prop · G20373 · 1978-12-31 00:00:00 — 1 detta sammanhangvill jag även erinra om att har begärt förslag från regeringen omvidgade möjligheter för handikappade att få tillgång till egen bil (SfU1977/78:25, rskr 1977/78:249). Jag har av statsrådet inhämtat att honämnar föreslå regeringen att hithörande frågor utreds närmare. 3.5 Ungdomar med arbetshandikapp har arbetslöshetenbland ungdomar med undanlag successivt vuxit. Ioktober var 38000 ungdomar arbetslösa enligt SCB:sarbetskraftsundersökningar (). Regeringen har också vidtagit en radbåde kort- och långsiktiga åtgärder för att motverka ungdomsarbetslösheten. Den grupp ungdomar som har svårast att få fotfäste påarbetsmarknaden är de arbetshandikappade. Deras svårigheter är stora i ennormal arbetsmarknadssituation och i en konjunktur med låg efterfrågan påarbetskraft totalt blir deras möjligheter till arbete mycket små. Enligt RFV:sstatistik uppgick det totala antalet personer med förtidspension ellersjukbidrag i till ca 25000 ijanuari 1977. Gruppenutgjorde därmed av samtliga förtidspensionerade. Andelen ibefolkningen med hel förtidspension eller helt sjukbidrag utgjorde vad gällerdenna åldersgrupp knappt I %. Yngre personer beviljas inte pension på grund avar- Prop.1978/79:73 38 betsmarknadsskäl, utan av andra orsaker.Förtidspensioneringen bland unga har inte ökat , snarare har enviss nedgång skett. I en särskild rapport tillsysselsättningsutredningen (SOU 1977:88) Förtidspensionärernas situationredovisas vissa uppgifter om de yngre förtidspensionerade. Bl.a. framhålls alldiagnoserna i samband med pensionering i de yngre åldersgrupperna skiljer sigavsevärt från diagnoserna i samband med äldre pensionsfall. 1 de äldre gruppemadominerar de fysiska sjukdomarna, i de yngre de psykiska. En särskild studieutförs f n. av de yngre förtidspensionäremas situation. RFV:s statistik rörandepensionsbeslutens fördelning pä diagnoser för nybeviljade pensioner föråldersgruppen visar alt av männen pensionerades på grund avmentala sjukdomar, varav avsåg psykisk utvecklingsstörningoch övriga psykoser och neuroser. För kvinnornas del var andelen pensionsbeslulföranledda av mentala sjukdomar , varav avsåg psykiskut-vecklingsstöming. För båda könen svarade diagnosgruppen psykoser, neuroserm.m. för tillsammans , psykisk utvecklingsstörning för ochrörelsehinder och olycksfallsskador m.m. för . harockså sett på arbetsförmedlingens unga sökande med arbetshandikapp och funnitalt omkring en fjärdedel har rörelsehinder, psykiska arbetshandikappoch socialmedicinska arbetshandikapp. De utvecklingsstörda utgjorde ca 6 %.Dessa siffror avser sökande i åldern som var anmälda vidarbetsförmedlingen . Om man ser till hela gruppen ungaförtidspensionerade torde alla dessa inte efterfråga arbete. Delvis kan dettasammanhänga med att man bedömer möjligheterna alt få anpassad sysselsättningsom små. Sannolikt skulle en del av dem trots allt kunna få ett arbete omtillräckliga anpassnings- och rehabiliteringsåtgärder kunde sättas in.Utredningen har här anvisat några vägar. Utredningen föreslår alt deförtidspensionärer som får ett förvärvsarbete, oavsett ålder skall ha rätttill vilande förtidspension under en viss lid. Detta skulle innebära att de sominte kan fortsätta att arbeta återfår sin förtidspension genom ett förenklatprövningsförfarande. Förslaget tillstyrks av flertalet remissinstanserdäribland bl.a. postverket, , , luftfartsverket,DHR, glesbygdsdelegationen. LO anser att nuvarande reglerom pension bör vara utgångspunkt för nytt förtidspensionssystem. Även TCOanför liknande synpunkter. RFV framhåller att det redan lör närvarande finnsregler som ger möjlighet till vilande förtidspension även för yngreförtidspensionärer. Verket har dock ingen erinran mot utredningens förslag omen utvidgad tillämpning av dessa regler. Enligt min mening skulle vidgade möjligheter till vilandepension få stor Prop.1978/79:73 39 betydelse särskilt för unga förtidspensionerade. De somtar ett arbete bör också ha möjlighet att utan komplicerad prövning återfå sinförtidspension. Det uppföljningsarbete av förtidspensionerade som de s.k.rehab-gruppema skall svara för bör vara av särskild betydelse för förtidspensioneradeungdomar. 