prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Deltatorde bli fallet även när parten valt alt inte åberopa utlåtandet i målet,vilkel måste le sig otillfredsställande för parten. För att undvika dennaolägenhet förordar nämnden atl advokaten även i fortsättningen ges räll attbesluta om utredning samt atl rättshjälpsnämnd fastsläller ersättning härför. Möjligheterna att anlita prival sakkunnig föreslås avutredningen få den uiformning som väl närmast var avsedd med 1972 årsproposiiion med förslag lill rättshjälpslag. Denna återgång torde varamotiverad av ekonomiska skäl. har sig bekant har något missbrukav gällande regler inte förekommit. Den möjlighet som biträde har attinförskaffa utredning bör givetvis få en sådan utformning att parternaslikställighet i en tvist kan upprätthållas. Den bör alltså inte begränsas tilldet förprocessuella stadiet. Svarandeparten, som kan bli övertumplad av enstämningsansökan, skulle därmed kunna betas möjlighelen alt införskaffa egenuiredning i ärendet. Inte heller är det lämpligt att utredningens art elleromfattning på förhand begränsas. Hur en bestämmelse i ämnet skall utformas villrältshjälpsnämnden inte ta ställning till i annan mån än att dess huvudsyftemäste vara att processande parter skall bli Ukställda i berörda avseende. Utvidgning av de förmåner som ingår i rättshjälp på sätlutredningen föreslagit tillstyrkes. Förslaget att biträdet skall ha skyldighetatt inhämta tillstånd till mer omfattande utredning finner nämnden varautmärkt. Emellertid mäste i anvisningar eller i rättshjälpsförordning intagasbestämmelser om atl i ansökan om tillstånd till uiredning skall lämnasdetaljerade uppgifter bland annat om vad man tänkt sig för utredning, vem mantänkl anlita, koslnadsförslag från utredaren och vad som skall visas.Beslutande myndighei måste för sin prövning för att hålla kostnadema underkontroU ha ordentligt med material. tillstyrker utredningens förslag atlbiträdel på egen hand skall få besluta bara om utredning av enklarebeskaffenhet. Härmed lagfästs vad som enligt förarbetena till den nuvaranderättshjälpslagen kan sägas egentligen ha varit avsetl med reglema om utredningi utomprocessuell angelägenhet (prop. 1972:4 s. 259). Till ledning förbedömning av frågan av vad som kan anses vara sådan enklare uiredning böremellertid i förarbetena till en kommande lagstiftning anges till hur slortbelopp kostnaden för sådan utredning ungefärligen bör få uppgå. Om allmänrättshjälp beviljats utan att biträde förordnats skall enligt förslageträttshjälpsnämnd besluta om mindre omfaitande uiredning. Beslut om sådanuiredning bör när angelägenheten handläggs vid någon av de i 28 § andra stycketandra punklen angivna myndighetema, i stället meddelas av sädan myndighet. Beträffande mera kostnadskrävande uiredning föreslås atttillstånd skall inhämias av rättshjälpsnämnd, allmän domstol,förvaltningsdomslol saml vissa andra myndigheler. Utredningens förslag innebärvidare att privat sakkunnigutredning i ersättningshänseende behandlas lika medutredning i utomprocessuell angelägenhet och i förvaltningsärende.Domstolsverket tillstyrker utredningens förslag även i nu berörda delar. Denföreslagna ordningen är ägnad all undanröja den bristande balans, som kanförelig- 1978/79:90 360 ga mellan parter i rättegång på grund aversättningsreglerna. De föreslagna reglerna bör emellertid i en blivanderältshjälpsförordning kompletteras med föreskrifier som kan möjliggöra en reellkontroll av utredningsbehovet och av kostnaderna. Sålunda bör i förordningenklart anges vilka uppgifter rättssökande skall lämna till tUlståndsprövandemyndighet. Det kan t.ex. ifrågasättas om inte sökanden skall lämna uppgifi omberäknad utredningskostnad. Uppgift härom torde vara möjligt för sökanden atlinförskaffa genom all begära anbud av den som skall medverka vid utredningen.I likhet med reglema om utredning i 5 kap. 12 § expropriationslagen (1972: 719)bör myndighet som skall ge tillstånd till utredning kunna genom direktiv angeutredningens