prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — För egen del vill jag först erinra om attkonkursförvaltaren f.n. torde vara underkastad bokföringsskyldighet enligt deallmänna reglerna i bokföringslagen (1976:125) i de fall gäldenären ärnäringsidkare eller, ulan atl ulöva näringsverksamhet, är aktiebolag,handelsbolag eller ekonomisk förening (se 57 8 KL jämförd med 1 8 bokföringslagen).1 likhet med kommittén och en stor majoritet bland remissinsianserna anser jagatt sakliga skäl för att förvallaren skall vara underkastadbokföringsskyldighet enligt bokföringslagens bestämmelser normall inteföreligger i konkurs. Erfarenhelerna visar också all förvallarna inte iakttaren så omfattande bokföringsskyldighet och all della inte har medfört någraolägenheter. Som regel torde del för atl möjliggöra en betryggande kontrollöver förvaltningen vara tillräckligt all in- och utbetalningar bokförslöpande, dvs. att bokföringen sker enligt den s.k. kontantprincipen. Som antyddes har emellertid åtskilligaremissinstanser påpekat att ell behov av en bokföringsmässig redovisningföreligger i de fall gäldenärens rörelse fortsätter. Remissinstansema menaratt det i dessa fall är betydelsefullt atl verksamhetens resultat framgår avredovisningen. Att detta sker är enligt några instanser särskilt angelägel dåkonkursen avser ett större företag med ett stort antal anslällda. Jag delarremissinstansemas uppfattning. Drivs en rörelse vidare, bör det i de flestafall krävas redovisning som möjliggör atl resultatet av rörelsen kanfortlöpande utläsas. För förvaltaren själv är det viktigt alt kunna följarörelsens utveckling och få underlag för sin bedömning av om ytterligaretemporär drift är motiverad. Även för överväganden i rekonstruktionsfrågor ärresultatredovisning av värde. I företagskonkurser aktualiseras ofta statligainsatser i form av bidrag och annat slöd. Som en remissinstans anmärkt bör omfattningenav sådana insaiser bestämmas på gmndval av en löpande redovisning av rörelsensresultat. Även för tillämpningen av medbestämmandelagens regler är detönskvärt med en resultatredovisning när rörelsen drivs vidare. I åtskilliga avde konkurser där gäldenärens rörelse fortsätter lorde del finnas ett välutbyggt redovisningssystem all bygga på, varför några siörre merkostnader intebehöver uppstå. Vad jag nu har utvecklat innebär att bokföringen åtminstone ihuvudsak måsle ske enligt bokföringslagens regelsystem i flertalet konkurserdär rörelsen drivs vidare. En konkursförvaltare torde somjag har erinrat om f.n.vara skyldig att vid konkursboets bokföring iaktta de allmänna bestämmelsema ibokföringslagen. I 3 8 i denna lag framgår emellertid all utrymme finns föratl meddela avvikande bestämmelser för särskilda situationer. I mina redovisadeöverväganden ligger atl jag anser en särreglering vara påkallad förkonkursfallel. Denna bör enligt min mening utformas så att det klart framgår attkontantprincipen skall vara huvudregeln för bokföring i kon- 1978/79:105 182 Regleringen bör vidare för särskilda fall uppställakrav på att konkursboets bokföring sker på annal sätt än efterkontantprincipen. Innebörden av en sådan undanlagsregel är allbokföringslagens bestämmelser i siörre utsträckning än som följer av enhänvisning lill konianiprincipen skall vara vägledande för konkursboelsbokföring. En fortlöpande ställningsredovisning bör I.ex. komma lill siåndframför alli vid fortsatt rörel-sedrifl. Del synes lämpligt att förfrågan ivilken utsträckning bokföringslagen skall följas falla tillbaka på det förbokföringslagstiftningen grundläggande begreppet god redovisningssed (se 2 8bokföringslagen). På grund av det anförda föreslårjag en beslämmelse om attförvaltaren, oavsell vad som gäller i fråga om bokföringsskyldighet förgäldenären, skall löpande bokföra in- och utbetalningar, dvs. lillämpa enkonlantprincip, om ej med hänsyn lill särskilda förhållanden god redovisningssedpåkallar atl bokföringen sker på annal sätt. Som exempel på särskilda förhållanden som bör föranledaalt kontantprincipen inte bör accepteras kan föruiom konkurser där rörelsendrivs vidare nämnas sådana fall då konkursboel är omfattande eller kompliceral.