prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Stålenbör nalurligen ha eu dominerande intresse i de tre slorflygplatserna med derasstora andel utrikestrafik, dvs. Det övriga flygplatsnätet bör vad gäller huvudmannaskap,flnansieringsfördelning och drifl utformas i syfte all en tillfredsställandeinterregional trafikförsörjning kan erhållas till lägsia möjliga kosinad. Föratl en flygplats för inrikestrafik med statligt engagemang skall inrättas borengrundläggande förutsättning vara all del i ifrågavarande region finnsinlerregionala transportbehov som inte på ett tillfredsställande sätl kantillgodoses med andra transportmedel eller från näraliggande fiygplatser. Kommitténbör, vad gäller frågan om finansieringsfördelningen mellan slal och kommun,föreslå ett system som är anpassat lill de olika flygplatsernas roll i detinlerregionala transportsystemet. Regeringenhar i olika sammanhang fattat beslut som innebär stor återhållsamhet medstatliga medel och i övrigi uttalat atl statliga åtgärder som innebär ökadepåfrestningar på kommunernas ekonomi måste undvikas. Denna principiellaståndpunkt bör uigöra en allmän föruisättning för förslagen rörandeflygplatssystemei. Det statliga engagemanget i flygplats-systemet bör ävenfortsättningsvis ske inom ramen för affärsverksprinciperna samiidigi somirafikutövningen bör ske enligi företagsekonomiska principer. Delta medför attulredningen skall eftersträva problemlösningar som innebär atl del totalaavgiftsutlagel i fiygplats- och flyglrafiksystemet, utan ytteriigare statligabidrag, skall växa långsammare än vad nuvarande prognoser indikerar. I fråga om drifl- ochförvaltningsansvaret för flygplatserna bör särskilt eftersträvas former som ärägnade atl stimulera till en fortsall rationalisering och kvalitetsförbättringav verksamheten. Härvid bör bl.a. studeras de kostnadsbesparingar som kanerhållas genom att mindre flygplatser drivs och förvaltas helt eller delvis avberörda kommuner i syfte att uppnå lägsta möjliga totalkostnad förverksamheien. Kommitténbör också överväga nödvändiga organisatoriska förändringar som följd av dessprincipiella förslag. Behovet av förändringar i rationaliserande syfte vadgäller myndighetsutövningen inom luflfarlsområdel bör också prövas. Medhänsyn till inrikesflygets väsenlliga betydelse i regionalpoliliska sammanhangär del belydelsefulll all inrikesflyget organiseras så all trafiken kanbedrivas på ett företagsekonomiskt tillfredsställande säll. Förutsäliningarmåsle finnas för atl transporitjänsler skall kunna utbjudas lill priser somslår i överensstämmelse med de regional- och näringspolitiska strävandena. Motbakgrund härav överfördes, som jag lidigare nämnl, två flygfre-kvenser pålinjen från SAS till . Resultatet häravskall utvärderas av flygbolagen själva . I samband med denna utvärderingkommer, enligt vad jag har erfaril, flygbolagen att pröva behövliga ålgärder ieffektivitetshöjande syfte. Därvid kommer bl.a. de möjligheler som erbjudsgenom LIN:s förvärv av en ny och enhellig flygplansflotta att beakias.Kommittén bör beakla resultatet av detla arbele som bör ingå i underiaget förkommitténs egna förslag. Kommitténbör föreslå de övergångsåigärder som är nödvändiga med hänsyn till kommitténsprincipiella förslag. Kommittén bör vidare arbeta skyndsamt och i nära koniakimed berörda flygbolag och personalorganisationer. 151 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:7 Kommitténbör vid sin sida ha en pariamentariski sammansatt referensgrupp om fempersoner. Förordnande för dessa bör meddelas av departementschefen. