prop · G20353 · 1978-12-31 00:00:00 — Även om del - som jag harsagt - är viktigt att upprätthålla principen alt upplåning för driftändamålinte får ske, anserjag Prop.1978/79:53 23 såledesinte att någon föreskrift om förbudet bör las in i 4 kap. 7 ij. Det är förövrigt svårt atl formulera huvudregeln och undantagen från denna så allbestämmelsen får någon substans. Enligt4 kap. 6 § kommunallagen får medel ur kapitalfond tas i anspråk fördriftändamål endast om regeringen medger det. Bestämmelsen fick sin nuvarandelydelse vid kommunallagens tillkomsi . anser attkommunfullmäktige självständigt bör få besluta om användning av kapitalfond (orannat ändamål än det som fonden avser. Statskontrollkommillén har i sillbetänkande inte berört den form av underställning som behandlas i 4 kap. 6 §.Jaglbrutsätterati kommiiién.som enligt direktiven hur att ägna särskilduppmärksamhet åt underställning av kommunala beslut, behandlar frågan i sittfortsatta utredningsarbete. Ettpar remissinstanser berör bestämmelserna i lagen (1961:436) omförsamlingsstyrelse (omtryckt 1976:500) om underställning av de kyrkligakommunernas beslul om lån och borgen. Jag delar uppfattningen att denna frågabör las upp. Den omfattas emellertid inte av stalskonirollkommitténs uppdrag.Däremot görs f. n. en översyn av lagen om lorsamlingssiyrelseav en särskildutredare (1977:04). Syftei med översynen är enligt direktiven alt bringalagen i överensstänmielse med den nya kommunallagen i den mån olikheter inte ärsakligi betingade. Motbakgrund av vad jag har anfört i det föregående förordar jag all bestämmelsernai kommunallagen om underställning av beslul om lån och borgen las bort ochersätts a v en bestämmelse i 4 kap. 7 !j om au kommun och landstingskommun fårta upp lån och ingå borgen. Enligt min mening finns det med hänsyn tillinnebörden av begreppet borgen inte anledning au, som kommiiién föreslår,därutöver ange atl kommuner och landstingskommuner får åtaga sig ansvarighet iövrigt för lån. Den bestämmelse om pantsätlningsförbud som jag har förordat idet föregående bör också tas in i paragrafen. Debestämmelser om kommunernas och landstingskommunernas riitt all ta upp lån ochingå borgen och om pantsätlningsförbud somjag har förordat bör gälla också förkonmiunalförbund. Eftersom 16 § lagen om kommunalförbund innehåller enhänvisning till 4 kap. 7 § kommunallagen, föranleder detla, utom enredaktionell ändring i 16 5; lagen om kommunalförbund, endast en följdändring i4 § 5. 18 ij 1 mom. andra stycket lagen om kommunalförbund finns f. n. en bestämmelseom alt val av förbundsfullmäkiige och suppleanter förrättas vid sammanträde somavses i 2 kap. 8 ij första stycket kommunallagen. Denna hänvisning ärmissvisande. Bestämmelsen bör enligt min mening ändras så all det klart framgårnär fullmäktige och suppleanter skall väljas. Enligt mitt förslag skall valetförrättas vid första sammanträdet med de nyvalda kommunfullmäktige eller detnyvalda . Därigenom blir det möjligt för förbundsfullmäkiige atthinna med att utse styrelse och övriga nämnder i kommunalförbundet föreårsskifiet. I 4 ij, 8 i; 1 mom. och 16 ij lagen om kommunalförbund bör dessutomgöras vissa språkliga justeringar. 1978/79:53 24 Rubrikenföre 20 § lagen om kommunalförbund lyder f. n. "Om besvär ochunderställning". Efier de ändringar i paragrafen som gjordes i samband medkommunallagsreformen handlar den endasl om besvär. Rubriken bör därförändras så alt den lyder "Om besvär". Delagändringar som jag har förordat i det föregående bör träda i kraft den 1 juli1979. Förordningen om kommuns och landstingskommuns upplåning m. ni. börupphöra att gälla när ändringen i kommunallagen träder i kraft. Närbestämmelserna om underställning av beslul om lån och borgen har tagits bort,finns någon grund för regeringens fasiställelsepröv-ning. Delinnebär att regeringen efter utgången av kan pröva frågorom tillstånd au ta upp lån eller ingå borgen. Detta gäller naturligtvis också ifråga om tillståndsärcnden som har kommit in lill lidigaremen som ännu