prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — Etl förslag är atl enförenklad, mindre resurskrävande tillsynsdom införs för endastungdomsbrottslingarna innan man inför påföljden som allmän sanktion. Då kundeman pröva dess funktion och verkan och få till stånd etl intressant experimentför den kriminologiska forskningen. Det behov som onekligen finns av utvidgadekontrollåtgärder och ingripanden mol dem som dömts till skyddstillsyn kundetillgodoses inom ramen för nuvarande skyddstillsyn. Domstolen skulle då idomen bestämma övervakningens utformning. Resultatet skulle alltså bli enskyddstillsyn med mera differentierade ingripanden. Nästa sleg vore för vuxnalagöverträdare fängelse medan de unga lagöverträdarna anförtroddes enfrivårdsform med för dem lämpade kraftiga kontrollåtgärder. Överklagaren i påpekar att ettgenomförande av utredningens förslag ulan revidering skulle innebära intemindre än sex olika frivårdspäföljder med inbördes ganska små olikheler.Härutöver tillkommer ytterligare en övervakningsform vid förtida frigivning.Det framstår som ytterst tveksamt om det lämpliga i så många skilda men ändocklikartade påföljder då risken lill svåröverskådlighet är uppenbar. a. synesdomstolarna i strävan atl finna en så adekvat påföljd som möjligt kunna hamnai besvärliga valsituationer till men för en önskvärd enhetlig rättstillämpning.Vidare torde del för såväl den dömde som vederbörande övervakare kunnauppkomma svårigheier vid tillämpningen av den i det enskilda falletföreskrivna övervakningsformen. Detta kan i sin tur medföra att behovet skjutsi bakgrunden till förmån för det formella beslutet vilket naturligtvis voredjupt olyckligt. Del bör vara möjligt atl inordna den intensiva övervakningeni nuvarande skyddstillsynspåföljd. Utredningen härockså diskuterat en sådanlösning men funnit den vara betänklig ur rättssäkerhetssynpunkt undermotivering alt den som dömts fill skyddstillsyn bör ha ett berättigat anspråk attredan genom domen få klart för sig om påföljden skall kunna förenas med enintensiv övervakning. Emellertid synes utan svårighet kunna införas en regelsom ålägger domstolen atl i samband med domen meddela vilken övervakningsformsom skall vara tillämplig i det enskilda fallet. Kravet på erforderligrättssäkerhet borde härigenom vara uppfyllt och de av utredningen anfördabetänkligheterna blir på så vis eliminerade. Det förordas sålunda att de nyaoch värdefulla tankegångar som 1978/79:212 ,, . kommittill uttryck i utredningens förslag tillvaratas på det sättet alt den nuvarandevillkorliga domen bibehålls i oförändrat skick och att intentionerna bakombegreppet lillsynsdom inordnas under gällande skyddstillsynspåföljd medde ändringar och tillägg som lagtekniskt då måste följa. Fömtom att manhärigenom undviker införandet av ell hell nytt begrepp -tillsynsdom - reducerasdel föreslagna anlalel frivårdspäföljder väsentligt vilket får bedömas somangeläget. Genom en utvidgning av skyddstillsynspäföljden på föreslaget sättbör i vart fall en viss mindre del av de personer som har dömts tillungdomsfängelse förhoppningsvis kunna undgå att i fortsättningen omedelbartkunna dömas lill fängelse. För övriga återstår som enda ersättningspåföljdfängelse. De föreslagna strafflindringsreglerna för personer bör dåi allt väsentligt uigöra säkerhet för all etl avskaffande av ungdomsfängelselikväl inte leder till ökade frihetsberövanden för berörd kategori. Slutligenblir en sannolik konsekvens vid elt genomförande av utredningens tankegångarall olägenheten rörande avsaknaden av ett mellanting mellan nuvarandeskyddstillsyn och fängelse för andra lagöverträdare änungdomsfängelseklienlelel försvinner. Denna effekt som i viss mån - i vartfall jämföri med direktiven - kan sägas vara en gratisprodukt av utredningensförslag hälsas med stor lillfredsställelse. Gölahovrätt tillstyrker alt ungdomsfängelse avskaffas och atl slraffnedsättningsregelni 33 kap. 4 8 BrB utvidgas så att den omfattar även ungdomar i åldern 18-20år. I