prop · G203201 · 1978-12-31 00:00:00 — I promemorian anförs att EKN:straditionella verksamhetsområde avser täckande av risk vad gäller köparensbetalningsförmåga eller omständigheter i köparlandei. Eftersom en ingåendekreditbedömning av säljaren erfordras föresläs i promemorian som alternativ utbyggnad av EKN att etl särskilt garanliinstitut inrättas. Det nyainstitutets huvuduppgift skulle vara att i nära samarbete med bankerna ställa motgarantieråt exportören. Del nya garantiinsiitutet bör bildas av staten och bankerna gemensaml.Affärsbankerna bör ha möjlighet atl bidra med en bedömning av förelagen ochriskerna dä ställande av en motgaranti kräver en kreditbedömning av berördaföretag. Fråganom motgarantins utformning tas också upp i promemorian. Förutom att exportörenbetalar en avgift för den motgaranti som ställs bör också de leverantörer somutnyttjar garanliinstituteis tjänster ställa upp med en viss solidarisk ansvarsförbindelse.Vidare föresläs att motgaranti bör ställas med regress mot säljaren. 1 vissafall kan det dock komma all finnas fall då åtaganden fär göras ulan regress. Motgarantiernabör även kunna läcka alla dessa fall exportören ställts inför vid SA-export. Motgarantiersom gäller som säkerhet för säljarens finansiering av ell SA-projekt underbyggnadstiden föresläs i promemorian. Slutligen bör motgarantier även kunnaanvändas vid leveranser inom landet. 5.Investeringsgarantier 5.1 Förslag och diskussioner 11971års industribislåndsulrednings belänkande (SOU 1972:90) Industri-utveckling ochutvecklingssamarbete, föresläs dels en utvidgning av investeringsgaranlisystemettill alt gälla i princip samtliga , dels vissa modifikationer ochklarlägganden av gällande regler. Budgetmedel som kunde komma att erfordras förskaderegleringar överstigande premiemedel föresläs överföras fränbiståndsanslaget till annal anslag. 1 samband därmed föreslås att uppbyggnad aven premiereserv först borde ske genom engängs-avsätlning av bislåndsmedel. 1977års industribiståndsutredning föreslär i betänkandet (SOU 1977: 77) Sverigesutvecklingssamarbete på industriområdet atl en fond för industriellt samarbetemed upprättas. Prop.1978/79:201 12 biståndsutredningsrekommendationer om klargöranden och modifikationer inom ramen för investeringsgaranlisystemetsamt en utvidgning av länderkretsen. Utredningen framhåller att investeringsgaranlioch insats av fonden kan komma ifråga för samma projekt. Riksdagenhar beslutat att den föreslagna fonden skall inrättas (prop. 1977/ 78: 135, UU1978/79: 1, rskr 1978/79: 9). 1977/78: 135 uttalar departementschefen att fondens verksamhei skulleunderlättas om en utvidgning och reform av investeringsgaranlisystemetgenomfördes i den riklning som industribiståndsutredning föreslog. BeträfTandeländervalet anförs i propositionen all de övergripande målen för den svenskabiståndspolitiken bör vara vägledande för utformningen av verksamheten.Företräde bör ges projekt i de länder med vilka redan bedriver etllångsiktigt utvecklingssamarbete. Det är naturligt an fondens verksamhei inteinriktas på sådana med vilka industriellt samarbele kunnat etablerasulan speciella stödåtgärder, såsom de relativt rika t. ex. ländernai och . 1 den mån verksamhet med fondens medverkankommer all bedrivas i länder utanför programlandskreisen,skall endasi sådanakomma ifråga vars ulvecklingspla-nering är förenlig med målsättningen försvensk biståndspolitik. 