inriktning och omfattning. Möjlighet bör vidare finnas förmyndigheten att ange ett högsia belopp för utredningskostnader- I sitt yttrande 1975 över DON:s promemoria anfördesamfundet pä denna punkt följande. Beträffande kostnaden för privat sakkunnig anser samfundetalt ersättningsreglerna bör ändras på sådant sätt att privat sakkunnig kanerhålla ersättning enligt rättshjälpslagen även för arbete under processen.Det borde principiellt inte medföra någon skillnad i ersättningshänseende omden private sakkunnige anlitats före eller under processen. Medan käranden redanföre målets anhängiggörande kan ha föranstallal om utredning, har svarandenmåhända inte ansett sig behöva sörja för sakkunniguiredning förrän målet bliviianhängiggjort. Visserligen kan man då hemställa att rätten förordnar ensakkunnig. Därigenom skulle processen kunna komma att tillföras material somvisar sig vara till nackdel för den som begärt utredningen. Genom alt påkallarättens hjälp med förordnande av en sakkunnig berövar parten sig möjlighetenatl själv bestämma över den bevisning med vilken han vill stödja sin talan. Enbristande jämlikhet mellan parterna i processen kan även uppkomma om endast denena parten fått förmånen att åberopa utlåtande från en sakkunnig som tillsattsav rälten. Man kan fråga sig, varför parten måste anlita sakkunnig före talansväckande för atl kunna få betalt för kostnaden för den sakkunniges arbele. då framförde har fortfarande giltighet.Utredningen konstaterar i betänkandet (sid. 168) att det för partenfördelaktigaste alternativet vore att, även efter det att talan väckts,tillämpa samma ordning som f.n. endasl tillämpas utomprocessuellt, innebäranderätt för biträdet att själv besluta om utredning, bl. a. anlitande av privalsakkunnig. Alt utredningen ändå förordar en annan principlösning motiverasdelvis av önskemålet om kostnadskontroU. Men framför allt poängterarutredningen fördelen med den förordade lösningen, innebärande att denna skulleeliminera obalansen mellan parterna. Denna syn är emellertid riktig endasl viden jämförelse mellan två parter som båda bygger sina processkostnader på allmänrättshjälp. Däremoi kvarstår obalansen mellan en part med allmän rättshjälp ochen annan part med egna ekonomiska resurser. För atl exemplifiera dettaförhållande räcker det att omnämna processen mellan ett störrehusbyggnadsföretag och en enskild villabyggare. Den senare parten med allmänrättshjälp kommer i ett ohjälpligt underläge gentemot entreprenören, när hanmåste basera sin talan på utredning vars behov förhands-granskas av rätten ochvilken utredning läggs fram inför rätten och motparten utan möjlighet förparten atl sovra i materialet. Den av utredningen föreslagna lösningen har onekligen denfördelen- 1978/79:90 361 med sig all bilrädet inte behöver ensam bära ansvaret försådan mera om-fallande uiredning som avses i 28 § andra slyckelförfallningsförslagei. Av ovan angivna skäl föreslär samfundel emellertid enregel av innebörd all biträdet såväl ulomprocessuelll som i processen själv fårbesluta om anlitande av prival sakkunnig och om övrig erforderlig uiredning.Risken för missbruk av denna relativa frihet får anses motverkad av den riskför kostnadsansvar som biträdet löper genom möjligheterna till jämkning av honomtillkommande ersättning. Nära den nu behandlade frågan ligger den av utredningeninte behandlade frågan om möjligheter för biträde alt i sin lur anlitatekniskt biträde. Den rällssökandes behov av bistånd förutsätts bli täckt genomatt del allmänna betalar kostnaderna i huvudsak för juridiskt biträde och förerforderlig utredning. Sä snart det gäller tekniskt komplicerade ärendenföreligger emellertid ytterligare ell behov av bistånd, nämligen i form avteknisk rådgivning närmasi ål del juridiska bilrädel. Delta behov är särskilt kvalificerat i mäl av typenfastighetsbildnings-mål, mål enligt anläggningslagen, mål enligtmiljöskyddslagen saml vallenmål och expropriationsmål i överinstans. Men redani så pass "alldagliga" tvister som angående