prop · G203112 · 1978-12-31 00:00:00 — Länsstyrelsernas prognoserför industrisysselsätlningens utveckling i länen under perioden 1976-1985innebär alt utvecklingen blir mer negativ än som var fallet under 1970-laletsförsia hälft. Länen i väsira beräknas få ett bortfall av närmare 30000arbetstillfällen. Nedgången inom detla område svarar för drygt en tredjedel avden minskning som progno-serats för industrin i hela landet. Del är därvidsärskilt och samt som svarar för denna snabbaminskning. Del bör observeras att iStockholms län minskar indusirisysselsättningen under alla tre tidsperioderna.För innebär denna Prop.1978/79:112 30 minskning ett bortfall av av det antalindustriarbetsplatser som fanns . Induslrin har under de senasle tio åren bidragit till enförbättring av sysselsättningssituationen i de kommuner som har haft dentotalt sett sämsta sysselsättningsutvecklingen. ökadesysselsäU-ningen inom industrin med i regionala centra och kommuncentra,medan sysselsättningen var i stort sett oförändrad i primära centra och istorstadsregionerna. Detta förhållande mellan ortstyper kvarstår underprognosperioden. Inom resp. ortstyp har industrisysselsättningen ökat starkast inom stödområdena. Särskilt snabb harökningenvarit inom det inre stödområdet. Dessa förhållanden väntas bestå underprognosperioden, även om ökningstaklen minskas någoi.Induslrisyssel-säitningens andel av den lolala sysselsättningen ärförhållandevis låg i storstadsområden och i primära centra. Detta sammanhängerfrämst med att den nationella och regionala servicen spelar en förhållandevis storroll för sysselsättningen i dessa regioner. Inom resp. ortstyp finns det storaskillnader beroende på om kommunerna är belägna inom eller utanför stödområde. Kommunerna inom det inre stödområdet har genomgående ca 10procenlenheler lägre indusiriandel än genomsnittet för resp. ortstyp. Detlahänger främsi samman med den stora sysselsättningen inom jord- och skogsbruksamt med det relativt sett stora antalet sysselsatta inom offentlig sektorinom stödområdet. Skillnaderna mellan ortstyperna i industriandel har underdet snarasi ökat. i de redan industri-fattigastorstadsregionerna och primära centra har denna andel minskat, medan iregionala centra och framför allt kommuncentra en redan hög andel ytterligarehar ökat. Vad gäller olikheterna mellan kommuner i stödområdena och övrigalandet har skillnaderna i näringsstruktur minskat . De här lämnade uppgifierna gäller den genomsnittligautvecklingen inom resp. stödområde, län eller ortstyp. Det finns naturligtvismånga avvikelser från detla genomsnitt. Mera kända äldre exempel på storainduslriom-vandlingar finns i utvecklingen inom skoindusirin i och inomden tyngre textilindustrin i . F. n. finns flera exempel på regionaltkoncentrerade förändringar av industristrukturen. Det räcker i detta sammanhangatt peka på de problem som har följt på utvecklingen inom varvs-, textil- ochstålindustrin. En fortsalt - och eventuellt påskyndad - omvandling av denindustriella strukturen kommer i de flesta fall att slå olika kraftigt i olikaregioner. De regioner som är särskilt påverkade - både positivt och negativt -kommer att skifta från tid till annan. Omvandlingen kan vad gäller vissa branschersamtidigt påverka vidsträckta sammanhängande regioner, medan för andrabranscher förändringarna är koncentrerade till ett fåtal icke sammanhänganderegioner. 1978/79:112 31 Sysselsättningeninom offentlig tjänst har ökat myckel snabbt. ökadesysselsättningen med för att öka någotlångsammare eller med . Detta motsvarar per femårsperiod ca 165 000resp. Enligtarbetskraftsundersökningarna har sysselsättningen inomsektorn fortsatt att öka, men takten i uppgången har i det närmaste halverats.Länsstyrelsernas prognoser för pekar på en fortsall ökningav sysselsättningen inom den offenlliga sektorn men i lägre takt än under1970-talels första hälft. Detla innebär att man kalkylerar med all ytterligareca 250000 personer skall sysselsättas inom denna sektor under