prop · G20385 · 1978-12-31 00:00:00 — Utredningens antaganden om att det normalt skullevara lillräckligi med överslagsmässiga värdeberäkningar måsle ifrågasättas.Lantbruksnämnderna kommer all ställas inför besvärliga avvägningsproblem närdet gäller hänsynstagandet lill köparens och säljarens intressen. En priskonlrolltorde fordra atl möjlighet finns att pröva prisets skälighet vidfastighetsdomstol och att skyldighet föreligger för staten att inlösafastigheten när domstolen fastställer ett högre pns. Vid bristande balansmellan köpar- och säljarsidans intressen kan utbudssiluationen komma allpåverkas negativi. Risken atl olika metoder utnyttjas för atl kringgå lagen fåranses betydande. Risk finns också att en marknad med dubbla prisnivåer kommeratt utvecklas. Även andra komplikationer än de här angivna kan väntas uppträda.Liknande synpunkter framförs av i . 1978/79:85 85 Utredningens förslag i fråga om förvärv som sker förkapilalplacering kommenteras endasl i lilen ulsiräckning av remissinstansernaoch har i allmänhet lämnals ulan erinran. i länifrågasätter dock om inie den föreslagna bestämmelsen skulle kunna undvarashell. Beiräffande utredningens förslag rörande förvärv ikapitalplacerings-syfte kan nämligen ifrågasättas om inte förvärvstillstånd isädana fall kan nekas på annan grund, anför . Vid bedömningen avom fysisk persons förvärv sker i kapitalplaceringssyfte skall enligtutredningens förslag hänsyn las lill om förvärvaren avser alt bli yrkesverksamjord- eller skogsbrukare. Sådan prövning skall emellertid ske även enligt 7§ iförslaget. Krav på bruknings- och bosätlningsplikt kan dessutom åläggas enligt11 S i förslaget. I förslaget till utformning av 4S bör därför punkl 2 utgå. Sammanförande och uppdelning av lantbruksföretag Utredningens förslag att sammanförande av utvecklade ellerutvecklingsbara lantbruksförelag lill en enhet i vissa fall skall kunnaförhindras tillslyrks eller lämnas utan erinran bl. a. av lantbruksstyrelsen,länsstyrelserna i , , och län.Familjejordbrukarnas riksförbund, och"LRF. Lantbruksstyrelsen understryker alt bestämmelsensjälvlällel inie får uigöra hinder mol de ulvecklade eller ulvecklingsbaraförelagens nödvändiga anpassning till förändringen av produklionsleknik m.m.Slyrelsen framhåller också att bestämmelsen inte är avsedd all hindrauppbyggnad och utveckling av företag med siörre arbetskraftsresurser änenfamiljsföre-lagen i de fall förutsättningarna härför är lämpliga. LRF framhåller att påtaglig brist i gällande lag har varilall inga hinder uppställls för s.k. additionsförvärv. Förbundet tillstyrkerdärför utredningens förslag om förbud mot sådana förvärv. Ägare av utvecklatföretag bör alliså inte få förvärva fasiighel av annal slag, om den senarefastigheten behövs för uppbyggande av annat utvecklat eller utvecklingsbartföretag. Bristsituationen i fråga om är påtaglig på många håll ochaddilionsförvärven bidrar ytterligare till att skärpa denna situation tillförfång för unga jordbrukare. Företrädesvis i skogs- och mellanbygderna, därförulsältningar för bildandel av utvecklade enheter är små och deregionalpolitiska skälen väger tungt, bör även sammanslagning av begränsatulvecklingsbara enheter i allmänhet inte få ske. Vid bedömningen bör beaktasenheternas byggnadsbestånd, framhåller LRF. anser att utredningens förslag i vissa fallkan vara mindre lämpligt när förvärven avser skogsdominerade förelag. Enligtskogsstyrelsens mening bör i första hand bmkningsmässiga förhållanden beaktasi dessa fall. Omständigheter som skogsskiftens lägen i förhållande lill naturligadrivningsområden och befintligt vägnät samt virkesförrådets ålder ochsammansättning bör i dessa fall väga lungl. En sådan lillämpning för renaskogsförelag och skogsdominerade förelag kan knappasl ha några negativakonsekvenser ur regional- och sysselsältningspoliliska synpunkier. i tillslyrker i principutredningens förslag men anser att del genom tillämpningsföreskrifter lilllagen närmare bör exemplifieras när särskilda skäl kan föreligga