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för alttillkalla en kommitté med högst fem ledamöter med uppdrag att uireda vissa frågorbeiräffande luftfartens roll i en samordnad trafikpolilik, m.m., altulse en av ledamöterna all vara ordförande, attförordna en referensgrupp om fem personer, atlbeslula om sakkunniga, experter, sekreterare och annat bilräde ål kommittén. Vidarehemställerjag alt regeringen föreskriver attkosinaderna skall belasta sjätte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 7.Det fortsatta genomförandet av reformen med differentierade körkort Departemenischefen,slalsrådet , anför. År1973 inleddes en reform som syfiar till ett system med differentierade körkort(prop. 1971:65, TU 1971:12, rskr 1971:209). Reformen genomförs etappvis ochinnebär atl den behörighel, som körkortel ger, anpassas efter de kunskaper ochden färdighet, som krävs för framförande av olika fordonsly-per, t.ex. tyngrelastbil, lastbil med tillkopplat släpfordon, buss, personbil. Utbildning ochförarprov utformas med hänsyn till behörighelen för varje körkorlsklass.Garaniier skapas därigenom för atl varje förare ges förulsältningar all på ellfrån irafiksäkerhelssynpunkl tillfredsställande säll föra det slag av fordon,som han skall använda i trafik. Systemet med differentierade körkort betraktasdärför som ell viktigt led i arbelel på att främja trafiksäkerheten. Fulllutbyggt innebär del differentierade körkorissysiemei följande. Behörighel altföra visst fordon anges i körkortel med bokstäverna A, B, C, D resp. E. Förrätt alt föra motorcykel krävs behörighelen A. Den som har behörigheten B fårföra personbil och lätt lastbil (tolalvikl högsl 3,5 lon) och ett till sådantfordon kopplat lätt släpfordon. För rätt att föra tung lastbil krävsbehörigheten C och för rält att föra buss behörigheten D. Behörighelen E avsertungt släpfordon. Behörigheterna C och D kan förvärvas endasl i kombination medbehörighelen E. Detulbyle av äldre körkort till körkort av ny typ, som har fortgått sedan börjanav , har i princip avslutats. Körkort av äldre typ upphörde alt gällavid uigången av . Utbytet har tillgått så - vad gäller högre behörighelän A och B - att den som hade gammalt körkort och trafikkort har föll nytt körkortmed motsvarande behörighel. Del II K:7 Skr 1978/79:103 152 trafikkort utan bussbehörighet har fått ett körkort medbehörighel C och E och en körkorlshavare med irafikkorl med bussbehörighet harfåll körkort med behörighet C, D och E. Vidare hårde körkortshavare utanirafikkorl som har kunnai visa intyg om viss lids körvana med tyngre fordonfått körkort med behörighel för fordonsslaget. All bereda möjligheler att anpassa utbildningen så alt mankan möla behovet av förare med behörighel enligt de regler, som jag harredogjort för, lar lid och kräver resurser. Stalsmaklerna beslöl därför attarbelel med körkortsreformen skulle genomföras i etapper. Den 1januari 1975 genomfördes den försia etappen som innebär krav på högre behörighelän B för räll alt föra buss eller fordonskombinalion i vilken lungt släpfordoneller flera lätta släpfordon ingår. Ulbildningen för de nya behörigheterna skerinom gymnasieskolan och arbetsmarknadsutbildningen. Viss utbildning sker ocksåinom försvarsmakten saml vid företag och trafikskolor. Nästa etapp igenomförandel medför enligt nu gällande målsättning alt för rätt atl förasingellastbil med tolalvikl över sju lon skall krävas körkort med behörighet avbåde C och E, dvs. samma krav som gäller för rätl all föra lunglastbil med tung släpvagn. Sisla etappen i körkortsreformens genomförandeinnebär all samma krav skall gälla vid förande av singellasibil med entotalvikl över . Det bör framhållas att del för rätt all föra bil i yrkesmässigtrafik redan gäller högre krav. har anmält vissa synpunkter pågenomförandet av nästa etapp. Erfarenhetema från genomförandet av den första etappen avdet nya körkorissysiemei ärenligt trafiksäkerhetsverket positiva. Möjlighelemaalt i kommande etapper höja kraven på kunnande hos lastbilsförarna i den taktsom förutsattes vid beslutet framstår emellertid som tveksamma.Utbildningsresurserna synes bl.a. inte kunna byggas ul så snabbi atl behoveikan tillgodoses. Övervägandena mynnar ut i all bättre underiag krävs i fråga ombl.a. behovet av yrkesförare med olika behörighel. Verkei pekar bl.a. på atldel kan finnas anledning atl