prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — kurserna bör ge en så riktig bildoch aktuell bild som möjligt av företagens framtidsutsikter. En effektivkursbildning fömtsätter, föruiom en god informationsgivning från företagen,att ett stort antal fristående placerare lillåles konkurrera på marknaden isyfte att finna de bästa placeringsalternaliven. Ju fler placerare somkonkurrerar på detta sätt, desto effektivare kan alltså kursbildningenförväntas bli. Det är också uppenbart att kursbildningen blir effektivare ominstitutionella regler inte finns, som begränsar placerarnas handlingsfrihet avtypen skatter, placeringsregler, transaktionskostnader etc. I den måninstitutionella regler ändå finns, bör dessa helst vara likartade för olikatyper av placerare. Utredningendiskuterar olika förslag i syfte att öka utbudet av riskvilligt kapital. Först vill SFF emellertid betona att den faktor, som främst skulle kunna bidra till en ökning av utbudet av riskvilligt kapital, vore en kraftig höjning av företagens lönsamhet. En höjning av företagens lönsamhet skulle leda lill förvänlningar om ökad avkaslning på aktier. i sin lur skulle öka efterfrågan på aktier som placeringsobjekt jämfört med andra placeringsalternativ. Den höga nyemissionsaktiviielen utgör ett starkt belägg för det saraband, som finns mellan företagens lönsamhet och utbudet på riskvilligt kapital, ---- (Se 6,26) Utredningenpekar på behovet av att skattereglernas belydelse för hushållens sparande ochdess placering i olika tillgångar uppmärksammas, SFF anser för det första attnuvarande raycket krångliga regler för beskattning av aktie vinster å detsnaraste bör förenklas. Även för specialister framstår nuvarande regler somalltför svåra att i praktiken tillämpa. Fördel andra anser SFF att nuvarande regler för beskattning av aklieul- 1978/79:165 Bilaga 3 78 delningaroch aktievinsler (realisationsvinster) på sikl bör ändras i en liberalareriktning i syfte att göra placeringar i aktier mer attraktiva jämfört med andraplaceringsalternativ (fasligheter, frimärken, konst etc). Här skall ges någraexempel på förändringar i aklievinsbeskallningen som enligt SFFs raeningskulle kunna bidra till en icke oväsentlig ökning av hushållens sparande iaktier. 1) Införande av kupongskatt på aktieutdelningar altemativt att tillåtaatt en del av eller hela bolagsskatten på den utdelade vinsten får avräknasfrån aktieägarnas inkomstskatt. 2) Realisationsvinstbeskattningen ändras så att den endasl träffar nettoförsäljningar,ej omplaceringar samt att real beskattning införs så att inte effekter avpenningvärdets försämring beskattas. En dylik ändring av realisationsvinstbeskattningenraåste dock kunna förenas med kravet att be-skattningssystemel måste varanågorlunda enkelt att tillämpa. Enannan åtgärd, som säkert skulle öka utbudet av riskvilligt kapital, vore atllåta utlänningar, i större utsträckning än som är tillåtet, förvärvaaktier i svenska företag. Svenska aklier är i ett intemationellt perspeklivlågt värderade och svenska muitinationella företag har ett myckel gott renomméutomlands, varför de skulle vara attraktiva placeringsobjekt. Slutligenbör påpekas att mer information lill allmänheten om aktiesparande starkt kanöka medvetenheten om denna sparform. Detstatliga finansiella stödet till småföretagsverksamhelen har under det senasledecenniet ökat väsentligt såväl beträffande antalet stödformer som de beloppstödformen omfattar. Bland de många kreditformer som slår till småföretagensförfogande är mellanhandsinstituten, Induslrikredit och Föreiagskredil, av storbetydelse för företagens bottenfinansiering. Del ordinarie bankväsendet svararför en stor del av de mindre företagens övriga kreditförsörjning. Förloppfinansieringen är och Industrilånefond, från vilken denuvarande företagareföreningarna tilldelats lånemedel för sin utlåning lillraindre och medelstora förelag, vikiig. Företagareföreningarnas utlåning kanäven kompletteras med påbyggnadslån från Investeringsbanken, Industrilånefond