försammanföring av nämnt slag. Enligt mening bör möjligheter öppnasalt tillåta sam-manköp t.ex. för atl kunna bereda befintlig arbetskraftsysselsättning. i lån förutsätter att bestämmelsen inteskall behöva tolkas snävt vid tillämpningen utan atl framålsyftande ochutvecklings- 1978/79:85 86 främjande ställningstaganden skall vara möjliga.Länsstyrelsen i och lån delar i princip utredningensuppfattning men vill ändå framhålla svårigheterna atl praktiskt tillämpabestämmelsen i olika delar av landet. Den innebär nämligen altrationaliseringsintressena i vissa bygder kan komma att hållas tillbaka, anserlänsstyrelsen. Delta kan särskilt bli fallet i sådana landsdelar därfastighetsbeståndet storleksmässigt sett är mindre väl utvecklat. All bedömaom en frislående enhel skall behållas eller om den bör sammanföras med en annansådan till en mer rationell brukningsenhet, blir en svär och grannlaga uppgiftför lantbruksnämnderna. Det gäller att i det enskilda fallel inlc bara laställning lill vilken driftsinriktning som skall tillämpas med erforderligtarealunderlag ulan även att göra överväganden av i viss män regionalpolilisknatur. Härtill kommeratt den tekniska och ekonomiska utvecklingen på jordbrukelsområde går myckel snabbi med bl. a. ändrad driftsinriklning som följd.Länssiyrelsen anser del väseniligi atl de särskilda skäl, som kan medföraavsteg från bestämmelsen, närmare anges och att tillämpningsföreskrifternagörs detaljerade lill ledning för nämndernas verksamhei. Behovet avtillämpningsföreskrifter understryks också av i lån,som anser att den föreslagna bestämmelsen är alltför kalegoriskl avfattad. TCO släller sig tveksam till den föreslagna bestämmelsensom enligt TCO: s mening endast bör lillämpas i undantagsfall. LO framhåller atl den progressive brukaren med lejdarbetskraft inte bör förvägras en arealförstärkning, om detta ur allmännasamhällssynpunkter bedöms som värdefullt. anför allutredningens förslag visserligen inte innebär ell absolul förbud motsammanförande av utvecklade enheter. Del är emellerUd ytterst angelägel att vidprövning av dylika ärenden hela den rcgionalpoliliska delen bedöms. Därvidmåste den anställda arbetskraftens situation bedömas lika medfamiljeföretagarens. Betydelsen av ett rationellt företags önskan om attytterligare utveckla sitt markinnehav måsle också ges en positiv tolkning vidprövningen av förvärvslillstånd. Förbundet pekar också pä angelägenheten avfrämjande av sambruksföretag. Där en rationell enhel kan bildas genomsammanförande av redan utvecklade företag och där intresse förefinns förstartande av samjordbruk, bör dessa inlressen priorileras. KF kriliserar förslaget och anför alt motivet tillhuvudregeln anges vara regional- och befolkningspolitiska synpunkter.Emellertid synes detta enligi KF medföra en snedvridning av jordbrukspolitikengenom att man kan komma atl upprätthålla brukandel av enheter, som med hänsyntill de lokala förutsättningarna inte är rationella. Det leder också till attägor, som med hänsyn till belägenhet och beskaffenhet borde brukas extensivl,bibehålls i en intensiv brukning. Enligt förbundets mening hårde regionalpolitiskaskälen överbetonats i ulredningen. Om man genom sammanslagning av enheter avifrågavarande slag kan skapa rationella enheter, bör sådan sammanslagningmedges. Vägran bör komma i fräga endasl då särskilda regionalpolitiska skälföreligger och då företrädesvis i glesbygd. Även om familjejordbruket alltjämtkommer att vara den dominerande företagsformen, vill KF framhålla att målelbör vara att åstadkomma effektiva jordbruksföretag, där inte baramarkresurserna blir ändamålsenligt utnyttjade utan ocksä arbetskraft ochkapital. Detta kan uppnås både inom familjejordbruk och i siörredriftsenheter. Även befolkningspolitiska skäl talar för andra former änfamiljejordbruk, då det finns människor som vill finna sysselsättning inomjordbruket utan atl för den skull vara egna företagare. 