inte är avgjorda . De beslul i tillståndsärendensom regeringen har fattat före lagändringarnas ikraftträdande den 1 juli 1979är enligt allmänna förvaltningsrättsliga gmndsatser i och (or sig giltiga ävenefter denna lidpunki. Från formell synpunkt är del emellertid inget som hindraratt en kommun eller landstingskommun, som har fått tillstånd alt la upp ettlån, efter ikraftträdandet beslutar atl la upp lånet på andra villkor än desom regeringen har förulsatt i lillståndsbesluiet. Om lånet redan har tagitsupp, förutsätier en ändring av villkoren självfallet i regel långivarensmedgivande. Ett nyu beslut krävs naturligtvis alltid för att ändring skallkunna ske i förhållande till kommunens eller landstingskommunens lidigarebeslut. Några särskilda bestämmelser torde inte behövas för att lösa de övergångsfrågorsom kan uppkomma i samband med all underställningsskyldigheten tas bon. Kommunernahar del primära ansvaret för såväl räddningstjänst som förebyggande åtgärdermot brand. Fördessa uppgifier skall kommunen hålla ett brandförsvar somtillfredsställer skäliga anspråk på effektivitet. Bestämmelser härom finns i 2ij brandlagen. 1 lagen finns också bestämmelser om bl. a. del kommunalabrandförsvarets organisation, ledningen av räddningstjänsten, ingrepp i annansrält, tjänsteplikt, skyldighet för enskilda all vidta vissa förebyggandeåtgärder och ersättning till den som har deltagit i räddningstjänst. a. det kommunala brandförsvaret samt bestämmelser ombrandsyn, sotning, eldning utomhus och tillsyn över brandförsvaret finns ibrandsladgan. avses enligt 1 § brandlagen verksamhet som syfiar lill alt vidbrand, oljeutfiöde. ras, översvämning eller annat nödläge avväna eller begränsaskada på människor eller egendom eller i miljön, under föruisättning atl detmed hänsyn till behovei av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt,kosinaderna för räddningsåtgärderna och omständigheterna i övrigt kan ansespåkallat att staten eller kommun svarar för att sådana Prop.1978/79:53 25 Begreppet räddningsijänsi omfattar däremot inte .sjukvård,sjuktransporter eller ambulansfiygtjänsi. Brandlagen är inte heller tillämpligpå skyddsåtgärder vid atomolyckor eller på sjöräddning eller fjällräddning. För atl handhaförvaltningen av brandförsvarets angelägenheler skall del i varje kommun finnasen (3 S).Kommun får lillsälla särskild brandstyrelse eller uppdra åt annan nämnd allvara brandstyrclse. Om så inte har skett, är kommunstyrelsen ocksåbrandstyrelse. 1 kommuns brandförsvar skall enligt 4 ij ingå brandstyrka avbetryggande storlek och sammansättning. Brandstyrkan skall beslå av enbrandchef, en eller fiera vice brandchefcr, brandkår samt, om del behövs,brandvärn grundat på ijänsieplikl. För kommun skall också finnas en eller fieraskorsiensfcjarmästare. Kommun är skyldig attanskaffa och underhålla materiel, byggnader och andra anordningar som behövsför brandförsvaret samt alt sörja för lillgång lill för släckning, alltdock endast i den mån oskälig kostnad inte åsamkas kommunen (5 iJ). Ivissa fall får enligt 6 § helt eller delvis befria kommun frånskyldigheten all hålla brandkår med därtill hörande materiel, byggnader ochanordningar. Befrielsen kan avse kommunen i dess helhet och all räddningstjänst,om kommunen har träffat avtal om betryggande hjälp för räddningstjänst frånkommunal brandkår i annan kommun. Om avtal har iräffais om sådan hjälp frånbrandkår som inte är (t. ex. industribrandkår) eller från annalräddningsorgan än brandkår (t. ex. oljesaneringsföretag) eller om kommunen harbeslutat att annat kommunalt verk än brandförsvaret skall lämna sådan hjälp,kan kommunen befrias från skyldigheten alt hålla brandkår för viss del avkommunen eller för visst slag av räddningstjänst. Vidnödläge, som kräver så omfattande räddningsåtgärder att ett särskiltsamordnande ledningsorgan behövs, skall överta ledningen ochförordna särskild befälhavare för räddningstjänsten på olycksplatsen (12 ij). Isådana fall får förordna att också brandsiyrka i kommuninom länet där