Även när förhållandena inte är de angivna är del ingel som hindrar alt förvallareni de fall en välordnad bokföring finns hos gäldenären utnyttjar denna för denfortsatta redovisningen och därvid tillämpar bokföringsmässiga grunder. Vidval av bokföringsmelod i sådana fall bör förvaltaren dock beakta atlförvaltningen inte onödigtvis fördyras. Kommittén har förutsatt alt det skall ankomma påbokföringsnämnden atl faslställa vad god redovisningssed kräver ikonkursfallet. Även jag anser att bokföringsnämndens kunnande och erfarenheterhär bör tas i anspråk och att nämnden bör få utfärda råd och anvisningar om vadsom bör gälla i fråga om bokföring i konkurs. Denna uppgift ligger inom ramenför nämndens instruktion (se 2 § förordningen (1976:377) med instruktion förbokföringsnämnden). Några särskilda bestämmelser om nämndens befogenheler idella hänseende behövs därför ej. En viktig uppgifi för bokföringsnämnden i dess verksamhetpå konkursområdet blir att närmare ange de omständigheter som bör medföra atlbokföringen skall ske efter andra principer än koniantprincipen. pröva om riktlinjer behövs för konlantredovisningen, t.ex. i fråga ombehov av särskilda konton, och i vad mån avvikelser från bokföringslagensbestämmelser kan medges när koniantprincipen inte skall till-lämpas. Nämndenfår också pröva i vad mån tillräckliga skäl föreligger för alt, som ett parremissinsianser har förordal, ha särskilda regler för de fall särskildaförmånsrätter belastar egendom i boel. Som kommittén funnil ankommer del i försia hand påtillsynsorganet att övervaka att bokföringen bedrivs på ett riktigt sätt. Dennauppgift är enligt min mening ett viktigt led i lillsynen. Det får också ses som ett naturiigi utflöde avtillsynsfunktionen att kontakter i bokföringsfrågor tas mellan förvaltaren ochtillsynsorganet, om 1978/79:105 183 anvisningar saknas eller vägledning behövs i en vissfråga. Sådana kontakter bör lämpligen komma till stånd så snarl som möjliglefter kon-kursulbrollel. Av stor betydelse är vidare all bokföringsnämnden ochlillsynsorganen har fortlöpande förbindelse med varandra i fråga om denfortsatta utvecklingen av god redovisningssed på området. Enligt kommitténs förslag skall förvaltaren bevara boetsräkenskapsmaterial under från utgången av det kalenderår dåkonkursen avslutades. Arkiveringstidens längd är densamma som enligt 22 8 bokföringslagen.När del gäller arkivering av gäldenärens bokföringsmaterial som ej kanåleriämnas vid konkursens slul lill gäldenären föreslår kommittén att delskall ankomma på förvaltaren atl bestämma om han själv ellertillsynsmyndigheten skall bevara malerialel. tillstyrker förslagen.Dessa har lämnats ulan erinran av övriga instanser med undantag avbokföringsnämnden och RSV, som båda förordar alt arkiveringen av boetsbokföring skall ankomma på tillsynsmyndigheten. För min del ansluler jag mig till kommitténs förslag ifråga om arkivering av gäldenärens bokföringsmaterial. Vare sig förvaltareneller tillsynsmyndigheten handhar förvaringen skall denna ske iöverensstämmelse med de allmänna regler som finns i bokföringslagen och i annanlagstiftning. När del gäller frågan huruvida arkiveringen av boets räkenskapsmaterialbör vara anförtrodd förvaltaren eller tillsynsmyndigheten villjag inte bestridaatt de kontrollinlressen som bär upp arkiveringsskyldigheten talar för densenare lösningen. Prakliska skäl talar dock ofta för all boets bokföring sker inära anslutning till förvaltarens egen bokföring. Med hänsyn härtill anserjagmig böra godta kommitténs förslag all förvallaren skall arkivera boetsräkenskapsmaierial. Han bör därvid vara underkastad bestämmelserna omarkivering i 22 8 bokföringslagen med den avvikelsen alt lidsfrislen skallräknas från uigången av del kalenderår då konkursen avslutades. Kommitténhar i sitt förslag tagil upp en erinran om atl de föreslagna bestämmelserna ombokföring