1978/79: 85 87 Förslaget atl en uppdelning av utvecklat ellerutvecklingsbart lantbruksförelag skall förhindras tillstyrks eller lämnas utanerinran bl.a. av lantbruksstyretsen, lånsstyrelserna i , ,, , och . Lantmäteriverketoch lånsstyrelserna i och lån anser det angelägel att detsker en bättre samordning av jordförvärvslagen och fastigheisbildningslagen.Enligt 5 § 3 förslaget får förvärvslillslånd vägras om del kan antas allförvärvel medför all uivecklal eller ulveck-lingsbarl lantbruksföretag delasupp och uppdelningen medför olägenhet av någon belydelse för förelagel.Molsvarande regler för fåsligheisbildning finns i 3 kap. 6§fåsligheisbildnlngslagen. Enligi 3 kap. 6§ försia slyckel denna lag fåremellertid fåsligheisbildning som berör jordbruksfaslighet ske endast om det ärlill övervägande nytta för jordbruksnäringen. I 3 kap. 6§ andra stycket sammalag föreskrivs vidare atl fastighetsbildning för annal ändamål än jordbmk fårske om den inte medför olägenhet av nägon belydelse för jordbmksnäringen.Faslighelsbildningslagens krav är således strängare än den föreslagnabestämmelsen i jordförvärvslagen. Det krävs nämligen en positiv netloeffekl förjordbmksnäringen för att fasUghelsbild-ningen skall kunna ske. Delta kravgäller även för ofullständiga fasiigheier. Motsvarande krav finns inte iutredningsförslaget. Förvärvslillslånd skulle alliså kunna beviljas för ell köpsom vid fastighetsbildningen inte bedöms vara till övervägande nytta förjordbruksnäringen. Fastighetsbildningen kan därför inte genomföras. Utredningens förslag tillstyrks eller lämnas i huvudsakutan erinran av lanlbruksstyrelsen, länsstyrelserna i , , , , , , , , Väsiernorrlandsoch lån. Familjejordbrukarnas riksförbund.Hushållningssällskapens förbund, LRF och lantarbetareförbundet. Lantbruksstyrelsen har i huvudsak ingenting alt erinra motutredningens förslag till regler för juridiska personers möjlighet att erhällaförvärvslillstånd. Vad gäller kravet på att juridisk person som villkor förtillstånd skall avstå egendom av betydelse för jordbrukets rationalisering (6§försia stycket 1 lagförslaget), anser styrelsen väsentligt atl kravet påöverensstämmelse i varje enskild transaktion inte drivs för långt. Som framhållitsav flera lantbruksnämnder har bytesverksamhet mellan juridiska personer ochnämnderna under en följd av år medfört att betydande rationaliseringseffekterhar kunnat uppnäs. Det fär anses angeläget atl sädan bytesverksamhet kanbedrivas även i fortsättningen, varvid det finns skäl att se verksamheten i ettlängre perspektiv. Vid jämförelse mellan bytesobjekten bör vidare, utöverstorlek och värde, tas hänsyn till den rationaliseringseffekt som kan uppnås.I fråga om förvärv som medför att egendom som redan tillhör förvärvaren blirmer ändamålsenlig (6 § första stycket 2 lagförslaget) avses härmed i förstahand juridiska personers innehav och förvärv av skogsmark som utgör enklaveroch arronderingsförvärv av mindre omfattning. Då det gäller utvecklade ochutvecklingsbara jordbruksföretag som ägs av juridiska personer bör det enligtstyrelsens mening vara möjligt atl godta även andra frånraUonaliseringssynpunkl lämpliga förvärv. Dessa företags möjligheter tillanpassning med hänsyn till teknisk och ekonomisk utveckling skulle annars kommaalt försvåras eller förhindras, vilket inte kan anses önskvärt frånsamhällsekonomisk synpunkt. Det tredje fallet då 1978/79:85 88 förvärvstillslånd enligt utredningens förslag får lämnasjuridisk person ulgörs av förvärv som huvudsakligen avser skogsmark som medhänsyn lill förhållandena på orlen inte bör ägas och brukas av brukare som ärbosatt på orlen (6S försia slyckel 3 lagförslagci). Denna punkl i lagförslagethar berörts av vissa lantbruksnämnder som särskilt framhållit de mindre,skogsförädlande företagens betydelse från regionalpolitisk synpunki.Lantbruksstyrelsen anser att även om den yrkeskunnige förvärvaren som har föravsikl att bosätta sig på och själv bruka förvärvsegendomen i princip skall prioriterasså måste, som även utredningen anfört, de regionala sysselsättningsaspekternaväga tungt i många områden med ett