räddningsåtgärder inte behöver vidtas skall delta iräddningstjänsten. Även i vissa andra fall kan enligt 8 ij skyldighet uppkommaför brandkår alt lämna hjälp till annan kommun. Regeringen har genom 27 ijbrandlagen bemyndigats att meddela ytterligare förskrifter i de hänseenden somavses i lagen och att överlåta åt kommun eller förvaltningsmyndighet attmeddela sådana föreskrifier. Härigenom har del blivit möjligt för regeringenatt överlåta ål kommunerna att meddela sådana föreskrifier som enligtbrandsladgan skall las in i brandordning. I 1 ij brandsladgan föreskrivs alldet för varje kommun skall finnas en brandordning. I denna las in debestämmelser-.som utöver föreskrifterna i brandlagen och brandsladgan - behövsför brandförsvaret i konmmnen. Brandordning får inte innehålla bestämmelse omförhållande som regleras genom annan allmän författning än brandlagen ochbrandsladgan. Inte heller får bestämmelse i brandordning innebära onödigttvång på allmänheten eller obefogad Inskränkning i den enskildes frihet. Prop.1978/79:53 26 Brandordning skall enligt brandstadgan innehållabcsiänmielscr om bl. a. den kommunala brandstyrkans organisation, det lägstaanialci övningar som skall hållas med brandsiyrkan, den kompetens som fordrasför kommunens brandbefäl, alarmcringscentral, sotningsfrisier ochsotningsdistriki. Av brandordning skall dessutom framgå om kommunen skall habrandchef eller vice brandchef gemensamt med annan kommun, öm länsstyrelsenhelt eller delvis har befriat kommunen från atl hålla brandkår, skall avbrandordningen framgå i vilken utsträckning och inom vilka områden somräddningstjänsten skall ombesörjas av annan än kommunens brandkår. 1 fråga omhamn vid kusten, och skall anges del område i vattnet, inomvilkel kommunen svarar för åtgärder för att avvärja eller begränsa skada tillföljd av uifiöde av olja eller annal som är skadligt. I brandordning skallvidare anges den tid inom vilken försia utryckning för räddningstjänst skallkunna ske och intas bestämmelserom det lägsta antal brandbefäl och brandmiinsom krävs för denna beredskap. 1 brandordning får också meddelas föreskrifter omåligganden för skor-stensfejarmäsiare och om skyldighet för den som vill göraupp eld utomhus på plats där elden lätt kan sprida sig och medföra brandfaraatl anmäla det till brandchefen. Det kan slutligen föreskrivas i brandordningenalt överträdelse av bestämmelse i denna skall leda lill ansvar..Straffet försådan förseelse är enligt 27 ij brandsladgan böter eller i vissa falldagsböter. 1 2 ij brandsladgan finns bestämmelser om antagande ochfastställelse av brandordning. Brandordning antas av kommunfullmäktige. Denblir dock inte gällande förrän fullmäktiges beslut har underställtslänsstyrelsens prövning. Vid denna fastsiällelseprövning har länsstyresen atlantingen fastställa brandordningen utan andra ändringar än redaktionellajusteringar, som inte har saklig betydelse, eller att vägra fastställelse.Länsstyrelsens beslul kan överklagas hos regeringen. inteantar brandordning med innehåll som anser nödvändigi, får länsstyrelsensjälv besluta om sådan brandordning. beslul skall underställasregeringen. När brandordning har faslsiällis, skall införabeslutet om brandordningen i länets författningssamling. Ett exemplar avbrandordningen skall sändas till .statens brandnämnd. Som motiv för fastsiällelseprövning har iolika sammanhang nämnts behovei av kontroll dels av atl kommunen på ettgodtagbart sätt fullgör sin skyldighet alt hålla ett effektivt brandförsvar,dels av att brandordningen inte innehåller några obehöriga föreskrifter, i. ex.sådana som lägger onödigt tvång på allmänheten, dels av straffsanktioneradebestämmelser i brandordningen. Av dessa tre funktioner har den först nämndaansetts vara den viktigaste. prövning av de kommunala brandordningarnaulgör bara en del av den statliga tillsynen över konmnunernas brandförsvar.Enligi 24 ij brandstadgan skall tillse att brandförsvaret inomlänet är lillfredssiällande ordnat. Vid denna tillsyn får förelägga 1978/79:53 