överväga om kraven för alla lastbilsförare börvara lika omfattande som de vilka nu gäller för förare av tungafordonskom-binaiioner. En karlläggning fordras också för all man skall kunnabeslula om tidpunkten för nästa etapp och bedöma vilka övergångsarrangemang sombehövs. Jag kan tillägga atl del i storstadsregionerna harredovisals brist på behöriga bussförare. Även andra problem har framförts. Med hänsyn lill vad jag nu har anfört förordarjag i samrådmed statsrådet och chefen för atl innannästa reformetapp påbörjas en utredning görs för att klarlägga hur tillgängligautbildningsresurser bäst skall kunna utnyttjas genom en effektivisering avyrkesförarutbildningen. För ändamålet bör en särskild utredare tillkallas. I utredningsarbetet bör behandlas dels utbildningen pålängre sikl, dels de speciella problem, som uppslår vid reformens fullföljandeoch som kan visa sig kräva särskilda övergångsarrangemang. Uiredaren bör klarlägga del utbildningsbehov som finns förolika behörigheter. En sådan kartläggning bör baseras på flera fakioreravseende fordonsbeståndet, transport- och trafikarbetet samt förarna. Vissa avuppgifterna kan beräknas och uppskattas ur lillgänglig statistik. Det är ocksåav vikt atl klarlägga möjligheterna och behovei av alt inom vissa sektorerinrikta behörighelen och den bakomliggande utbildningen på singellastbil. 153 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:7 Utredaren skall vidare ge förslag om hur det sålundabestämda utbildningsbehovet skall tillgodoses, dvs. hur ell tillräckligt utbudav.utbildningsplatser skall åstadkommas. Utbildning för ifrågavarande ändamålsker i stor utsträckning inom gymnasieskolan. Efter arbetsmarknadspolitiskprövning kan sådan utbildning också erbjudas inom arbetsmarknadsutbildningen.Även andra utbildningsvägar böremellertid undersökas. Härvid syftar jag bl.a.på den förarulbildning som förekommer inom trafikskolorna, trafikföretagen ochförsvarsmaklen. När del gäller försvarsmaklen bör särskilt analyserasmöjlighetema atl - såsom sker med andra yrkeskategorier -erbjuda tillgängligautbildningsresurser ål dem som har för avsikl att i framliden ägna sig åtyrkesbilismen. Av förslaget skall behovet av lärare, lokaler ochundervisningsmateriel etc. framgå. Även andra investeringsbehov ochdriftkostnader skall redovisas. vikligl element är då givelvisutbildningstidens längd. Uiredaren bör söka finna ulbildningsformer, som medförminskade utbildningskostnader i jämförelse med nuvarande utbildning. Del är av väsentlig vikt att en avvägning sker mellan deutbildningskrav som närmare utformas för olika behörigheter och de resurser somkan bedömas vara tillgängliga för utbildning. Ställs kraven för högt, kangenomförandet fördröjas med påföljande olägenheier bl.a. från irafiksäkerhelssynpunkl. Såsom jag förut har framhållit har det ifrågasatts om inteutbildningsresurserna måsle omfördelas för alt erhålla optimal effeki. Fleravägar -anlingen som alternativ eller i kombinalion med varandra - kan därvidtänkas. Jag antyder i det följande bara summariskt några metoder. Dessa börprövas mot bakgrund av sina effekter och kostnader. Vissa av dem synesmotiverade enbart under en övergångslid. En metod är att la vara på den erfarenhet som förare avtyngre singelfordon tillägnar sig. Dessa förare skulle kunna erbjudas enlämpligt avvägd kompletteringskurs avseende tungt släpfordon. Erfarenhet avkörning med tyngre lastbil under viss angiven tid tillsammans med dennakompletterings-kurs skulle då kunna ge högre kompetens. Kunskaper ocherfarenheter från militär och annan utbildning bör också kunna tillvaratas meddetla syslem. För- och nackdelar bör prövas och jämföras med övriga alternativ. En annan metod är atl pröva en särskild behörighet förförare av singellasibil. Jag har förul framhållit viklen av all ulredningensanalyser inriklas på alt klariägga behovet av en sådan förarkompetens. 