och arkivering ej skall inskränka den bokföringsskyldighet som kanvara föreskriven för viss verksamhei. Med föreskrifter för viss verksamhetsyftar kommittén på de särskilda bokföringsregler som från andra än rentfiskala synpunkter syftar till kontroll över viss verksamhet, t.ex. handeln medexplosiva varor. Särbestämmelsema om bokföring i den associationsrättsliga lagstiftningen,t.ex. aktiebolagslagens regler om aktiebolags årsredovisning, omfattas enligtkommittén inie av denna erinran. Kommittén finner del uppenbart att dessa särbestämmelserinte behöver tillämpas i konkurs. Förslaget har i denna del föranlett påpekande från enremissinstans som menar alt ullrycket viss verksamhet är oklart. Även jag anseralt den av kommittén föreslagna bestämmelsen bör förtydligas så atl del klartframgår aU de föreskrifter som är i blickpunkten har till syfte aU möjliggörakontroll över viss verksamhet och alt således särbestämmelserna om 1978/79:105 184 bokföring i t.ex. aktiebolagslagen inte åsyftas. Till debestämmelser som avses med hänvisningen ålerkommer jag i specialmoliveringen. I enlighel med kommittéförslaget förordar jag vidare attregleringen upptar en erinran om atl förvaltaren är skyldig att iaktta desärskilda bestämmelser som finns i skalteförfallningar om skyldighet alt sörjaför underlag för deklarations- och uppgiflsskyldighet och för kontroll därav. 5.3 Tillsyn i ordinär konkurs Den yttersta kontrollen över konkursförvaltningen utövasf.n. Den närmare lillsynen ankommer på ett särskiltkontrollorgan, rättens ombudsman, som förordnas av konkursdomaren i varjekonkurs. Enligt 44 8 KL gäller bl.a. atl rättens ombudsman skall ha erforderliginsikt i gällande lag för bedömande av rättsliga frågor och ha nödig erfarenhetoch sakkunskap för sina uppgifter. Rättens ombudsmans uppgifi all övervaka förvaltarensverksamhei fullgörs bl.a. genom granskning av kvartalsräkningar,halvårsberättelser och annan redovisning från förvallaren. 1 kontrolluppgifteningår atl bistå förvaltaren med råd och att avgöra vissa förvaltningsfrågor.Dessutom tjänstgör rättens ombudsman som ordförande vid förlikningssammanträde.Han skall därvid söka utreda föreliggande tvistefrågor och åstadkommaförlikning i dessa. Rättens ombudsman har rält till arvode ur konkursboet. Iallmänhet anlitas en och samma person eller några få personer som rättens ombudsmanvid varje särskild domstol. immitténs undersökning av de ordinära konkurser somavslutades var rättens ombudsman advokat i av dessa. Iövrigt anlitades mestadels pensionerade tjänstemän. Enligt 46 § KL skall borgenärema, om någon av dem begärdet, sedan slutlig förvaltare utsetts på första borgenärssammanträdet väljagranskningsmän med befogenhet att övervaka förvaltningen på borgenärernasvägnar. Bestämmelsemas syfte är att ge en borgenärsminoritel som har blivitbesegrad i förvallarvalet möjlighel att i stället bli företrädd av granskningsmän.Granskningsmännen har bl.a. räll alt få lillgång lill böcker och andrahandlingar som rör boel och begära upplysningar av förvallaren. I praktikenutses granskningsmän sällan. Kommittén anser att ett särskilt tUlsynsorgan fortfarandebör finnas. För att onödigt dubbelarbete skall undvikas bör konkursdomstolenhelt befrias från kontrollerande uppgifter. Att utöva tillsyn överkonkursförvaltning passar enligt kommittén inte heller så väl meddomarverksamheten. Domstolens nuvarande befattning med judiciella frågor bördäremot ej inskränkas. Konkursdomstolen (konkursdomaren) bör vidare alltjämtutse och entlediga förvaltare. Även uppgiften att bestämma förvaltararvode börförbli hos konkursdomstolen. 1978/79:105 185 Enligt kommitténs förslag skall lillsynsorganel ulövasåväl en materiell som en formell kontroll över förvaltningen. 