övrigl avstyrker hovrätten utredningens förslag. I direktiven förutredningen uttalas att avskaffandet av ungdomsfängelse inte får leda tillökade frihetsberövanden för den kaiegori av unga lagöverträdare som del här ärfråga om utan tvärtom bör medföra en förskjutning mot andra kriminalvårdandeålgärder. Sedan dessa uttalanden gjordes har ungdomsfängelsepåföljden idomstolarnas praxis använts belydligl mer restriktivt . Antaletnyintagna i anstalt efter dom på ungdomsfängelse har sålunda sedan 1973minskat med . Delvis kan minskningen förklaras av att fängelseådöms i stället för ungdomsfängelse men i flertalet fall harungdomsfängelsepåföljden ersatts av skyddstillsyn. I de fall fängelse haranvänls torde strafftiden ha varil relativt kort. När ungdomsfängelsetillgrips f n. är brottsligheten vanligen av sådan art och omfattning att ettfängelsestraff skulle medföra en längre lids frihetsberövande änungdomsfängelse. I tillämpningen har ungdomsfängelse således avskaffats i falldär denna påföljd kan ersättas av kriminalvård i frihet eller kortare tidsfängelse. När ungdomsfängelse inle kunnat ersättas av annan påföljd är detregelmässigt fråga om allvarlig kriminalitet, främst grova förmögenhetsbrott istort antal, eller allvarliga narkotikabrott och våldsbrott. Tanken att i dessafall ersätta ungdomsfängelse med kriminalvård i frihet är enligt hovrättensmening inte realistisk. Brottens art och omfattning är genomgående sådan attannat än frihetsberövande påföljd inte kan komma i fråga. Om ungdomsfängelseskall avskaffas utan atl detta skall leda till längre tids frihetsberövande förungdomar i åldem krävs att slraffnedsättningsregeln i 33 kap. 4 8 BrButvidgas all omfatta även denna kategori. Någon ytterligare lagstiftning behövsinte för att ungdomsfängelse skall kunna avskaffas. Hovrätten anser alltså attdet är opåkallat att med anledning av ungdomsfängelsets avskaffande genomförade förändringar av frivärdspåföljderna som utredningen föreslår. Enligthovrättens mening är de föreslagna ändringama av dessa påföljder dessutomolämpliga från flera synpunkter. Hovrättenför ansluter sig i allt väsentligt till utredningens förslag.Hovrätten vill emellertid varna för att det kan bli svårt att få Prop.1978/79:212 144 förslagets system atl fungera i prakliken såsomulredningen har tänkt sig. Del förefaller kanske väl teoretiskt i sinkonstruktion. Det är dessutom tvivelaktigt om det kan eller bör genomförasutan betydligt siörre resursförstärkningar än utredningen har räknat med. Ivissa avseenden ger utredningens förslag anledning lill närmare kritik. Enfördel med förslaget blir enligt utredningen atl det skapar större möjligheleralt vid återfall i brott åstadkomma en från allmänpreventiv synpunkt påkalladuppirappning inom påföljdssystemel utan atl man därför alltför snart behövertillgripa frihetsstraff. Den inbördes svårighetsgraden mellan de olikapåföljderna framträder i utredningens förslag genom rekvisiten för deraslillämpning. Del är svårt atl inse varför man inle uttryckligen anger deninbördes svårighetsgraden mellan de olika påföljderna. Det kan självfallethävdas att en sädan bestämmelse bör införas först i samband med en fullständigrevision av påföljdssystemet. Den invändningen kan sägas få en ökad tyngd genomatl den föreslagna påföljden lillsynsdom kan sägas ta sikte på en viss gmpp avlagöverträdare, nämligen de yngre. Hovrätten är inle övertygad om bärkraftenhos dessa invändningar. Hovrätten fömtsätter därför att frågan övervägsallvarligt i det fortsatia beredningsarbetet. Hovrätten ifrågasätter också ominle de föreslagna lagändringarna innebär en så pass väsentlig modifiering avbehandlingsieorierna alt del är befogat med en omformule-ring också av I kap. 78 BrB. Med hänsyn till de rekvisit som uppställs för tillämpningen avpåföljderna förefaller det som om villkorlig dom med övervakning har mergemensamt med lillsynsdom än med övriga former av villkorlig dom. Del blir än tydligaremot bakgmnd av att villkoriig dom