prop · G20385 · 1978-12-31 00:00:00 — 1 paragrafens andra stycke sägs atl om förvärvaren intefullgör vad som äligger honom enligt första stycket kan tillståndsmyndighetenförelägga honom vite. kan fömtsältas bli regeringen, lantbmksstyrelseneller lantbmksnämnd. Med hänsyn till att förstnämnda Ivå Ullslåndsmyn-digheterfår antas i regel ha skilt sig från Ullslåndsärende som här avses när fråga omvitesföreläggande uppkommer, synes det alltid böra ankomma på lantbmksnämndenatt förelägga vite. Ordet lUlståndsmyndigheten bör således utbytas mot lantbmksnämnden. Om tillståndsmyndigheten i beslut om förvärvslUlståndålagt förvärvaren att ansöka om viss fastighetsbildning somberör den egendom som avses med förvärvet eller att vidta åtgärd som behövsför att förbättra egendomen och egendomen därefier övergår till ny ägare,gäller enligt tredje stycket åläggandet i stället denne. Den belastning som sålunda i praktiken kommer att åvilafastigheten kan vara betungande och det måste vara av intresse för såvälkreditgivare som ny ägare att få kännedom om denna. Nödig publicitet omförhållandet bör därför komma till stånd genom anteckning i fastighetsboken.Ett stadgande därom, som bör intas i själva lagen som ett Qärde stycke tilldenna paragraf, kan få följande lydelse. "som meddelar åläggande enligtförsta stycket skall genast sända sitt beslut till inskrivningsmyndigheten föranteckning i fastighetsboken." Beträffande utformningen av tillämpningsföreskrifter tilldet föreslagna stycket hänvisas till lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovHgt byggande m. m. Lagrådet erinrar vidare om atl i 19 kap.22 § jordabalken fmns regler om avförande av anteckning i fasiighetsboken. 12 och 13 §§ Lagrådet: Enligt förslaget avses den möjlighet som finns att fåtillståndsfrågan prövad före förvärvel skola upphävas. Ansökan om förvärvstillslåndförutsätts inte kunna göras förtän förvärvet har ägt mm. Om tillstånd vägrasär förvärvet ogiltigt. Förslaget sammanhänger i denna del med den priskontrollsom skall ingå som ett viktigt led i tiUståndsprövningen. För att kunna bedömaprisets skälighet behöver lUlståndsmyndigheten ha kännedom om samtliga avtalsvillkor,och detta förutsätter att förvärvshandlingen kan företes. För avtalsparterna måsleborttagandet av möjlighelen UU förhandsUllständ fram- Prop.1978/79:85 127 stå som en nackdel. De kan dä inte dröja med att sluta ettbindande avtal till dess tillståndsfrågan är avgjord. Olägenheterna därav kandock begränsas genom att parterna i avtalet tar in villkor, som innebär attöverlåtelsens fullbordan görs beroende av att förvärvstillslånd ges. När det gäller de associationsrättsliga förvärv som avsesi 1 § 2-4 medför emellertid förslaget särskilda komplikationer som inte harberörts i lagrädsremissen. Vidbildande av aktiebolag kan aktieteckning ske mot tillskott av annan egendom änpengar (apport). Detta skall anges i slLftelseurkunden, som ocksä skallinnehålla redogörelse för de omständigheter som kan vara av vikt för alt bedömaapportegendomens värde. Härvid skall bland annat uppges till vilket värdeegendomen beräknas komma att tas upp i balansräkningen (2 kap. 3 §aktiebolagslagen). Sedan aktieteckning har skett och beslut fattats om bolagetsbildande skall detta anmälas för registrering. Sådan anmälan skall görassenast efter stiftelseurkundens undertecknande. Annars är fråganom bolagets bildande förfallen. Som villkor för att bolaget skall färegistreras gäller bland annat att all apportegendom har tillförts bolaget ochatt revisor intygar att egendomen inte i sliflel-seurkunden har värderats högreän dess verkliga värde för bolaget. Genom registreringen fastställsaktiekapitalets storlek (2 kap. 9§). Registreringen medför vidare att bolagetfår rättskapacitet. Apport kanockså förekomma i samband med nyemission av aktier. Redogörelse förapportegendomens värde skall då tas in i beslutet om nyemission och åtföljasav yttrande från bolagets revisorer (4 