tioårsperioden.Dessa bedömningar gmndas på bl. a. uppgifter från kommuner, landstingskommuneroch statliga myndigheter. Del kan i sammanhanget observeras atl denutvecklingstakt som länsstyrelserna kalkylerar med ligger något under den somlångtidsutredningen bedömer vara möjlig om det ekonomiska utrymme skapas somkrävs för en ökad offentlig sektor. Dennamycket snabba ökning motsvaras av en relativt sett lika stor ökning i deflesta län. Detta gäller för både perioderna 1966-1970 och 1971-1975 samt förprognosperioden 19761985. Genom alt andelen sysselsatta inom den offentligaseklorn varierar mellan de olika länen, belyder emellertid dessa likartade ökningstalolika myckel för den totala sysselsättningsutvecklingen inom resp. län. Denmellan regioner likartade utvecklingslakten slår igenom också när det gällerden inomregionala utvecklingen. Skillnadema mellan ortstyper är emellertidmycket stora vad gäller andelen sysselsatta inom offentliga tjänster. 1storstadsområdena och i primära centra är av de sysselsatta verksammainom den offentliga sektom mot i regionala centra och ikommuncentra. har dessa andelstal ökal med fem, fyra resp. treprocentenheter. Det förtjänar därför alt understrykas att den mellan regionerlikartade relativa utvecklingen inom den offentliga sektorn har lett till attde redan stora skillnadema mellan regioner i arbetsmarknadens struktur harökal. Som har redovisats kan samma tendens iakttas vad gällerindustrins fördelning mellan ortstyper. Länsstyrelsernas prognoser lyder påatl denna utveckling kommer att fortsätta . 1sysselsättningsutredningens betänkande anges antalet offentligt anställda per1 000 invånare i resp. region. Fördelningen på län visar för enspännvidd på mellan högst 180 och lägst 105 anställda per 1 000 invånare. Denrelativt högsta sysselsättningen finns i , och länsamt i de tre nordligaste länen. Värden över riksgenomsnittet visar ävenGöteborgs och samt län. De lägsta andelstalen återfinns i främsiÄlvsborgs, och län. Även i och länär andelen offentligt sysselsatta betydligt mindre än genomsnittligt i landet. Prop.1978/79:112 32 1 , , och är detfrämst den stora statliga sektorn som gör att den offentliga sektom totalt settär siörre än riksgenomsnittet. I och län - vilka båda harcentra för regionsjukvård - svarar landstingens sysselsättning för en stor delav den höga andelen, medan i och enomfattande primärkommunal sysselsättning ger en total sysselsättning inomoffentlig sektor över riksgenomsnittet. I tabell 4:1 lämnas uppgifterom antalet sysselsatta inomoffentliga tjänster per 1 000 invånare i landets kommuner indelade efterortsplanen. Storstadsområdena och primära centra visar sig därvid ha ca 160anställda per 1 000 invånare mot ca 120 i regionala centra och ca 85 ikommuncentra. Tabell4:1 Antal sysselsatta inom offenlliga tjänster perl(X)0 invånare och utvecklingen perioderna 1971- 1976 och 1977- 1981uppdelat på ortstyper Ortstyp Antal 1976 Utveckling Utveckling Storstadsområden Primära centra Regionala centraKommuncentra Hela landet Av tabellen framgår vidare atl denna koncentration av denoffenlliga sysselsättningen lill större orter inom länen kraftigt harförstärkts och att även planerna för perioden1977-1981 pekar på en ökad koncentration. Sysselsättningsutredningenkonstaterar i detla sammanhang att de största ökningarna erhålls där man redani utgångsläget hade relativt sett många anställda per 1 000 invånare. Denna fördelning av den nytillkommande offentligasysselsättningen beror främst påen koncentreradutbyggnad inom de statliga och landstingskommunala sektorerna. Men även inomden primärkommunala delen har sysselsättningen ökat snabbasl i primära centra.Förhållandena är i stort sett likartade för perioden 1977- 1981. Det är i första rummet den mycket omfattande statligasysselsättningen som gör att storstadsområdena kan visa denna stora offentligasektor. Det bör då beaktas att drar upp medelvärdet för detre regionerna. För primära cenlra ärdet i lika mån den statliga