decentraliserades den Ijuli 1978 till de nybildaderegionala utvecklingsfonderna. FöretagareföreningarnasFörbund anser att en värdefull komplettering lill mellanhandsinstitutenIndustrikredit och Företagskredit - som genom sin kreditgivning är en motsvarighellill de större förelagens möjligheler till lån på kapitalmarknaden vore attutvecklingsfonderna för sin kreditgivning av toppkaraktär kunde få sina egnalånefonder kompletterade genom all en viss del av AP-fondernas resurserkanaliseras på i princip samma sätl som gäller för Industrikredit ochFöretagskredil, Detta skulle kunna ske genom att regeringen ställer garantiför en årlig ram för reverslån från AP-fonderna lill utvecklingsfonderna. Isammanhanget bör också nämnas att det, såsom utredningen påpekar, är omöjligtatt skapa en överblick över alla bidrag och subventioner till företag. Tidenär inne för en utvärdering så atl det inte långsiktigi satsas på företag utanframtid till men för innovationsprojekt. Småföretagensmöjligheter att öka det egna kapitalet är synnerligen begränsade. Andelen egelkapital i förhållande till omslutning och det i före- 1978/79:165 Bilaga 3 79 tagetarbetande kapitalet minskar. Många företag i snabb expansion förmår inte byggaupp det egna kapilalet i samma takt som samhället och företagets olikaintressenter kräver. Minskad självfinansieringsgrad driver fram behov av ökadupplåning. Till slut lever man farligt nära gränsen för likvidation. Störreföretag kan ofta vända sig till sina ägare via aktiemarknaden för att öka detegna kapitalel, medan ägarna av de mindre förelagen oftast har större delen avkapitalet arbetande i företaget. Eusätl atl öka del egna kapilalet, även i mindre förelag, är atl la in flerdelägare. Det odelade sambandet mellan ägande och ledning kan emellerlid varaett hinder för detla alternativ. Likartade svårigheler föreligger vid föivärvav företag. Möjligheterna är begränsade för personer utan tillräckligt egetkapital atl överta eller gmnda ett nytt företag. Genom tillkomsten avFörelagskapital AB infördes en ny möjlighet till kapitaltillskott. Utredningenhar anförl att Föreiagskapiials verksamhet i hög grad bör inriktas påförhållandevis väletablerade företag med inarbetad administration ochproduktion. Institutets resurser är knappast tillräckliga för att siödjanyetablerade företag . Samhälletskulle också med tanke pä de mindre företagens betydelse kunna bidra till attlösa problemet med det egna kapitalet i dessa företag genom att ge en attraktivlånemöjlighet för företagarens kapitalsatsning vid etablering, kapitalökningeller övertagande av företag. Om företagaren på detta sätt kan få låna medelbibehålles det odelade sarabandet mellan ägande och ledning. Om det rör sig omstörre lånebelopp kan återbetalningen stöta på problem med hänsyn till att denpersonliga beskattningen i princip drabbar medel som intjänas för dettaändamål. En altemativ eller kompletterande väg som kan underlättaåterbetalningen är alt ge nämnda lån direkt till företagen. Sådana"kapitallån" skulle avsevärt stärka företagens möjligheter att fågoda leverantörer därest dessa genom en lagändring skulle komma i en bättreprioritetsordning vid en eventuell likvidation. är ju förhållandet detla attleverantörsfordringar ligger efter t. ex. företagareföreningarnas lån. För atteffekten på det egna kapitalet då skall bli den avsedda fordras emellertid altsådana "kapitallån" i olika sammanhang, bl. a. då det gäller attfastställa om likvidationsplikt föreligger, får inräknas i det egna kapitalet.Detta blir möjligt först genom lagändring. Återbetalningen av kapitallånenmåste sedan få göras under en relativt (t. ex. ) så att företagetkan hinna att skapa erforderliga resurser. Förbundetföreslår således att utvecklingsfonderna ges möjlighet att ge kapitallån tillmindreföretagen. Tyngdpunkleni del statliga fmansieringsslödel för raindre och medelstora företag ligger påframförallt långfristiga krediter. Med låg soliditet har emellertid ävenförelag med goda