prop · G20350 · 1978-12-31 00:00:00 — Möjligheterna till gemensam vårdnad har därför iprincip inte inneburit någon förändring men har haft betydelse från praktisksynpunkt genom att den rättsliga och den faktiska vårdnaden naturligtvisoftast har sammanfallit. De nu föreslagna reglerna om skyldighet att utgeunderhållsbidrag torde i avsevärd mån kunna minska svårigheterna. Om enförälder skall utge underhållsbidrag torde nämligen barnet regelmässigt böraanses som hemmavarande hos den andra föräldern. I de fall då barnet vistas ungefärlika mycket hos envar av föräldrarna och underhållsbidrag inte utgår kan iallmänhet barnets kyrkobokföring ge underlag för bedömningen. Några särskUdabestämmelser om detta är inte påkaUade. 2.5Avdragsrätt för arbetskläder, m. m. Genomlagstiftning infördes en viss avdragsrätt vid inkomsttaxeringen förarbetskläder (prop. 1975: 86, SkU 1975: 28, rskr 1975: 193, SFS 1975: 332).Reglerna gjordes tidsbegränsade och tUläm-pades vid taxeringar. LOhar i framställning tUl budgetdepartementet hemställt atträtten tiU avdrag för arbetskläder förlängs intiU dess frågan mer allmäntkunnat lösas genom kollektivavtal. F.n. gäller följande i fråga om rätten till avdrag för arbetskläder. Enligt 20 §KL anses kostnader för arbetskläder vara sådana personUga 1978/79: 50 35 levnadskostnadersom inte är avdragsgilla vid taxeringen. I den mån avdrag medgavs före 1975års lagstiftning var det fråga om arbetskläder av mer speciell art, såsomskyddshjälm, skyddsskor eUer liknande skyddsutrustning som på sätt och viskunde anses vara lika mycket arbetsredskap som arbetskläder. Dentidsbegränsade avdragsrätt för arbetskläder som infördes innebar attavdrag medgavs skattskyldig som på grund av sitt arbete hade haft inte oväsentUgakostnader utöver det normala för andra arbetskläder än skyddsutrustning ochskyddskläder. Kostnader för sistnämnda slag av utrustning är oförändratavdragsgilla i sin helhet. Det nya avdraget bestämdes till , för årräknat, RSV skulle också fastsfälla en förteckning över deyrkesgrupper som främst kunde komma i fråga (senaste föreskrifter härom finns iRSV Dt 1977: 18). Enligtarbeiarskyddslagstiftningen ansvarar arbetsgivaren för att föreskrivenskyddsutrustning tillhandahåUs arbetstagarna och enligt avtalen mellanarbetsmarknadens parter gäUer att arbetsgivaren skall bekosta skyddskläder närarbetarskyddsbestämmelserna kräver att viss utmst-ning skall användas på grundav arbetets art. Vissa avtal går emellertid längre i detta avseende. För egen del vill jagframhålla följande. Det principiella avdragsförbudet i 20 § KL för kostnaderför arbetskläder får anses välmotiverat. Inte minst rent praktiska skäl talarstarkt mot ett övergivande av den principen. Å andra sidan är den nuvarandeordningen inte helt tUlfredsställande eftersom den leder till en delojämnheter. I vissa fall tillhandahåller nämligen arbetsgivaren arbetskläderoch så kan ofta ske utan skattekonsekvenser för de anställda. Enligt 32 § 3mom. KL och de anvisningar som RSV utfärdar om förmåner av mindre värdebeskattas nämligen inte värdet av fria överdrags- eller skyddskläder. Är detfråga om andra arbetskläder föreligger skattefrihet om inte förmånen har ettvärde som överstiger . för år räknat. I andra fall får de anställdasjälva stå för kostnader av detta slag och de kan då i princip inte få avdrag.Hur dessa kostnader som inte i första hand avsågs böra beaktas genom enavdragsrätt vid inkomsttaxeringen skulle kompenseras bedömdes i prop. 1975:86 vara en fråga som borde kunna lösas genom överenskommelse meUan parterna påarbetsmarknaden. Mot denna bakgrund infördes en tidsbegränsad avdragsrätt.Tiden a-wägdes på sådant sätt att arbetsmarknadens parter skulle kunna träffaavtal på området. ansågs vara tillräckligt i detta hänseende. LOhar i sin framställning emellertid påpekat att dessa frågor ännu inte har fåttnågon mer allmän lösning genom kollektivavtal och därför hemställt att dentidsbegränsade lagstiftningen måtte förlängas. Eftersomdet alltjämt är önskvärt