1 detta sammanhang finns det också anledning att betona attgruppernas arbete måste ske från skilda infallsvinklar. Arbetsmarknaden ochden enskildes förutsättningar måste givetvis primärt bli föremål fören ingåendeprövning. Man får dock inte härvid underskatta de psykologiska spärrar som kanfinnas, både hos den enskilde och i dennes närmaste omgivning, bl.a. hosföräldrar. Detta medför också behov av en metodik för den yrkesinriktaderehabiliteringen som syftar till atl skapa motivation, självförtroende ochansvar för den egna situationen hos dem, som ställts utanförarbetslivet. Utredningen pekar också pä alt det i vissa fall kaninträffa alt en person som har god pension då han påbörjar en yrkesinriktadrehabilitering, efter denna kan få ett arbete med sämre lön än pensionen. Deförtidspensionerade som rehabiliterats och får arbete bör enligt utredningeninte förlora ekonomiskt på detta. Därför föreslås att RFV får i uppgift attkonstruera ett system som dels kompenserar förlusten i de fall lön av arbeteunderstiger tidigare pensionsbelopp, dels innebären påtaglig stimulans att arbeta.Lön och stimulans bör tillsammans utgöra en summa som motsvarar pensionsbeloppetplus ytterligare ett visst belopp. Frågorna kring ett eventuellt system för alt kompenseraförlusten i det fall lön av arbete kommer att undersliga tidigare pensionsbelopp,är dock betydligt mer komplicerade än vad gäller vilande förtidspension. Problemengäller inte enbart förtidspensioner. De finns även inom andra delar avsocialförsäkringssystemet. har dock inte utvecklat de nyssnämnda förslagen närmare. Dessa frågor kräver därför ytterligare utredning.Jag avser att efter samråd med chefen för i annatsammanhang återkomma till frågan om vidare utveckling i dessa hänseenden. Inom gruppen arbetshandikappade ungdomar skiljer sigutbildningsnivåerna markant. Bland de fysiskt arbetshandikappade finns en storgrupp relativt välutbildade, medan del förde socialmedicinsktarbetshandikappade oftast gäller att utbildningsnivån är låg. För ungdomar medfysiska handikapp gäller i stor utsträckning att deras möjligheter ärbegränsade att delta i de arbetslivskonlakter som drivs inom skolans ram. Dettaär otillfredsställande inte minst mot bakgrund av atl just dessa ungdomar harsärskilt stort behov av utvecklade arbetslivskontakter som erbjuds inom skolan. gäller dock att bidrag tillarbetshjälpmedel kan utgå även vid korta anställningar och vid praktiskyrkesorientering. De förbättringar Jag har föreslagit i fråga omarbetshjälpmedlen - arbetstekniska hjälpmedel, anordningar på arbetsplatsenoch bidrag till arbetsbiträde - bör ytterligare stärka möjligheterna förungdomar med fysiska handikapp att fä arbetslivskonlakter. Prop.1978/79:73 40 Handikapporganisationerna har isina yttranden framfört krav på åtgärder för atl garantera dearbetshandikappade arbetslivserfarenhet. I synnerhet har man framhållitungdomarnas behov. Från flera remissinstanser har man också pekat på de storasvårigheter som föreligger för svårt arbetshandikappade, bl.a.utvecklingsstörda, alt över huvudtagel få en möjlighet att komma in på enarbetsplats. Jag vill i detta sammanhang peka på de möjligheter som finns atlgenom beredskapsarbete ge arbetslivserfarenhet och därvid praktiskt pröva olikayrken. har beredskapsarbeten för ungdomar haft storomfattning. De har också visat sig vara värdefulla i övergången mellan skolaoch arbete. Upp till mellan 65 av de ungdomar som haft enskilda beredskapsarbetenhar genom dessa fåll fast arbete. Möjligheterna för arbetshandikappade ungdomar att genomberedskapsarbete få arbetslivserfarenhet måste enligt min mening utnyttjas ihögre grad än . Beredskapsarbete skall givetvis inte vara den naturligainkörsporten lill arbetsmarknaden, men för många arbetshandikappade kan detvara en av vägarna. Genom det nya statsbidragssystemet för beredskapsarbetehar möjlighet öppnats alt för bl.a. arbetshandikappade justera bidraget upptill av lönekostnaderna inkl. sociala kostnader. Det förhöjda bidraget börväsentligt stärka de arbetshandikappade ungdomamas möjligheter att fåerfarenhet från arbetslivet, vilket bör underlätta deras möjligheter lillarbetsplacering. 