lönsamhelsutsikter svårt alt låna upp kapital beroende både påriskaversionen hos eventuella långivare och ägarnas obenägenhet all ytterligareförsämra förhållandet mellan eget och främmande kapital. Företagens investeringsvillighetkommer därför att sammanhänga med tillgången på riskvilligt kapital framföralltinom de mindre företagen. beslöt att inrätta det halvstatligaFöretagskapital AB vars uppgift är att genom köp av minoritetsposter, aktiero, d, förmedla riskvilligt kapital till mindre och raedelstora företag. Mångaföretagare är emellertid ovilliga att vidga ägarkretsen. Därför bör ytterligarevägar prövas för att tillföra mindre och medelstora företag riskkapital. Ettökat utbud av riskfritt kapital har kommit till stånd genom kanalise- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 80 ringen av medel till Investeringsbanken och genom FjärdeAP-fonden. Finansieringsproblemen inom näringslivet har blivit trängande undersenare är. Till en del är dessa störningar beroende av konjunkturer och därmedförhoppningsvis övergående. ------ (Se 1.16) Ulredningen bedömer del angelägel all hushållen ökar sillriskvilliga sparande. Ett sätt att stimulera en sådan utveckling anserutredningen vara att höja det s. k. Annell-avdraget. Därigenom kan avkastningenför aktieplacerarna höjas utan att företagens kapitalkostnader ökar. Som KFtidigare påpekat i sitt remissvar över företagsskatteberedningens slutbetänkande,"Beskattning av företag" (SOU 1977:86), innebär det faktum att Annell-lagenendast omfattar aktiebolag en diskriminering av ekonomiska föreningar. Desistnämnda har inte rätt till avdrag för insatsränta på ökningav insatskapitalet, medan aktiebolagen kan göra avdrag för utdelning på ökningav aktiekapitalet. En utvidgning av nuvarande avdragsrätt enligt Annell-lagenskulle ytterligare förslärka den negativa särbehandlingen. KF yrkar därför attden s.k. Annell-lagen omarbetas så att den även koramer att omfatia ekonomiskaföreningar. Flertalet remissinstanser delar utredningens uppfattningalt någon statlig totalfinansiering av bosladsbyggandet inle bör införas. Någraremissinstanser är dock av motsatt uppfattning och ansluter sig i stort setttill reservationen till utredningens ställningstagande i denna fråga. Utredningens förslag atl prioriteradbosladsobligationsupplåning bör få utnyttjas endast för atl finansiera deprioriterade bostadsändamålen, dvs. byggande med statliga lån samtprivatfinansierad nyproduktion, stöds av flertalet remissinstanser. Några ärdock negativa eller anser atl förslaget endast kan godtagas under vissafömtsättningar. Remissinsianserna är splittrade när det gällerutredningens förslag att amorteringstiden för bostadsinstitutens boltenlän börsänkas. En del vill inte att amorteringstiden för utlåningen förkortas på grundav konsekvenserna för boendekostnaderna, medan andra stöder utredningensförslag. Några remissinsianser påpekar också, all ombyggnader ofta innebär får en teknisk och ekonomisk livslängd i paritet med ett nybyggt hus.Amorteringstiden bör därför förlängas i stället för förkortas, Utredningen föreslår inte några djupgående förändringarvad gäller bostadssektorns finansiering. Inrättande av en särskild bosladsbankför atl den vägen åstadkomma totalfinansiering av bostadsbyggandet anser ulredningensåledes inte vara befogat. De friktioner som uppträtt i byggnadskreditgivningenunder senare tid mbbar inle denna-slutsats. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 81 av samma uppfattning som utredningen. I grunden är detnuvarande systemet rationellt och i den mån friktioner uppstår, bör de kunnaelimineras utan så långt gående och svårövcrblickbara åtgärder som inrättande aven slallig bosladsbank eller ett lolalfinansieringssystem. Inspektionen har ilidigare sammanhang uttalat sig bestämt emot de nämnda finansieringssystemen.Vad kapitalmarknadsutredningen anfört har ytterligare styrkt inspektionen idess uppfattning i dessa frågor. Inspektionen kan också ansluta sig till vad utredningenanför i fräga om prioritering av bostadsinstilutens utlåning och avkortning avvissa amorteringslider. 