5.2Närmare om 1971 års industribiståndsutrednings förslag Utredningenkonstaterar alt del svenska investeringsgaranlisystemet, som trädde i kraft år1968, inle har tillämpats. Enligl utredningen är del svårt att fastställavilken betydelse möjligheterna atl fl en garanti har för företagens investeringsbeslut.Man framhäller emellertid atl även om möjligheten att erhålla investeringsgaranlibara är en av många faktorer som påverkar etl investeringsbeslut kan den dock ivissa fall bli tungan på vågen. En garanti kan även bidra till alt sänkainvesterarens krav på vinstmarginaler och storieken av vinsthemtagning och ökahans villighet atl ingå långsikliga engagemang genom reinvestering avvinstmedel. Tendensen lill nationaliseringar har ökat den vikt investeringsgaranliernatillmäts. I andra i-länder går ocksä utvecklingen mol alt allt fler u-landsinvesleringargaranteras. Utredningen konstaterar atl diskussionerna om ett multilateraltgarantisystem har dragit ut och det fär bedömas osäkert om etl sådanisystem någonsin kommer till stånd. Detla faktum stärker ytteriigare kravet på eUeffektivt fungerande svenskt system. Ulredningenhar något studerat varför existerande system inte har tillämpats. Det påpekasall industrin anmält en befarad detaljgranskning av projekten ur utvecklingssynpunklsåväl för ansökan som under garantitidens gång. Vidare uppgesindustrin ha visal tveksamhet och olust inför de formella krav på socialavillkor som uppställts. Man skulle befara att det fordras dels långtgåendeutredningar innan garantin beviljas, dels detaljregleringar under garantitiden.Några väsentliga motsättningar, i Prop.1978/79:201 13 fråganom sakinnehållet i de sociala villkoren har däremot inte framkommit. Industrinhar vidare framhållit alt gränsen mellan kommersiella och politiska risker oftaär svår att dra. Det man här närmast tänker på är valulakursändringar. Kravetpå "väsentligt inflytande" såsom fastslaget i ett kundmeddelande frånEKN (nr 51 för ) syns av industrin ha uppfattats så au del garanlisökandeföretaget skall äga minst . I vissa fall har manbetecknat detta krav som oklart. Del synes även råda en viss osäkerhetbeträffande innebörd och tolkning av kravet pä nyinvestering. Dethar redan påpekats att kravet pä atl reinveslerade vinstmedel skulle kunna Iransfereraslill är besvärande genom de transfereringshinder som finns i många u-länder.Vidare uppges viss osäkerhet ha rält beträffande villkor för tillbakadragandeav garantin. Slutligen har man inom industrin reagerat mot den utdragnaförhandlingsproceduren som man förmodat att en ansökan skulle bli föremål för.Huvudanledningen till all systemet inle utnyttjats torde dock ha varitbegränsningen av länderkretsen. Mindre än 10 96 av alla svenska investeringar iu-länderna anges ha avsett de akluella länderna under de fem är som föregått ulredningen. Medanledning av det ovan anförda anser utredningen aU villkoren för det svenska investeringsgarantisystemelbör omprövas i två avseenden, nämligen genom klargöranden och modifikationerav tillämpningsbesiämmelserna inom det nuvarande systemels ram och genom envidgning av länderkretsen. Utredningenföreslär alt etl villkor för att en investering skall kunna godkännas ävenfortsättningsvis bör vara en skriftlig bekräftelse frän värdlandets sida attprojektet betraktas som utvecklingsfrämjande och i överensstämmelse med landetsutvecklingsplan. Den administrerande myndigheten, EKN, bör därför i hög gradkunna föriita sig pä mottagariandets bedömning men måste även fortsättningsvisförbehålla sig rätt till granskning av utvecklingseffekten. De krilerier som dåbör uppställas gäller främst ianspräklagande av inhemsk arbetskraft samlöverföring av teknologi. bör enligt ulredningen investeringen ävenresultera i en förstärkning av värdlandels betalningsbalans. Vid bedömningen avutvecklingseffekien bör hänsyn las lill varje värdlands speciellaförutsättningar. Utredningen understryker atl eu självklart rättssäkerhetskravär atl det krav avseende utvecklingseffeki som uppställs vid prövningen av engarantiansökan inle ändras under garantitidens gång genom atl skilda regeringari etl u-land bedömer denna fråga på olika sätl. Enligtdet nuvarande systemet gäller som krav för investeringsgaranli alt detinvesterande förelaget ger de anställda tillfredsställande anställnings- och arbetsvillkoroch visar en positiv inställning till fackföreningsverksamhet inom företaget.Utredningen finner ingen anledning alt gå ifrån dessa krav. Man betonar emellerlidatt uppfyllandet av de sociala villkoren måste bli Prop.1978/79:201 14 beroendeav de