ochlandslingskommunala sysscisällningen som svarar för den posiliva avvikelsenfrån riksgenomsnittet. För kommuncentra spelar dessa sektorer en molsvarandenegaliv roll. För regionala cenlra är det främsi den obetydliga statligasektorn som gör atl den offentliga sysselsättningen ligger under den riksgenomsnittliganivån. Variationerna i omfatiningen av den primärkommunalasysselsättningen spelar alllså en underordnad roll i förhållande lillmotsvarande variaiio- Prop.1978/79:112 33 ner i den statliga och landslingskommunalasysselsättningen. Detla återspeglar naturligtvis del förhållandel all servicelill de egna invånarna erbjuds inom resp. kommun. Del är dock i sammanhangetanmärkningsvärt att antalet sysselsatta i primärkommunal service räknat per 1000 invånare i kommuncenira i södra och är näslan lägreän genomsnittet för hela landet. För kommuncentra inom stödområdena och därvidfrämsi inom del inre stödområdet finns, lack vare den kommunalaskalleuljämningen, ingen molsvarande eftersläpning. Del finns sammanfattningsvis myckel stora regionalavariationer då del gäller antalet sysselsatta inom den offenlliga seklorn.Dessa variationer är siörre inom länen än mellan län. Skillnaderna har undersenare år ökat och tillgängliga prognoser pekar på alt skillnadema fortsätterall öka. För variationerna mellan län är del främsi den statliga sektorn sominverkar, medan landslingskommunala sektorn spelar en lika stor roll som denstatliga för variationerna inom resp. län. Byggnadsverksamheten har efter en i stort sett stabilutveckling under slulel pä 1960-lalel minskal i snabb takt under perioden1971-1975. Minskningen har varit särskilt snabb i storstadsområdena ochförhållandevis minsl i kommuncenira. Sysselsättningen har inom stödområdenakunnat hällas uppe nägot bättre än inom övriga delar av landet. Denna bildändras för prognosperioden 1976- 1985, då i stödområdena antalet sysselsattainom byggnadsverksamhet förutses minska något snabbare än i övriga landet.Byggnadsverksamheten haren förhållandevis jämn regional fördelning. Det endasiörre undanlaget gäller stödområdena, där särskilt kommunerna i det inrestödområdet har en högre andel av totalantalet sysselsatta inombyggnadsindustrin. Detla avspeglar delvis de tidigare omfattande utbyggnadernaav vattenkraften. Varuhandeln,som i detla sammanhang omfattar både detalj- och partihandeln, har i motsatstill byggnadsverksamheten haft en förhållandevis jämn utveckling 1966-1970 och 1971-1975 samt . Variationerna iutvecklingstakt mellan regioner har varil små. Under perioden 1971-1975utvecklades sysselsättningen något snabbare inom de båda stödområdena, medanden förutses i slorl selt anknyta lill riksulvecklingen.Andelen sysselsatta inom varuhandeln är betydligt högre i storstadsområdena äni landet i dess helhet. Detta sammanhänger hell med partihandelns storaomfattning i dessa delar av landet. Inom länen finns en koncentration till destörre kommunerna. Primära cenlra har i genomsnitt av den totala sysselsättningeninom varuhandeln mot i regionala cenlra och i kommuncentra. Dettamönster upprepas i alla län. Samfärdselsektorn, som även innefattar post- och televerk,visar liksom varuhandeln på riksnivån en i stort sett stabil sysselsättningunder alla de tre analyserade perioderna. Utvecklingen inom stödområdena ärgenomgående något sämre än i övriga landet. Särskilt negativt utvecklas sysselsättningeninom det inre stödområdet. Prop.1978/79:112 34 Liksom varuhandeln är samfärdselsektorn mera utbyggd islorstadsomrädena och primära cenlra. Under båda perioderna 1966-1970 och1971- 1975 har denna koncentration ökat. svarade samfärdselsekiorn förca av den lolala sysselsältningen i storstadsregionerna mot ikommuncenira. Näringsgrenen/)ri>'(j/(i ijänsler beslär avdelbranscher av myckel olikartad karaktär och lokaliseringsmönster. Inombranscherna bank- och för-säkringsverksamhei samt uppdragsverksamhet svarade detre storstadslänen för . av landets totala sysselsättning.Dessa regioner har en näslan