byggnadsentreprenad,bilreparation eller personskada genom maskin på arbetsplatsen kan behovet avtekniskt biträde göra sig gällande. Del kan inte ulan vidare förutsättas atlden som fyller kraven på att vara (juridiskt) biträde enligt rättshjälpslagenäven har tillräckliga kvalifikationer för alt själv tränga in i de med nämndaärendetyper sammanhängande tekniska sakförhållandena eller för att ens kunnarätt bedöma behovet av teknisk utredning i sådana fall. Behovet att anlita teknisktbiträde föreligger exempelvis under förlikningsförhandlingar, vid förberedandeav stämningsansökan eller utarbetande av svaromål samt i den muntligaprocessen. Till skillnad från sakkunnig, som är ett bevismedel, skall dettekniska biträdet principiellt inte bidra till bevisningen utan i stället varaen rådgivarens rådgivare. Om kostnadsskäl verkar lillbakahållande för dennafrågas lösning, bör man ha i minnet att anlitandet av tekniskt biträde ofta kanförenkla handläggningen genom att onödigt utredningsarbete eller onödigargumentering undviks och att anlitandet alltså i lika mån kan varakostnadsbesparande. Samfundet föreslår därför att biträde enligt rättshjälpslagenberättigas att i sin tur anlita erforderligl tekniskt biträde och alt kostnademahärför anses utgöra kosinad för rättshjälpen. vill avslutningsvis beröra tvådetaljspörsmäl. Enligt 29 § i lagförslaget har offentligt biträde rätttill skälig ersättning föruiom för arbele och tidsspillan också för de utläggsom uppdragei krävt. I delta avseende innebär förslaget inte någon ändring iförhållande lill vad som gäller. Begreppet utlägg ges i praxis ianslutning tUl tidigare motivuttalanden en mycket snäv räckvidd. Dämnderinbegrips sålunda i huvudsak endast kostnader som bilräde haft för resa ochuppehäUe, utomprocessuell tolkning och översättning. Emellertid förekommer detstundtals mål där en advokal saknar praktisk möjlighet att utan sakkunnig hjälpnöjaktigt ulföra sin huvudmans talan. Så är t.ex. fallet med en del mål rörandemedicinska förhållanden och flertalet patentmål. Del är otillfredsställandealt ett offentligt bilräde inte i sådana mål skall kunna underrättshjälpssyslemet anlita biträde av sakkunnig person vid utarbetande avinlagor och vid inslällelse vid förhandling. anser att möjlighelhärtill bör öppnas. Särskild prövning av behovei bör dock krävas i 1978/79:90 362 analogi med vad som föreslagits skola gälla i fråga omsådan mera omfattande utredning varom talas i 28 § andra slyckel ilagförslaget, 5.2.13 Föreningen jurister vid aUmännaadvokatbyråer Den föreslagna ändringen av gällande, på flerasätl otillfredsställande regler tillstyrks och torde medföra önskvärda förbättringar. 5.3 Kostnad för medluig jämlikt 42 kap. 17 § RB Hovrätten för har genom lagakraftvunnelbeslut , SÖ 78, avd. 3, förklarat att kostnad för sådan medling som avsesi 42 kap. 17 § skall anses som kostnad för rättshjälpen.Domstolsverket avstyrkte bifall till besvären men överklagade ej hovrättensbeslut. Beslutet har vunnit lillämpning vid domstolarna i . Som ulredningen konstalerar torde det "ligga itiden" all detta institut fortsättningsvis kommer till ökad användning.Rällshjälpsnämnden delar utredningens överväganden och tillstyrker förslaget. har ingen erinran mot förslaget. 5.4 Kostnad för vissa inställelser anser del tillfredsställande attvårdnadshavares kostnader för inslällelse vid läkamndersökning enligt 21 kap.10 § skall kunna ersättas och tillstyrker därför förslaget attdessa ulgifter skall anses som en kosinad för rättshjälpen. har ingen erinran mot förslaget. noterar vidare med tillfredsställelse attläkamndersökning enligt 21 kap. 10 § FB föreslås bli ersättningsgmndande. I 21 kap. 10 § FB stadgas atl länsrätten i ärende angåendeverkställighet av dom eller beslut rörande vårdnad, umgängesrätt ochöverlämnande av bam saml överflyttning av bam i vissa andra fall kan förordnaatt barnet skall undersökas av läkare. Utredningen föreslår att rese- ochuppehålls-kostnader för föräldrar eller annan vårdnadshavare vid inställelse isamband med sådan läkamndersökning ersätts inom rältshjälpssystemel. Förslaget som lidigare framförts av iyttrande över domstolsväsendets organisationsnämnds promemoria"Översyn av 1978/79:90 363 rättshjälpssyslemet" - tillstyrks. 