prop · G20344 · 1978-12-31 00:00:00 — vid ta;-;eringentill statlig inkomstskatt med belopp motsvarande 10 pr.-cent .-.>' ans.Ksffnings- och tillverknings-i;ostnaden för i;;vest'-r±ngarj/ider tiden der; - l'i'7'"i ocn 25pri-..s,ent av nämmda kostnader 'jnder tiden den imaj 19''6 - ;ren 31 iiiar-s 1977. Som förutsättning för-i-ätt till avdrag gäller bl.a. att tillfredsställande utredning om anskaffnings-eller tillverkningskostnaden företes ochatt dee.n.a k.;Etnad under b.xjkattningsåretupp-g.-itt till sairiifianlagt . Samma kategori skattskyldiga,som inte alls eller endast delvis kunnat utnyttja investeringsavdraget, k.an enligtlagen (1975:11''9) om statligt investeringsbidrag för inventarieanskaffning få ett Prop.1978/79:44 93 statligt i nv.t-.ter-ingsbidrag, som inte är skattepliktigt, för investeringar under motsvarande tider. Tidsgränsen fördet särskilda investeringsavdr'aget ochdet statliga investeringsbidraget iiar genom beslut av 'förlängts t.o.m. . Enligt skogskontolagen (1954:142) fär fysiska personer, dödsbori och familjestiftelser under vissa förhållanden göra avdrag förmedel som insatts på skogskonto. Medlen får uttas och beskattas,när insättaren sä önskar, docktidigast och sena;jt efter insättningen. Enligt fiir-ordningen (1959:168) om särskilda investeringsfonder för förloradeinventarier och lageiti llgångar (des.k. eldsvådefonderna) medges skattskyldig, såvitt här,ä r i fräga, vid beräkningav nettointäkt av jordbruksfastighet avdrag för belopp, som avsatts till s:irsl'.ild investeringsfondför förlorade inventarier och till särskildinvesteringsfond för förlorade lagcrtillgångar. Som förutsättning gäller att inkomsten av fastigheten vidta.-äknas enligt bokföringsmässigagrunder och att avsättning verkställts 1 räkenskapemaför beskattningsåret. Avdraget föravsättning till särskildinvesteringsfond för förlorade inventarier' och till särskildinvesteringsfond för förlorade lagertlllg-'\n/';.ar fårinte överstiga den ersiittning som åtnjutits förinventar-ier- respektive lagertillgångarp-J grund av statligt förfogande, eldsvåda eller därmedjämförlig av den skattskyldiges åtgöranden oberoende anledning. M.är det gälleravsättning till särskild investeringsfond för förloradelagertillgångar får avdraget inte heller överstiga det belopp, som motsvarar minskningen avdold reser-v i varulagret under beskattningsåret. Särskild investeringsfond för förloradeinventarier får tas i anspråk föravskri\ming av nyanskaffade inventarier och siirskild investeringsfond för förloradelagertillgångar för nedskrivning av kostnaden för nyanskaffat lager i den miin lageröltning föreliggerunder be- 1978/79:44 94 Man får dock inte härvid kommatill lägre vjirdesättning på lagr-ct i dess helhet vid beskattningsåretsutgång än somi är medgivet i KL. Om investeringsfondsmedlen inte tagits i anspråk mom (i vissa fall ) återföres de till beskattning. Till de återförda medlen lägges T-änta ber-iiknad efter treprocent för det antal taxeringsår avsättningen furmits. Enligt Lagen (1'J55:256) om investeringsfonder för konjur.k-turutjö.mning får aktiebolag, svensk ekonomisk förening ochsvensk sparbank avsätta av bruttointäkten av skogsbr'uk till en investeringsfond för skogsbruk. Vad som erhållits vid försiiljning av skog i samband med avyttring av mar-ken ger således ej rätt till avsättning. Fondmedlen får efter särskilt medgivande tas i anspråk för att finansiera vissa investeringar och andra