att frågan om kostnader för arbetskläder lösesförhandlingsvägen föreslår jag att tiden förlängs . Reglernaom avdragsrätt för kostnader för arbetskläder bör aUtså 1978/79: 50 36 tiUämpasäven vid taxeringar. Mitt förslag föranleder ändring i punkt 5 avanvisningarna till 33 § KL. Isammanhanget vill jag föreslå en ändring i 19 § KL rörande bostadstillägg ochbostadsbidrag. Ändringen beror främst på att de i lagrummet nämndastödformerna har omreglerats och i samband därmed fått ändrade beteckningar. Denya reglerna i detta hänseende bör gäUa såvitt avser statskommunalabostadsbidrag till vissa folkpensionärer m. fl. vid taxering och iövrigt vid taxering. Äldre lydelse av 19 § skall dock alltjämttillämpas i fråga om bostadstillägg som har utgått enligt de regler som gälldeintill . 3 Stimulansåtgärder för näringslivets investeringar, m. m. Storadelar av det svenska näringslivet har genomgått enperiod med svag efterfrågan och otillräckUga vinster. a. till följd avdetta har investeringarna i såväl maskiner som byggnader och anläggningarsjunkit tUl en mycket låg nivå. Detfinns emellertid nu anledning förmoda att förutsättningarna för eninvesteringsuppgång successivt förbättras. Orderingången tiU industrin harunder innevarande år ökat starkt och en successivt stigande produktion kanförutses och . Mot bakgrund av behovetatt förnya och bygga ut produktionsapparaten finns det skäl att bibehålla destimulansåtgärder som införts tidigare. Jag är medveten om att man kan hävdaatt stimulanserna i viss utsträckning mister sin konjunkturpolitiska effekt omde förlängs år . I en situation när aUmän enighet råder om anglägenhetenav ökade industriinvesteringar kan det emeUertid inte vara rimligt attstatsmakterna genom skattepolitiska åtgärder försämrar villkoren förinvesteringar. Regeringensbeslut om en förlängning av det generella frisläppet avinvesteringsfonderna är således att se som ett led i strävandena att frånstatsmakternas sida ge fortsatt stimulans åt näringslivets investeringar. Detbehövs emellertid ytterligare åtgärder. Jag kommer i det följande att föreslåatt gUtighetstiden för det särskUda investeringsavdraget och det statligainvesteringsbidraget för maskininves-tcringar föriängs med fram tiUutgången av . Då det dessutom finns ett stort behov av att ge extrastimulans även åt näringslivets byggnadsinvesteringar kommer jag att föreslåatt det införs ett nytt särskilt byggnadsinvesteringsavdrag vid den statligataxeringen. De nu nämnda stimulansåtgärderna kommer jag i det följande attbehandla var för sig. Jagkommer också att ta upp några frågor som rör investeringsfonderna. Detgenerella frisläpp av investeringsfonderna som gäller f. n. har 1978/79: 50 37 skettmed stöd av 9 § 1 mom. lagen (1955: 256) om investeringsfonder förkonjunkturutjämning, , Frisläppen innebär bl, a, att företagen får möjlighetatt utnyttja samtliga till investeringsfond redan avsatta medel. Det nämndalagrummet ger däremot inte möjlighet att utvidga frisläppet till aft ävenomfatta sådana avsättningar till investeringsfond som görs i framtida bokslut.I syfte att öka företagens möjligheter att utnyttja invesleringsfondssyslemetkommer jag i det följande att föreslå en lagändring som gör det möjligt attmedge företagen att utnyttja sådana framtida avsättningar. En annan fråga jagvill ta upp gäUer förutsättningarna för att få använda fondmedel förexportfrämjande åtgärder. För att ett sådant tillstånd skall kunna ges krävsbl. a. att företaget driver rörelse i utlandet. Som ett led i strävandena attfrämja företagens exportansträngningar kommer jag att föreslå bl. a, att detnämnda kravet slopas. Jag kommer dessutom att föreslå att de mycket strängakrav som ställs för dispens vid för sen inbetalning avinvesteringsfondsmedel till mjukas upp och att det sker vissa förenklingarnär det gäller företagens uppgiftsskyldighet. Deåtgärder som jag har beskrivit kan sägas ta sikte på den direktainvesteringsplaneringen inom företagen. Det finns också ett starkt behov avatt underlätta företagens