prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Frånremisshåll har det påpekats alt begränsningsregeln bör - för det fall en femtefondstyrelse för aktieplacering skulle inrättas - gälla för Qärde och femtestyrelsernas sammanlagda innehav av aktier i ett bolag. Enligt min mening kandet i och för sig finnas fog för en sådan regel. Om en sådan regel böruppställas blir dock beroende av vad som i övrigt skall gälla för en nyfondstyrelse och kan därför inte avgöras . Prop.1978/79:165 128 I inledningen (2.5. l.l) berörde jag ett ullalande somgjordes i samband med att rambeloppet för fjärde fondstyrelsen förra årethöjdes från I miljard kr. till I 250 milj. kr. Tillskottet borde, underströksålunda föredraganden, utnyttjas för aktieförvärv i samband med nyemissioneroch för förvärv av konvertibla obligationer. Vidare framhöll föredraganden attfråga var om en lillfällig lösning och att riktlinjerna för placeringsverksamhetenpå längre sikl borde prövas i nu förevarande sammanhang (prop. 1977/78:145 sid.9). Jag vill påpeka att det nämnda uttalandet om placeringsinriktningen måsteanses avse endast liden intill dess har fått lillfälle alt taställning till vad här föreslås om fondens fortsatta verksamhet. 1 fråga om AP-fondens organisation har utiedningen endastföreslagit en mindre ändring som rör andra och tredje fondstyrelserna. som i genomsnitt har haft mindre än 20 anslällda överförs f. n.lill tredje fondstyrelsen. Ulredningen föreslår att gränsen i stället skall gåvid mindre än 50 anställda. Andra fondstyrelsen erhåller dä avgifter frånföretag som har 50 eller fler anställda. Skälet till den föreslagna ändringenär att tredje fondstyrelsens andel av avgifterna f. n. är för läg. Underremissbehandlingen har inle gjorts nägon erinran mol förslaget. Jag har inteheller något att erinra mot det utan föreslår att denna justering görs.Samtidigt bör - som första-tredje fondstyrelserna har föreslagit regeln omfondstyrelsernas skyldighet att svara för pensionsbetalningarna jämkas sä altdenna skyldighet fördelas mellan dem i förhållande lill storleken av de undernärmast föregående år influina avgifterna i stället för lill del senaste åretskapitalbehållningar. När det gäller förstatredje fondstyrelsernas organisationsom har visat sig fungera väl - liksom i och för sig fjärde fondstyrelsens -finner jag inle anledning all i övrigt föreslå någon ändring. 2.5.1.8 Fjärde fondstyrelsens ansvar förpensionsbetalningarna En fråga rörande Ijärde delfonden som har aktualiseratsunder remissbehandlingen avser avkastningen pä placeringarna. Fjärdefondstyrelsen svarar till skillnad frän de andra fondstyrelserna inte förnågra pensionsutbetalningar. Avkastningen pä placeringarna läggs till kapitaleloch kan utnyttjas för nya placeringar. Enligt industriförbundets ochhandelskammarförbundets uppfattning bör avkastningen i stället användas förtäckande av pensionsutfästelser. 1 detta hänseende föreslog kapitalmarknadsutredningenurspmngligen en sädan ordning som har förordats vid remissbehandlingen.Utredningen föreslog sälunda att de utdelningar som fjärde delfonden uppbar päsina placeringar skulle inlevereras till första-tredje fondstyrelserna iförhållande till hur tillskotten till delfonden hade belastat resp.fondstyrelses kapi- 1978/79:165 129 Realiserade kursvinster skulle enligtutredningsförslaget dock inte jämställas med direkia utdelningar ulan fäåterinvesteras, eftersom del knappast ansågs rimligt att delfonden skulleinleverera medlen endasl av det skälet att man hade önskat företa omplaceringari aktieportföljen. Enligi utredningens mening borde fjärde delfonden - i likhetmed vad som gäller för AP-fonden i övrigt - inte beskattas (SOU 1972: 63 sid.85). 