1 likhet medutredningen anser utt del för fall då allmän rättshjälp av någonanledning inte föreligger bör finnas möjlighet även utanför rättshjälpssystemetatt av allmänna medel ersätta den som har barnet i sin vård för sådaninslällelsekoslnad om det är uppenbart atl denne inte själv kan svara förkosinaden och att ersättningen bör bestämmas av länsrätten. anser del angelägel, att möjlighet finns attinom rättshjälpssyslemet ersätta den som har barnet i sin vård förinställningskostnader vid läkarundersökning enl. 21 kap. 10 § FB. Del synesockså värdefullt all det finns möjligheter utanför rättshjälpssyslemet atl avallmänna medel ersätta den som har barnet i sin vård för sådaninställelsekostnad då uppenbart behov föreligger. 5.5 Kostnad för expeditions- och exekutionsavgifter Bostadsdomstolen vill varmt tillstyrka utredningensförslag i denna del för vilket goda skäl kan anföras även om den föreslagnaomfördelningen av myndighetsfunktionerna inte skulle komma till stånd. Hovrätten tillstyrker utredningens förslag angåendeersättning till privat sakkunnig och befrielse från vissa expeditions- ochexekulionsavgifter samt lämnar vad utredningen i övrigt anför i rubriceradeavsnitt utan erinran. Vidkommande förslaget om befrielse från exekutionsavgiftervill hovrätten påpeka att detla i sin nuvarande uiformning medför atlrättshjälp ej kan beviljas den som endast kommer att ha dessa kostnader,eftersom kostnadema inte är hänförliga lill någon av förmånema vid allmänrättshjälp. Då befrielse från avgift emellertid förutsätter atl allmänrättshjälp beviljals kommer sökanden själv atl få stå kostnaderna i dessa fall.En lagändring är således påkallad i detla avseende. Kammartätten ansluter sig till förslaget atl expeditions-och exekutions-avgifter inte skall utgå för den som har beviljats allmänrättshjälp. Enligt kammarrättens uppfattning bör dock ett stadgande härom -eller i vart fall en hänvisning till rättshjälpslagens bestämmelser - intas iexpeditionskungörelsen och i exekutionsavgiftskungörelsen, anser alt praktiska skäl talar förutredningens förslag och tillstyrker detsamma. vill i delta sammanhang fästauppmärksamheten på följande förhållande. Enligt beslut av domstolsverketsbesvärsnämnd -bl.a. nr 630/76- kan en kostnad för biodundersökningeller annan undersökning som rör ärftliga egenskaper uppkommen innan talanväckts om t.ex. ogiltigförklaring av faderskapserkännande inte ersättas inomrättshjälpens ram. Detta har frän advokathåll upplevts som otillfredsställandeoch i vissa fall ägnat att i onödan föranleda rättegång. 1978/79:90 364 godtager förslaget i dess helhet.Enligt nämndens mening bör dock avgifisfriheten utsträckas atl avse ävenexpeditionsavgifter vid vissa förvaltningsmyndigheter exempelvislänsstyrelser. 1 olika sammanhang har påpekats vikten av allregleringen av hilhö-rande frågor göres så enhetlig som möjligt. Med hänsynhärtill är det önskvärt, att även de expeditionsavgifter som uppkommer vidförvaltningsmyndighet blir föremål för avgiftsfrihet. instämmer i all praktiska skäl talarför den föreslagna avgiftsbefrielsen. Särskilt värdefullt är atl en sådanordning kan bidra till ell förenklat slulregleringsförfarande. Nämnden villdock föreslå atl sökande befrias från expeditionsavgift även hos överexekuior. Nämnden tillstyrker att den som erhållit rättshjälpbefrias från expeditions- och exekutionsavgifter i enlighet med förslaget. Beträffande ulländska expeditionsavgifter anser nämndenatt kosinaden härför även bör ingå som förmån vid allmän rällshjälp. Som skälmol en sädan ordning har utredningen anförl kostnadsskäl. Enligt nämndensbedömning torde införande av denna förmån endast medföra en marginell kostnadsökning. Den föreslagna befrielsen från expeditions- ochexekutionsavgifter innebär en