lika stor andel av sysselsältningen inomintresseorganisationer och ideella organisationer medan andelarna inombranscherna hotell, reparationsverksamheler och fastighetsförvaltning, städningm. m. närmare sammanfaller med regionernas andelar av den totalasysselsättningen i landet. Det är främst som svarar förstorstädernas överrepresentation. av den totala sysselsättningen ilandet inom branscherna bank- och försäkringsverksamhei, uppdragsverksamhei ochintresseorganisationer finns i denna region. Koncentrationen inom landet till ,motsvaras inom länen av en koncentration till primära centra där av denlolala sysselsättningen finns inom privala tjänster, mol i regionalacentra och i kommuncentra. Utvecklingen 1966-1970 och 1971-1975 harförstärkt den här beskrivna regionall koncentrerade lokaliseringen. Så har t.ex. sysselsättningen i Siockholms län ökal med under hela perioden1966- 1975 mol i övriga landet. Tillsammans svarade servicenäringarna, dvs. offentligatjänster, varuhandel, samfärdsel och privata tjänsier är 1975 för avden totala sysselsältningen i landet. Som framgått av den tidigare genomgångenav olika näringsgrenar, är arbetstillfällena inom dessa näringar koncentreradedels inom landet till , dels inom de olika länen lill vissaorter, särskili länens primära centra. Kvinnorna svarar för av den totala sysselsättningeninom offenlliga tjänster. Även varuhandeln har en hög andel kvinnor sysselsatta.Tolali för hela servicesektorn svarar kvinnorna för mer än hälften avsysselsättningen. Del finns eti klart samband mellan servicenäringarnasbelydelse för sysselsättningen i en ort eller region och antalet kvinnor i förvärvsarbete. 1 labell 4:2 redovisas andelen sysselsatta uppdelade påortslyper dels inom de privala servicenäringarna, dels inom den offentligaservicen. Av tabellen framgår servicesektorns avgörande belydelse förstorstadsområdenas sysselsättning. Med av den totalasysselsättningen inom dessa näringar har storstadsområdena dubbelt så hög andelsom kommuncentra och ligger även högre än riksgenomsnittet.Stockholmsregionen med av regionens sysselsättning inom 1978/79:112 35 servicenäringarna svarar för en stor del avsiorsiadsomrädenas höga andelstal. Del är främsi den privala servicen som gerstorstadsområdena höga värden. Tabell4:2 Andel sysselsatta inom privat ochoffentlig service inom ortstyper Ortstyp Andel av totalantal sysselsatta år Vad gäller offenlliga tjänster ligger storstadsområdenaendast över riksgenomsnittet mol förden privala servicen. Detta gäller även . Del förtjänar atlsärskilt understrykas alt del, trots den centrala statliga förvaltningensstora omfattning där, främsi är den privala servicen som ger den myckel högaservicesysselsättningen i . Den privata servicen spelar intesamma dominerande roll för den ojämnt fördelade servicesys-selsältningen inomde olika länen. För både offentlig och prival service har primära cenlra ca lioprocentenheter högre andelslal än kommuncentra. är den offentligaservicen något mera koncentrerad inom länen än den privata servicen. Vid en analys av servicens fördelning mellan stödområdenaoch övriga riket framgår att spridningen mellan ortstyper är långt större änmellan stödområden. Det bör observeras att kommuner inom stödområdena jämförtmed genomsnittet för resp. ortslyp nästan undantaglöst härden högsia andelenservicesysselsalla. Delta gäller både den privata och offentliga sektorn. 