kap. 6 §). Beslutet om nyemission skallanmälas för registrering . För registrering krävs bland annatatt all apportegendom har tillförts bolaget. Aktiekapitalet är ökat när regislreringhar skett (4 kap. 12 §). I mångafall lorde ett väsentligt syfte med en bolagsbildning eller en nyemission varajust att tillföra bolaget viss egendom genom apport. Med den i lagrådsremissenföreslagna ordningen kan ansökan om förvärvstillstånd beträffandeapportegendomen inte göras förrän denna har tillförts bolaget. Av formella ochpraktiska skäl kan bolaget inte vänta med att anmäla bolagsbildningen ellernyemissionen för registrering lill dess beslut i till-ständsfrågan föreligger,om prövningen drar ut på Uden. Registrering kan alltså komma atl ske innan tillständsfräganär slutligt avgjord. Om sedermera tillstånd vägras försätts bolaget i ensituation för vilken aktiebolagslagen inte anvisar någon lösning. Fusion enligt 14 kap. 1 och 2§§ aktiebolagslagen innebäratt ett bolag upplöses utan likvidation och ett annal bolag övertar samtligadess tillgångar och skulder resp. atl två eller flera bolag förenas genom altbilda ett nytt bolag som övertar deras tillgångar och skulder. Fusion skergenom avtal mellan bolagen. För att avtalet skall fä verkställas krävs rättenslillständ. När sådant tillstånd har lämnals och blivit registrerat övergåröverlåtande bolags tillgångar och skulder till det övertagande bolaget (14kap. Prop.1978/79:85 128 Först då föreligger alltså ett förvärv och därmed fömtsättningför ansökan om förvärvstillstånd enligt den nu föreslagna lagen. Skulle idenna situation tillstånd vägras uppkommer liksom i apportfalletutomordentligt svårlösta problem. Även när det gäller förvärv genom utdelning eller skifteav bolags tillgångar är den föreslagna ordningen ägnad atl vålla svårigheler.Särskilt gäller detla vid utskiftning efter likvidation. Problem molsvarande dem som här har berörts i fråga omaktiebolag kan uppkomma beiräffande handelsbolag och ekonomiska föreningar. 1 lagrädsremissen anförs att de eventuella olägenheter somslopandet av reglerna om förhandstUlständ kan medföra bör kunna begränsas genomall lantbmksnämndema under hand lämnar oförbindande förhandsbesked. Detta ärdock knappast någon tillfredsställande ordning. För de associationsrättsligaförvärv som avses i 1 § 2-4 synes del finnas goda skäl alt behälla möjlighetentill förhandstUlständ. För de fall där en priskontroll över huvud laget kantänkas komma i fråga, såsom vid apport och åtminstone vissa fusionsfall, tordeför övrigi möjligheterna härtill inte bli större genom att tillståndsprövningenäger rum efter del formella förvärvet. Huvudregeln om atl fråga om förvärvstillstånd inte fårprövas förtän förvärvet skett bör komma till utiryck i lagtexten. På de skälsom ovan anförts bör undanlag dock göras för förvärv som avses i 1 § 2-4.Bestämmelser härom kan fogas såsom ett andra stycke till 12 §. Hit bör då ocksäöverföras reglerna i 13 § andra siycket i förslaget. Som anförts vid 2 §ligger del i sakens natur atl förvärvstillslånd för inrop pä offentlig auktion,som skall hållas när den som har ropat in jordbmksfastighei på exekutiv auktioninte har rätt atl behålla egendomen, måste lämnas före den offentliga auktionen. Mot bakgmnd av det nu anförda föreslås att till 12 § fogasett andra stycke av följande innehåll. "Fråga om förvärvstillstånd fär ej prövas förrän förvärvelskell utom i fall som avses i I § 2-4. Prövning beträffande förvärv som skettgenom köp eller byle får ej heller göras innan det avgjorts huruvida förköpenligt förköpslagen (1967:868) äger rum, om det inte är uppenbart atlförköpsrätt inte kommer alt utövas. Tillstånd att förvärva egendom på offentligauktion enligt 17 § eller enligt 8§ lagen (1916:156) om vissa inskränkningar irätten att förvärva fast egendom m. m. lämnas före auktionen." Härav följer att 13 § andra slyckel skall utgå. 14 § Lagrådet: Om köp blir ogiltigt till följd av alt förvärvslillståndvägras