praktisk förenkling av handläggningen hosflertalet berörda myndigheler. Det bör emellertid påpekas, atl om manbegränsar befrielsen från expeditionsavgift till att gälla endast avdelning Ioch 11 i den tiU expedi-tionsavgifiskungörelsen fogade avgiflslistan kommerinte avgift för mantalsskrivningsbevis att innefattas i avgifisfriheten. Sådankostnad är rätlshjälpskostnad. Registreringsbevis för bolag ochföreningar kommer inte heller att innefattas. Nämnden anser, att även dessaför en process nödvändiga behörighelshandlingar borde omfattas av avgifisfriheten. Beiräffande de s. k. utomlandsangelägenhelema innebärutredningens förslag ingen ändring av nu gällande bestämmelser. Det krävsalltså fortfarande "särskilda skäl" för atl en här i landet bosatlperson skall få rättshjälp i angelägenhet som skall behandlas utom riket.Praxis har i dessa fall varil myckel restriktiv. Detta har nämnden i många fallfunnit synnerligen otillfredsställande. Det torde vara uppenbart att det fördel stora flertalet människor framstår som en omöjlighet att på egen hand ochulan sakkunnig hjälp ordna upp en rättslig angelägenhet i ett främmande land.Nämnden anser atl det är rimligt att t.ex. den som skadats vid en trafikolyckaskall kunna få rättshjälp oberoende av om olyckan inträffat här i landet ellerutomlands. Enligt nämndens uppfattning är det därför angelägel alt del öppnasökade möjligheter atl få allmän rättshjälp i uilandsärenden. Detla synessvårligen kunna ske ulan att lagstiftningen ändras. 1978/79:90 365 tillstyrker avgiftsbefrielsebeiräffande vissa expeditions- och exekulionsavgifter. Emellertid är detlaarbete av synnerligen enkel beskaffenhei och tidsåtgången ringa, varförrationaliseringsvinsten säkert uppvägs av ökade kostnader för samhället. Omavgiftsbefrielse innebär så liten kostnadsökning som ulredningen antyder,finner rätlshjälpsnämnden, alt del vore motiverat, att avgiftema bortloges församtliga medborgare oberoende av om vederbörande har rättshjälp eller ej. Delskulle medföra att de som söker rättshjälp utan biträde just för att slippadessa kostnader icke behövde söka rättshjälp . Avgiftsbefrielse börenligt nämndens mening utvidgas atl gälla även vid andra expeditioner än enligtavdelningama 1 och II iavgiflslistan såsom t. ex. lösen av utslag hos överexekuior ihandräckningsärenden enligt 8 kapitlet utsökningslagen. tillstyrker förslaget atl den som beviljatsallmän rättshjälp befrias frän avgifter enligt expedilionskungörelsen(1964:618) vilka utgår för expedition enligt avdelningama I och II i den lill kungörelsen som bilagafogade avgiflslistan. Avgiftsbefrielsen innebär som utredningen konstateratmånga fördelar. vill emellertid erinra om den uiredning omexpeditionsavgifter i tvistemål som chefen för nyligenuppdragit åt verket att ulföra. I uppdraget diskuteras möjligheten av att slopalösningsskyldigheten för vissa målgrupper och i stället i viss omfattning höjaansökningsavgiftema. Även en allmän avgiftshöjning anmodas verkei överväga.Det bör anmärkas att en allmän höjning av avgifterna som innebär att flertaletavgifter överstiger grundavgiften vid allmän rällshjälp är till nackdel förrällssökande med låg rättshjälpsavgift i de fall avgiftema är de enda kostnadersom vederbörande kommer att ha i ärendet. Vad gäller avgifter enligt exekutionsavgiftskungörelsentillstyrker endast alt befrielse sker från utsökningsavgift.Tilläggsavgift och försäljningsavgifi, som är exekulionsavgifter, bör bibehåUassom rällshjälpskoslnader och således ingå bland rältshjälpsförmånerna. För delförsta behålls härigenom möjligheten att förplikta motpart atl till statsverketåterbetala dessa avgifter, som kan uppgå till förhållandevis stora belopp. Fördet andra innebär utredningens förslag på denna punkt att rättshjälp ej kanbeviljas den som endasl kommer att ha dessa kostnader, eftersom bifall tillansökan förutsätter att sökanden kommer att ha kostnader som faller in undernågon av reglerna om förmåner vid allmän rättshjälp. Är detta ej fallet kan medhänsyn till