall dä förvallningslagen ärlill-lämplig och garanlerar bl.a. att rättshjälpsmottagaren blir hörd i jämkningsärendet,innan t.ex. ett högre maximibelopp fastställes. Rättssäkerheten bör icke varamindre då jämkningsfrågan handlägges 1. ex. av allmän domstol enligt RB inomramen för ett annat mål eller ärende. Tredje stycket bör enligt min mening erhålla följandelydelse: "Fråga om jämkning upptages pä yrkande av den sombeviljats allmän rättshjälp ellerav allmänna ombudel. Myndighei, som är behörigall beslula om jämkning, får självmani upplaga fråga härom, om särskildanledning därtill framkommit." Beiräffande paragrafens försia stycke får jag hänvisa lillvad jag anför vid 27-30 SS. 16 § Lagrådet: 1 motiven till paragrafen sägs alt advokal och biträdandejurist icke har någon skyldighet all bevilja allmän rättshjälp, även omsökanden är berättigad därtill. Det sagda har otvivelakligl giltighet medavseende på enskilt verksam advokat eller bilrädande jurisl pä enskildadvokalbyrå. Allmän advokalbyrå har enligt 3 § instruktionen (1973:249)för de allmänna advokatbyråerna att lämna rällshjälp enligt rällshjälpslagen.Härav följer att byrån skall se lill atl rätissökande som är berättigad lillallmän rällshjälp och som är i behov av bilräde får den hjälp han behöver. Häriligger all advokal och biträdande jurist på allmän advokalbyrå har skyldigheiatt i sådana fall i regel bevilja rättshjälp. 17 § Lagrådel: 1 enlighet med vad som har anförts vid 15 § bör del ilagrådsremissen fö- 1978/79:90 487 reslagna stadgandel i undra slyckel nämnda paragrafrörande frågan när domsiol beslutar om jämkning av maximibeloppel förrätlshjälpsavgift överflyttas till förevarande paragraf Vidare bör, om denföreslagna utformningen av 5 b S godias, uttrycket "allmän domsiol"i paragrafen ändras lill "domsiol". På grund härav föreslås allparagrafen ges följande lydelse: "Är rälislig angelägenhei anhängig viddomsiol, prövas fråga om beviljande av allmän rällshjälp av domsiolen. Likasåbeslutar domstol, där angelägenhelen är anhängig, om jämkning avmaximibeloppet för rällshjälpsavgiften." 18 § Lagrådel: Frågan om jämkning av maximibelopp för rättshjälpsavgiftenligt 15 § skall, ulom i fall som anges i 17 § enligt lagrådets förslag,alltid prövas av rältshjälpsnämnden. Bestämmelse härom föreslås skola intas idenna paragraf. Den kan lämpligen erhålla följande lydelse: "Har allmän rättshjälp icke beviljats enligt 16 § ochär den rättsliga angelägenhelen ej anhängig vid domsiol, prövas fråga ombeviljande av allmän rällshjälp av rätlshjälpsnämnden. Denna beslutar också,därest angelägenhelen ej är anhängig vid domsiol, om jämkning avmaximibeloppel för rättshjälpsavgiflen." 19 § Lagrådel: Om, såsom lagrådel föreslagil vid 15 §, försia siycket idenna paragraf i lagrådsremissens lydelse överföres dit, kommer paragrafen attuteslutande behandla förutsättningarna för förordnande av biträde. Därvidgäller att, om allmän rättshjälp beviljas av advokat eller biträdande juristenligt 16 §, den som beviljal rättshjälpen själv automatiskt blir biträde.Ansöker någon om aUmän rällshjälp vid domsiol eller hos rältshjälpsnämnd,torde den rättssökande ofta redan i ansökan om rättshjälpen begära förordnandeav biträde. I dessa fall kommer biträdesfrågan upp redan i anslutning lill beviljandel.De allmänna fömlsältningarna för all biträde skall förordnas framgår avparagrafens andra siycke i del