enligt 4 § första siycket eller 7 § I, är staten skyldig atl lösaegendomen till del pris som har avtalats, om säljaren yrkar det. Grunden liU lösningsskyldigheten torde vara atl kretsen avspekulanter Prop,1978/79:85 129 på egendom som avses i 4 § första stycket 3 (egendombehövlig för lantbmkets rationalisering) och i 7 § 1 (ej utvecklingsbart ellerbegränsat utvecklingsbart lantbmksföretag, som behövs som tUlskott lill annalsådant företag) starkt begränsas genom lagens föreskrifter och att man därför velalbereda ägaren möjlighet att avyttra egendomen till skäligt pris. Väsenlligen samma skäl för lösningsskyldighet lordeemellertid ofta föreligga beträffande egendom som avses i 7 § 2 (ejutvecklingsbart eller begränsat utvecklingsbart företag om företaget behövs somkomplement till annan sysselsättning för bmkare som är bosalt på orten) och i 5§ andra stycket (skogsmark som med hänsyn tUl ortsförhållandena bör ägas och bmkasav person som är bosatl på orten). I båda dessa fall föranledes vägran av önskemålatt främja sysselsättningen på orten. Det kan synas mindre skäligt atl enmarkägare skall åsamkas olägenhet härav. Lagrådet vill med hänsyn lUl det anförda ifrågasätta ominte lösningsskyldigheten bör utvidgas till att omfatta även fall då tillståndvägras på gmnd av bestämmelsema i 7 § 2 och 5 § andra slyckel. Inlösen enligt denna paragraf skall ske till det pris somparterna har avtalat. Enligt motsvarande regel i gällande lag (10 §)föreligger inte lösningsskyldighet om priset uppenbarligen överstigeregendomens värde. Nägon direkt motsvarighet till detta undantag finns inte iden nya bestämmelsen. Som skäl härför har anförts, att föreskrifien om avslagpå ansökan om förvärvsUllstånd på gmnd av att priset är för högt (4 § förstastycket 1 i det remitterade förslaget) skall tillämpas, även om avslag i ochför sig hade kunnat meddelas enligt någon av de gmnder som inlösenregelnhänvisar UU (SOU 1977 :93 s. 99). Tanken synes alltså vara, att frågan omavslag enligt priskontroliregeln skall prövas först, och att avslag pä någon gmndsom anges senare i samma paragraf eller i någon av de följande paragrafemaskall komma i fråga bara om priskontroliregeln inte ger anledning alt vägraförvärvstillstånd. Lagförslaget är emellertid så utformat att tillslåndsmyndighetenfär avslå ansökningen på vilken som helst av de i 4 § angivna grunderna. Avses att myndigheten i tillståndsärende alltid i förstahand skall ta ställning till prisfrågan, erfordras en uttrycklig regel härom ilagen. Det kan emellertid ifrågasättas om en sådan regel är påkallad. Om del stärklart att en viss avslagsgrund, som inte kan medföra lösningsplikt för staten,är Ull-lämplig, förefaller det knappast motiverat att tillståndsmyndighetenskulle vara förhindrad atl avslå ansökningen på denna grund utan att först haförvissat sig om att priset är godtagbart enligt 4 § första siycket 1.Önskemålet atl staten inte skall bli skyldig all inlösa egendom enligt 14 §, ompriset överstiger vad som kan godtas vid en prövning enligt nyssnämnda regel,kan tillgodoses genom ett tillägg lill 14§. bör lämpligen innehålla sammakriterier som gäller beträffande priskontrollen enligt 4 § första stycket 1. Rörande förfarandet vid inlösen i fall motsvarande dem somförslaget 9 1978179. Prop, 1978/79:85 130 reglerar i 14 § finns närmare föreskrifter i 11 § förstastycket gällande lag. Där sägs att yrkande om inlösen skall delges lantbmksnämndeninom efter det att avslagsbeslutet vann laga kraft och alt talanskall väckas vid vederbörande domstol från samma tidpunkt. Harsäljaren fått del av avslagsbeslutel först sedan delta vunnit laga kraft,räknas tidsfristerna för delfåendet. Om säljaren inte iakttar föreskrivnalider har han föriorat sin talan. I den nu förslagna paragrafen sägs endast att yrkande ominlösen skall framställas efter det avslagsbeslutel har vunnitlaga kraft. Avsikten torde vara alt sådant yrkande skall framställas hos