med övervakning under verkställigheten kanomvandlas till tillsynsdom och därmed slutligen leda till frihetsberövandegenom intagning i anstalt, låt vara att förordnande därom inte får gessamtidigt med förändringen av påföljden. Enligl hovrättens uppfattning bör ettenklare och överskådligare system kunna vinnas, om bestämmelserna omtillsynsdom och om villkorlig dom med övervakning arbetas samman i ettgemensamt kapitel. En annan melod kunde vara att behandla villkorlig dom i ettkapitel, villkorlig dom med övervakning i ett annat kapitel och tillsynsdom iett tredje. Därmed skulle man ocksä vinna att förutsättningarna i 27 kap. 9 8BrB för att förvandla villkorlig dom med övervakning till tillsynsdom kunde uttryckasklarare. Med den nu föreslagna systemaliken skulle den rena villkorliga domenfå en enklare och klarare utformning. Påföljden skulle bättre svara motbenämningen straffvarning. Möjligheten till erbjudande om stöd och hjälp börUlan tvivel finnas kvar. Det kan sättas i fråga om inte föreskrifterna i deltaämne bör tas in i frivårdsförordningen. Förordnandet bör dock ankomma pådomstolen. I utredningens förslag framställs sådant erbjudande som avses nu inågon mån som kännetecken för en självständig påföljdsform. Detta kan dockknappast sägas motsvaras av någon realitet. För alt elt orealistiskt synsättskall motverkas bör därför beslämmelsen om erbjudande om stöd och hjälp kanskearbetas in i 27 kap. 1 8 BrB. Utredningen har strävat efter att ge sinaförslag samma språkdräkt som de författningar i vilka de föreslagna ändringamaskall göras. Detta är enligt hovrätten en minst sagt tveksam melod. Den blirsärskilt tveksam när det blir fråga om så omfattande och ingripande ändringarsom här. Det kan inte vara rimligt atl. av hänsyn till enhetligt, år 1978använda ett så ålderdomligt språk som ulredningen har i nyskrivna texter.Hovrätten erinrar i detta sammanhang om hur ändringarna i giftermålsbalkenutformades när den balken ändrades i beiydande omfattning ochfömtsätter att de bestämmelser som utredningens förslag kan föranleda får enmodernare och mera lättbegriplig utformning. Prop.1978/79:212 : - 145 Kammarrätten i finner det angeläget att nyaregler införs så att frihetsberövande påföljder för ungdomar i så storutsträckning som möjligl skall kunna ersättas med päföljd i frihet.Kammarrätten anser del därför lämpligt att en ny påföljd tillskapas somersättning för ungdomsfängelse i enlighet med de riktlinjer som anges av utredningen.Del föreslagna frivårdssystemet förefaller dock onödigt invecklat. I vart fallur den dömdes synpunhi torde del vara likgiltigt vilken form avövervakning so'ri han är utsatt för. ngsräti, som delar utredningens uppfattning alt det inte längre finnsanledning att behålla ungdomsfängelsepåföljden, vill dock erinra omuiredningens påpekande atl ungdomsfängelse har vid prövning av domstol ellergenom åtalsunderlälelse av åklagare i stor omfaltning kommit att avse även nyabrott, begångna innan påföljden tillfullo verkställts. Vid upprepadbrottslighet kommer, sedan ungdomsfängelse avskaffats, som påföljd i stället iicke ringa utsträckning fängelsestraff all behöva tillgripas varvid tiden förfrihetsberövandel sammantaget kan komma att överstiga tiden förfrihetsberövandel vid ungdomsfängelse. Vad gäller de ändringar ipåföljdssystemel som har betraktats som en nödvändig följd av attungdomsfängelse avskaffas är förslaget atl införa den nya påföljden tillsynsdomdel mesl väsentliga. Tingsrätten anser sig inte kunna biiräda utredningensuppfattning atl en sådan påföljd, vars gmndläggande innehåll utgörs av intensivövervakning, är ägnad att lillgodose högl ställda allmänpreventiva krav på enkännbar reaktion eller alt för det starkl brottsbenägna klientel det härgäller molverka återfall i brott. Dessutom måste befaras atl del uppstårfaktiska svårigheier atl genomföra påföljden i enlighet med utredningensintentioner. Som utredningen också har anmärkt finns inom ramen förskyddsiillsyn formellt starka