1 dettasammanhang vill jag betona, all det är av stor belydelse alt yrkesförarnaerhåller en bred utbildning. Detta gagnar bl.a. flexibiliteten itransportverk-samheten och är av iniresse för såväl arbetsgivare som anslällda.I vad mån tanken på en särskild behörighel för singellasibil kan genomförasblir beroende bl.a. av utredningens karlläggningsarbele. Föruiom atltrafiksäkerhetens intressen inte får åsidosättas måsle sådana negalivaeffekter som minskad flexibilitet las med i övervägandena. Möjligheterna altkomplettera behörighel för singellastbil genom lidigare nämndakomplelteringskurs med inrikining på släpfordon måste givelvis kunna påverkaställningstagandet. Vidare bör undersökas möjlighelerna atl utforma ettförarprov som är särskilt avpassat med hänsyn till erfarna laslbilsförare. Det är av stor vikt atl ungdomar kan erbjudas ensystematiskt uppbyggd grund- och vidareutbildning lill yrkesförare. Sedan enlid anordnas på försök en transporlteknisk grundutbildning som gren på dentvååriga fordonstekniska linjen inom gymnasieskolan. DelII K:8 Skr 1978/79:103 154 påkort och lång sikl för genomförandel av återstående delar av körkortsreformenbör belysas. Behoveiav bussförare bör också kartläggas. Nuvarande utbildning, rekrytering tillyrket och andra faktorer av belydelse för ett ställningslagande bör därvidredovisas. Ett problem, som framstår som mer markanl än inom laslbilsseklorn,ärden höga personalomsäliningen och den stora avgången från yrket-Särskili inomslorsiadsområdena. uigörenexirabelasining på ulbildningen och försvårarplaneringen. Orsakerna till den höga omsättningen och avgången bör studeras.Det kan antas att bl.a. olika arbelsmiljöfaktorer har betydelse i deltasammanhang. Dessa problem, som har lagils upp mellan irafikföretagen. deanslällda m.fl.. bör analyseras i utredningsarbetet i nära samråd medarbetsmarknadens parter. För all bl.a. öka utbildningskapaciteten och görautbildningen mer effektiv är del betydelsefullt atl man studerar formerna förett ökat samarbete mellan trafikföretagen och utbildningsanstallerna. Härigenombör bl.a. de samlade investeringarna i fordon bättre kunna utnyttjas. Blandåtgärder i övrigi - åtminstone för all möta akuta problem - kan jag peka på atlman skulle kunna överväga all låta de. som har förarerfarenhel från tyngrelastbil, erhålla busskompelens mol intyg, eveniuelli i kombination medkompletieringskurs. Isitt arbele bör utredaren ha nära samråd med förelrädare för berördamyndigheter, arbetsmarknadens parter m.fl. Uiredaren bör också samråda medtrafiksäkerhetsulredningen (K 1973:07) och gymnasieutredningen (U 1976:10).Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen bemyndigarchefen för alltillkalla en särskild utredare med uppdrag au utreda del fortsattagenomförandet av reformen med differentierade körkort, allbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt uiredaren. Vidarehemställer jag all regeringen föreskriver atl kosinaderna för utredningen skallbelasta sjätte huvudtitelns kommiltéanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 8.Rekrytering och utbildning av flygförare till den civila luftfarten, m.m. Departementschefen,statsrådet , anför. Rekryteringav flygförare till den förvärvsmässiga civila luftfarten -linjelrafik,charterfiyg samt bruksflyg - sker huvudsakligen bland flygvapnets flygförare.Av de flygförare som anställts hos () ochLinjeflyg AB () underdel har således ca 95 96, motsvarandeca 300 regementsofficerare, regementsofficersaspi-ranier och kompaniofficerare(fällflygare), utbildats i flygvapnet. 