kostnader. Är kostnaden som sådan avdragsgill, fär avdrag derma gång inte ske. Är det fråga om en avskrivnlngsbar investering skall avskrivningsunderlaget minskas med belopp motsvarande vad som bekostats med foncLmedlen. Enligt lagr-ri (1974:988) om .avsättning till särskild investeringsfond kan aktiebolag, ekonom.isk förening ochsparbank, som hu-vudsakligen driver rörelse, jordbruk eller skogsbrukoch som gjort avsättning till särskild investeringsfond, få ta fondmedlen i anspråk för investeringar i byggnader, maskiner, m.m. samt för anskaffning av råvaror och lageroro-duktion. De investeringar som görs med fondmedlen skall anses avskri-vna med det ianspråktagna beloppet. Medel som kvarst. "ir på särskilt investeringskonto efter inbetalningen skall återbetalas till företagen och tas upp till beskattning. Enligt logen (1974:989) om insättning pä investeringskonto för skog skall ;;kattskyldig insätta viss del av de skogsintäkter, som hänför sig till tiden den 1 november 1974-den 31december 1975, på investeringskonto för skog. Lagstiftningen gäller'inte företag som är skyldigt att göra avsättning till Prop,1978/79:44 95 särskild inve:;t(-r-ingsfond (seovan) eller den r-.om enligt 7 § lagen(1947:576) om statlig inkomstskatt :ir fri kallad från skattskyldighet fr-ån inkomst av joidbruk;-fastighet. Den skattskyldigo får- uppskov ined taxeringen till ;-.tatli. "; ochkommunal inkomstskatt för belopp som insatts. Kontomedlenkan därefter få tas i anspråkför investeringar i jord-ellerskogsbruk och för kostnader som är- avsedda a-tt friimj.i jord- eller skogsbnuket. För skattskyldig, som beräknar sin inko.nu.t av jordbruksfastighet enligt bokföringsmässigagrunder-, utgör medlen inte skattepliktiginkomst, men utgift--! ', som bestrittn med sådanamedel, Xrir inte dra;;- av som 1:0-tn.ad vidtaxeringen. Har medlen anviints föratt aj-!Ska1'la tillgång för stadigvarande bruk, sk.al 1 ;ivskrivnings,iLnder-lage c minskas medijolopp motsvar-ande vad som bek.oststs mer! fo;-.!-medel. Medel, som kvarstår på kontot efter inbet.il-ningen, får åter-oetalastill den skattskyldige ocn tas ui.ip till beskattning. BEHOVET AV .SÄfi.SKI.LDADOKFÖ.Rl.-.uSRl-iUL. ':i; FÖR JO! !l)!-;.RU;{ idigare återgivits, har i;i- föir utvecklii-igen på Vidar-L- har konstaterats att ringslagen endast i m.ycket I utredningens direktiv, som t ledningsvisliimnats en redogör. j ordbruks bes krattningensomi'-åde regelsystemet i joi-dbrtiksbokför begränsadut.sträckning berördes av refoniier-ria av jordbruks-beskattnin(:eri.Den viktigaste- ändringen innebar att endast sådana jordbr-uk.arc som avslutar sin bokföri;-;g .med vinst- . "ci; förlustkonto;J:ull(;' f, rätt att använda brutet r-äk.enska:isåj Jordbruksbokröringslagt-ti har i allt väsentligt utfonria-ts efter förebild från1929 års bokföringslag. Dess bestämmelser om den löpande bokföringen och om årsbokslutär förhållandevis knapphändiga och delvis starkt föråldrade, I direktiven er-inras om att parallellt med utvecklingenav reglema på Jordbr-uksbcskattrii ngens område bedrevs ett oni-fattande arbete i syfte attmodemisera bokföringslag. Detta arbete r-esulterade i att riksdagenvåren 1976 beslöt ersiitta 1929 årsbokföringslag med en ny bokföringslag, som tr-adde i kr'aft . Prop.1978/79:44 96 Syftet med don nya bokföringslagr.tiftningenPar- var-it att skapa ett modernt och grundläggandesystem för all redovisning. t)et bör understrykas att rnan pä olika sättsökt