Ivängsmässiga inslag och dess sankiioner är -åtminstone teoretiskt sell - ännu mer ingripande än de som föreslås förlillsynsdom. Vid skyddstillsynen motiveras de ivängsmässiga inslagen, inklusiveanstaltsbehandling, huvudsakligen från individualpreventiva utgångspunkterunder del alt lillsynsdomens tvångsinslag enligt förslaget grundas påallmänpreventiva överväganden. Tingsrätten delar uiredningens uppfattning atttvångsåtgärder inom kriminalvården i huvudsak bör användas endast i syfte atttillgodose samhällets intresse av alt den dömde hindras alt begå nya brotteller att andra personer avhålls alt begå brott. Del torde dock vara möjligtatt med mindre lagändringar och en ändrad tillämpning i praxis tillgodose ensådan princip inom ramen för nuvarande skyddstillsyn. Om vissa tvångsinslag iskyddsiillsynen, som t. ex. anslallsbehandling, uttryckligen kunde motiverasav hänsyn till allmän laglydnad ges - med den begränsning som anges i 28 kap.I 8 3 st. BrB och som fortfarande bör finnas kvar - också ökade möjligheleratl tillämpa skyddstillsynen vid allvarlig brottslighet. För att markera detallmänpreventiva syftet med anstaltsbehandling bör liden för denna bestämmasav domstolen och sanktionen gärna kallas fängelse. För de ungdomar inom detnuvarande ungdomsfängelseklienlelel som inte kan få tillsynsdom skall enliglförslagel vanligt fängelse utgöra påföljd. Även om sådana fängelsestraff ifortsättningen torde bli sällsynia synes det dock tings-rätlen vara en brisl idel tänkta syslemet atl en frihetsberövande påföljd som mera direkt anpassastill det unga klientel det här är fråga om inte har övervägts. Måhända är delsvårt all finna en sådan form. Del är också möjligt atl frågan närmasl hörhemma inom kriminalvårdens ram. Tingsrätten finner vidare anledning tillåtskilliga erinringar mol utredningens förslag atl avskaffa skyddsiillsyn och istället införa två nya varianter av villkorlig 10 1978179. Prop.1978/79:212 146 Däremot ansluter sig tingsrätten lill förslagen omall begränsa lill-lämpningen och längden av fängelsesiraff för ungdomar mellan18 och saml alt mildra reglerna om förverkan av villkorlig frigivning.Tingsrätten anser inte - oavsett om förslaget om tillsynsdom blir antageteller ej - alt uiredningens argumentation för ändring i reglerna för villkorligfrigivning och verkslällighel ulom anstalt är övertygande. Utöver vad som föranledsav själva remissen vill tingsrätten särskilt framhålla de myckel stora problemsom skulle uppstå om man genomför socialutredningens förslag att överföraansvarel för ungdomar mellan som begått brott frän debarnavårdande myndigheterna till kriminalvården. Den vård som bereds dessaungdomar i bl. a. ungdomsvårdsskolor ersätter nu ofta ett frihetsberövande sompåföljd för allvariig brottslighet. Kriminalvärdens frivårdsorganisation, ävenmed den tilltänkta utbyggnaden, molsvarar ej de krav som kan tillgodosesgenom ungdomsvårdsskolorna. För domstolen återstår då ej annat än att dömaungdomar med den allvarliga brottsliga belastning, varom här är fråga, tillfängelse. delar uiredningens allmänna grundsynatl ungdomsfängelse bör ersättas dels med en icke frihetsberövande päföljdvars grundläggande innehåll utgörs av intensivövervakning, dels medtidsbestämt fängelsestraff för det hårdast belastade klientelet. Trots dettalar tingsrätten avstånd från utredningens bedömningar på väsentliga punkteroch avstyrker belräffande de huvudsakliga delarna av reformförslaget atl dessaläggs lill grund för lagstiftning. Det material som redovisas i BRÅ-rapportenoch de slutsatser som kan dras av delta ger enligl tingsrättens uppfattningall anledning till en genomgripande översyn av hela päföljdssystemet. 