svagt utvecklat näringsliv. De mindre,skogsförädlande företagen utgör ofta ett betydelsefullt komplement till jord-och skogsbruket som bas för ett tillräckligt befolkningsunderlag i dessabygder. Enligt lanlbruksstyrelsens mening bör således en regionalpolitiskhelhetssyn anläggas vid lillämpningen av här ifrågavarande bestämmelse. LRF anför att i betänkandet refereras den diskussion somunder senare år förekommit om bolags rätt att förvärva jordbruksfasligheler.LRF har för sin del funnit atl bolagsförvärven skett på ett sådani sätt att enlångsiktig strukturrationalisering försvåras. Del har därför länge från LRF:ssida hävdals att åtminstone inom bygder med permanent bosättning bolagensprioriterande förvärvsrätt av befolknings- och sysselsältningspoliliska skälmåsle upphöra helt. Såväl kortsiktigt som långsiktigt kan ett tillskottsförvärvav skogsmark för den enskilde ha avgörande betydelse för hans försörjning ochsysselsättning och därmed för möjligheterna atl bo kvar i området. harsamma förvärv kortsiktigt ringa eller ingen betydelse för bolagets möjlighetertill ett rationellt utnyttjande av tidigare innehav. LRF har vidare hävdat alli likhel med vad som gäller för lämpliga kombinerade jord- ochskogsbmksläsligheler även för sitt ändamål lämpliga rena skogsbruksfasligheterendast borde fä förvärvas av enskilda personer, som har för avsikt att bosättasig på fastigheten och aktivt ägna sig åt driften av densamma. Utredningens förslag synes i huvudsak tillgodose de kravoch önskemål som LRF framfört i fråga om bolagsförvärven och tillslyrks därför.Genlemoi 6§ 1 i uiredningcns lagförslag har LRF inga erinringar att göra. LRFkan även godta de skäl till förmån för tillstånd för skogsförädlande förelagsom avses i punkterna 2 och 3. Förutsättningen härför är emellertid att enomsorgsfull slruklurprövning sker, vilken visar atl marken inte lämpligen kandisponeras för alt bygga upp eller struklurförbättra enskilda jord- ochskogsbruk i bygden. i anser att deundanlagsregler som uppslälls i 6§ förslaget synes kunna ge bolag och övrigajuridiska personer tillräckliga möjligheter till förvärv av skogsmark när detgäller överiopps-skogsmark, vid arronderingsskäl, för stärkande av en ortsnäringsliv m.m. Visst närhetssamband när det gäller ett förädlingsförelag förskogsprodukter mellan förädlingsplatsen och den förvärvade skogsmarken synesdock alltid böra föreligga. i län anser del mycket angeläget attde posiliva effekierna av kombinationen jordbruk-skogsbruk föreslås blibeaktade i tillståndsgivningen. Speciellt i den norra länsdelen fyller dekombinerade företagen en viktig funktion. Företräde vid Ullståndsgivningenföreslås ges ål jordbrukare bosatta på orten framför skogsförädlandeföretag/juridiska personer. anser att förslaget är bra, men villframhålla atl del är viktigt atl virkesleveranser tryggas till skogsförädlandeföretag som Prop, 1978/79:85 89 är etablerade i orlen. bör dock inte ske genom köpav skogsfastigheter där dessa behövs för atl ge utkomstmöjlighet ät brukare päorten. Enligt lantarbetareförhundel torde det vara ostridigt att kombinationenjordbruk-skogsbruk i många sammanhang medför belydande fördelar för detenskilda förelaget. Del torde emellertid vara lika klart alt de skogsförädlandeföretagen i mänga trakter, främst i sådana med relativt svagt utvecklatnäringsliv, har en stor och samhällsviktig betydelse. Del är därför av storvikt alt dessa förelag även fortsättningsvis ges möjlighet att förvärva markför upprätthållande av sin verksamhet, vilket kan ha stor betydelse för bygdensutveckling. Utredningen avser heller inte med sitt förslag förhindramöjlighelen till förvärv, men väl inskränka den nuvarande prioriteten. Det ärangeläget att tillämpningsföreskrifterna i detta sammanhang ger möjlighet generös tolkning till förädlingsföretagens förmån, anser förbundet. Länsstyrelseni understryker betydelsen av all storskogsbruket ges möjlighetatl förvärva sådan skog som inte behövs för att komplettera lantbruksförelag avfamiljeföretags sioriek. Särskilt i fråga om där s. k.