1 de fall en arbetsplacering inte kan erbjudas börarbetsförmedlingen efter prövning i varje enskilt fall kunna förlängaberedskapsarbetet som normall gäller. 1 dessa fall börsträvan vara atl den enskilde får byta arbetsplats eller uppgifter i syfte allbredda arbetslivserfarenheten. 1 detta sammanhang vill jag särskilt framhållade förtidspensionerade ungdomarna. Jag kommer längre fram att föreslå ensamordnad organisation för den yrkesinriktade rehabiliteringen. En angelägenuppgift bl.a. för den föreslagna rehabiliteringsverksamheten bör vara altstimulera och aktivera handikappade ungdomar till arbete i de fall de stårutanför arbetslivet, och t.ex. uppbär förtidspension. I proposition 1977/78:30har min företrädare betonat att rehabiliteringsin-satsema i högre grad än förnärvarande måste förläggas till arbetsplatser på den reguljära arbetsmarknaden.Som ett komplement till de möjligheter som kommer att ges inom ramen för denyrkesinriktade rehabiliteringen bör också beredskapsarbeten kunna användas föratt ge dessa ungdomar arbetslivserfarenhet och underlag för val av arbete ochyrke. Jag vill erinra om de möjligheter som finns att i den centrala och deregionala arbets-vårdsdelegationerna inhämta handikappiorganisationernassynpunkter beträffande målgrupper och utformning av verksamheten. För halvskyddad sysselsättninggäller att förhöjt bidrag försöksvis kan utgå för ungdomar under 25 årmed grava fysiska handikapp eller psykisk utvecklingsstörning. Bidrag utgår dåmed av de totala lönekostnadema och de tredärpå följande åren. 1978/79:73 41 har föreslagit att denmöjligheten skall gälla också ungdomar (under ) med grava socialmedicinskaoch psykiska arbetshandikapp samt förtidspensionerade i åldrarna . Förslaget har tillstyrkts av deremissinstanser som har yttrat sig i frågan, bl.a. , ,/SR, AMS, och Unga Synskadade. Flera av dem - AMS,/SR, och Unga Synskadade - menar all ingen övreåldersgräns bör gälla eftersom problemen alt få arbete snarare lorde tillta medåldem. är tveksam lill om en åtgärd av detta slag ärtillräcklig för atl ge de utvecklingsstörda arbete. Jag kommer i det följande allförorda att halvskyddad sysselsättning ersätts av anställning med lönebidrag,men vill redan nu ta upp denna för de arbetshandikappade ungdomarna viktigafråga. För egen del vill jag inte bestrida riktigheten i atlsvårighetema för arbetshandikappade alt få ett arbete torde öka med stigandeålder. Atl inte sätta en åldersgräns vore mot denna bakgmnd helt i sin ordning.Å andra sidan finner jag det angeläget att i ett läge med begränsadereformresurser särskilt stödja dem som söker sig ut påarbetsmarknaden. Mot denna bakgmnd vill jag därför förorda att den avutredningen föreslagna möjligheten till förhöjt bidrag tills vidare förbehållsde unga arbetshandikappade under med grava fysiska, psykiska ellersocialmedicinska arbetshandikapp samt för psykiskt utvecklingsstörda, i de fallåtgärden utgör ett altemativ lill en förtidspensionering. Möjligheten att fåtill stånd en arbetsplacering ulan särskilt stöd eller med reguljärt bidraglill halvskyddad sysselsättning bör alllid i första hand undersökas. Jagfömtsätter att försöksverksamheten också fortsättningsvis begränsas tillungdomar med svåra handikapp. Detta bör vad gällersocialmedicinskt handikappade avse gmpper med svårare missbruksproblem. Enförutsättning för beslut om förhöjt bidrag bör vara att det finnsläkarutlåtande som styrker handikappets art. har i samarbete med Södertäljekommun med understöd som regeringen har beviljat från allmänna arvsfondendrivit försök med speciella insatser för ungdomar med sociala arbetshandikapp,det s.k. Södertäljeförsöket. Ett