1 propositionen förordade föredraganden emellertid attinte bara realiserade kursvinster utan också utdelning på aktier och annanavkastning på fjärde delfondens placeringar skulle få återinvesteras inomfondens verksamhetsområde. Han framhöll att denna ordning inteutesluter atl avkastningen från fjärde delfonden kan bidra också lillpensionsutbeial-ningar, om mol all förmodan behov därav skulle föreligga.Frägan om skattskyldighet för avkastningen av de medel som fjärde fondstyrelsenförvaltar borde enligt hans mening lösas i enlighel med vad som i allmänhetgäller för kapilalplacering i aktier. Departementschefen föreslog atl AP-fondenskulle bli skattskyldig för all inkomst som härrör frän fjärde fondstyrelsenskapitalförvaltning men att förmögenhetsskatt däremot inte borde utgä (prop.1973:97 om ändring i reglementet /1959: 293/ angående allmänna pensionsfondensförvaltning, m.m., s. 69). följde departementschefens förslag (NU1973: 58, rskr 1973:237). I propositionen om den senasle höjningen av fjärdefondstyrelsens rambelopp (prop. 1977/78: 145) förutskickade föredraganden attfrägan om skyldighet för fondstyrelsen att bidra till pensionsutbelalningarnaskulle tas upp i detta sammanhang. Den belastning som de månatliga pensionsutbelalningarnavilka efter hand har ökat kraftigt ulgör för de tre första fondstyrelserna gavenligi hans uppfattning anledning att överväga om inte fjärde fondstyrelsenborde åläggas atl bidra med ell belopp som molsvarar avkastningen på de medelslyrelsen förvaltar. Jag vill för min del framhålla att det för mig liggernågot principiellt otillfredsställande i en särskilt anordnadkapitalförvaltning som uppbär inkomster men som, bortsett från skatt, inte harnågon direkt skyldighet atl bestrida nägra andra utgifter än dem somsammanhänger med förvaltningens egen administration. Så är emellertid falletmed fjärde fondstyrelsen. I del hänseendet skiljer den sig från t.ex.investmentbolag och de flesta andra enskilda eller offentliga företag ochinstitutioner. För Qärde fondstyrelsen gäller samma krav på godavkaslning som för de övriga styrelserna. Detla krav har uppställts i deförsäkrades intresse. Enligt min mening är det naturligt om Qärde fondstyrelseni princip överför uppburen avkastning av sina placeringar till den allmännafondförmögenheten så alt avkastningen kan disponeras av de andra styrelserna,som direkl ansvarar för pensionsbetalningarna. På del sättet kommer Qärdefondstyrelsen ocksä alt bidra till dessa. Genom en sådan redovisningsskyldighetkommer det ansvar bättre i förgrunden som Qärde fondstyrelsen har alt sökaåstadkomma en god avkastning. Dessutom kommer sådana över-9 1978179, 1 samt. Prop.1978/79:165 130 föringar att innebära välbehövliga tillskott till deövriga fondstyrelserna vid utbetalningen av de sammanlagt kraftigt ökadepensionsbeloppen. Jag förordar alltså att Qärde fondstyrelsen i fortsättningenskall vara skyldig att övert'öra avkaslning lill den allmännafondförmögenheten i samma proportion som inve tmenlbolagen har att beslutautdelning för att åtnjuta skallefrihet för sådan aktieutdelning som bolagensjälva har mottagit. Ett investmentbolag åtnjuter skattefrihet för mottagenaktieutdelning, om den beslutade utdelningen motsvarar av det mottagna beloppet.1 enlighel härmed bör Qärde fondstyrelsen åläggas att överföra avsin avkastning. Som konsekvens av den föreslagna ändringen bör Qärde fondstyrelsensom är 1977 betalade 17 milj. kr. i skatt vara befriad frän skattskyldighet påsamma sätt som de övriga fondstyrelserna. De förslag jag här har lagt fram rörande AP-fonden medförändringar i reglementet för AP-fonden samt i kommunalskatielagen (1928:370) ochlagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt. Ändringarna behandlas i specialmotiveringen. 2.5.2 Försäkringsbolagen 2.5.2.1 Inledning De svenska försäkringsbolagen består av liv- ochsjukförsäkringsbolag, skadeförsäkringsbolag och åierförsäkringsbolag. År 1977fanns del 15 liv-och sjukförsäkringsbolag, ca 600 skadeförsäkringsbolag och 7åierförsäkringsbolag. Speciellt för de flesta skadeförsäkringsbolagen är attderas verksamhetsområde är begränsat. Huvuddelen består sålunda av läns-,härads- eller sockenbolag. Försäkringsverksamheten i dominerasemellertid när del gäller premieinkomster och tillgångar av riksbolagen och ettlitel antal koncerner av bolag, vilket jag strax återkommer till. Vid sidan avde svenska bolagen drev 17 utländska försäkringsanstaller rörelse i Sverigeunder . Vid utgången av uppgick de svenskaförsäkringsbolagens samlade tillgångar till ett belopp av 67 587 milj. kr. Avdetta belöpte 52 599 milj. kr. på liv- och sjukförsäkringsbolagen. Värdet av desamlade tillgångarna var 8915 milj. kr. högre än är 1976. Av ökningenbelöpte 6715 milj. kr. på liv- och sjukförsäkringsbolagen och 2 200 milj. kr.på övriga bolag. De totala premieinkomsterna är 1977 var 15 120 milj. kr.Bolagens kostnader för försäkringsfallen var sammanlagt 7 565 