överskottsskog kommer att finnas i myckel stor omfattning är det angeläget attdenna skog överförs till sådana ägare- och förvaltningsformer som gagnar denregionalpolitiska målsättningen och tryggar en jämn råvaruförsörjning tillindustrierna. Juridiska personers förvärv synes inom vissa områden avlandet ha haft en stark prishöjande effekt framhåller i Värmlandslän. Inköp av roiposter inkl. mark lill höga priser har också förekommii inomlänet men varil av liten omfattning. Det är främst de rena sågverksförela-gensom varil inlresserade av dessa inköp. De siörre markägarna har under hela dennuvarande lagens giltighetstid varit återhållsamma beträffande markinköp ochförsökt att anpassa sina inköp så att fastighetsstrukluren förbättrats.Länsstyrelsen har i sak inte något att invända mot de föreslagnabestämmelserna. Enligt 1 ägs skogsmarkeni till av aktiebolag. Dessa har till helt övervägandedel också skogsindustrien verksamhet. Innehaven är spridda i siörre delen avlänel, dock med klar övervikt för de inre och mer höglänta delarna. Bolagendriver ett kvalificerat och intensivt skogsbruk. Bolagsskogarna har därför storbelydelse både för sysselsättningen i skogsbruket och för näringens utvecklingi vetenskapligt och tekniskt avseende. Också för den kontinuerliga tillgångenpå råvaror för industrierna är givelvis bolagsinnehaven betydelsefulla.Speciella restriktioner mot skogsmarksförvärv från skogsbolagens sida ter sigmol denna bakgrund inte särskilt angelägna. Härtill bidrar också att någrasträvanden frän storskogsbrukets sida att utvidga sitt totala innehav inte kanförmärkas. Däremot sker kontinuerligt förvärv, försäljningar och byten för attnä bättre arrondering. Denna verksamhet bör på allt sätt främjas. De avjordförvärvsutredningen föreslagna reglerna om villkor för att juridiskapersoner skall ges förvärvstillstånd synes emellertid i stort sett möjliggörade förvärv som skogs- och sågverksföretagen gör i vårt län, framhållerlänsstyrelsen. vill dock framhålla atlkompensationskravet i 6§ första stycket 1 inte får utformas sä rigoröst att eni liden fortgående bytesverksamhet försvåras. Regeln bör vidare utformas sä atldet kan ankomma pä lantbruksnämnden att avgöra om kompensation skall krävas idet enskilda fallet. I understryker att det ärnödvändigt all kompensationsregeln i 6§ 1 i lagförslaget får verka även längrelidsperioder, eftersom krav på omedelbar markkompensation vid förvärv kan ledatill atl strukturrationaliseringen försvåras. Prop, 1978/79:85 90 Kammarkollegiet, , , domänverket,affärsverksdelegationen, lånsstyrelserna i och lån,KF, LO, , Samarbetsorganet i jordbruksfrågor och skogsarbelareförbundet förslaget och avstyrker detta eller föreslår atl det modifieras. anför atl juridiska personers nettoförvärvav skogsmark har varit av ringa omfattning och har även minskat under senareår. Ur skogsbrukets synpunki är det angelägel alt skogsmarken brukas så effektivtsom möjligl - oavsett ägarkategori. är av den uppfattningen atlsambruk jord/skog i regel är till fördel för båda verksamhetsgrenarna. Dennabrukandeform förenad med boende på brukningsenheten är i många fall även urskogsbrukels synpunki den lämpligaste formen. Många jordbruksfastigheter beslårdock av enbart skogsmark och är dessutom i vissa fall belägna inom områden därinte all ledigbliven skogsmark behövs för att tillgodose de kombineradeföretagen. I sådana fall borde skogsförädlande förelag vara jämställda medandra köparkategorier. Även om kombinationen jord/skog är en ändamålsenligbrukningsform i många fall bör även det naluriiga sambandet skog/skogsindustribeaktas. Om en prövning av köpeskillingens skälighet genomförs föreligger inteheller risk för att kapitalstarka företag skall konkurrera ut andraköparkategorier. Skogsindustnföretagen har ofta stor betydelse försysselsättningen i skogsbygderna. Med hänsyn lill de belydande variationer ivaruutbud som förekommer kan det med hänsyn lill bl.a. sysselsättningsaspektenvara önskvärt att