4.4 Möjligheter till sysselsättning De regionala skillnaderna i möjligheterna lillsysselsättning framgår lydligl av uppgifterna om hur stor del av befolkningensom förvärvsarbetar. var t. ex. av kvinnorna i förvärvsarbetandemer än mot genomsnittligt inom inrestödområdet. Betydande är också de regionala skillnaderna i antaletarbetslösa och förtidspensionerade. har den regisireradearbetslöshe-' Prop.1978/79:112 36 teni t.ex. varit två till större än i riket i desshelhet och andelen förtidspensionerade är högre än riksgenomsnittet iJämtlands län medan den är lägre i t. ex. . Enomfattande omflyttning mellan lokala arbetsmarknader sker hela liden och berörca 200000 personer eller något mer än 100000 förvärvsarbetande. En stordel av denna omflyttning torde främsi ha alt göra med antingen brist på arbeletotalt sett eller alt individens yrkesinriktning inte är anpassad lillefierfrågan på arbelskrafl. Man bör dock uppmärksamma att det naturligtvisäven finns andra skäl till flyttning än förhållandena på arbetsmarknaden. Sysselsättningsgradenvarierar regionall för både män och kvinnor. För män är skillnaderna mellanstödområdena och övriga delar av landet mycket stora medan variationernamellan ortslyper är små. För kvinnor ligger sysselsättningsgraden lägre inomstödområdena, och särskilt inom det inre stödområdet. Dessa skillnader äremellertid mindre än variationerna mellan ortslyper. Som framgår av tabell 4: 3hade kvinnorna lägre sysselsättningsgrad ikommuncentra än i storstadsområdena. För männen är förhållandel det omvända.Män i storstadsområdena har något lägre sysselsättningsgrad än i kommuncentra. Deregionala skillnaderna i männens sysselsättning är särskilt stora för män i dehögre åldersgrupperna. Så hade t.ex. i de fyra nordligaste länen endasl ca 65%av männen i sysselsättning mot i södra ochmellersta . Molsvarande skillnader, om än mindre, finns också medan i männen i samtliga län hari slorl sett samma sysselsättningsgrad. TabeU 4:3 Sysselsättningsgrad förmän och kvinnor i åldern i % 1970 1975 1985 1970 1975 1985 77,5 78,3 76,9 51,6 58,3 64,4 Primära centra därav i inre stödomr. därav i yttre stödomr. 79,9 76,6 77,7 80,6 79,8 75,4 78,6 80,2 77,9 75,0 76.5 78,4 52,5 52,7 49,8 53,2 59,6 62.0 56,9 60,3 Regionala centra därav i inre stödomr. därav i yttre stödomr. 80,9 74,4 79,2 82,6 78,9 74,2 78.3 79,8 41,2 33,5 38,9 43.2 48,4 42,6 47.2 49,6 55,7 50,4 53,7 57,0 Kommuncentra därav i inre stödomr. därav i yttre stödomr. därav i övriga riket 81,0 71.4 79,4 83,1 79,4 73,5 78.4 80,5 37,9 29,2 36,2 39,8 44,8 39,1 43,6 46,0 52,3 47,5 50,3 53,4 1978/79:112 37 Ilabell 4: 3 lämnas uppgifier om sysselsättningsgrad för åren 1970, 1975 och1985. Det framgår där alt andelen sysselsatta för både män och kvinnor harutvecklats i stort sett parallellt i de olika ortstyperna under perioden1971-1975 och atl länsstyrelsernas prognoser för förutser enmotsvarande utveckling . Detla innebär alt de olikhelermellan regioner som fanns i stort sett kommer att kvarstå . Denenda tydliga avvikelsen från denna bild finns i regionala cenlra ochkommuncentra inom stödområdena där sysselsättningsgraden räknat iprocentenheter har ökat något snabbare än i övriga landet. Sysselsättningsulredningenhar i sitt betänkande gjort beräkningar av tillgängen på arbetskraft i olikaavseenden. Kommittén finner därvid alt den största andelen av ej ianspråktagnaarbetskraftslillgångar finns i kommuncenira och regionala centra. 1kommuncentra och regionala centra skulle sysselsältningen behöva öka medungefär för att komma i nivå med de regioner som har de högsiasysselsättningsgraderna. Kommittén påpekar att det även inom resp. ortslypfinns stora variationer. Spännvidden mellan kommunerna med de högsia ochlägsia värdena på andelen sysselsatta kan räknas i flera tiotal procent. Detbör enligt kommittén uppmärksammas att de nya arbetstillfällen som behövsföratt åsiadkomma en uljämning, inle med nödvändighet mäsle lokaliseras lillresp. ortslyp eftersom pendlingen kan utgöra en utjämnande faktor. Denlokala arbetsmarknadens bredd i fråga om yrken påverkar individernasmöjligheter all få ett arbele som stämmer med utbildning och yrkesinriktning.Den som inte kan finna den sökta typen av arbete flyttar till en annanarbetsmarknad, tar ett arbete utanför del yrkesområde som han eller hon ärutbildad för eller stannar kvar i regionen utan nytt förvärvsarbete. Dengeografiska rörligheten är belydande. Mellan kommuner flyttar ca 400000 personer och mellan lokala arbetsmarknader flyttar ca 200000 personer varjeår. Som redan berörts har en del av denna rörlighet