tillgodose det allmännas skatteintresse. I lagen ges utförliga bestäinmelserom både löpande bokföring och årsbokslut. I den löpai-ide bokför-ingen, som består av kronologisk bokföring och systematisk bok.för-lng,skall alla affärshändelser bok.föras. För- varje affärshiindelseskall bokföringen grundas pä verifikation. Det har lagts stor vikt vid en tillförlitlig veri-fik.ationshan tering. All redovisningskall ske enligt bokfö-r-ingsmässiga grunder. I lagen ges även utförligaföreskrifter om årsbokslut. Årsbokslutetskall bestå av både resul-tatr-äkning och balansräkning, vilka skall upprättas enligt en i lagen särsk.ilt angiven systematik.. I avsnittet om ärs-bokslutsbestiimmelsema finns också föreskrifterom räkenskapsår-. Huvudregeln är-att riikenskapsåret skall sammanfalla med kalenderåret, men det ge;r iiven möjligiiet till brutet räkenskapsår. Detta skall i pr-ineip sluta den30 april, eller . Det bör slutligen nänmas att lagen är utformad såatt bestämmelserna skall kunna tillämpas med hänsyntagen till olika rörelsers skiftaiide behov. Redan år 1962tillkallades sakkunniga för att verkställa en översynav 19i-i9 ärs bokföringslag. De sakkunniga avlämnade är1967 ett betänkrmde (SOU 1967:49) med förslag till lag om skyldighet att föra räk.enskaperm.m. På grund av under remissbehandlingenframförd kritik ansågs förslaget intekimna läggas till grund för lagstiftning utan en genomgripande omarbetning.Utredningens förslag till bokföringslag skulle inte omfatta den som brukodejordbruksfastighet och ej heller den som idkade uthyrning av annan fastighet.Utredningens behandling av jordbrukarna begränsades till att motivera varfördessa borde undantas från skyldighet att för-a räkenskaper-.Härvid anfördes (s, 29 - 30): Om man betraktar dessa båda grupper av verksamheter ur bor-genärssyripunkt, firmer man det gemensamma draget hos dem vara att den långsiktiga krediten för finansiering av fastighetsanskaffningen kan anses pä ett betryggande sätt registrerad genom värtinskrivningsväsen. Prop,1978/79:44 97 ter förekommer nästan enbart i form av obetalda driftskostnader.Niir det gäller fastighetsförvaltning ärinkomsterna dessutom oftast lätta attkontrollera och rekonstruera med hjälpav hyreskontrakten. Beträffande detta senare slag avverksamhet ar väl således behovet av särskilt borgenärsskydd i form av räkenskapsskyldighet inte särskiltträngande. Beträffande Jordbruk däremothar kredit för driftsförnödenhetcrbetydligt större omfattning, och räken-skapsskyldighet kan av det skälet finnas påkalladför att tillvarata borgenäremas intressen. A andra sidan är väl antaletaffiirshändelsor i ett jordbr'uk betydligtmindre an i de flesta övr-iga r-örelsor. Störredelen av såväl inkomst-som utgiftstransaktionerna går via jordbrukets organisationer, där löpande kontokuranter förs och med Jämnamellanrum tillställs jOi'dbrukaren. Mö jli ghcter-na till rekonstruktion av gjorda affärstransaktioner måstediirför bedömas större an för övriga rörelseldkar-e. Sammanfattningsvis kan därför sägas, att borgenärsintr'essetär :;å uttuiuiat, när det gäller "Jordbruksfastighet" och "annanfastighet", att dessa verk-sEimhetsgrenar, ehuru i principriikonskapsskyldiga, av praktiska skälinte bör medtas bland de räkenskapsskyldiga. Mot det anförda kanvisserligen invandas, att m.an inte helt fårbortse från den betydelse som bokför-ingen har förutövarna av de angivnaverk;;amhet;;grenarna själva vid utövandet av