praktiska möjligheterna i enskilda länder. Utredningen finner inteerforderligt au åriigen kontrollera i vad mån garantivillkoren i delta avseendeuppfylls. Beroende på omständigheterna i det enskilda fallet anses det istället rimligt med en kontroll vart tredje till femte är. En mer aitinmässigrapportering, t, ex, i form av insändande av verksamhetsberättelse o, d,, bördock enligt utredningen ske åriigen. Utredningenser ingen anledning att ulvidga investeringsgarantin atl gälla annat är rentpolitiska risker (nationaliseringsrisk, kalamitetsrisk och transfereringsrisk).Man konstaterar att nationaliseringsrisken av industrin torde uppfattas som allvariigast.Eventuell osäkerhet härvidlag borde emellertid enligt utredningen kunnaundanröjas genom en lillräckligt vidsträckt utformning av den riskbeskrivningsom ingår i garanliavialel. Utredningen hänvisar till en riskbeskrivning somdiskuterats inom EKN, och framhåller att denna täcker också åtgärder som harkaraktär av s, k, krypande expropriation, Ulredningenanser att som villkor för atl eu indirekt intrång skall ge upphov till ellgarantifall bör gälla att de negativa effekterna består , ell äreller mer. Utredningen hänvisar lillkundmeddelandet frän EKN, nr 51 för är 1969, där det fastslås atl garanlitagarenmåste ha ett väsentligt inflytande på företagel i värdlandet. Utredningenkonstaterar att har krävt allt större insyn i ochkontroll av de utländska investeringarna. I allt högre grad krävs också att enlokal partner, statlig eller privat, skall ingå i projektet. Mot denna bakgmndanser utredningen atl man klarare än bör markera alt även minoritetsparlicipationerbör kunna garanteras. Utredningen anser emellertid inte att kravet påinflytande helt skall överges utan föreslår all en nedre gräns införes påexempelvis 20 96. Utredningen anser att detklarare än i nuvarande bestämmelser bör utsägas atl invesieringar, som har karaklärav utvidgning eller komplettering av tidigare verksamhei, bör kunna bli föremålför garanti om förutsättningarna är uppfyllda. Ulredningen förordar emellerlidalt kravet pä att reinvestering-arna skall ha gjorts med vinstmedel som frittkunnat transfereras bör bibehållas. Vidare bör ett krav vara alt investeringenleder till en produktionsökning i värdlandet. Beträffandegarantitiden har ulredningen ingen erinran mot existerande tidsperiod, ,men föreslår etl alternativ beträffande avskrivning av försäkringsbeloppetunder garantitiden. Det bör t. ex. enligl utredningens uppfattning vara möjligtall erhålla en garanti utan alt försäkringsbeloppet skrivs ned undergarantitiden. Utredningen uttalar atl i samband med en föriängning av garantinen prövning självfallet bör göras i av vad mån villkoren uppfyllts, Mellanalternalivbör enligt utredningen också kunna ifrågakomma. Sålunda bör man kunna länka sigalt en nedtrappning sker först efter elt visst antal är, med en vissprocentsats . Beträffandetillbakadragande av garanti framhåller ulredningen all garan- Prop.1978/79:201 15 lininle bör fa dras lillbaka annat än om garanlitagaren uppenbart brutit mot uppställdagaranlivillkor av väsentlig betydelse eller lämnat oriktiga eller vilseledandeuppgifter av betydelse för garantigivningen. Beträffandesjälva proceduren för garantins erhållande anser ulredningen alt vissaförenklingar skulle kunna genomföras. En sådan vore att del blev möjligl för EKNatt ge förhandsbesked till elt företag att en tilltänkt investering kan komma iåtnjutande av garanti. Belydelsenav de praktiska skäl som angavs i prop. 1968:101 för begränsningen av länderkretsenanser ulredningen har minskat. Ulredningen finner vägande skäl för en uividgningav investeringsgarantisystemt. Del är, säger man, viktigt atl svenskainternationellt orienterade förelag ges möjlighet att utvecklas på sammavillkor som konkurrerande företag från andra industriländer. Utredningenförordar emellerlid att en klar skillnad görs mellan bistånd och kommersielltmotiverade insalser. Detta kan enligt utredningen ske genom atl ett utvidgat investeringsgarantisystembeträffande såväl handläggning som medelsanvisning avskiljs frän delbilaterala biståndsprogrammet. Utredningen föreslär således att investeringsgarantisystemelutvidgas lill alt, liksom u-garanligivningen, gälla i princip alla ochalt i fortsättningen de budgetmedel som kan komma att erfordras förskaderegleringar överstigande tillgängliga premiemedel, anvisas från annalanslag än biståndsanslaget. En uppbyggnad av premiereserven bör dock enligtutredningen komma till stånd genom en engångsavsättning från sistnämnda anslag. 