remitterade förslaget. Lagrådel föreslår alt första stycket i paragrafen erhållerföljande lydelse: "Beviljas allmän rättshjälp enligt 16 §, blir den sombeslutat härom biträde lill den rätissökande, 1 annat fall får biträdeförordnas på sökandens begäran, om denne ej själv eller genom någon som itjänsteställning eller annars lämnar honom bistånd kan behörigen tillvaratagasin rätt." Såväl 19 § som 21 § kommer härefter att innehålla endastregler om biträde. De bör därför lämpligen sammanföras. Detta kan ske genomatl 19 § och 20 § får byta plats. 19 § i det remitterade förslaget, som sålundai lagra- 1978/79: 90 488 dels förslag blir 20 S, bör inplaceras under rubriken"Förordnande av bilräde m. 20 S Lagrådet: Såsom följer av vad som ovan anförts under 19 § börförevarande paragraf bli 19 S. Rubriken bör då utgå. Paragrafens försia siycke avser att reglera när en kostnadi den rällsliga angelägenhet, för vilken allmän rätishjälpen beviljals, blir ensådan kostnad för rätishjälpen som enligt 9 S första slyckel betalas avstaten. Emellertid har stycket närmast utformats som ett upprepande av regelnatl rätlshjälpskostnaden betalas av allmänna medel. Syftet med stycket skulleframgå tydligare, om dess två första meningar får följande lydelse: "För alt anses som kostnad för allmän rättshjälpenligt 9 § skall kostnaden ha uppkommit efter rättshjälpens beviljande. Somsådan rätlshjälpskostnad anses dock även biträdesersätlning som belöper på tidföre beviljandet men efter det att ansökan om rättshjälp kommii in till denmyndighet som har alt besluta om rättshjälpen." Om det kan antas att kostnaderna för en rättsligangelägenhet inte kommer att överstiga maximibeloppet för den rällssökandeskoslnadsbidrag, finns möjlighel atl utnyttja institutet allmänrättshjälp utan beslut av rätlshjälpsnämnd. Visar sig kostnaderna sedermera blihögre än beräknat, kan den rällssökande ansöka om allmän rättshjälp hos rätlshjälpsnämnden.Om ansökningen beviljas kommer han i samma läge som om sådant beslut hademeddelats från början. Han får sålunda räkna sig till godo som kostnadsbidragvad han har betalat till bilrädet, och bilrädesersällningen behandlas i sinhelhet som en rätlshjälpskostnad. Den rällssökande kan med andra ord riskfrittdröja med att ansöka om rällshjälp hos rätlshjälpsnämnden till dess kostnadernanår upp till maximibeloppet. Enligt förslaget blir situationen en annan. Reglerna omallmän rättshjälp utan beslut av rätlshjälpsnämnd avskaffas, och för attbiträdesersätlning för lid före ansökningen om rällshjälp skall behandlas somen rällshjälps-kosinad krävs i princip bland annat alt ansökningen har gjortsutan väsentligt dröjsmål. Om inte delta villkor är uppfyUt kommer allt arbetesom bilrädet har utfört före ansökningen atl falla utom ramen förrälishjälpen, och den rällssökande går då misle om möjlighelen alt räkna sigtill godo som betalning på rättshjälpsavgift vad han har eriagt till biträdetför delta arbele. Undantag föreslås skola gälla för det fall att synnerligaskäl föreligger. I denna avfattning ger regeln dock icke tillräckligt ulrymmeför alt bevilja allmän rällshjälp med retroaktiv verkan, om den rättssökandefrån början har avstått från atl begära rättshjälp, därför att han på godagmnder har bedömt det som osannolikt alt kosinaderna skulle komma alt överskri- 1978/79: 90 489 da maximibeloppel för rällshjälpsavgiften. Lagrådelföreslår därför all.