155 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:8 inledningsskedetav den modema luftfartens utveckling har, med hänsyn till lillgång och behov avpiloter, en sådan rekrytering kunnat ske utan större olägenheter. Enligi SAS senasteprognoser kommer bolaget att rekrytera ca 300 piloter i fram till år1985. Detta innebär en avsevärd ökning jämfört med lidigare rekrytering, vilketberor dels på stora pensionsavgångar (ca 140 piloter), dels på planeradexpansion (ca 160 piloter). beräknas även komma atlutöka sin rekrytering. Inom det kvalificerade allmänflyget - främst taxi- ochaffärsflyget - har rekryterats 10-15 piloter årligen.Rekryteringsbehovet förväntas öka bl.a. som följd av en ulvidgning avverksamheien. Fråganom rekrytering av flygförare till SAS är med hänsyn till konsortietskonstruktion delvis en skandinavisk fråga. Rekrytering av flygförare skall iprincip ske enligt fördelningen 2/7,2/7 och 3/7 på resp. , ochSverige. Anledningentill att rekryteringen av piloter lill civil luftfart i så hög grad varilinriktad på flygvapnets personal är - vid sidan av all ifrågavarande personalhar utvalts efter särskild lämplighetsprövning och besitter belydande prakliskflygerfarenhet - alt civil utbildning av trafikfiygare bl.a. på grund av därmedförenade höga koslnader för elevema endast förekommer i myckel begränsadomfallning. F.n. finns några få skolor med tillstånd atl bedriva civiltrafikflygarutbildning. Två av flygskolorna bedriver enbarthelikopterföraruibildning och en enbart teoriundervisning. Mol bakgrund häravkan konstateras att det f n. inte förekommer någon sammanhållen och heltäckandecivil utbildning av trafikfiygare i . Kosinadernaför all utbilda den flygande miliiära personalen har beroende på eu flertalfakiorer successivt ökat. och i början av 1960-lalet varkrigsflygplanen förhållandevis okomplicerade. Utbildningstiden tillkrigsplacering var relativt kort och flygtidskosinaderna jämförelsevis låga.Som en konsekvens av att mera komplicerade flygplan och vapensystem efterhandtagits i bruk har även större krav ställts på förarnas utbildning. Kostnadernafören färdigutbildad flygförare med krigsplacering på flygplan 37 har av chefenför flygvapnet beräknats till ca fem milj. kr. prisoch löneläge.Motsvarande kostnad för flygplan 35 uppgår lill ca fyra milj. kr. Somjämförelse kan nämnas att kosinaderna för utbildning av en civil Irafikflygareberäknas till mindre än en milj. kr. Fram lill budgetåret1970/71 utbildade flygvapnet i genomsniii 75 flygförare . Genomreducering av antalet krigsförband med åtföljande indragningar m.m. av antaletfredsförband har behovet av aspiranter lill krigsflygförarulbildning minskalväsentligt under 1970-talei. Nuvarande utbildning är anpassad till försvaretsminskade organisaiion och personalomsättning och omfattar ca 25färdigulbildade flygförare . Med hänsyn lill kosinaden för utbildning aven militär flygförare är det enligt chefen för flygvapnet vidare inte möjliglatl fortsättningsvis överrekrytera, dvs. anställa fler piloter än vad som krävsför all läcka krigsorganisationens behov. Del totala rekryteringsbehovet avcivila flygförare kommer som följd härav all klart överstigatillgången på miliiära flygförare. I programplanen förperioden framhåller chefen för flygvapnet atl föriidsavgångar avflygförare från flygvapnet till de civila flygföreiagen har blivit ell alltmerakut problem. Det framlida rekryteringsbehov som flygbolagen, SAS och , harpresenterat för chefen för flygvapnet är så stort atl, om rekryteringen liksom hittillshuvudsakligen sker från flygvapnet, krigs- Del II K:8 Skr 1978/79:103 156 divisionernasberedskap, krigsduglighei och tjänstbarhei i längden skulle bli helloacceptabla. Alt genom utökad rekrytering och utbildning av förare lill Draken-och Viggenförband i nämnvärd grad motverka effekierna av förtidsavgångarna tillcivilflyget skulle medföra betydande kostnadsökningar och en alltför snabbförbrukning av det totala flygtidsinnehållel i dessa flygplanssyslem. Hur decivila flygbolagen på lång sikl skall förses med lämpligt utbildade piloter ärdärför en fråga som enligt flygvapenchefen kräver snabb behandling inom dencivila sektorn av samhället. 