iörelsenoch som underlag för bedömning av verksamhetens resultat och eiionorniska ställning. Denna invändningär väl i och för sig befogad, men med hänsyn till att räkenskapsskyldighetdock medför ett visst intrång i den personliga friheten, så tor-de inte invändningenkunna tas till intäkt för lagbestämmelser. Det nu anförda leder-till den materiella regeln, att alla rörelseidkaremed undantag för sådana som brulcar jordbruk.s-fastighet eller idkar uthyrning av annanfastighet skall åläggas räkenskaposkyldighet. Det är emellertid klart att om t.ex. en jordbrukar'e vidsidan av jordbruket driver en självständig rörelse(t.ex, peniiionatsrörelse) , blir han räkenskapsskyldig fördenna enligt den nya lagens bestärmnel-ser. Ar 1971 tillkallades sakkunniga ior att verkställa en for-tsatt översyn av bokföringslagstiftnlrigen. Utredningenavlämnade sitt betänkande(SOU 1973:57). Förslag till bokföring;;lag. br.k Cöringsskyldighet enligt detta för-slagskulle föreligga för- aila som yrke;;miissigt drev rörelse, däriblandjordbr-uksrör-else. För den som drev Jordbrukisrörel-se skulle dock bokföringsskyldighet inträda tidigast frän och med det räkenskapsår,som utgick närmast före det ärdå inkomst av jordbruksfastighet skallbeskattas efter bokföringsmässiga gr-under. 7 1978/79. 1 saml Nr 44 1978/79:44 98 1971 ärs utredning ansåg att det saknades anledning att - då taxering av Jordbruk skulle ske enligt bokföringsmässiga gnunder - imdanta jordbrukare fr-ån bokföringsskyldighet. Utredningi.n åber-opade bl.a, följande uttalande av departementschefen i prop. 1972i'120 mod förslag till en allmän över-gång till bokföringsmässig redovisning av inkomst av Jordbruksfastighet: Att inkomst av Jordbruksfastighet för irärarande kan redovisas och i det övervägande antalet fall också redovisasenligt annan princip än som gäller for redovisning av rörelseinkomstär historiskt betingat och att betrakta som en anomali. Kontantprincipen leder otvivelaktigt till ojäirma och ofta orättvisataxeringsresultat. egentligen försvaras endast med argumentet att förandet av sådana räkenskaper ;;om fordras för bokföringsmässig redovisning inte varit nägon utbredd tradition inom jordbruket och attmånga jordbrukare således är obekanta med en sådan redovisningsmetod. Även om reglerna för bokföringsmässig redovisning i många hänseenden skiljersig från de föreskrifter som gäller för kontantmässig redovisning, innebär detta emellertid inte att den bokföringsmässiga redovisningen är väsentligt mer ko.mplicerad. Flertalet jordbrukare tor-de ganska lätt kunna klara av en sådan redovisning. Den dagliga notering, som behövs för den bokföringsmässiga redovisningen, kan inte anses medföranågon större arbetsökning med hänsyn till vad som redan gäller i fräga om anteckningsskyldighet enligt 20 § taxeringsförordningeri. Frän remissinstansemas sida framfördes inte någotyrkande om att jordbruksbokföringslagen skulle bibehållas. Däremotframfördes önskemål om speciella regler för mindre jordbruk och andra mindre rörelser. Sålunda ansåg LRF att enmansföre-tag kunde uteslutas från kretsen av bokföringsskyldiga. Omkring 300 000 företag skulle då undantas. Ett skäl till att gränsen borde dras vid enmansföretag var enligt LRF, att om en fast anställd finns så föreligger ett utomstående intresse av fonnbunden bokföring. Som enmansföretag skulle enligt LRF räknas också sådana som kortare tiderhar tillfälligt anställda t.ex. vid