milj.kr. Bland försäkringsbolagen finns åtskilliga sammanslutningarantingen i form av koncerner eller grundade pä samarbetsavtal. Sådanasammanslutningar har betydelse frän kapitalmarknadssynpunkt med hänsyn tillden gemensamma förvaltning och placeringspolitik som de bedriver. År 1977innehade 20 koncerner, bolagsgrupper eller fristående bolag av samtligasvenska försäkringsbolags tillgångar. Enbart de 5 största enheterna Prop.1978/79:165 131 svarade för av tillgångarna. Den svenskaförsäkringsverksamheten har alllså en starkt koncentrerad struktur. Vid sidanav de vanliga försäkringar som försäkringsbolagen meddelar finns olikaavtalsreglerade arbetsmarknadsförsäkringar som är av stor betydelse inom delsvenska försäkringsväsendet. Genom avtal mellan arbetsmarknadens parter hartillkommit komplement till ATP-sysiemet i form av försäkring av inkomstbeloppsom ligger över den i ATP-syslemet pensionsgnindande inkomsten och en rad sjuk-och arbetsskadeförsäkring-ar, grupplivförsäkringar ochavgängsbidragsförsäkringar. Fondökningen för dessa olika försäkringssystemuppgick enligt kapitalmarknadsulredningens beräkning är 1975 till ca 6,2miljarder kr. medan försäkringsbolagens placeringar svarade för 2,6 miljarderkr. av arbetsmarknadsförsäkringarnas fondökningkanaliserades genom försäkringsbolagen. Bolagens totala nettoplaceringaruppgick därmed till ca . De svenskaförsäkringsbolagens verksamhet regleras i lagen (1948:433) omförsäkringsrörelse. Bolagens möjligheter att placera sina tillgångar begränsasmed hänsyn till kravel pä trygghet för försäkringstagarna. När det gällerlivförsäkringsbolagen, vilka svarar för merparten av försäkringsbolagensfondbildning och kapilalulbud, innehäller lagen noggranna regler omplaceringsmöjligheterna för största delen av tillgångarna. I begränsadutsträckning berör dessa detaljerade regler även skadeförsäkringsbolagen.Dessas verksamhet är dock till största del av "löpande" karaktär. Premiernaär avsedda att i huvudsak läcka endast löpande koslnader och bilda en vissriskreserv. Uppsamling av sparmedel förekommer alltsä inle i samma utsträckningsom hos livförsäkringsbolagen. För allgaranlera livförsäkringsbolagens förpliktelser mol försäkringstagarna skalldel fmnas en försäkringsfond (262 § försäkringsrörelselagen). Fonden består aven ersättningsreserv som avser bolagels ansvar för redan inträffadeförsäkringsfall, en premiereserv som avser bolagets ansvar för uteståendeförsäkringar och slutligen återbäring, som har tilldelats försäkringstagareoch förfallit till betalning. Premiereserven beräknas påförsäk-ringsmaiemaiiska grunder som försäkringsinspekiionen stadfäster. Grundernaskall dels trygga bolagets förmåga att fullfölja sina förpliktelser enligtingångna försäkringsavtal, dels "bereda försäkring till en med hänsyn tillförsäkringens art skälig kostnad". Del förra kravet - soliditelskravet-gör det nödvändigt alt beräkna premierna högre än vad som i själva verketväntas vara behövligt, efiersom man måsle ha eti skydd mot ogynnsammaavvikelser från den väntade utvecklingen. Man kan därför räkna med alt rörelsenger ett överskott under normala förhållanden. Det senare kravel -skäligheiskravet - belyder att den verkliga kosinaden för försäkringen skallvara ett skäligt pris för de Qänster av olika slag som försäkringen innebär. Prop.1978/79:165 132 Enligt försäkringsrörelselagen (274 § ändrad senast 1976:145) skall ett belopp som motsvarar försäkringsfonden för livförsäkringar vararedovisat i vissa slag av värdehandlingar. Hit hör obligationer eller andraskuldförbindelser som är utfärdade eller garanterade av staten eller avkommun, som har regeringens tillstånd att ta upp eller garantera lånet. Vidareingår obligationer som är utfärdade av hypoteksinstilut, kreditakiiebolag. Nordiskainvesteringsbanken eller svenskt industriföretag. Ett villkor när del gällerindustriföretags obligationer är att dessa skall ha bjudits ut av svenskaffärsbank, investeringsbank eller Nordiska investeringsbanken.Redovisning får ocksä ske i fordringsbevis som eller svensk bank harutfärdat, dock inte föriagsbevis. Skuldförbindelser mot säkerhet av inteckningi fasl egendom godtas, om inteckningen ligger inom viss del av egendomenssenast fastställda taxeringsvärde. I fräga om jordbruks-, bostads-, kontors-eller affärsegendom skall inteckningen