1syfte all någoi begränsa förtidsavgångarna av aktiva flygförare från flygvapnetmedgav regeringen att reservofficersaspiranler i flygtjänst, eftergenomförd utbildning, skall ges möjlighet atl erhålla komplelterande civilflygutbildning för irafikflygare. Reservofficerarna krigsplaceras somflygförare pä flygplanet 60 vid lätta altackdivisioner ochspaningsflyggmpper. Denna reservofficersulbildning kan dock endast till mindredel lösa flygbolagens rekryteringsbehov. Möjlighelerna atl i framlidengenomföra utbildning av reservofficersaspiranler i flygtjänsl är dessulomenligi chefen för flygvapnet osäkra. All inom ramen för en normalreservtjänslgöring behålla förare, som övergått lill civil flygverksamhet, påkvalificerade krigsflygplan i krigsorganisationen bedöms inte heller möjligl,eftersom behovei av en kontinuerlig flygträning för krigsuppgifler m.m. äralllför omfaitande. Härav följer all del från samhällsekonomisk och organisatorisksynpunki är olämpligi alt även fortsättningsvis utbilda och/eller rekryterapiloter under utbildning inom flygvapnet för det civila flygets behov. Fråganom utbildning av flygförare har vid några lillfällen motionsvägen varil föremålför behandling i . Med anledning av en motion om uiredning av civiltrafikflygarutbildning konstaterade traflkulskoitet (/77:12) attsyftet med moiionen var tillgodosell eftersom frågan var föremål föröverväganden inom regeringens kansli. Frågan har ånyo aktualiserats genommotioner i . SAS har vidare i särskild skrivelse till regeringentagit upp frågan om den framlida civila irafikflygar-utbildningen. Enligi SASmening lalar flera skäl för alt frågan nu bör uiredas. SAS anser allutbildningen av irafikflygare från samhällsekonomisk och ulbildningspolilisksynpunki samt med hänsyn lill rådande konkurrensförhållanden och ekonomiskaförutsättningar i övrigt inom den civila flygsektorn bör inordnas i delallmänna utbildningsväsendet. Trafikflygarnarekryteras, som tidigare nämnls, huvudsakligen från flygvapnet. Dettaförhållande har prakliskl tagel uteslutit kvinnor från möjligheten att erhållairafikflygarkompetens vilkel från jämställdhelssynpunkt är olillfredsställande.Enbart militär rekrytering och utbildning kan vidare försvåra för andra grupperi samhällel all erhålla utbildning lill irafikflygare. Det bör också nämnas atldet av flera skäl kan vara otillfredsställande au enbart rekrytera piloterutomlands. Molbakgrund av vad jag nu har anfört föreslår jag, efter samråd med cheferna förförsvars- och utbildningsdepartementen, att en särskild utredare tillkallas meduppdrag all överväga frågan om rekrytering och utbildning av flygförare tillden civila luftfarten, m.m. Utredarenbör i sitt arbele utgå från en kartläggning av den civila luftfartens behov avflygförare. Denna kartläggning bör omfatta behoven inom såväl den förvärvsmässigaluftfarten som den del av allmänflygei som kräver irafik-fiygarkompetens. Motbakgrund av kartläggningen - och med hänsyn lill de problem för 157 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:8 fiygvapnetsom följer av en fortsatt kraftig avgång av aktiva flygförare från flygvapnet -skall utredaren överväga i vilka former civilflygets behov av grundutbildadetrafikflygare lämpligen bör tillgodoses. Utredaren bör inrikta sitt arbete päall överväga om en eventuellt utbyggd civil trafikflygarutbildning kan byggasupp i anslutning till nuvarande skolor eller om andra lösningar kan ansespåkallade för atl tillgodose civilflygets behov. I fråga om utbildningensinnehåll bör uiredaren utgå från av luftfartsverket utfärdade bestämmelser samti fråga om finansiering och huvudmannaskap från att berörda iniressenler, dvs.försvarsmakten, flygbolagen och det civila utbildningsväsendet, skall bidralill att verksamheten får kostnadstäckning. Uiredaren bör lämna förslagavseende utbildningens uppläggning och behörigheiskrav för lillträde,dimensionering, inslilulionell organisaiion, huvudmannaskap,intressentfördelning samt flnansieringsform. Om utbildningen bedöms böra ingåi högskolan bör utredaren ange lämpliga former för dess forskningsanknytning.Därvid bör beaktas del forsknings- och utvecklingsarbete som inom de lekniskafakulteterna behövs på det flygtekniska området.