6.Remissyttranden över EKN:s skrivelser om vissa reformer i garantiverksamheten 6.1Frågan om affärsmässighet, ramen för n-garantier samt ändring av garantiprocentsatsen Samlligaremissinstanser tillstyrker EKN:s förslag om affärsmässighet, om en årligredovisning av verksamheten, om ökningen av ramen för n-garantier och om enändring av täckningsgraden till 95 96 vid bank- lill- bankkrediter i vissafall. RRVoch KK finner det rimligt alt EKN åriigen redovisar sina åtaganden för stalsmakternaoch dä även riskspridningen i givna garantier. Dessa myndigheter understrykervidare viklen av all exportkreditgaranligivningen inte kommer i konflikt med deåtaganden gjort i , EFTA och avtal med EG. Det är därförviktigt att EKN:s premiesalser vid garantigivningen täcker administrationskostnaderoch föriuster pä . Fullmäktigei riksbank pekar inledningsvis på atl utvecklingen inom världsekonominhar ökat förlustriskerna och att förhållandena inom svensk ekonomi har ökalbehovet av exportstöd. Fullmäktige släller sig tveksam till 1978/79:201 16 ävenen försiklig uppmjukning av affärsmässighetsprincipen. Del kan ifrågasättas omden svenska ekonomin har någol att vinna på ett långtgående stöd för exportkreditersom är förenade med slora risker. Om sannolikheten för en beiydande slutlig föriustinte är väsentligt större utan endast någol större än sannolikheten för alt ensådan föriust inte uppslår skulle risken tas. Fullmäktige menar att ett sådantrisktagande kan diskuteras inte bara av rent försäkringsmässiga skäl utan ocksåfrån mera allmänekonomiska utgångspunkter. Fullmäktige hälsar förslaget om attEKN:s verksamhei underställs statsmakterna med tillfredsställelse. Med detlamenar fullmäktige finns det också en möjlighet i det interna arbetet i nämndenatl införa ett vägningssystem som möjliggör en beräkning avutfallssannolikheten för olika riskengagemang. Fullmäktige efterlyser också enklarare ansvarsfördelning mellan EKN å ena sidan och regeringen och åden andra. Fullmäktigei riksgäldskontorel delar EKN:s uppfattning all premieintäkterna böruppväga de utgifter som föranleds av skadefall och administrationskostnader.För alt säkerhetsställa affärsmässigheten boren återuppbyggnad av reserven förn-garantier komma lill stånd. Fullmäktige finner det oroande om denrörliga krediten skulle behöva anlitas i siörre omfattning nu när svensktnäringsliv går mot bättre kapacitetsutnyttjande och lönsamhet. Om en anpassningav premienivån kräver väsentliga avgiftshöjningar kan tanken om en "whole-turnover"-försäkringövervägas. Fullmäktige välkomnar också förslaget atl låta åriigen taställning till EKN:s verksamhei. LO framhällerau inte bör bidra till alt yiieriigare skärpa den internationellakonkurrensen om atl erbjuda exportförmåner. Vidare kan exportkreditgaranliernasärskilt om de har subventionsinslag skapa en klyfta mellan vad som ärföretagsekonomiskt och vad som är samhällsekonomiskt fördelaktigast. Exportenkan komma att inriktas pä länder där företagen har lättare att sälja mensamhället tvingas bära siörre risker. Mot denna bakgrund delar LO uppfattningenatt n-garantiverksamheien skall vara självbärande. Någon preciserad norm förreservernas omfattning bör såsom EKN ocksä framhåller knappast uppställas dåden lätt blir föråldrad. m. fl. organisationer anför atl EKN:s önskemål om ökadriskspridning lätt kan komma i konflikt med mänga företags önskemål om att fåkoncentrera sina exportansträngningar till