möjligheter att anskaffa riskvilligt kapital. Omföretagens bas av eget kapital blir för smal, äventyras deras möjligheter attgenomföra investeringar. Jag kommer mot denna bakgrund att föreslå vissaändringar i de s. k. Annell-reglerna, dvs. de regler som ger möjligheter tillvisst avdrag för utdelning som belöper på nyemitterat aktiekapital. Mittförslag innebär dels att det totala avdragsbeloppet höjs, dels att företagenfår större möjUghet att efter eget val fördela beloppet på olika år. 3.2Förlängning av giltighetstiden för investeringsavdrag och investeringsbidragför maskinanskaffningar Reglerom särskilt investeringsavdrag och statligt investeringsbidrag för attstimulera näringslivets maskininvesteringar infördes (prop.1975/76:61, SkU 1975/76:26, rskr 1975/76: 101, SFS 1975: 1147, 1149).Giltighetstiden för såväl avdraget som bidraget har förlängts i olika omgångar.F. n. gäller att dessa stödformer upphör (prop.1977/78:52, SkU 1977/78: 15, rskr 1977/78: 49, SFS 1977: 1062, 1063). Stödetutgår för nyinvesteringar i maskiner och andra inventarier som är avsedda förstadigvarande bruk i verksamheten. Från denna regel gäller vissa undantag.Något stöd utgår t. ex. numera inte för motordrivna fordon. Avdragetålnjutes vid taxeringen tUl staUig inkomstskatt för det beskattningsår undervilket leverans eller tUlverkning har skett. 1978/79: 50 38 tUInäringsidkare som bedriver rörelse, jordbruk eller skogsbruk. F. n. uppgåravdraget till av anskaffnings- eUer tillverkningskostnaden. Bidraget somär skattefritt uppgår tiU av anskaffnings- eller tillverkningskostnaden.Det är avsett främst för de mindre företag och jordbruk där det inte finns skattemässigtutrymme för att utnyttja investeringsavdraget. Bidraget får inte beräknas påen högre anskaffnings- eller tillverkningskostnad än . Avdrag och bidrag kan inte utgå . Frågor om bidragprövas av efter taxeringsperiodens utgång. Somvillkor för att kunna utnyttja avdrag eUer bidrag gäller f. n. bl. a. attleverans måste ha verkstäUts före utgången av . Motbakgrund av den ekonomiska utveckling som jag inledningsvis redogjort för anserjag det vara angeläget att tiden för utnyttjande av det nuvarande stödet förmaskininvesteringarna förlängs. Jag föreslår att giltighetstiden för såvälavdraget sorn bidraget förlängs med , dvs, t, o, m, utgången av ,Nuvarande procentsatser, dvs. för avdraget och för bidraget, börbibehållas. Kontorsmöbler och föremål avsedda för utsmyckning avkontorslokaler, t. ex. tavlor, mattor och draperier, bör enligt min mening undantasfrån stöd under den föreslagna förlängningsperioden. Sådana investeringar kaninte sägas vara direkt ägnade att öka produktionskapaciteten inom näringslivet.I övrigt bör det nuvarande tillämpningsområdet förbli oförändrat. Investeringari motordrivna fordon bör alltså inte heller ge rätttill stöd. Isamband med den senaste förlängningen av gUtighetstiden infördes en särskildföreskrift för sådana leveranser som sker . Föratt skattskyldig skall kunna få avdrag eUer bidrag för sådana leveranserfordras att skriftligt avtal om leveransen har träffats före den 1 oktober1978. Denna föreskrift tUlkom för att underlätta planeringen inomleverantörsledet i samband med att stödåtgärderna skulle upphöra vid årsskiftet1978/79. Från olika håll inom näringslivet har kritik riktats mot kravet påskriftligt avtal. Man har gjort gällande, att en sådan föreskrift är alltförformalistisk och att den mycket lätt kan leda till rättsförluster för denenskilde. Jagförordar att det nu behandlade problemet blir löst på följande sätt. Genomförlängningen av investeringsperioden med fyller den nu gäUandeföreskriften om att skriftligt avtal skall ha träffats före den 1 oktober 1978inte längre någon funktion. Den föreskriften bör alltså helt avskaffas. Inteens när det gäller leveranser av kontorsmöbler o. d. dvs. den inventariegruppsom enligt vad jag har föreslagit inte skall omfattas avförlängningen anser jag att det finns skäl att upprätthålla detta krav. Detkrävs emellertid någon