lantbmksnämnden.Säljaren bör emellertid även i fortsättningen ha rätt all vända sig tilldomstol, om nämnden motsätter sig hans begäran om inlösen. På gmnd av del nu anförda föreslås alt 14 § ges följande uiformning: "Blir köp ogiltigt till följd av att förvärvslillståndvägras enligt 4§ första stycket 3 (, 5 § andra stycket) eller 7 § 1 (eller 2),är staten skyldig atl lösa egendomen till det pris som har avtalats, omsäljaren begär det. Sådan skyldighet föreligger dock inte, om köpeskillingeneller annan ersättning inte endasl obetydligt överstiger egendomens värde medhänsyn till dess avkastning och övriga omständigheter eller om avtalsvillkoreni övrigt är oskäliga. Begäran om inlösen skall framställas hos lantbmksnämndeninom efter det att avslagsbeslutel vunnit laga krafl. Talan ominlösen skall väckas vid den fastighetsdomstol inom vars område egendomen ärbelägen från nämnda tidpunkt. Har säljaren fäll del avbeslutet först sedan detta vunnit laga kraft, räknas dock tidsfristerna fråndagen för delfåendet. Iakttar inte säljaren vad som har sagls , förlorar hansin lalan." 16 § Lagrådet: Innan lagrådet behandlar de i 16 § i det remitteradeförslaget upptagna besvärsbestämmelserna vill lagrådel i enlighet med vad somhar anförts vid 2 § föreslå att före dessa bestämmelser införs Ivå nyaparagrafer av nedanstående lydelse. De har utformats med beakiande av deändringsförslag som lagrådet framlagt i detta yttrande. Egendom som har förvärvats genom inrop på exekutiv auktionunder sådana förhållanden att förvärvstillstånd skulle ha krävts vid vanligtköp skall äter avyttras efter det att auktionen vunnit laga kraft,om inte nämnda förhållanden har upphört eller inroparen har fåtttillstånd alt behålla egendomen. Har inropet skett för att skydda fordran, förvilken inroparen har panträtt i egendomen, eller någon hans rättighet som ärinskriven i den, fär på ansökan medge skäligt anstånd Prop, 1978/79:85 131 med avyttrandet, om det är sannolikt att föriust annarsskulle uppkomma för inroparen. Avyttras inte egendomen inom föreskriven tid,skall pä framställning av lantbruksnämnden förordna atlegendomen skall säljas på offentlig auktion enligt 17 §. Anteckning om bestämmelserna i försia siycket skall görasi del köpebrev som utfärdas med anledning av den exekutiva auktionen och, närlagfart söks, införas i fastighetsboken, om inte sökanden visar atl avylirings-skyldighetenhar upphört. I fråga om tillstånd alt behälla egendom gäller itillämpliga delar bestämmelserna om förvärvstillslånd i 3-8 §§ med undantag av4§ försia stycket 1 samt i 10 och 11§§. Har förordnat om auktion enligt 16 § och harinroparen eiler senare avyttrat egendomen, skall förordnandettrots delta gå i verkställighet, om inte lantbruksnämnden återkallar sin framställningi ärendet. I övrigt skall sä anses och med ärendet i tillämpligadelar sä förfaras som om egendomen hade blivit utmätt för fordran med bästaförmånsrätt efter sädana rättigheter som besvärade egendomen redan vid denexekutiva auktionen och som har företräde framför alla befinUiga fordringar.Även om det i enlighet härmed bestämda skyddsbeloppet täcks, får försäljninginte ske, om ej den bjudna köpeskillingen täcker även det värde som i ärendethar åsatts egendomen enligt lagen (1971:494) om exekutiv försäljning av fastegendom eller, om ägaren eller innehavare av fordran som är förenad medpanträtt i egendomen före auktionen har påkallat särskild värdering,det värde vartill egendomen kan uppskattas av värderingsmän som överexekutorutser. Egendomen får säljas endast till den som har fält förvärvslillståndeller enligt 2§ 1, 2, 4 eller 9 får förvärva egendomen sådani tillstånd.Avges vid auktionen bud som sålunda får antas, skall försäljning ske, även ominnehavare av fordran bestrider det. Vad utsökningslagen (1877:31 s. 1) i frägaom fördelning av köpeskilling föreskriver beträffande gäldenären skall i ärendesom avses här tillämpas på ägaren. Kommer försäljning inte till stånd