vissa marknader, där man bedömer försäljningsmöjlighelernasom goda. Det är bara de största förelagen som har sädana resurser atl de kontinueriigtkan bearbeta de flesta marknader. En Ökad riskspridning stämmer inte heller medatt exporten till stalshandels- och av stora projekt blir alltvanligare. Organisationerna understryker alt ställande av garantier för atlfrämja exporten kommer att växa ytterligare . Vadbeträffar export av stora anläggningar är EKN:s medverkan i regel enförutsättning för affärens genomförande. m, fl, vill ocksåpeka på att premierna för Prop.1978/79:201 17 nämndensgarantier måste vara anpassade till vad som gäller i andra jämförbara länder.Då det ofta kan vara svårt att fullt rättvisande jämföra premiesystemen i olikaländer bör EKN i alla tveksamma fall hellre ta en lägre än en högre premie.Organisationerna uttrycker en viss tveksamhet till huruvida de icke-affärsmässigaandelarna av EKN:s verksamhet bör begränsas lill 25 96, Det kan komma att visasig att denna omfattning är otillräcklig. Vad gäller att införa en "whole-turnover"-försäkringvill organisationerna avråda. De menar att det skulle medföra att många företagtvingas försäkra affärer där enligt företagens uppfattning någon försäkringinte är motiverad. Organisationerna pekar i detla sammanhang på au ca 25 96 avden svenska exporten går till dotterbolag utomlands och all över 80 96 avexporten går lill i-länder, EKN beräknas försäkra 4-5 96 av den totalasvenska exporten medan det engelska institutet, som tillämpar "whole-turnover"-principenför korta affärer, försäkrar 35-40 96, Organisaiionernatillstyrker förslaget om alt höja täckningsgraden vid bank-till-bankkrediterdär mottagande bank är en regering, ett ministerium eller annan motsvarandeorgan lill 95 96, Enligt näringslivets önskemål bör täckningen kunna utgöra 10096, Organisationerna har förståelse för invändningen att med en fullständigtäckningsgrad står exportören och den rådgivande banken ingen självrisk underkredittiden, Organisaiionerna vill därför föreslå en -ig täckning under detvå första åren av garantitiden för att därefter höja till 100 96, understryker vikten av att EKN:s garantipremier inte tillåts fördyrade svenska priserna så alt dessa förlorar i konkurrenskraft. framhåller att då jämförelser med andra länders premiesäilningofta är svår atl göra bör i tveksamma fall hellre sällas för lågt änför högt, SEKställer sig positivt till de riktlinjer för EKN:s verksamhei som nämndenredogör för i sin skrivelse till regeringen, SEK instämmer i att andelen för icke-affärsmässigagarantier inte bör överstiga 25 96 av EKN:s verksamhet, SEK finner det ocksåangelägel att EKN för statsmakterna redovisar sin verksamhet samtställer prognoser över kommande 5-eller lO-ärsperioder, 6.2Kreditgarantier vid särskilt samhällsintresse Samtligaremissinstanser tillstyrker EKNis förslag om atl införa elt system förgarantier vid särskilt samhällsintresse. Fullmäktigei riksbank konstaierar att systemet med s-garantier bör medföra atlett färre antal ärenden än lidigare kommer alt behöva hänskjutas tillregeringen. Fullmäktigei riksgäldskontorel förutsätter att su-garantier skall tillämpas endasi iundantagsfall, SIDAunderstrykeratten förutsättning för s-garantier är att projektet ifråga 1978/79:201 18 intefår negativa effekter för mottagarlandet. LOmenar atl en beiydande försiktighet måste iakttas när man till stöd för svenskaexportintressen frångår principen om affärsmässighet i garantigivningen. m. fl. organisationer pekar på det s. k. solitärpro-blemet.Denna fråga - möjligheten av att erhålla garantier för stora affärer pärelativt svaga mark nåder-har särskilt aktualiserats genom de samverkansgruppersom exportråd organiserat. Organisaiionerna föreslår att det nya syslemelmed s-garantier kan användas för att lösa delta problem. 