form av övergångsregel för de leveranser som sker underdet sista kvartalet 1979. Med hänsyn till att syftet med en sådan regel iförsta hand är att undvika 1978/79: 50 39 störningari leverantörsledet delar jag uppfattningen att kravet på skriftligt avtal ivissa fall kan te sig onödigt: formalistiskt. Jag föreslår att det som ettalternativ till kravet på skriftligt avtal bör kunna godtas att skriftligbeställning har inkommit till leverantören eller dennes representant före den1 för att avdrag eller bidrag skall komma i fråga för dessaleveranser. Somen följdändring till alt anskaffningsperioden förlängs med ytterligare ett årföreslår jag att investeringsbidrag skall kunna utgå under sammanlagt högst femi stället för som f, n, högst fyra beskattningsår. Jagföreslår slutligen en redaktionell ändring i 7 § lagen (1975: 1149) om statligtinvesteringsbidrag för inventarieanskaffning. Deföreslagna ändringarna bör träda i kraft . Jag vill i deltasammanhang beröra en fråga som aktualiserades i samband med den senasteförlängningen av giltighetstiden för avdraget och bidraget. Vidriksdagsbehandlingen av det förslag som regeringen då lade fram framställdesmotionsvägen önskemål om en utredning rörande konsekvenserna av en successivförlängning av olika åtgärder på beskattningsområdet för att stimuleranäringslivets investeringar (motion 1977/78: 77), SkaUeutskoUet (SkU 1977/78:15) delade uppfattningen att en sådan utredning borde komma tUl stånd. Medhänsyn till att företagsskatteberedningen som då ännu inte hade avslutatsitt arbete antogs komma att behandla sådana frågor ansåg utskottet sigemellertid inte berett att tUlstyrka att en sådan utredning tillsattesomedelbart. Utskottet förklarade att det i stället borde ankomma på regeringenatt ta eventuellt initiativ tUl en sådan utvärdering som hade efterlysts imotionen. Med anledning av vad som sålunda har förekommit vill jag erinra om aftförefagsskatteberedningens betänkande innehåller omfattande analyser ochreformförslag på olika områden av företagsbeskattningssystemet. Någonutvärdering av det slag som efterlystes vid riksdagsbehandlingen har emeUertidinte gjorts. Som jag har nämnt har företagsskatteberedningensslutbetänkande remissbehandlats och lagstiftningsärendet bereds f, n. inombudgetdepartementet. Innan regeringen har tagit ställning till de olikalagstiftnings- och utredningsfrågor som väckts vid remissbehandlingen anser jagdet infe vara lämpligt att ta initiativ till en särskild utredning av det slagsom nämnts. 3.3Investcringsavdrag för vissa byggnadsarbeten Särskiltinvesteringsavdrag för näringslivets byggnadsinvesteringar har utgått vid etttidigare tillfälle, nämligen den 1 november 1972den 31 december1973 (prop. 1972: 125, FiU 1972: 40, rskr 1972: 331, SFS 1972: 718). Dettaavdrag medgavs för kostnader för ny-, till- eller ombyggnad på fastighet irörelse, jordbruk eller skogsbruk. Avdraget uppgick till vid taxeringentill statlig inkomstskatt. 1978/79: 50 40 investeringar,bl, a. en del s. k. opriorilerade byggnadsarbeten, var undantagna fråntillämpningsområdet. Detnu aktueUa investeringsavdraget för byggnadsinvesteringar bör utformas efter ihuvudsak samma principer som gällde enligt förordning. Det bör utgåmed vid taxeringen tUl statlig inkomstskatt och avse kostnader för ny-, tUl-eller ombyggnad på fastighet i rörelse, jordbruk eller skogsbruk som nedläggsunder perioden den 1 oktober 1978den . Meddenna utgångspunkt har inom budgetdepartementet upprättats ett förslag till lagom särskilt investeringsavdrag för vissa byggnadsarbeten. Avdraget bör medgesendast för sådana byggnadsarbeten som igångsätts den 1 okiober1978den . Det bör uttryckligen anges att ett byggnadsarbeteär att anse som igångsatt när det har påbörjats på arbetsplatsen. Avdragetbör på samma sätt som gäUde enligt förordning beräknas endast påkostnader för arbeten som har utförts på och för material som har fogats in ibyggnaden före den tidpunkt då investeringsperioden har gått till ända, dvs.före . Avdrag bör utgå