27 Däremot får viteslöreliiggande intetillgripas för att förmå en kommun all anta brandordning med vissl innehåll.Som lidigare sagis kan i stället själv besluta om sådanbrandordning. Till uppgifier hör också alt svara förplanläggningen av räddningstjänsten vid sådana olyckor där skallöverta ledningen. Länsstyrelserna utövar alltså tillsyn över brandförsvaretpå regional nivå. har som central myndighet tillsyn överbrandförsvaret i hela riket. Nämnden har lill ledning för kommunerna bl. a.utfärdat anvisningar med exempel på brandordning. Vidare lämnar nämnden råd ochanvisningar i fråga om brandförsvarels uppbyggnad och dimensionering m. m. 1 sambandmed behandlingen av underställningsfrågor i prop. 1976/77:1 Minskad statligdetaljreglering av kommunerna m. m. berördes även under-ställningssk\'ldigheteni fråga om brandordning. I en av de depariemenispro-memorior som läg till grundför regeringens förslag anfördes att underslällningsskyldigheten beträffandede lokala förordningarna inte kan slopas utan en mer omfattande utredning.Häremot invände fiera remissinsianser att kommunernas brandordningar i huvudsakinnehåller föreskrifiersom det bör ankomma på kommunerna alt besluta om.Föredraganden förklarade sig för sin del vara beredd alt i annat sammanhangöverväga formerna för kontrollen av alt räddningstjänstorganisationentillfredsställer skäliga anspråk på effektivitet (prop. s. 102). har föreslagit att kommunernasskyldighet att underställa beslut om brandordning tas bort.Detsamma gäller möjlighet att själv besluta om brandordning förkommun. Kommittén har prövat om det är möjligl all slopa underställningen ulanatt därmed åsidosätta del allmänna skyddsiniresset. Därvid har kommittén funnitatt kommunerna har byggt upp en brandförsvarsorganisation som fungerar väl bådei fråga om insatsberedskapen och i övrigi. Kommittén anser därför all det ärfullt möjligl att öka kommunernas handlingsfrihet på detta område. Även omfastsiällelseprövningcn slopas, har länsslyrelscrna tillsammans medbrandnämnden enligt kommittén tillräckliga möjligheter all vid sin allmännatillsyn konirollera alt kommunema håller en acceptabel standard påbrandförsvursorganisationen. Om underställningen avskaffas, ter det sig enligtkommittén inie följdriktigt atl hävda att även i fortsättningenmåste pröva om ell avtal eller beslut om räddningshjälp kan föranleda att enkommun hell eller delvis befrias från skyldigheien alt hålla brandkår. Dennaprövning görs f n. i samband med låstställelsen av kommunens brandordning. Detär enligt kommittén svårt atl se hur en sådan prövning skall kunna ske separat.Ett beslut om befrielse skulle kanske behöva ändras, om konmiunen ändrar sinbrandförsvarsorganisation på ett sätl som påverkar lorutsäitningarna förbefrielsen. Kommittén föreslår därför all 6 ij brandlagcn ändras så all kommun,som har träffal avtal eller fatlat beslut om räddningshjälp. skall ulan attinhämta medgivande kunna hell eller delvis underlåta 1978/79:53 28 att hålla egen brandkår med diirtill hörande materiel,byggnader och anordningar. Som en följd av förslaget att skyldigheten alt underställabrandordning skall slopas, föreslår kommiticn au skall bestämmadet vattenområde i hamn inom vilkel kommunen skall svara för åtgärder för attavvärja eller begränsa skada till liiljd av uifiöde av olja eller annal st)m ärskadligt. Vidare föreslår konmiiitén att de sirafisanktioncrade föreskrifier omeldning utomhus som finns i brandnänmdens exempel på brandordning arbetas ini brandstadgan. Kommitténs förslag att underslällningsskyldigheten skallslopas ärenhäl-ligl. Två ledamöier anför emellertid i en reservalion all ciipåtryckningsmedel behövs, om konmmn underlåter att anta brandordning eller intevill anta brandordning med del innehåll som anser nödvändigt.Reservanterna föreslår atl får befogenhet att i sådana fall föreläggakommunen vite. De anser dessutom atl en motsvarighel till den nuvarandeprövningen av räddningstjänstavtal m. m. bör behållas, även om underslällningsskyldighetenlas