1 den mån förslaget i sistnämnda avseende berörbankema får dessa på grund av den snabbare återsirömningen av likvida medelökade möjligheter att stödja nya projekt. Inspektionen tillslyrker från sina utgångspunkterutredningens förslag i nämnda avseende. Institutet finner det obestridligt att störningar i kreditgivningenvid vissa tillfällen orsakat förseningar avbostadsbyggandet, som inle varit grundade på samhällsekonomiska överväganden.Visserligen har de skiftande orsakerna till dessa slörningar successivt elimineratsgenom olika reformer inom systemet, men innan dessa hunnit genomföras, har vidflera tillfällen märkbara förseningar inlräffat. Dessa förseningar har medförtextra kostnader för såväl samhällel som byggherrar och entreprenörer och isisla hand de boende. Insiliiutel finner del därför angeläget att undvika dettaslag av störningar i kreditgivningen till bostadsbyggandet. Denkreditpoliliska lagstiftningen ger möjlighel för myndigheterna att åläggaindividuella banker att svara för byggnadskrediter till ett angivel projekt. Isista hand kan denna utväg användas för att trygga kreditförsörjningen tillbostadsbyggandet. Institutet instämmer därför i stort sett i utredningensbedömning att bostadsbyggandets kreditförsörjning bör kunna tryggas inom denbefintliga institutionella ramen, och därmed bortfaller det tyngst vägandeargumentet för en statlig totalfinansiering av bostadsbyggandet. Institutet vill slutligen beröra frågan om desamhällsekonomiska vinsler, som enligt kapitalmarknadsutredningen skulle kunnauppnås därigenom att kreditmarknadens organisation vid en övergång lill statligtotalfinansiering skulle kunna reduceras något ulöver vad som krävs fördennödvändiga utbyggnaden av den statliga administrationen. Institutet finner - ilikhet med ulredningen - alt dessa vinster blir förhållandevis begränsade.Dessutom förefaller det mera troligt, att omläggningen leder tillsamhällsekonomiska effektivitetsföriuster under en lämligen långövergångsperiod. Utredningen diskuterar utförligt finansieringsproblemenför bostadssektorn och föreslår en del förändringar i det nuvarandebostadsfinansieringssystemel. 1 likhel med utredningen vill slyrelsen i dellasammanhang framhålla de förseningar i igångsättningen av bostadsbyggandet, somuppstått under del bl. a. till följd av svårigheterna aU fåbyggnadskreditiv. Eftersläpningen av kreditgivningen har i hög grad bidragitlill den försämring i sysselsättningsläget för byggnadssektorn som inträffat.Styrelsen vill därför understryka, att det är synneriigen angeläget medkraftfulla åt- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 82 gärderför att motverka en fortsalt hög byggarbetslöshet. De överenskommelserbeträffande byggnadskreditiv som träffats mellan affärs- ochsparbankerna och delegationen för bostadsfinansiering har och delvisäven hiltills inte fungerat tillfredsställande. Det är enligtstyrelsens mening nödvändigt att de kredithinder, som alltjämt föreligger förett bostadsbyggande i planerad omfattning undanröjes. Isitt yttrande över boende- och bostadsfinansieringsutredningarnas belänkandeTotalfinansiering (SOU 1975:12) anslöt sig styrelsen till utredningarnasbeskrivning av de nackdelar som var förknippade med en uppdelning avfinansieringen på botlenlän och statliga bostadslån. Styrelsen delade heltuppfattningen att en fullständig finansiering medförde förenklingar iansökningsförfarande och låneadministralion och därmed icke oväsentliga arbets-och kostnadsbesparingar bl. a. genom att förekommande dubbelarbete försvann.Styrelsen delade också de kritiska synpunkter som utredningarna anfört omuppdelningen av bostadskreditema på byggnadskrediter och fastighetslån. Enintegrerad finansiering erbjöd enligt styrelsens mening en administrativtsmidig lösning och en tekniskt sett enkel väg för att nå en rationellkreditförsörjning inom bostadsbyggandet. Sammanfattningsvisfann styrelsen