tjugotal ungdomar har erhållit beredskapsarbeteninom kommunförvaltningen efter egna önskemål. Var och en av dem har enhandledare på arbetsplatsen. Särskild personal har svarat för insatser underfritid. Därutöver har psykologer, läkare, arbetsförmedlare, yrkesvägledarem.fl. deltagit i arbetet. Avsikten är alt genom samlade insatser stötta uppoch träna ungdomama för ett arbete pä öppna marknaden. Försöksverksamheten iSödertälje skall pågå även . Utredningen menar att resultaten från denhittills genomförda verksamheten är så goda att ytterligare försök av dettaslag bör inledas. Man föreslär en vidgning till fem orter istorstadsregionerna. Flertalet remissinstanser är positiva till en vidgadförsöksverksamhet. 1978/79:73 42 Tillstyrker gör bl.a. , , , , DHR och HCK. AMS menar dock atl försöken inte börinskränkas till storstadsregioner, medan HCK önskar försök i alla kommuner.Statens handikappråd förordar att även fysiskt arbetshandikappade skallomfattas av försöken. För egen del finner Jag försöksverksamheten intressantoch positiv. Att på detta sätt stödja ungdomar med omfattande problem är lovvärt.Emellertid finner Jag alt mycket talar för att man gör en mer ingåendeutvärdering innan fortsatta försök startas. Frågan om statens resp. kommunernasekonomiska roll i verksamhet av detta slag behöver också belysas. Den yrkesinriktade rehabiliteringenär en del av samhällets arbetsmarknadspolitik och ett nödvändigt instrumentför atl ordna arbete åt människor med särskilda svårigheter påarbetsmarknaden. Olika åtgärder har byggts ut för att förhindra utslagning ochstärka de arbetshandikappades ställning på arbetsmarknaden. Insatserna har, somjag tidigare berört, alltmer förskjutits till att avse åtgärder med nära anknytningtill arbetsplatser på den öppna arbetsmarknaden. Detta gäller såvälsysselsättningsskapande åtgärder som den yrkesinriktade rehabiliteringen ochövriga arbetsförberedande åtgärder. Ett flertal remissinstanser framhållerockså atl den yrkesinriktade rehabiliteringen måste bedrivas näraarbetsmarknaden och samordnas med övriga arbelsmarknadspoliliska åtgärder.Enligt min mening måste därför huvudkravet vara att den yrkesinriktaderehabiliteringen ges en sådan organisation och inriktning atl den på etteffektivt sätt kan användas såväl i arbetsförmedlingens sedvanliga verksamhetsom i dess fältarbete, t.ex. i anpassningsgrupper eller för att tillsammansmed andra samhällsorgan stödja och aktivera människor till arbete. Ålgärdsformerna ute i förelagen påden reguljära arbetsmarknaden bör därför byggas ut och vidareutvecklas. Dettainnebär emellertid inte att behovet av kartläggande och förberedandeverksamheter skulle minska. Den här förordade målsättningen innebär i ställetatt dessa verksamheter måste arbeta i närmare samverkan med det egentligaförmedlingsarbetet och till vissa delar förläggas ute i arbetslivet. För mångaarbetssökande - inte minst bland de arbetshandikappade - finns ett starkt behovav att få pröva och träna sig fram i direkt arbete och alt få sådanarbetslivserfarenhet som kan leda till en starkare förankring påarbetsmarknaden. Erfarenheterna visar alt åtgärder av denna typ många gångerkan leda till en stadigvarande anställning i ordinarie former eller ihalvskyddad sysselsättning. Kontakterna kan också leda lill att den sökandesbehov av en yrkesutbildning eller av andra arbetsförberedande åtgärderklarläggs. För arbetshandikappade som är nytillträdande eller som varit frånvarande från ar- Prop.1978/79:73 43 betsmarknaden på gmnd av sjukskrivning, rehabiliteringeller andra orsaker, är behovet särskilt stort att få pröva sig fram i arbeteutanför institutionernas skyddade tillvaro, men ändå i former där kraven påarbetsprestation, arbetstider etc successivt kan anpassas till arbetsförmågansutveckling. Genom åtgärder i den reella miljön kan också den yrkesinriktade rehabiliteringenpåverka, förändra och anpassa arbetstillfällena till de arbetshandikappadeskrav och förutsättningar. All rehabiliteringsverksamhet