1avvaktan på denna översyn bör påföljdssystemet inte underkastas mer omfattandeförändringar än som är påkallade av atl ungdomsfängelsepåföljden avskaffas.Mol bakgrund härav kan tingsrätten inte tillstyrka atl påföljdssystemel redan iförevarande sammanhang blir föremål för en sä genomgripande omarbetning som denulredningen föreslagit. Del föreslagna syslemel är vidare komplicerat ochsvåröverskådligt, påföljderna är svåra atl jämföra. Risk föreligger altsyslemel kan leda till orättvis och olikartad behandling av personer som begåttlikartade brott. Tingsrätten inslämmer i att man bör sträva efter atl ellavskaffande av ungdomsfängelse i vart fall inle leder till ökatfrihetsberövande för del ifrågavarande klientelet. Vid bedömandet av i vilkenutsträckning frihetsberövande påföljd bör komma till användning beträffandedessa ungdomar bör man dock hälla i minnet att ungdomsfängelseklientelet lillalldeles övervägande del beslår av ungdomar som redan i de yngre tonårenblivit föremål för upprepade ingripanden från samhällets sida. Dessaingripanden har ofta lett lill frihetsberövanden i form av intagning iungdomsvårdsskola. Sådana ungdomar kommer sannolikt alt uppfatta all frivård,även intensivövervakning, som lindrigare än intagning i ungdomsvårdsskola. Medhänsyn härtill är del viktigt atl ungdomsfängelsepäföljdens avskaffande ochersättande med annan eller andra påföljder inle får lill följd att dettaklientel finner del "lönsamt" all begå brotl och därigenom blirföremål för kriminalvård i frihel i stället för frihetsberövande i form aväterinlagning på ungdomsvårdsskola. Dessa ungdomar skall alltså inte kunna"straffa sig ut" lill en som de uppfattar lindrigare påföljd ifrihet. Realistiskt selt måste man därför räkna med att denna del avungdomsfängelseklientelet, dvs. de ungdoms-vårdsskoleinlagna, inle kan dömastill annan påföljd än frihetsberövande. När ungdomsfängelset skall avskaffasbör man därför, i vart fall i avvaktan på den översyn av påföljdssystemet somtingsrätten har berört. Prop.1978/79:212 147 koncentrera sig på att för dessa ungdomar finna någon formav frihetsberövande som är lindrigare och kortvarigare än ett fängelsestraffsom med nu gällande regler skulle komma alt utdömas. För den del av ungdömsfängel-seklienteletsom inte har denna bakgrund och belastning bör tillskapas en frivärdspäföljdsom är mer ingripande än nuvarande skyddstillsyn. Detsamma gäller ocksåmöjligen för de ungdomar som upprepade gånger döms till skyddsiillsyn förjämförelsevis lindriga brott. Enligt tingsrättens uppfattning bör dessaålgärder kunna vidiagas inom del nuvarande påföljdssystemet ulan alt manbehöver tillgripa sä ingripande förändringar och tillskapa etl så kompliceratpåföljdssystem som utredningen har föreslagil. I huvudsak bör man kunnaersätta ungdomsfängelsepåföljden dels genom atl inom ramen för skyddsiillsynenföra in huvuddelarna av de reformförslag som utredningen har lagt fram ominlensivövervakning och vistelse i anstalt, dels genom atl ändra reglerna förfängelsestraffels användande för ungdomar i enlighet med vad ulredningen harföreslagil. Enligt bör en sådan rik flora avolika påföljder som utredningen föreslagil om möjligt undvikas.Rällslillämpningen blir lätt ojämn och skillnaderna mellan de olika påföljdernakan ofta bli svår all urskilja, framför alll på verkslällighetsstadiel. Redanav den anledningen avstyrker tingsrätten att utredningens förslag omförändringar av den villkorliga domen och skyddsiillsynen genomförs i sinhelhet. Vissa av delförslagen kan dock godtas. Påföljden villkorlig dom börbestå i sin nuvarande form. Möjlighet bör dock finnas att i enlighet medutredningens förslag förena villkorlig dom med stödåtgärder. Tingsrättenavstyrker införande av påföljden tillsynsdom. Skyddstillsynen bör i ställetbeslå med vissa ändringar. Först och främsi bör ålgärder av olika slag vidtasi syfte att göra övervakningen mer effektiv. Vidare bör sanklionshotet för densom undandrar sig övervakningen under skyddstillsyn förslärkas. Dessutom börviss ändring ske av reglerna om s. k. anslallsbehandling. Enligl tingsrättenär det numera så ringa skillnad mellan anslallsbehandling och fängelse alltingsrätten ifrågasätter om del är tillräcklig anledning atl i fortsättningenbehålla anslallsbehandling som en speciell