semester, sjukdom, sådd och skördi lantbruk och säsongsvariationer i traditionella rörelser. För dem som undantas frän kretsen av bokföringsskyldiga borde enligt LRFanteckningsskyldigheten - liksom dittills -regleras i taxeringsförordningen. Prop, 1978/79:44 99 Föreningen auktoriserade revisorerkonstaterade att en avsevärd del av den föreslagna kretsen bokföringsskyldiga rimligen mästeutgöras av jordbrukare i liten skalaoch andra som driver rörelse i ringa format. Enligt föreningen kunde de föreslagna reglema för den löpande bokföringeninte anses ställa högre krav pä dessa gnupper än vad de borde kunna uppfylla. om de relativtkomplicerade reglema i fräga om årsbokslut kunde efter-levas och om det varerforderligt för att uppfylla kravet på infonnationsberedskap. Remissinstansernas önskemål om enklare regler för mindre företagare tillg;odosägs genom att på förslag avlagutskottet undantog mindre rörelseidkarefrån skyldigheten att tillämpa bestämmelsernaom årsbokslut. Vidare har bokföringsnämndenutfärdat en information till näringsidkare med mindre omfattande verksamhet om hurbokföringen skall ordnas. I propositionsförslaget(prop, 1975:104) till ny bokföringslaghade emellertid undantag gjorts förenskild person som driver jordbruk eller skogsbruk. Som motivering härför anfördes: Det införda systemet innebär bl.a. att förenklade avskrivningsregler enligtden s.k, restvärdemetoden införts samt att bokföringav inköp och försäljning avinventarier kan underlåtas. De infördareglerna, som ärmu inte fullt ut trätt i kraft, innebärsålunda att bokföringsplikten förjordbrukare inte ligger på den nivå som krävsi utredningens förslag och som också enligt min mening bör krävas av rörelseidkare i allmänhet. Med hänsyn till de speciella förhållanden sområder inom jordbruket och motbakgrund av de skäl som chefen för åberopade i samband med att de närandabestämmelsema infördes (prop. 1972:120 s. 208) är jag inte beredd att nu föreslå nägon ändring ibokföringsplikten för jordbrukare. Det särskilda system för bokföring inom jordbruk och skogsbruk som efter ingående utredning genomfördes bör alltsåfortfarande bestå. I enlighet med det anfördabör således bokföringsskyldighet utom för dem som driver jordbr-uk eller skogsbruk, gälla för alla näringsidkare. Prop, 1978/79:44 100 Detta betyd.-r- att lagen blir' tillämplig bådeför de allra största .-ik.tiebolagen mod tu.-:eritals anställda och förenskilda niiring.sidkare utan rijgra anställdaalls. Det uttalaride i [jrop. 1972:120 som åberopades hade följandelydelse: Vidare ar den planeriliga cvsk t-ivningsmetoden relativtsvårbemästrad. Det ill- alltså påkallat med en ändringav nuvarande r-egler i syfte att fåfram en för- Jordbruksförhållancenamer- lämpad av;:kriviiingsmetod. Ensiid-arr metod bör dessutom möjliggöra i:ur den skattskyldige att inom en givenram variera avskr-ivnings.beloppen lued hiinsyn till .årsresultatet. D:;tta mål sl-;ulle i och för sig kimnariås genom att göra den r-il-;en;.l'.apsenliga avskrivningentilliimplig för alla bokfö-ringsmässigtredovisande jordbruk.are, oberoende av om den sk.attskyldiges bokför-ing avslutats med vinst- och förlustkonto eller ej. En sådan ordning skulle emellertid ge upphov tillkontrollpr-oblem, som måste lösas för att inte risken för skattcurid.mdragai-de skall bli för stor. Jag ärinte ber'edd att i d(?tta s.ammanhang förcsl,-'iatt rätten till räkenskapsenlig avskrivning litriicKs ut till allabokföringsmässigi redovisande .jordbrukare. Jag ansluter mig således i ställettill k.oimnitténs uppfattning att en alternativav-skr'ivningsmetod biir' ti lls.kapa.