bort. Flertalet remissinstanser har i princip ställt sigpositiva till kommitténs förslag. Till de instanser som tillstyrker förslagethör nio av de tolv länsstyrelser som har yttrat sig. vill under vissa förutsäliningar inte motsätta sig attunderslällningsskyldigheten slopas. Klan posiliva är Svenska kommunförbundetoch samt i stort sett alla de kommuner som har yttrat sig. Flera remissinsianser betonar viklen frånsäkerhetssynpunkt av all den statliga tillsynen överdel kommunalabrandförsvaret blir effektiv, även om undersiällningsförfarandel slopas. Någraförordar i likhet med reservanterna i kommittén att gesbefogenhet atl förelägga vite, om kommun underlåter all anta brandordning ellerinte vill anta brandordning med del innehåll som ansernödvändigt. Ett par remissinsianser biträder också reservanternas förslag omalt prövning av räddnings-ijänslavial m. m. skall behållas. Ett tiotal remissinsianser avstyrker kommitténs förslag.Till dessa instanser hör brandnämnden och två länsstyrelser. Ävenbrandpersonalens organisationer är negativa till förslaget. Flera av dekritiska remissinstanserna framhåller atl en kontroll behövs i fräga ominsatsberedskapens standard och brandbefälets kompetens. Några remissinstanserbetonar att den tekniska utvecklingen har medfört ökade risker för kompliceradeolyckor, där räddningsinsatserna måsle bygga på samverkan mellan fierakommuner. Enligt en del remissinsianser sker kontrollen av brandförsvaretseffektivitet främsi genom fastsiällelseprövningen. En granskning i efterhandskulle innebära ell lungroit och mindre effckiivi förfarande. Någraremissinsianser ger vidare uitryck för farhågor för att kommuner avkostnadsskäl kan frestas lill nedskärningar av brandpersonalstyrkan. För egen del vill jag anföra följande. 1978/79:53 29 Brandlagstiftningcnhar karaktär av ramlagstiftning med allmänt hållna bestämmelser. Dessa gerkommunerna stor frihet att utforma brandförsvaret på det sätt som de finnerlämpligt med hänsyn lill de lokala förhållandena. Lagstiftningen bygger på enavvägning mellan självstyrelse och statens övergripande ansvar ifrågor som rör medborgarnas säkerhet. Statens ansvar kommer till uttryck bl. a.genom olika former av kontroll av det kommunala brandförsvarets effektivitet. Aubrandförsvaret kan göra effektiva insatser vid bränder och andra olyckor ochatl den verksamhet som syfiar till alt förebygga brand håller en hög standardär självfallet av största vikt såväl för människornas säkerhei lill liv, hälsaoch egendom som för miljöskyddet. Betydelsen av statliga kontrollmöjligheter ifråga om det kommunala brandförsvaret bör emellertid enligt min mening inteöverskattas. Jag är övertygad om alt kommunerna känner sitt ansvar för dessafrågor och haren positiv vilja atl uppfylla de krav som statsmakterna har gettuttryck för i brandlagcn och brandstadgan. Den statliga kontrollen bör därförinte vara mer omfattande än som behövs för all komma lill rätta med de bristeri brandförsvarsorganisalionen som undantagsvis kan förekomma. Kommitténhar funnit att kommunerna har byggt upp en brandförsvarsorganisation somfungerar väl både i fråga om insalsberedskapen och i övrigt. Kommittén anserdel därför fullt möjligl all öka kommunernas handlingsfrihet inom deltaområde. Denna uppfattning biträds eller lämnas ulan erinran av fiertaletremissinstanser. Några remissinstanser hardock anmärkt atl kommittén har dragitalltför vittgående slutsatser av den personalökning som har skett. Ökningenmåsle enligt dessa remissinstanser ställas i relation lill denarbetstidsförkortning som har genomförts för såväl heltids- som deltidsanställdpersonal. Jag kan i och för sig instämma 1 detla. Erfarenheter från senare årvisar emellertid enligt min mening all kommunernas brandförsvarsorganisalionsom helhet uppfyller skäliga krav på effektivitet. Jag delar därför kommitténsuppfatlhing att statskontrollen bör kunna begränsas. Kravet attbrandordningarna måste prövas och fastställas av innebär ettbetydande ingrepp i kommunernas rätt att, inom de