inte bara för arbete, som utförs av enentreprenör, utan också för arbete som utförs i egen regi. Om arbetet utförs iegen regi får i underlaget för ber-äkningen av avdraget inräknas förutomdirekta kostnader för arbetskraft och material m. m. även en skälig andel av s.k. indirekta kostnader, t. ex. administrationskostnader. Ränta på eget kapitalfår dock inte inräknas i underlaget för avdragsberäkningen. Jagvill i sammanhanget erinra om att gränsdragningen mellan byggnader, maskineroch andra inventarier samt markanläggningar liksom tidigare bör ske medutgångspunkt i vad som gäller för beräkning av värdeminskningsavdrag försådana tiUgångar enligt KL. Detta innebär bl. a. aft rivning av äldre byggnadför att bereda plats för nybyggnad inte skaU räknas som byggnadsarbete vid tiUämpningenav lagen. Förvissa byggnadsarbeten finns det enligt min mening inte anledning att gestimulans i form av investeringsavdrag. Jag föreslår att kostnader till den delde avser lokaler avsedda för bostadsändamål, bensinstation, parkeringshuseller parkeringsanläggning, butiks-, kontors-, bank-, hotell- eller restaurantlokaler,samlingslokaler eller nöjeslokaler samt sporthall eller annan idrottsanläggningskall undantas. Om ett byggnadsprojekt som i och för sig ger rätt till avdragäven innefattar sådana arbeten som nämnts bör underlaget för beräkningen avavdraget minskas med den del av kostnaden som belöper på dessa arbeten. F.n. gäller att ett företag i princip inte får ta i anspråk investeringsfond förkonjunkturutjämning för sådana tillgångar för vilka företaget utnyttjar detsärskilda investeringsavdraget för maskininvesteringar [se 6 § förordningen(1977: 786) om ianspråktagande av investeringsfonder för konjunkturutjämning(ändrad 1977: 1065)]. AU fullt ut tUlämpa Prop.1978/79: 50 41 motsvarande princip när det gällerbyggnadsinvesteringsavdraget skulle skapa avsevärda praktiskatillämpningsproblem. Jag förordar i stället en ordning som innebär altinvesteringsfonden får tas i anspråk för den del av kostnaden för en ny-, fill-eller ombyggnad för vilken företaget inte tillgodoför sig investeringsavdrag.Denna regel ger alltså företaget en möjlighet att för en viss investeringkombinera investeringsfondsutnyttjande och investeringsavdrag. En sådankombinationsmöjlighet kan vara värdefull för företag vars investeringsfond interäcker till för att finansiera hela byggnadskostnaden. Vad jag här harföreslagit är avsett att komma till uttryck genom ett tillägg i den nämndaförordningen om ianspråktagande av investeringsfonder för konjunkturutjämning. Avdraget bör inte medges ex officio avtaxeringsmyndigheten utan först efter yrkande av den skattskyldige. Avpraktiska skäl bör sådant yrkande framställas vid taxeringen för detbeskattningsår under vilket kostnaden har nedlagts. I likhet med vad som gällerför det särskilda investeringsavdraget för maskininvesteringar bör avdrag fååtnjutas med högst ett belopp som motsvarar skiUnaden mellan bruttointäkten ochövriga avdrag i förvärvskällan. Som villkor för avdrag bör gälla att den avdragsgrundandekostnaden för ett och samma byggnadsarbete uppgår till , underbeskattningsåret. Enligt lagen (1978: 401) om exportkreditstöd fårexportkreditavdrag för varje beskattningsår åtnjutas högst med belopp somsvarar mot skillnaden mellan bruttointäkten och övriga avdrag iförvärvskällan. Som avdrag i förvärvskällan räknas härvid enligt en uttryckligbestämmelse i 5 § samma lag det tidigare av mig i avsnitt 2 behandlade maskininveste-ringsavdraget.Samma ordning bör givetvis gälla även för byggnadsinvesteringsavdraget. Jagföreslär ett tillägg tUl nämnda lagrum utformat efter förebild från 3 § lagen(1970: 172) om begränsning av skatt i vissa fall. 3.4 Investeringsfonder för konjunkturutjämning Som jag redan nämnt har regeringen tidigare beslutatförlänga frisläppet av investeringsfonderna för konjunkturutjämning med ettår. Detta innebär att investeringsfonderna för rörelse får utnyttjas för byggnads-ochanläggningskostnader som nedläggs t, o. m, och