vid auktionen fårlantbruksnämnden efter det att auktionen har vunnit laga krafl hoslänsstyrelsen påkalla förordnande om ny auktion. Framställs inte sådan begäraninom föreskriven tid eller avges inte heller vid den senare auktionen bud somfår antas, är frågan om försäljning av egendomen förfallen. Kosinad i samband med auktion som inte har lett tillförsäljning betalas av statsmedel." Den i remissen som 16 § upptagna bestämmelsen bör härefterbetecknas 18§. Prop, 1978/79:85 132 I11 § andra och tredje styckena lagförslaget meddelas bestämmelser omföreläggande av vite. Inom förvaltningsrätten anses såsom huvudregel böra gäUa,atl besvär ifråga om föreläggande av vite prövas av förvaltningsdomstol.Anledning att i förevarande lag frångå denna regel torde inte finnas, såmycket mindre som föreläggande enligt 11 § andra stycket har som fömtsättning underiålenhetalt fullgöra viss förpliktelse. Lagrådet förordar därför att paragrafen fårföljande lydelse: "Talanmot lantbmksnämnds beslut om vitesföreläggande enligt II § andraeller tredje stycket förs hos kammarrätten genom besvär. Mot annat beslut avlantbruksnämnd enligt denna lag förs lalan hos lanlbruksstyrelsen genombesvär. Mot lantbmksstyrelsens beslut förs talan hos regeringen genombesvär." Fastighetsförvärvhar hiltills skett under den fömlsättningen att ett marknadsmässigt pris alltidkan erhållas vid en framlida försäljning av fastigheten. Den genom den nyalagen införda priskontroUen undanröjer denna fömtsättning. Detta kan leda tilloskäliga konsekvenser för den enskilde markägaren. Om denne före lagensikraftträdande har köpt fastigheten tiU ett marknadsmässigt pris som överstigervad som skulle ha godtagits enligt den nya priskontroliregeln, kan han riskeraförlust vid en senare försäljning beroende på att en tillämpning av dennaregel leder till att det högsia pris som kan godtas ligger under inköpspriset.Sådana förluster skulle kunna undvikas genom en särskUd övergångsbestämmelseav innebörd att ett pris som inte överstiger inköpspriset skall godtas vidförsäljning under nu angivna förhållanden. En sådan övergångsbestämmelse måsteemellertid kompletteras med reglerom hänsynstagande till de förändringar somskett på fastigheten under liden mellan de båda försäljningarna. Fastighetenkan t.ex. ha förändrats på ett sätt som minskar dess värde. Med hänsyn tiU dessasvårigheter har lagrådet avstått från atl föreslå en övergångsbestämmelse. Delfömtsattes all de intressen varom här är fråga kan tillgodoses genomtillämpning av den allmänna undantagsregeln i 4 § för fall dä särskilda skälföreligger. Övergängsbestämmelsernapunkt 2 ger anledning till följande påpekande. Avfattningen av 1 § i förslagetmedför att, även om tillstånd meddelats beträffande visst förvärv före den 1januari 1979 enligt gällande lag, detta tillstånd saknar verkan efternämnda lidpunkt, om ej förvärvet hunnit ske före denna dag. Förslagettill lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) Lagrådellämnar förslaget utan erinran. Prop,1978/79:85 133 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , Mundebo. , , , , ,, , , , , De , , , ,, Proposition med förslag jordförvärvslag, m. m. Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. jordförvärvslag, 2. lag om ändringi fastighetsbildningslagen (1970: 988). Föredraganden redogör för lagrådetsyttrande och anför. Lagrådeldiskuterar inledningsvis vissa begrepp som används i lagförslaget. anför är förelagsbegreppet av grundläggande betydelse för förslaget.Lagförslaget bygger på tanken att det är förvärvets konsekvenser för de olikaföretag inom jordbruket, trädgårdsnäringen och skogsbruket som bedrivs på jordbmksfasligheter,som skall beaktas i förvärvsärendet och alltså inte dess konsekvenser för fastighetemasom sådana. 