dessa företag har viss egen råvarubas. anserdärför att 6 8 i lagförslaget inte borde avse juridisk eller fysisk person somdriver industriell verksamhet för förädling av skogsprodukier. Paragrafen kundelämpligen kompletteras med en beslämmelse av den innebörden att om ett förvärvav ett skogsförädlande förelag avser fasiighel, som pä grund av en ändamålsenligkombinalion av jord och skog är specielll lämpad för bestående bondebruk kanförvärvstillstånd vägras. NO anser att det begränsade antal förvärv som sker medstöd av 4 § andra stycket punkt 1 nuvarande lag inte kan ha någon avgörandebetydelse på den allmänna prisbildningen för jord- och skogsbruksfastigheter.NO anser därför att det finns anledning att hävda att en häremot svarandeföreskrift bör tas in även i en ny jordförvärvslag. Det är angeläget atl maninte genom en särreglering inom jordförvärvslagstiftningens ram åstadkommerkonkurtensbegränsningar som kan få menligt inflytande på effektiviteteninom jord- och skogsbruket, anför NO vidare. Enligt domänverkets mening finns del en tendens allöverbetona fördelarna med kombinaUonen jordbruk - skogsbruk. De bådanäringarna har utvecklats var för sig motspecialisering i fråga om teknik, maskinell utrustning, arbetskraft m. m. Detär även tveksamt om nägra säsongmässiga fördelar när det gäller arbetskraften kanpåvisas för de kombinerade företagen. Utredningens förslag alt deskogsförädlande företagen allUd skall slå tillbaka för de kombineradeföretagens tillskoltsförvärv av skogsmark är oroande. Även skogsförädlandeföretags förvärv kan ge fördelar ur regional- och befolkningspolitisk synpunkt.Förslagets bestämmelser om förvärvstillstånd för juridiska personer ärutformade efter mönsier års bolagsförbudslag. beklagaratt utredningen föreslår ett återinförande av bytesprincipen. Detta kan kommaatl förstöra klimatet i det samarbete i rationaliseringssträvandena som haretablerats mellan företagen inom slorskogsbruket och lantbruksnämnderna.Utredningens mening tycks vara alt juridisk person för förvärvstillslånd ivissa situationer (6: 1) skall avstå likvärdig egendom. 1978/79:85 i 91 situationer (6: 2-3) förutsätts atl förvärvare i principinte skall avstå skogsmark, dock med möjlighet för tillståndsmyndigheten allställa villkor med sådant innehåll. För en tredje situation (6:4-5) tycksavsikten vara atl lillslåndsmyndighelen inie skall kunna slälla krav påkompensationsmark, dvs. vid förvärv av mycket stora och kapilalkrävandeskogsbruksföretag ävensom vid förvärv mellan juridiska personer. Detla borde hakommit till klarare utiryck i betänkandet. Affärsverksddegationen instämmer iallt väsentligt i de synpunkter domänverket framfört. Delegationen villsärskilt stryka under risken för att den nya lagen kan komma att försvåraskogsbrukels storleksraiionalisering i de former del bedrivits med tillämpningav nuvarande lag. Enligt i lån mening har man bådei utredningen och i direktiven överbetonal effekten av skogsbolagens förvärvunder senare är. Utredningen visar att bolagens nelloförvärv under liden1971-1975 i hela riket utgjorde 36000 ha skogsmark, vilkel molsvarar ca 1 1/2promille av loiala skogsiillgången i landet. Del skulle således ta ca 30 årinnan skogsbolagens andel av den loiala skogsmarken i Iandel ökade med enproceni. avyttrade del kombinerade jord-ochskogsbruket 550000 ha enligt lanlbmksräkningarna 1971 och 1976, vilken arealhuvudsakligen överförts till fysiska markägare som inte är yrkesutövare inomjordbruk eller skogsbruk. Det förefaller som om skogsbolagen fått bära skuldenför denna senare för de kombinerade företagen mer alarmerande utveckling. har sedan 1960-talel med skogsbolagens medverkan genomförlsintressearronderingar som innebär atl de egentliga jordbruksbygderna och tilldessa hörande skogsområden numera i många socknar saknar inslag avbolagsskiften. har storskogsbrukets innehav koncentrerats. Det ärrimligt att de av olika ägarkategorier accepterade gränserna för såväl enskildainnehav som storskogsbrukets i huvudsak uppehålls.