-i, fr'ijm:;t för- de jordbr-ukare som inte avser att aiiviinda dendubbla bokföringen med vinst-och förlustkonto. Uot nu sagda innebiir' sålunda ocksåatt jag anser att alla tre avskrivningsmetoderna bör finnas förjordbrukar'e. Den alternativa metod som sålunda förslagits är den s.k. restvärdeavskrivningen. Metoden skiljersig frän räkenskapsenlig avsl;rivning fi'ämst genom avsaknad ,av enkom-pletteringsrogel, baserad pä lineär avskrivning. Vidare har kommittén förslagit en högsta tillåten avskrivning . Med hiinsyn till kr-avet på enl-;elhet och lättillämplighet anser jag i likhet med kommitti''n att metoden inte skallkompliceras med någon sädan kompietteringsregel. Tillämpningenav en sådan regel sk.ullc- riiimligon kräva dels att inköpoch försäljning nv inventarier kontinuerligt noter'as, dels att förteckning i'örs över- aktuella inventarier. En sådan inven-tarieredovisning torde ställa fiir stora anspråk pä flertalet Jordbrukare i fräga om boiiföring. Underlaget förhögsta tillåtna avskrivning börvara inventariernas skattemässiga restvärde vid beskattningsårets ingång. Detta restviir-de skall dock öka:; med anskaffningskostnaderna för inventarier s,om inköpts under beskattningsåret och minskasmed ersi"ittning som utgör vedcr-lagför inventarier som lbrs;ilts cllei'för-lorats under- beskattningsåret. Den ersättningsom utgör vederlag för sålda eller förlorade inventarier skall enligt såväl nuvaranderegler som förslaget tas upp som intäkt vid taxeringen. A andra sidan bör det belopp varmed avskrivningsunderlaget sålunda skall minskas fä dras av direkt. Prop, 1978/79:44 101 att påverka det skattomii:;:;igaresultatet i vidare män än att avskrivningsunderlaget minska:: med detta belopp. En särbehandling synes påkallad för inventariersom avyttras eller går förlorade under deanskaffats. Vid-räkenskapsenlig avskr-i-vning får i dessa fall avdrag ske för anskaffningsvärdeteller oavskriven del där-av, om t.ex, avdrag redan harmedgivits pä kontraktsstadiet. Enligt minmening bör man även i ett system med restvärdeavskrivning göraåtskillnad mellan inventarier som tasut ur jord-bruksrörelsen imder anskaffningsåret och sädanasom tas ut . Om ett inventai-ium som anskaffats under beskattningsåret inte finns kvar vid detta års utgång,bör alltså anskaffningskostnaden inte ingå i avskrivningsunderlaget. Anskaffningskostnadenskall i stiillet dras av i sin helhet. .Mågonrätt till avdrag vid utrangering avinventarier armat fall bör emellertid inte firmas. Valet av pr-ocent:a ts för- iiogsta tillåtna av:;kr-ivning vid restvärdeavsl<.rivnirig bör bestämmas av den genomsnittligavaraktighetstiden fiir- jordbruksinventarier-. Hänsyn bör emellertid även tas till att inventarierna aldrig blir helt avskrivna,efter-som någon kompl ottering:-;regel inte föreslås.Erfarenheterna talar för en genomsnittlig varaktighetstidav . Med en tjugofemprocentig årlig avdragsrättuppnå:; enligt min mening en godtagbareffekt, l-ifter- kvarståi-dä oavskrivet. En ;;åriarj av:,kr-ivning Liverensstämmer-pådet hela taget med den ver-kl iga viir-dimimskningen, 1 likhet med vad som gäller-för- r-iikensk.ajisenlig avskrivninganser jag att avskrivning med 25 'A vidrestvär-deavskrivning skall gälla oavsett närunder- ber;kattriingsåret tillgängama anskaffats. Om beskattningsåret