1 den maleriellakontrollen skall inte ingå några beslutande uppgifter. Däremoi skall förvallarensamråda med lillsynsorganel i vissa fall. Tillsynsorganels huvuduppgift är atlövervaka att förvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt och iöverensstämmelse med KL och andra författningar. Tillsynsorganel skall särskiltse lill atl avvecklingen av konkursen inte fördröjs i onödan. Tillsynsorganetskall ha ungefär samma underlag för lillsynen som rättens ombudsman har i dag.En nyhet är all lillsynsorganet skall kunna utse en eller flera revisorer förgranskning av boets räkenskaper och förvallning, när särskilda omständigheterföranleder det. Kommittén föreslår också alt lillsynsorganel skall få yttra sigi olika frågor, bl.a. om uiseende och entledigande av förvallare och omförvaltararvode. En vikiig uppgift för tillsynsorganel är enligt kommitténatt genom råd och upplysningar främja en riktig och enhellig rällstillämpning.Tillsynsorganet skall också underlätta förvallarens arbete på olika sätt,bl.a. genom medverkan i konkrela fall, t.ex. när kontakter med myndighetereller organisaiioner aktualiseras. Enligt kommittén är det praktiskt belydelsefulllalt blanketter och formulär utarbetas. När det gäller frågan om vem som bör ha hand om tillsynenanmärker kommittén alt advokater i stor ulsiräckning anlitas som rättens ombudsmanäven i sådana konkurser där förvallaren är advokat. Enligt kommitténsundersökning av konkurser var rätlens ombudsman advokat ochförvallaren advokat eller jur. kand. i av fallen. Nuvarandeordning är enligt kommittén inte onaturlig med hänsyn till atl det är svårt attutanför advokatkåren finna tiUräckligt antal personer med erforderiig kompelensför rättens ombudsmans uppgifter. Mot en ordning där både förvallaren och densom skall kontrollera hans verksamhet är advokater kan man emellertid enligtkommittén rikta invändningar av principieU art. Enligt kommittén talar flera skäl mot att ha kvar detnuvarande institutet rättens ombudsman i ett nytt förvaltningssystem. De nyareglema om förvaltarens kvalifikationer och om utseende av förvallare skaparsålunda ökade förutsättningar för att endast väl kvalificerade förvaltareutses. Kommittén påpekar också att förvaltarens ställning avses bli mer självständigän f.n. Vidare erinrar kommittén om att behov av samråd i vissa fall kantillgodoses genom att mer än en förvaltare kan tillsättas. I detta sammanhangnämner kommittén också förvaltarens möjlighet att anlila sakkunnigt biträde.Även de nya reglema om samråd med tillsynsorgan och särskilt berörda borgenärerhar enligt kommittén belydelse. Mol att behålla rättens ombudsman talar också enligtkommittén alt det behövs ett permanent och mera utbyggi kontrollorgan som harresurser att utöva tillsynen effektivt och ändamålsenligt efter de av kommitténföreslagna riktlinjerna. Kommitténs slutsats är att tillsynen bör anförtros åtett annat organ än rättens ombudsman. Enligt kommittén fyller visserligen Prop.1978/79:105 186 rättensombudsman en viktig funktion som förlikningsorgan men ett bibehållande avrättens ombudsman med endasl föriikningsuppgifter ulgör en överorganisation.Kommittén förordar därför atl rättens ombudsman avskaffas och ersätts med ettannal allmänt tillsynsorgan. 1sina vidare diskussioner underslryker kommittén viklen av all lillsynen fårankomma på ett och samma organ eller på en krels av likartade organ. Omlillsynen läggs på ett permanent organ eller på en viss gmpp av organ, kandella samla de erfarenheler som behövs för all tillsynen skall ulövas på bästasäll. Enligt kommittén har ett statligt organ möjligheler att skaffa sigönskvärda resurser för kontrollen. förutsätter tillsynsorganets uppgifter ett lokall samband mellanförvaltaren och tillsynsorganet. Förvaltaren och förelrädare förtillsynsorganet bör kunna komma i personlig kontakt med varandra utan störrebesvär. Något cenlralt organ bör därför inte komma i fråga. Bland tänkbara,icke-centrala organ diskuterar kommittén försl länsstyrelserna. Mol möjlighetenatt anlita som kontrollorgan talar dock alt f.n.har ringa anknytning till konkursförvaltning. Enligt kommittén ter del sigockså med hänsyn lill ordinarie verksamhet främmande atl läggatillsynen på denna myndighei. På det lokala planet står emellertidkronofogdemyndighelen, som