att en fullständig och integrerad finansiering inombostadssektorn medförde att lånehanteringen förenklades ochadministrationskostnaderna blev iägre. Styrelsen hade vid sin bedöraning -liksora utredningarna - begränsat sig till bostadspolitiska, administrativaoch lånetekniska synpunkter på frågan om totalfinansiering. Kapitalmarknadsutredningenhar bedörat att de fördelar som kan uppnås vid en övergång tilltotalfinansiering inte är av sådan omfattning all de moiiverar en övergång tilltotalfinansiering i budgetfinansierad statlig regi, som enligt utredningen äralternativet till nuvarande system. Bostadsstyrelsenhar med anledning av utredningens prövning av fördelarna med etttotalfinansieringssystem inte funnil anledning till ändring av vad styrelsenanförl i sitt ovan refererade yttrande. En betydande administrativ förenkling- och därmed kostnadsbesparingar - skulle bli följden av en övergång tillstatlig totalfinansiering. Styrelsen fömtsätter därvid liksom utredningen ochslyrelsen i sitt ovan refererade yttrande att bostadsfinansieringen handhasav , länsbostadsnämnderna och de koraraunalaförmedlingsorganen. I bilaga (intagen efter referatet) redovisas exempel på deförenklingar sora kan uppnås. Bostadsstyrelsenanser all ulredningen underskattat de administrativa vinster som kan uppnås viden statlig totalfinansiering, Soraett motiv för att inte förorda totalfinansiering har utredningen i olikasammanhang hänvisat till de olika reformer som genomförts och som anges ha inneburit att bostadsbyggandetskreditförsörjning i allt väsentligt tryggats. Nuvarande system bör vid behovkunna justeras efter de linjer som följts. Enav dessa reformer utgör de årliga överenskommelserna mellan delegationen förbostadsfinansienng och bankema angående bostadsbyggandets försörjning medbyggnadskrediter. Trots överenskommelserna har det förekommit storakreditsvårigheter. Som utredningen beskrivit i ett särskilt avsnitt gälldedetta i hög grad , Förseningar i igång- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 83 sättningen med konsekvenser för produktionskostnader ochsysselsättning blev följden. Som utredningen redovisat har vissa speciella förhållandenmedverkat till problemen . Bosiadsslyrelsen hyser dock allvariigafarhågor inför möjligheterna att via överenskommelser av hittillsvarande slagklara kreditgivningen utan olägenheter för igångsättningen. Fr. o. m. innevarande år har kontakterna mellan länsbostadsnämndernaoch bankerna förbättrats genom inrättande av samrådsgrupper inom varje län.Dessa skall i största möjliga utsträckning lösa uppkommande kredi-livproblem.Om detta inte lyckas finns möjlighet att föra frågorna vidare tilldelegationens centrala expertgmpp. Ett flertal s. k. nödlidande projekt harredan förts upp till denna gmpp och det har blivit förseningar i igångsättningeninnan kreditivfrågan kunnat lösas. Problemen kommer sannolikt att öka motslutet av året, då de olika bankgrupperna kan bli tveksamma inför sådanaåtaganden för olika projekt som bedöraes leda till alt den andel de totaltåtagit sig kan komma att överskridas. Försl då kan man slutligt bedömasystemets effektivitet och förmåga att lösa problemen. Den kreditpolitiska lagstiftningens möjligheter till s. k.särskild placeringsplikt måste under alla förhållanden finnas kvar och görastill ett smidigt och effektivt alternativ till de åriiga överenskommelserna. Styrelsen har sålunda på nytt velat understryka fördelarnamed en statlig totalfinansiering och de risker för komplikationer som finns idet nuvarande kreditsystemet. Styrelsen avstår däremot från atl väga dessa motde kreditmarknadsmässiga konsekvenserna av införandet av en statlig totalfinansiering. Bosiadsslyrelsen har ingen erinran mot förslaget omslopande av reglerna om att av institutens utlåning skall avseprioriterade projekt och om att i stället två serier av obligationer skallemitteras: en för prioriterade projekt och en för oprioriterade. Styrelsenförutsätter alt emissionstillstånd för den sistnämnda serien