emellertid omfattar änett är, skall avskrivningsbeloppet jämkas i motsvarande mån, Restvärdemetoderi bör, liksom f.n, gällerden räkenskapsen-liga avskri-vningen, förutsätta överensstämmelsemellan det bokförda restvärdet och det restvärde som uppges vid taxering. Restvärdeavskrivningenkräver således genom sammankopplingen med bokföringen inte nägon särskild avskri-vnings-plan. De uppgifter som behövs för kontrollav restvärdeavskrivningen bör kurma lärrmasdirekt på deklarationens Jordbruksbilaga. Även om det fränkontrollsynpunkt skulle vara önskvärt med specifika uppgifter om varje inköp och försäljning ,anser jag att man bör godta en summarisk redovisning avförändringama i inventariebeständetunder året. Denna redovisning skall därför innehålla uppgift om inventariemas värde enligt balan:;räknlngen vid beskattningsåretsingång, anskaffningskostnader för de inventarier som inköpts under beskattningsåret och finns kvar i jordbruket vid beskattningsårets utgångliksom ersättning för äldreinventarier- som sålts eller förlorats under beskattningsåret, inventariemas restvärde föreavskrivning, yrkad värdeminskning samt inventariemas värde enligt utgåendebalans. Emellertid bör skyldighet föreligga att i deklarationen särskilt specificera inköp av inventarier i de fall däranskaffningsvärdet överstiger . Prop,1978/79:44 102 riksskiOttever-ke t att avpassa dekLarationsblankettens utformningså att denna skyldighet kaniakttagas. Vidare bör idkare av jordbi-uk ellerskogsbruk vara skyldiga att vid deklar-atiorien foga avskrift av balansräkningen förbeskattningsåret. Motsvarande bör i förekommandefall också gälla i fråga om vinst- och förlusträkning.Rörelseidkare har redan nu sådan skyldighet. Det kan ifr-ägasiJttasom beiiov av er-i särskild jordbr-uksbok-föringslag kvarstårsedan undantagit näringsidkaremed mindre omfattande verksamhet frånskyldigheten att av:;luta räkenskapernamed årsbokslut och sodan bokförings-.nä.mndenutfärdat irifonnation till sådana näringsidkareom hur bokföringen skall ordnas. Det mä erinras om att från remissinstansernas sida inte fr-amfördes någotyrkande om att jordbruksbokföringslagenskulle bibehållas. Däremot framfördesönskemål om speciella regler för mindrejordbruk och andra mindre r-örelser. De stora och medelstora jordbruken torde till mycket stordel anlita den bokföringsservice som förmedlas av Jordbrukamas föreningsrörelse.Denna service innefattar ofta upprättandeav Jullstäiidiga år-sbokslut, som innehållsmässigt går långt utöver de krav som nuvarande jordbruksbokföringslag uppställer.En Jordbruksbokföringslag som skall tillämpas av dessa när-ingsidk.aresynes i allt väsentligt böra innehållaalla de bestämmelser :;om återfinnes i bokföringslagen. Enbart införandet avrestvärdemetoden vid avskrivning av inventarieri Jordbruk kan inte motivera en särskildbokföringslag för jordbrukare. Det råder emellertid även andra speciella förhållanden inomjordbruket som tillsammans kan försvara liksom har en särskildjordbruksbokföringslag. Man kan t.ex. peka på de regler som i be-skattningshiiriseendo gäller i frågaum vär-dering av djur i Jordbruk och sominnebär en tvångsvis uppviirdering av tillgången, vilken i pr-iiicip inte är tillåtenenligt bokföringslagen. Vidare gör sig borgenärsintresaetinte gällande pä samma sättsom när det gäller andra rörelser,vilket gör Prop.1978/79:44 103 vissa bestämmelser ibokföringslagen onödiga i frågaom jordbruksrörelse.