direkt med förhållandena påarbetsmarknaden att göra. Det finns klara belägg för att denna andel ärförhållandevis stor. ERU har i en flytlningsstu-die tagit fram uppgifter somvisar alt flyttningens omfattning inom skilda yrkesområden är större ju mindreden lokala arbetsmarknaden är. Detla sammanhänger enligt flyttningsstudienfrämst med en obalans mellan tillgång och efterfrågan inom olika yrken i smålokala arbelsmarknader. En stor del av den geografiska rörligheten är såledesförknippad med den lokala arbetsmarknadens storlek. Eftersom en stor del avlandels befolkning finns i förhållandevis små lokala arbelsmarknader. kommersåledes behovet av röriighet allt framgent alt vara stort. Detfinns naturligtvis ell starkt samband mellan graden av yrkesmässigspecialisering i olika arbelsmarknader och det här beskrivna anpassningsproblemet.Ju mer arbetstillfällen och utbildning tenderar atl specialiseras och jusvårare det blir att ta arbete i andra yrkesområden än dem man har utbildningför, desto färre blir antalet tillgängliga arbetstillfällen inom de Prop.1978/79:112 38 Detta gör i sin tur anpassningenmellan individ och arbete svårare. Omflyilningen inom smä yrkesgrupper ärocksåsiörre än inom stora. 1 södra och är cll ensidigt näringslivi en kommim oftast inte avgörande för om den lokala arbelsmarknaden är ensidigeller ej. Genom all pendlingsmöjlighelerna är goda är del möjligt atl nåarbelslillfällen inom angränsande kommuner. 1978 ärs längiidsuiredning bedömer all en forisaiisirukiuromvandling är nödvändig. En sädan omvandling innebär lillväxl ochlillbakagång i skilda branscher och slår krafiigl igenom i de individuellaföretagens utveckling. En tillbakagång i en bransch koncentreras ofta till endel av branschens företag. Del förhållandevis stora antalet ensidiga lokalaarbetsmarknader i främst mellersta och norra gör alt sådanaförändringar ofta drabbar lokala arbelsmarknader. där möjligheter alt få annatarbele är liten. Kommuner som ensidigt är beroende av ell företag finnssärskilt i men ocksä i . ,och län. Riskerna med en sådan ensidighet för människornai berörd kommun måste bedömas utifrån möjligheterna all kunna få arbete i angränsandekommuner inom pendlingsavstånd. 5.1 Länsplaneringens syfte och uppläggning Huvudansvaret för samordningen inom regionalpolitikenlades pä länsnivån redan genom riksdagsbeslut om en aktivlokaliseringspolitik. Del främsla motivet till detta var att detaljkunskap ochöverblick bäsl kan förenas pä den regionala nivån. Regionalpolitiken har byggtsupp kring en regional utvecklingsplanering-länsplanering. Genom beslut betonades länsplaneringensuppgifter i ett system för sysselsältningsplanering. Eit väseniligiregionalpoliliskl mål är atl ge arbele åt alla. Därigenom kan sysselsättnings-och regionalpoliliken inte behandlas skilda från varandra efiersomsysselsättningspolitiken alltid har en regionalpolitisk dimension. Iriksdagsbeslutet underströks vidare länsplaneringens roll som samordningsinslrumentför den statliga sektorsplaneringen. Därvid anfördes all det ärav störsla viktalt den siatliga verksamheien inom olika seklorer i ökad utsträckning planerasfrån regionalpoliliska utgångspunkter. Länsplaneringen har bedrivits sedan mitten av 1960-taletoch har genomförts i tre riksomfattande omgångar, nämligenlänsplanering 1967, länsprogram 1970 och länsplanering 1974. Regeringenbeslutade ijuni 1978 att starta en ny fullständig länsplaneringsomgång -länsplanering 1980. Enligi de riktlinjer för länsplanering 1980 som regeringenutfärdat skall i länsplaneringen de allmänna regionalpolitiska målen preciserasför resp. Prop.1978/79:112 39 Vidare skall anges de problem som måste lösas ochvilka åtgärder som behövs för detla. På grundval härav utformas förslag tillriktlinjer och handlingsprogram för regionalpoliliken i länel. Länsplaneringenär därmed el! vikligl led i ulformningen och genomförandel avregionalpoliliken. Länsplaneringen regleras fn. av en särskild förordning (1977:88)om länsplanering.