behandlingsform. Det synesnaturligast och även konsekvent att kalla även anstaltsbehandling fängelse.Detta skulle innebära alt det fanns möjlighet för domstol att för elt och sammabrott döma till skyddsiillsyn i förening med kortvarigt fängelsestraffTingsrätten anser alt en sådan päföljdsmöjlighel, innebärande all domstolen vidutdömande av fängelsestraff i samband med skyddstillsyn har möjlighet atlunderskrida straffminimum för fängelse i den akluella strafflaiiiuden, börinföras säsom etl mellanled mellan "ren" skyddstillsyn och fängelse.En sådan kombination skulle i många fall ersätta den nuvarandeungdomsfängelsepåföljden men kan användas också i andra fall. Tingsrättenföreslär en sådan kombination i stället för införande av påföljdentillsynsdom. Med en sådan kombinationsmöjlighet torde bestämmelsen i 28 kap. 18 3 st. BrB om särskilda skäl för ådömande av skyddsiillsyn vid brott med etlårs fängelse som straffminimum kunna upphävas. Tingsrätten tillstyrker vidareförslagen atl höja åldersgränserna i 26 kap. 4 8 och 33 kap. 4 8 BrB. erinrar om att flera utredningar nyligenavgett betänkanden med förslag som inverkar på användningen av olikapåföljder. Del gäller bl. a. betänkandena av socialutredningen (SOU 1977:40),ulredningen om behandlingen av psykiskt avvikande (SOU 1977:23), häktningsutredningen(SOU 1977:50) och åtalsrältskommiltén (SOU 1976:47). Av betydelse förreformverksamheten pä delta område är också de överväganden Prop.1978/79:212 148 i fråga om inlemeringsslraffet som f n. pågår inomjustitiedepartementet samt i viss mån resultatet av utredningen angåendeöversyn av rättegångs-förfarandet vid allmän domstol. I sominnehåller många tankeväckande synpunkler, diskuteras ingående principerna förstraffsystemets uppbyggnad. I ungdomsfängelseulredningens betänkande slutligenframläggs förslag lill betydande förändringar i päföljdssystemet. Med hänsyntill denna mångfald av utredningar torde det vara nödvändigt atl reformverksamheteninom straffrättens påföljdssystem inriktas på en samlad översyn avregelkomplexet. I avvaktan härpå bör enligt mening endasiangelägna reformer genomföras vilket bör ske inom ramen för nuvarandepåföljder. tillstyrker dock atl ungdomsfängelse avskaffas menavstyrker f n. alt en ny självständig form av frivärdspäföljd införs. Ettavskaffande av ungdomsfängelsepåföljden gör det nödvändigl alt förändrafängelsestraffet och skyddslillsynspåföljden. I betänkan-del förulsälls attmerparten av dem som döms till ungdomsfängelse skulle kunna komma i frågaför kriminalvård i frihel genom atl institutet tillsynsdom tillskapas som enmera ingripande frivärdspäföljd. Det nuvarande ungdomsfängelseklienteletbestår av personer med allvarlig kriminell belastning och med en typiskt settmycket hög återfallsrisk. Av gjorda klientelundersökningar framgår all inemothälften av de dömda intages i ungdomsfängelse direkt frän ungdomsvårdsskola.Vidare framgår alt flertalet tidigare lagförts och/eller erhållitåtalsunderiåtelse. Härtill kommer att olika former av giftmissbmk är vanligtförekommande bland dessa dömda. Mot bakgrund av dessa förhållanden ifrågasätterdomstolsverket om kriminalvård i frihet över huvud tagel är realistiskt somhuvudalternativ vid ett avskaffande av ungdomsfängelse. Enligt domstolsverketsmening lorde man i stället få räkna med att merparten kommer atl dömas tillfängelse. Förutsatt att beslämmelserna om fängelsestraff ändras så som utredningentänkt sig bör en sädan utveckling godtas. ansluler sig till förslaget omavskaffande av ungdomsfängelsepåföljden. Denna päföljd bör också enligtstyrelsens mening delvis kunna ersättas med någon form av skärpt tillsyn ifrihet. För en betydande del av ungdomsklienlelel kommer emellertid ävenfortsättningsvis frihetsstraff att le sig ofrånkomligt. De avutredningen föreslagna bestämmelserna om slrafflindring för ungdomsklienleleltillstyrks därför. Inför de ersätlningspåföljder som uiformas i betänkandetsläller sig styrelsen emellertid i väsentliga delar tveksam.