ges i sådanomfattning att hinder inte uppkommer för finansiering av sådan bebyggelse somicke kan få bostadslån men som ändå utgör ett angeläget komplement till denslatsfinansierade bebyggelsen. Bostadsstyrelsenkan vitsordade skäl som utredningen anfört föratt underlätta finansiering vidförvärv av äldre småhus. Det är i regel lältare för ell hushåll alt klarafinansieringen av en nybyggnad än alt finansiera förvärvet av ett äldre, brahus med låg låneskuld. Denna fråga är gammal och har tidigare behandlats iolika sammanhang. Mol en lösning av frågan har framförts - liksora även nu avkapitalmarknadsutredningen - risken för en höjning av prisnivån för äldrefastigheter. Utredningen pekar på en möjlig lösning i form av behovsprövadstatlig belåning. Styrelsen förordar alt denna fråga utreds i särskild ordning. Utredningenhar ifrågasatt om allt nybyggande för bostadsändamål bör generellt priorileras.Styrelsen förutsätter atl ulredningen i första hand syftar på att det är dethelt privalfinansierade småhusbyggandet som inte skall prioriteras. Styrelsenanser sig icke böra förorda en sädan ändring. Omfattningen av della byggandeslyrs av stalsmaklerna via byggnadsregleringen, och del fyller i vissa lägen enuppgift som sysselsättningsreserv. Härtill kommer all eget kapital i vissa fallanvänds för finansiering och att sålunda några anspråk på lånemarknaden inteställs. En förutsättning för byggnadstill- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 84 stånd är vidare atl byggnadskoslnaden inte överstiger ettav regeringen fastställt belopp. Den av utredningen föreslagna sänkningen avamorteringstiden för nybyggnad från 60 till för flerfamiljshus har litenbetydelse ur kapitalkostnadssynpunkt. Delsamma kan sägas gälla en förkortningfrån 50 till för småhus. Slyrelsen har därför ingen erinran mol dessaändringar. Vad gäller ombyggnad har emellerlid styrelsen en annanuppfattning än ulredningen. Vid en mera omfattande ombyggnad vilket är del vanliganär del gäller flerfamiljshus - kan objektets ekonomiska livslängd inte ansesvara kortare än den är för ett nybyggt hus. Delta förhållande borde snararemotivera en förlängning av amorteringstiden från nuvarande i regel till50 år för flerfamiljshus. Som jämförelse kan nämnas att amorteringstiden på detstatliga bostadslånet i regel är densamma vid ny- respeklive orabyggnad avflerfamiljshus: . Ombyggnadsverksamhelen i vad avser flerfamiljshus dras medstora problem. En förkortning av amorteringstiden i intervallet mellan 40 och20 år innebär en betydande ökning av kapitalkostnaderna. Styrelsen anser därföratt amorteringstiden vid omfattande ombyggnad av flerfamiljshus inte bör varakortare än . Vid mindre ombyggnad av sådana hus och vid ombyggnad avsmåhus kan däremot amorteringstiden vara kortare, särskilt om åtgärdemahuvudsakligen avser inredning eller andra delar som förslits snabbt. Bilaga till bostadsslyrelsens yllrande. Förenklingar inom bostadsverkel vid ett syslem medtotalfinansiering i bosladsverkels regi Förutsättningen att kreditiv skall finnas förnybyggnadsföretag behöver ej prövas. Arbetet med all lösa kreditivproblem bortfaller. Behovei av fördjupning behöver ej prövas. Vid belåning av gemensamhetsanläggningar erfordras intesamråd med böltenlångivare om valet av finansieringsform. Vid utbyggnad av flerfamiljshus i etapper på sammafastighet behöver säkerheten för utbetall statslån lill tidigare etapp(-er)inte förskjutas för att säkerhetsutrymme skall beredas för kreditgivning tillsenare elapp(-er). 2) UtbetalningenAndrahandspantförskrivningar erfordras ej. Beslul om ålerbelåning, poslpositioner och relaxer kangenomföras enklare. Uppgifter om bottenlånens kapitalskuld, ränte- ochamorteringsvillkor samt ändringar i dessa erfordras ej. Omläggningen frånkreditiv till lån behöver ej beakias. Nuvarande metod för avisering och tillgodoföring avräntebidrag kan utbytas mol ett enkelt system med nettoränta för olika årgångarav hus. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 85