rättshjälpssystemets konstruktion behov av rättshjälp inte ansesföreligga. godtar utredningens stäUningstagande vadavser den av väckta frågan om en utvidgning av förmånema vidallmän rättshjälp i angelägenhet som handläggs ulomlands. Kostnadema för expeditioneroch bevisning vid utländsk domstol kan som utredningen påpekar uppgå lill avsevärdabelopp, I sammanhanget vill domslolsverkel påpeka vad gäller deförmåner som upptas i 13 § första stycket 5, alt motsvarighet till den i dennuvarande rättshjälpslagen tiU nämnda regel (9 § försia siycket 7)korresponderande bestämmelsen i 20 § tredje siycket saknas i lagförslaget. Ensådan regel torde vara nödvändig for all förmånen skall ha någon innebörd. Prop.1978/79:90 366 Förslagetenligt 14 § RHL atl den som beviljats allmän rättshjälp är befriad frånexekutionsavgift tillstyrks. De nuvarande reglema i detta hänseende är svåraatt tillämpa, varför den i betänkandet föreslagna avgiftsbefrielsen är mycketvälkommen. Rätteligen bör dock en generell bestämmelse med detta innehållskrivas in i 6 § iredje stycket exekutionsavgiftskungörelsen. Härvid blirrätlshjälpstagaren jämställd med kommun och målsägare i brottmål beträffandemöjligheten alt få fri verkställighet. Till skillnad mol 6 a §exekutionsavgiftskungörelsen avser inte denna beslämmelse den del av exekutionsavgiftensom enligt kungörelsens 1 § benämns tilläggsavgift. Eftersom denna del avavgiften i vissa handräckningssituationer kan bli mycket hög bör den intemedtas i en generell regel om avgiftsbefrielse. Som exempel på stortilläggsavgift kan här redovisas en inträffad situation avseende enrättshjälpsiagare som erhållit handräckningsutslag angående återuppbyggnad aven väg som förstörts av motparten. fick i samband medverkställighet uppföra vägen och enligt exekutionsavgiftskungörelsen ansågskostnaden för vägbygget vara en tilläggsavgift. Eftersom avgiften inte kundetas ut i målel fick den slutiigen bestridas av rättshjälpsmedel. Enligt9 § andra stycket 5 i nuvarande RHL anses som kostnad för rättshjälpenexpeditionsavgift vid allmän domstol enligt expedilionskungörelsen samt avgiftsom utgår enligt exekutionsavgiftskungörelsen. Av detla följer att avgiftenligt expeditionskungörelsen hos exekuiiv myndighet inte är att anse somkosinad för rättshjälpen. Ulredningen föreslår - framför allt i syfte altmöjliggöra en angelägen förenkling av slutregleringsförfarandet - atl den sombeviljats rättshjälp befrias från dels avgifter för allmänna expeditioner vidsamtliga statliga myndigheter och dels expeditioner och ansökningar viddomstol. Förslagetinnebär ej nägon förändring beträffande parts avgifter för expedition enligtexpedilionskungörelsen hos exekutiv myndighet. I beslut om fördelning avkostnader i mål hos överexekuior måsle i de fall motpart till sökande somhar rättshjälp åläggs betalningsskyldighet till statsverket -expeditionsavgiften tas upp separat. Den tappande parten blir sålundaåterbetalningsskyldig dels till statsverket såvitt avser motpartensräitshjälpskostnader och dels till motparten såvitt avser avgiften för expeditionen.Humvida rätlshjälpstagare skall erlägga avgifl för utslag i exempelvis ettavhysningsmål blir enligt utredningens förslag beroende av om målet handläggsvid överexekuior eller hos fastighetsdomstol. Det kan anmärkas att det ijustitiedepartementels promemoria "Summarisk process" (DsJu 1977: 5)föreslås att de summariska processerna lagsökning, betalningsföreläggande ochhandräckning enligt 191 och 192 §§ UL slås ihop till ett enda institut, varförredan nu en samordning av reglema i förevarande sammanhang bör övervägas.Länsstyrelsen anser atl reformen även bör omfatia befrielse från avgift förexpedition hos överexekuior i mål om verkställighet av dom eller skiljedom samti handräckningsmål enligt 8 kap. Ifråga om sluträkningen sammanhänger förenklingen i hög grad med förslaget omavskaffandet av exepditionsavgifter för den som åtnjuter rättshjälp.Expeditionsavgifterna, vilkas finansiella belydelse uppenbarii- 1978/79:90 367