för maskinersom levereras före utgången av , Vidare får investeringsfonderna förskogsbruk utnyttjas t. o. m. för arbeten avsedda att främjaskogsbruket. Förlängningen av fondfrisläppet har kommit till uttryckgenom en ändring i förordningen (1977: 786) om ianspråktagande av investeringsfonderför konjunkturutjämning (SFS 1978: 704). Förordningen innehåller ettbemyndigande för , , att ge till- 1978/79: 50 42 ståndför företag att utnyttja investeringsfond på de villkor som anges i förordningen. Itidigare sammanhang har jag nämnt att det f. n. inom budgetdepartementet pågåren omfattande översyn av hela företagsbeskattningssyste-met. TiU grund fördenna översyn ligger företagsskatteberedningens slutbetänkande och desynpunkter som har framkommit vid remissbehandlingen. Översynen omfattar äveninvesteringsfondssystemet. När detta arbele är slutfört kommer jag aft ta uppfrågan om ändringar i denna lagstiftning. Redan nu vill jag emellertid bryta utett par frågor av i huvudsak teknisk karaktär. I samband med det generellafrisläpp av investeringsfonderna som gäller har det nämligen visat sigföreligga behov av att företa vissa lagändringar. Jag behandlar idet följande dessa frågor var för sig. F.n. ges tUlstånd att utnyttja investeringsfond enligt 9 § 1 mom. Ett tiUståndenligt 9 § 1 mom. ger av flera skäl i en lågkonjunktur större stimulanseffektän ett tillstånd enligt 9 § 3 mom. Vid tillstånd enligt 9 § 1 mom. fårföretaget utnyttja hela investeringsfonden för hela investeringskostnadenmedan ett tillstånd enligt 9 § 3 mom. begränsar fondut-nyttjandet till avfonden och av investeringskostnaden. Vidare får företaget vid tillståndenligt 9 § 1 mom. ett extra avdrag vid inkomsttaxeringen med tio % av deutnyttjade fondmedlen. Något sådant avdrag medges inte vid fondutnyttjandeenligt 9 § 3 mom. Tillståndenligt 9 § 1 mom. och 9 § 3 mom. skiljer sig i ytterligare ett avseende frånvarandra. Jag syftar på att tiUstånd enligt 9 § 1 mom. endast får avsebefintliga fondmedel, dvs. fondavsättningar som har prövats vidinkomsttaxeringen. Tillstånd enligt 9 § 3 mom. kan däremot ges ocksåavsättningar som görs . De tillstånd som tidigare under 1970-taletlämnades enligt 9 § 3 mom. avsåg regelmässigt också en eller flera framtidafondavsättningar. En förutsättning var naturUgtvis att avsättningen eUeravsättningarna skulle ske under den medgivna investeringsperioden. Etttillstånd att utnyttja framtida avsättningar enligt 9 § 3 mom. ges i form avett preliminärt beslut att medlen får tas i anspråk. Arbetsmarknadsstyrelsenskall sedan bekräfta det preliminära beslutet genom ett slutligt beslut. Dettakan meddelas när uppgift enligt 27 § har inkommit från omatt avdrag för avsättningen har medgivits vid taxeringen. Först sedan slutligtbeslut meddelats, dvs. normalt efter taxeringsperiodens utgång, kan företagetåterfå de tUl inbetalade medlen. Närinvesteringsfonderna släpptes fria enligt 9 § 1 mom. ansågsdet angläget att också medel som avsattes i bokslut till ledning årstaxering fick tas i anspråk för investeringar under 1978/79: 50 43 frisläppsperioden.Eftersom utformningen av 9 § 1 mom. inte gav utrymme för preliminärabeslut, valde man då en annan lösning. AMS bemyndigades att efter den tidpunktdå avdrag för avsättningen hade godkänts vid taxeringen medge att de nyavsattamedlen fick tas i anspråk. Företagsskatteberedningenhar kommit in på frågan om rätten att utnyttja framtida fondavsättningar ochlämpligheten av att behålla indelningen i preliminära och slutliga beslut.Beredningen föreslår att beslutsmyndigheten alltid skall kunna medge attframtida avsättningar tas i anspråk. fått ett sådant tillståndskall företaget enligt förslaget kunna ta ut de mot avsättningen svarandemedlen från så snart som taxeringsnämnden har godkäntfondavsättningen. Beredningen anser nämligen att de slutliga besluten intefyller någon egentlig funktion och att de därför bör avskaffas. Beredningensförslag att de slutliga besluten skall slopas har lämnats utan erinran avremissinstanserna.