har nära anknytning till konkursförvallning, tillförfogande. Den lokala förankringen är enligt kommittén särskilt markerad igällande indelning i kronofogdedislrikl. Ensärskild fördel med kronofogdemyndighet som tillsynsorgan är enligt kommitténatt man kan utnyttja ett centralorgans, , resurser. Verketskulle kunna lämna kronofogdemyndigheterna belydande service och informaiionför tillsynen. Förutsättningar skapas för atl tillsynen blir likformig överhela landet. Bl.a. kan större enhetlighet i bedömningen av arvodesfrågoråstadkommas. Kommittén anser vidare atl om det skapas tekniska förutsättningarför användning av ADB i samband med tillsynen i konkurs, kronofogdemyndighetenblir särskilt lämplig att ingå i ett ADB-system. En fördel med kronofogdemyndighetsom tillsynsorgan är också all länsstyrelsemas revisionstekniska expertis kanställas lill förfogande. Kommitténanser det vara svårt alt närmare bedöma vilka kostnadseffekter en ordning medkronofogdemyndighet som lillsynsorgan skulle ha i jämförelse med rådandeordning för tillsyn. Kommittén gör emellertid den bedömningen atl kostnademaför den föreslagna ordningen skulle komma att håUa sig på ungefär samma nivåsom nuvarande koslnader. En viss kostnadsökning kan dock inte uteslutas men kanenligt kommittén godtas med hänsyn till fördelama. Somskäl mol au göra kronofogdemyndighel till tillsynsorgan skulle kunna anförasall myndigheten också har till uppgifi att företräda staten som borgenär ikonkurs. På den punklen anser dock kommittén att läget är 1978/79:105 187 ett annat än när det gällde den lidigare diskuieradefrågan om kronofogdemyndighel skall vara förvaltare i mindre konkurser. Detankommer sålunda inte på tillsynsorganel utan på förvaltaren alt i försia handpröva vilka fordringar som skall ge utdelning i konkursen. Ansvaret för deolika förvallningsålgärderna såsom försäljning av egendom ligger på förvaltaren.Denne prövar också frågor om eventuella ålervinningsmöjligheler m.m. och sköterkontakten med borgenärerna och gäldenären i viktigare frågor. atl lillsynsorganet enligt kommilléförslagel inte skall ha någonsjälvständig beslutanderätt rörande förvaltningens bedrivande. Även med beakiande av de angivna inskränkningarna itillsynsorganets uppgifier finns det enligt kommittén ett vissl utrymme förprincipiella invändningar mol att kronofogdemyndighet blir tillsynsorgan. Någotavgörande hinder mot alt myndigheien anlitas i det nya systemet finns dockinte. Kommittén anser inte heller att tillsynsuppgifterna behöver medföra någrainskränkningar i kronofogdemyndighetens befogenheler all företräda staten somkonkursborgenär. Emellertid är det enligt kommittén lämpligt alttillsynsuppgifterna inte sköts av samma tjänstemän som sköterindrivningsuppgiflerna, inbegripet lillvaralagande av statens rält i sambandmed konkurs. Kommittén ifrågasätter om en ordning med granskningsmänbehövs i det nya sysiemel för förvaltning och tillsyn. Borgenärerna, som intevidare skall utöva beslutanderätt vid borgenärssammanträde, kan dock vilja hamöjlighel lill den insyn och ytterligare kontroll som kan åsladkommas genomgranskningsmän. Kommittén anser del därför motiverat alt granskningsmänfortfarande skall kunna utses. Kommitténs förslag innebär att varje borgenärhar rätl alt hos konkursdomaren begära atl granskningsman tillsätts för atlmed de befogenheter gällande lag anger övervaka förvaltningen på borgenärensvägnar. 