1 förslaget görs av skäl som framgår av lagrådsremissen skillnadmellan ä ena sidan ulvecklade och utvecklingsbara företag inom jordbruket,träd-gärdsnäringen och skogsbruket och ä andra sidan begränsat utvecklingsbaraoch icke utvecklingsbara sådana företag. Kategoriindelningen överensstämmermed den indelning i olika företag inom jordbruket som används i prop.1977/78:19 om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken, m. m. Efter beslulom dessa rikUinjer (JoU 1977/78:10, rskr 1977/78:103) har indelningen ocksålegat till grund för bestämmelsema om statligt slöd till jordbrukelsrationalisering. Lagrådet har ingen erinran mot att indelningen används i lagenbeträffande jordbruksförelag och fömtsätter alt indel-ningsgmnden kan användasockså beträffande Irädgårdsförelag. Däremot kan uppdelningen enligt lagrådetinte komma i fräga beträffande företag inom skogsbruket. Som skäl åberopas attkategoriindelningen har utformats endast med hänsyn till livsmedelsproducerandebrukningsenheter. ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden . Prop, 1978/79:85 134 Enligtmin mening är det ingenting som hindrar att indelningen används ävenbeträffande skogsbruksföretag. Avgörande är nämligen inte om företagel är livsmedelsproducerandeeller inte. Grunden för uppdelningen är i stället ett förelags förutsättningar atlge sin innehavare en tillfredsställande försöijning med hänsyn till företagetssamlade resurser i form av åker, betesmark, skog, byggnader m. m. Jag vill idetta sammanhang nämna att departementschefen i nämnda proposiiion haruttalat att villkoren för statligt stöd till nyetablering på utvecklade ochutvecklingsbara jordbruksförelag i tillämpliga delar bör gälla även förskogsbruksförelag i vissa områden av landet. Det innebär att sådani statligtstöd skall kunna utgä även till rena skogsbruksföretag som har förutsättningaratt ge innehavaren en tillfredsställande försörjning. Därtillkommer atl det som ocksä lagrådet påpekar vid tillämpningen av den föreslagnalagen i själva verket endast är fråga om att skilja mellan å ena sidanutvecklade och utvecklingsbara företag och å andra sidan övriga företag.Skiljelinjen går med andra ord mellan sådana företag som redan ger eller väntaskunna ge sin innehavare en tillfredsställande försörjning och sädana företagsom saknar dessa förutsättningar. Den ytterligare indelning som har gjortsbeträffande jordbruksföretagen har sin gmnd i atl det beträffande dessa företagfinns ett behov av att vid bedömningen av frågor om statligt stöd dessutom lahänsyn till om företagen har förutsättningar att uppfylla effeklivitetsmäletpå lång eller kort sikt. Pägrund av det anförda förordarjag alt man även för skogsföretagens vidkommandeanknyter till den för jordbruksföretagen gängse indelningen i stället för attbeträffande skogsbruksföretagen använda andra beskrivningar för att angenämnda skiljelinje. Lagrådetriktar vidare invändningar mot användningen av begreppet lantbruk. Avlagtekniska skäl är det enligt min mening lämpligt atl i enlighel med vad somföreslås i 3 § som en sammanfattande benämning på företag inom jordbruket,trädgårdsnäringen och skogsbruket använda ordet lantbruksföretag. Ordellantbruk bör dock inte begagnas annat än i sammansättningen lantbruksföretag.I 4 och 5 §§ bör som lagrådet förordar orden "lantbruketsrationalisering" bytas ut mot jordbrukets eller skogsbruketsrationalisering. 1 § Jag instämmer i det uttalandei en tillämpningsfråga som lagrådel har gjort under denna paragraf. 2 § Lagrådel anseratt den nuvarandeordningen beträffande den jordpolitiska prövningen av säväl statensförsäljningar av fast egendom som kyrkliga försäljningar enligt förordningen omförvaltning av kyrklig jord bör behällas. Enligt lagrådet bör även den gäUandeordningen för jordpolitisk prövning av statens affärsdrivande verks förvärv avjordbruksfastigheter och av kyrkliga förvärv av sådana fasligheter behällas. Prop, 1978/79:85 135 Jagär inte beredd atl frångå förslaget i denna del. I lagrädsremissen anges deskäl som enligt min mening talar för att den jordpolitiska prövningen i angivnafall bör ske enligt jordförvärvslagen.