7.Remissyttranden över förslagen om motgarantier Samtligaremissinstanser tillstyrker ett införandeav motgarantier. Flertalet remissinstanserförordar att delta system administreras av EKN. och instämmer i departementspromemorians förslag om all motgarantierges för finansiering under byggnads- och tillverkningsiiden. Dessaremissinstanser menar att ett nytt institut bör inrättas härför då ett sådantförbättrar möjlighelerna för denna typ av finansiering. De vill ocksåunderstryka behovel av att kostnaderna för exportörerna kraftigt reduceras iförhållande till läget . 8.Remissyttranden över förslagen årsindustri-biståndsutredningar rörande investeringsgarantier Flertaletremissinslanser välkomnar förslagen lill modifiering av investeringsgarantisystem,däribland EKN, KK, SIDA, u-landsforskningsut-redningen, och exportråd. Ingen instans har någon erinran mot en uividgningav det existerande systemet. Några anser atl förslaget inte är tillräckligtlångtgående och framhåller att systemet bör bli jämförbart medkonkurrentländernas. Många framhåller det önskvärda i etl inle alltför deialjregleratsystem. Den administrativa myndigheten bör il utforma de närmaregarantivillkoren, anser de flesta remissinstanserna. Vadbeträffar del av utredningen bibehållna kravet på utvecklingseffekler i värdlandet,anser de flesta atl det bör bibehållas. KK och EKN bl, a, betonar vikten av u-ländernasegen bedömning av effekterna av en investering. Ingena v de instanser som särskilt behandlat de sociala villkoren motsätter sig attdessa krav bibehålls. Dock framhållen, e\. EKN all utformningen och tillämpningenav dessa krav bör grundas på en helhetsbedömning. bl, a, framhäller all de sociala villkoren dock bör bedömasav den administrerande myndigheten från fall till fall. Prop.1978/79:201 19 Sverigesexportråd och anser atl riskbeskrivningen bör uiformasså atl den även läcker ålgärder som formellt är generella men som i realitetenriktar sig mol utländska företag eller vissa länder. De förordar alt detöverlåts ål EKN alt utforma riskbeskrivningen och alt anpassa den tillförhållandena i respektive land. Vadangår kravet på väsentligt inflytande i projektet ifråga lillstyrker de remissinslansersom särskili behandlar denna fråga förslagel om au även minorilelsdelägandeliksom reinvesteringar bör kunna garanteras, EKNanser atl nämnden även i fortsättningen bör fl ta ställning till nedtrappningsregelni varje särskilt fall. och industriförbundet önskar en föriängningav garantitiden. Samtligasom yttrat sig beträffande tillbakadragande av garanti är av uppfattningen allsådan inte bör kunna dras tillbaka annat än då garanlitagaren uppenbart brutitmot ställda garantivillkor. Remissinstansernaär genomgående positiva lill huvudförslaget om utvidgning av länderkretsen.Angående frågan om finansiering är åsikterna mera varierade, EKN delaruppfattningen om önskvärdheten av en engångsavsättning lill en särskild fondinnan tillräckliga premiemedel influtit. , ,bankföreningen och handelskamrarnas nämnd anser en relativt betydande engångsavsättningav biståndsanslaget nödvändig samt att eventuella statsmedel därutöver bör gåöver budget. LO anser engångsavsättning obehövlig och enstatsgaranti tillräcklig. I vart fall bör eventuella statsmedel förskadereglering tas från annat anslag än biståndsmedel. SIDA anser all varken eneventuell engångsavsättning eller framtida budgetmedel för skadereglering skalllas av bislåndsmedel. Allaär sålunda ense om atl statsmedel för eventuell skadereglering i framliden ejlängre bör las av biståndsmedel, medan LO och SIDA hävdar all icke heller en engångsavsättningskall ske av bislåndsmedel. LObetonar i sitt remissvar alt en utlandsinvesteringseffekl på sysselsättningeni också måste beaktas vid hanteringen av elt utvidgat investeringsgarantisystem.Gentemot ulredningen hävdar LO att man ej kan ta för givet att ökad u-landsetableringav svenska företag ocksä främjar den inhemska sysselsättningen. Detta berorenligt LO helt på etableringens karaktär. m.fl., KF, företagareföreningarnas förbund och fÅTA'tillstyrkeren uividgning av systemet med investeringsskyddsgarantier, medan LO och CUFavstyrker förslaget. m. fl.