5.3.2 Frågan om liUsyn av konkursdomaren Kommitténs förslag att konkursdomaren inte längre skall ulövanågon tillsyn över konkursförvaltningen har godtagits av de flesta remissinstanserna.Några, bl.a. och hovrätten över och , anser dock altnuvarande ordning där lillsynen är anförtrodd rättens ombudsman och ytterstkonkursdomaren bör behållas. par andra remissinsianser förordar attkonkursdomstolen skall ha huvudansvaret för tillsynen men att domstolen därvidskall utse sakkunnig eller granskningsman för atl närmare följa förvaltningen. För min del villjag först påpeka atl tingsrätternaknappasl har möjlighel alt utöva en effektiv tillsyn över konkursförvaltningen.Domarpersonal torde i allmänhet sakna utbildning för en sådan uppgifi. Denfrämsta invändningen är dock att tillsynsuppgifterna inte passar så väl ihopmed Prop.1978/79:105 188 domarverksamheten.Jag anser atl det mol denna bakgrund inte bör komma i fråga att läggahuvudansvaret för tillsynen på konkursdomslolen. Tillsynen bör alltså i likhetmed vad som är fallet nu i första hand vara anförtrodd ett särskilttillsynsorgan uianför domstolen. De skäl som har angetts talar för atldomstolen inte heller bör ulöva någon form av tillsyn vid sidan om detsärskilda tillsynsorganel. Delbör däremoi liksom nu ankomma på konkursdomslolen atl bedöma judiciella frågor,t.ex. i samband med bevaknings- och utdelningsförfa-randel. Konkursdomaren börsom framgått tidigare (avsnitt 5.2.2) också lillsälla förvallare. Ävenuppgifien all entlediga försumlig förvaltare bör ligga hos konkursdomaren. Somen följd av atl domstolen inte längre skall utöva någon lillsyn bör det intelängre ankomma på konkursdomaren alt ingripa självmant mot försumligförvaltare. Liksom bör del ankomma på konkursdomstolen alt prövaarvodesfrågor. 5.3.3Innehållet i tillsynen och valel av lillsynsorgan Närdet i övrigt gäller frågan hur tiUsynen bör utövas är remissinstansernaöverlag eniga om att lillsynsorganel bör ha till huvuduppgift att övervaka attförvaltningen bedrivs ändamålsenligt och i överensstämmelse med lag och annanförfattning och att en viktig uppgift därvid är att se till atl avvecklingen avkonkursen inie fördröjs i onödan. Förslaget atl tillsynsorganet skall främja enenhetlig rättstillämpning och på olika sätt underlätta förvallarens arbele hari allmänhet godtagits. Några remissinstanser uttalar dock alt det bör varamöjligt att med hjälp av blanketter m.m. åstadkomma enhetlighet i förvaltarnasverksamhet även om rättens ombudsman har hand om tillsynen. Ettpar remissinstanser anser att revision alltid bör ske i åtminstone siörreföretagskonkurser. kommer också in på frågan om gäldenärensrevisor bör vara skyldig alt ge upplysningar lill konkurs-förvaltaren.Kollegiet påpekar bl.a. alt det är en brist all revisionen i praktiken upphöri och med utgången av det räkenskapsår som närmasi föregår det räkenskapsårunder vilket konkursen inträffar. Mot bakgrund härav förordar kollegiet attfrågan om revisorns ställning i konkurssituationen och därmed sammanhängandefrågor närmare utreds. Närdet sedan gäller frågan om vem som bör vara tillsynsorgan står remissinstansemasplittrade. Två ungefär lika stora huvudgmpper står emot varandra. Den enatillstyrker eller godtar kommitténs förslag att kronofogdemyndighel skallersätta rättens ombudsman som tUlsynsorgan. Till denna grupp hör ett flertalstatliga myndigheter, t.ex. , , bankinspektionen,statskontoret, RRV, RSV, kommerskollegium och två länsstyrelser, samt vidare LOoch TCO. En annan gmpp, till vilken hör åtskilliga domstolar, advokatsamfundetsamt bank- och andra näringslivsorganisationer, uttalar sig för att behållanuvarande ordning 1978/79:105 189 med rätlens ombudsman. För egen del vill jag först erinra om attjag redantidigare har intagit den ståndpunkten (avsnitt 5.2.5) att det organ somanförtros tillsynen inte bör ha någon beslutanderätt i förvaltningsfrågor ochatl tillsynsorganet inte heller bör fungera som rådgivare till förvaltaren ikonkreta förvaltningsfrågor. När del gäller att besiämma vilka uppgifter som bör ingå itillsynen är det angeläget med övervakning av att avvecklingen drivs effektivtutan onödiga dröjsmål och atl förfarandet inte drar med sig onödiga koslnader.Särskilt i fråga om avvecklingstidema framgår av kommitténs undersökningar atlnuvarande förhållanden inte är tillfredsställande. De lösningar i fråga omsjälva förvaltningen somjag har förordat syfiar just till alt åstadkomma ettsnabbare och effektivare förfarande än f.n. För att förslagen skall få dennaverkan krävs dock atl också tillsynen är inriktad på att avvecklingstidernaskall hållas nere.