ramar som dras upp ibrandlagen och brandstadgan, själva bestämma hur brandförsvarsorganisalionenskall utformas. Å andra sidan är det helt klart att fiera av de frågor somskall regleras i brandordningarna har avgörande betydelse för brandförsvaretseffektivitet. Av särskilt intresse i della sammanhang är bestämmelserna ibrandordningarna om den kompetens som fordras för kommunens brandbefäl, detlägsta antalet brandbefiil och brandmän som ständigt skall finnas i beredskap,den tid inom vilken utryckning skall kunna ske och det lägsta antal övningarsom skall hållas med brandstyrkan. För atl fastsiällelseprövningen skall kunnatas bort måsle del enligt min mening krävas all man kan räkna med atlbrandförsvarets effekiivitei i bl. a. de hänseenden som jag nu har nämnt ändåkommer alt upprätthållas. 17ij brandsladgan finns tämligen ingående kompeiensföreskrifier för såväl 1978/79:53 30 heliidsanslälllsom deltidsanställi brandbefäl. Bestämmelserna ger vissmöjlighet att medge avsieg från de kompetenskrav som anges som huvudregel.Fråga om sådani medgivande prövas, utom när det gäller vissa vikariat, isamband med att fastställer brandordning för en kommun. Även omfastsiällelseprövningen slopas, bör medgivande krävas för atlavvikelse skall få ske från de kompetenskrav som anges som huvudregel. Brandsladganinnehåller inte några bestämmelserom valet mellan heltidsanställt ochdeltidsanställi brandbefiil. F. n. lorde emellertid kunna vägraatt fastställa en brandordning, om anser alt t. ex. brandchefenbör vara hellidsansiälld och inie deltidsanställd, som anges i den underställdabrandordningen. Om fastsiällelseprövningen avskaffas, kan del inträffa aulänsstyrelsen lår möjlighet atl framföra sina erinringar först sedanbrandchefen har anställts. Det är uppenbart alt en ändring på detta stadiumskulle medföra allvarliga ölägenheter för både kommunen och den anställde. Medhänsyn härtill skulle del kunna övervägas atl, om fastsiällelseprövningenslopas, i brandstadgan föreskriva all medgivande krävs för attbrandbefäl skall få anställas på deltid. Jag anser emellertid all delåtminstone f n. inte finns skäl atl införa en sådan regel. Jag beaktar därvidbl. a. alt fiertalet kommuner har heltidsanställt brandbefäl och all detknappast kan bli aktuellt att en kommun övergår från en organisation medheltidsanställt brandbefäl till en organisation med deltidsanställi brandbefäl. Brandnämndenhar utarbetat nya riktlinjer för dimensionering av styrkor i beredskap.Riktlinjerna har överlämnats till regeringen för prövning enligt 1 §kungörelsen (1970:641) om begränsning i myndighets rält all meddelaföreskrifier, anvisningar eller råd (omtryckt 1977:629). Riktlinjer av deltaslag - liksom de anvisningar och råd i övrigt som brandnämnden utfärdar ienlighet med sin instmklion - blir, om fastsiällelseprövningen avskaffas, av änstörte belydelse än för brandförsvarets effektivitet. Jag vill framhållaall de är all betrakta inte bara som ell inslag i den statliga kontrollen utanväl så myckel som ell hjälpmedel för kommunerna. Enligt min mening är detalltså angelägel atl riktlinjer för dimensionering av beredskapsstyrkorutfärdas. Även om riktlinjerna inte blir bindande, kan man enligt min meninguigå från all kommunema kommer att följa dem, i den mån inte särskilda lokalaförhållanden föranleder annat. Ifråga om övningsverksamheten sägs i brandsladgan (4 ij) endast all bestämmelserom del lägsta antal övningar som skall hållas med brandsiyrkan skall las in ibrandordningen. Tämligen kortfattade bestämmelserom antalet övningar finns ibrandnämndens exempel på brandordningar. Att övningar hålls i tillräckligomfallning är givelvis av stor betydelse för brandstyrkans effektivitet. Jaganser dock i likhet med kommittén att risken för att en kommun åsidosätterintresset av en tillräckligt omfaitande övningsverksamhet är ringa. Om detlaskulle inträffa i något enstaka fall, bör Prop.1978/79:53 31 länsstyrelseninom ramen för den allmänna tillsynsverksamheten kunna komma tillrätta medproblemet.