måsteutgå från en helhetssyn på individen. Som jag tidigare framhållit utgör denyrkesinriktade rehabiliteringen en viktig del av arbetsmarknadspolitiken. Denyrkesinriktade rehabilitering som direkt syftar lill atl möjliggöra förhandikappade att erhålla och behålla anställning måste därför bedrivas näraarbetsmarknaden och utgöra en resurs för arbetsmarknadsmyndigheterna. Detökade behovet av yrkesinriktade rehabiliteringsåtgärder bör enligt min meninginte i första hand ses som orsakad av brist på resurser inom andrarehabiliteringsområden, utan som ett ullryck för ambitionerna att förverkligarätten till arbete även för de grupper som har svårt att hävda sig påarbetsmarknaden. Förändringar i arbetslivet måste självfallet också tillmätasen stor betydelse. Som jag framhållit, måste allamänniskor som är i behov av att få sina arbetsförutsättningar kartlagda ellersom önskar få hjälp med att förbereda sig för arbetslivet få den hjälp sombehövs, oavsett om de i egentiig mening kan betraktas som arbetshandikappadeeller inte. Vid arbetsförmedlingen bedöms desökandes behov av yrkesinriktad rehabilitering eller andra arbetsförberedandeåtgärder. Inom förmedlingen finns också bl.a. möjligheter lill medicinska ocharbetspsykologiska konsultationer. anlitar friståendearbetspsykologiska konsultverksamhet i olika former.Denna verksamhet har till syfte att med hjälp av arbetspsykologiska metoderöka effekten av arbetsmarknadsverkets åtgärder för individen i olika val- ochanpassningssituationer. För förmedlingen utgör psykologkonsullalionen främstett led i utrednings- och vägledningsarbetet och ett stöd i den individuellasysselsättningsplaneringen. Den kan tillsammans med övrig information även gesäkrare underlag för beslut om mer djupgående insatser inom yrkesinriktadrehabilitering, arbetsmarknadsutbildning osv. Denna resurs står helt tillförfogande för arbetsförmedlingens tjänstemän. Av samtliga sökande som genomgåranlagsundersökningar i någon form är nära hälften arbetshandikappade. I propositionen (1977/78:30) omskyddat arbete och yrkesinriktad rehabilitering m.m. framhölls också bl.a. atlarbetsprövning och arbelsträning länge var de enda formema av kartläggande ochförberedande åtgärder som stod till förfogande vid sidan av de resurserförmedlingen själv hade. Dessa åtgärder växte med början framsom en del av ar-betsvårdsorganisationen som har sina rötter i den kommunalasocialvår- Prop.1978/79:73 44 den och med stark anknytning till sjukvården. Åtgärdernaförbehölls personer vars svårigheter på arbetsmarknaden antogs bero påarbetshandikapp i medicinsk bemärkelse. Läkarutlåtanden användes för attfastställa vilka personer som skulle få del av de särskildaarbetsvårdsålgärdema. Vid kommunala ellerlandslingskommunala arbetsvårdsinstitul kan personer få genomgå arbetsprövningoch arbelsträning om de på grund av fysiskt, psykiskt, intellektuellt ellersocialt handikapp är i behov av all fä sin arbetsförmåga kartlagd och/eller omde behöver förbereda sig inför ell arbete. F.n. finns 32 arbetsvårdsinstitulmed sammaniagl ca 2700 platser för arbelsträning och arbetsprövning.Arbelsvårdsinstilut finns i varje län utom län. I några län finns flerainstitut. Arbetsprövning sker också vid statens arbetsklinik. Vidarbetsvårdsinstituten tjänstgör föreståndare, läkare, sjuksköterskor, sjukgymnaster,kuratorer, psykologer, administrativ personal, instruktörer, arbetsledarem.fl. Vid instituten är också arbetsvårdare från arbetsförmedlingen placerade.Till landstingskommun och kommun, som anordnar arbetsprövning och arbelsträningutgår statsbidrag i form av anordnings- och driftbidrag. Liksom vidverkstäder för skyddat arbete står platsema vid instituten tillarbetsförmedlingens förfogande. Arbetsmarknadspolitikens resurser byggdes ut kraftigtunder 1960-lalet. Det gällde inte minst arbetsmarknadsutbildningen. Dennaverksamhet kom att omfatta ell stort antal människor med mycket skiftandebakgrund. Erfarenhetema visar atl t.ex. människor som inte är handikappade istrikt medicinsk bemärkelse, i en omställningssituation eller inför inträde påarbetsmarknaden behöver stöd i form av kartläggande eller förberedande åtgärder.Lång bortovaro från arbetsmarknaden, bristfällig teoretisk utbildning,bristande självtillil etc. kunde vara reella arbetshinder som behövdekompenseras med särskilda insatser. Arbetsmarknadsutbildningen expanderadedärför kraftigt . påbörjar ca 100000 personerarbetsmarknadsutbildning varav ca hälften vid AMU-center. Också för dearbetshandikappade har arbetsmarknadsutbildningen fått allt större betydelse.Ungefär en fjärdedel av kursdeltagama utgörs av sökande som registrerats somarbetshandikappade. Vid sidan av arbetsvårdsinstituten hararbetsmarknadsutbildningen därför kommit att bli en tämligen domineranderehabiliteringsform för de arbetshandikappade. är huvudmanför verksamheten vid AMU-centra och svarar för kursemas pedagogiska innehållsaml för planering och drift av verksamheten. bedömerbehovet av kurser, deras yrkesinriktning, omfattning, lokalisering samt vilkaarbetssökande som är berättigade till arbetsmarknadsutbildning. För vissa handikappgrupper -synskadade, döva, hörselskadade, rörelsehindrade, intellektuelltarbetshindrade samt psykiskt handikappade -ordnas inom arbetsmarknadsutbildningensärskilda anpassningskurser benämnda Omställning och träning (OT-kurser).Kursema syftar till att ge- Prop.1978/79:73 45 nom klarläggande av anlag och intressen, social träningsamt studie- och yrkesorientering m.m. underlätta för kursdeltagarna atltillvarata sina utvecklingsmöjligheter och därigenom kompensera sitthandikapp. Kurserna skall bl.a. förbereda för vidare yrkesutbildning. Vidkurserna arbetar personalen i lag bestående av utbildningsman, lärare,psykolog, kurator, sjukgymnast, arbetsterapeut, fritidsledare, sjuksköterska,läkare, boendeper-sonal samt kontaktman från arbetsförmedlingen. Metodiken ikursemas praktiska yrkesorientering påminner mycket om den prövningsverksamhetsom finns vid arbetsvårdsinstituten. F.n. finns 23 OT-kurser vid 19 kursor-leri landet. Plalsanlalet per kurs är vanligtvis 30. Under /78 harca 950 personer påbörjat OT-kurs. Många arbetshandikappade deltar också ikurserna Arbetsliv och utbildning (ALU-kurser), som är en form avyrkesorientering och en fördjupning av arbetsförmedlingens insatser somförberedelse för arbete eller utbildning. Dessa kurser står alltså öppna förarbetssökande som av olika anledningar känner sig osäkra i yrkesvalet. Kursernaomfattar i princip , varav utgörs av praktik. Dessakurser kan förlängas efter individuella behov. Fyraveckorskurserfår undanlagsvis förlängas . Särskilda kurser omfattande20 veckor anordnas för socialt arbetshandikappade och för invandrareomfattande . Under /78 har ca 11 000 personer genomgåttALU-kurser. Den yrkesinriktaderehabiliteringens framlida utformning har varit föremål för utredning i fleraomgångar. lämnade utredningen rörande viss yrkesinriktadrehabiliteringsverksamhet m.m. () sitt betänkande (SOU 1976:38)Yrkesinriktad rehabilitering. Remissbehand lingen av detta belänkande visade enbred anslutning lill utredningens diskussioner om behovet av en samordnadorganisation för den yrkesinriktade rehabiliteringen under ett stadigthuvudmannaskap. Remissinstanserna var dock inte eniga när det gälldeutredningens förslag att föra samman delar av de resurser Jag harredogjort för till särskilda enheter för yrkesprövning inomarbetsmarknadsutbildningen. 1 propositionen (1977/78:30) om skyddat arbete ochyrkesinriktad rehabilitering m.m. konstaterade föredraganden attarbetsmarknadspolitikens framtida inriktning med hänsyn till dearbetshandikappades behov, liksom formerna för arbetsförmedlingens service idessa avseenden, då prövades inom ramen för sysselsättningsutredningensarbete. Föredraganden fann det därför naturiigt alt frågan om denyrkesinriktade rehabiliteringens principiella utformning och innehåll inomramen för statligt huvudmannaskap prövades sedan sysselsätlningsutredningensdelbetänkande avlämnats.