ligga inora 4/5 av taxeringsvärdet och ifråga om annan fast egendom inom 2/3. Del är inte nödvändigt att den fastaegendomen tillhör nägon annan. Försäkringsbolaget kan ha egna fastigheter ochredovisa inteckningar i dessa som säkerhei för försäkringsfonden. Vidare fårmedräknas sädana svenska eller utländska värdehandlingar som till sin art ochsäkerhet kan anses jämförliga med de lidigare näranda. Slutligen får efter vadsom närmare anges i paragrafen för redovisningen utnyujas lån mot säkerhet ibolagets försäkringsbrev och värdel av återförsäkringsgivares ansvarighet. Ettviktigt undantag frän den angivna redovisningsskyldigheten är att högsl avförsäkringsfonden fär redovisas i andra värdehandlingar än de här angivna, dockinle i aktier. Vid beräkningen av denna fria sektor skall försäkringsfondenminskas med värdet av återförsäkringsgivares ansvarighet. Devärdehandlingar som motsvarar försäkringsfonden skall pantsättas för försäkringstagarnasräkning, vare sig de faller inom den bundna eller den fria sektorn. Vid sidanav försäkringsfonden har livförsäkringsbolagen andra fonder, främstöverskottsfonder, de s. k. fria fonderna. Dessa fonder får placeras fritt,alltså även i aktier. De tillgångar som molsvarar dessa fonder behöver intepantsättas. Det belopp som måste motsvaras av pantsatta tillgångaruppgick vid slutet av är 1976 till 36397 milj. kr. sammanlagl för liv- ochsjukförsäkringsbolagen. Saramanlagda värdet av de lillgångar som inle behövdepantsättas var 8751 milj. kr. Av följande labell framgår försäkringsbolagensfakiiska placeringar av pantsatia och inte pantsatta tillgångar för år 1976.Värdet av liv- och sjukförsäkringsbolagens pantsatta tillgångar var I 697 milj.kr. högre än som följer av lagens krav. Försäkringsbolagens placering av pantsatta och ejpantsatta tillgångar vid utgången av 1976 (mkr) Aktier o andra andels- Lån mot säkerhet av ' Inkl. återförsäkringsakliebolaget . Vid pantsättning av egna fastigheter överlämnasinteckningar till förvaring. Livförsäkringslånen avräknas vid bestämmandet avdet belopp, för vilket pantsättning skall ske. * Ett skadebolagspantsätining av premielån å har ej medtagits här. Som jag förut har får försäkringsfonden inte varesig inom den bundna eller den fria sektorn redovisas i aktier men ingentinghindrar alt aktier placeras i de s. k. fria fonderna. I försäkringsrörelselagen(336 § försia stycket) förbjuds emellertid ett försäkringsbolag alt ulan försäkringsinspektionensmedgivande äga av antalet aktier i samma aktiebolag. Har aktiernaolika röstvärde, fär aktieinnehavet motsvara högst av röstetalet församtliga aktier. 2.5.2.2 Fria sektorn och rätten alt inneha aklier i sammabolag Kapitalmarknadsulredningen har föreslagit att den friasektorn av försäkringsfonden skall ökas från och att förbudet attplacera aktier inom den fria sektorn skall upphöra. Vidare har utredningen närdet gäller aklier föreslagit alt den andel som ett försäkringsbolag får äga iett och samma bolag skall ökas frän . Enligt utredningens bedömninghar de gällande reglerna åstadkommit en onödigt hög grad av säkerhet förförsäkringstagarna som försäkringsbolagens räntabilitet har pressatsned. En liberalisering av placeringsreglerna anses inte innebära att kraven påförsäkringsbolagens soliditet eftersatts. Prop.1978/79:165 134 arna ger enligt utredningen försäkringsbolagen bättremöjligheter alt anpassa sina placeringar till efterfrågan på kapitalmarknaden. När del gäller de ökade möjligheterna att placera i aktierhar utredningen bedömt att önskvärd expansion av industrins investeringarförutsätter en snabbare ökning av dess eget kapital än vad som har förekommit igenomsnitt under 1970-talel. Eftersom en betydande del av ökningen måstetillföras företagen utifrän i form av aktieemissioner, anses del nödvändigi atlbl.a. försäkringsbolagen mobiliseras härför. Redan en ökning av den friasektorn inom försäkringsfonden innebär att de fria fonderna avlastas och skaparett större ulrymme för aktieplacering i dessa. En viktig konsekvens ärnämligen att bolagens möjligheter till placeringar i fastigheter och lån tillden del den formella säkerhelen inte uppfyller kraven inom den bundna sektornökar utan alt konkurrensen med aklier behöver skärpas. Höjningen av5-procentsgränsen för innehav av aktier i samma bolag skulle förbättranyemissionsmöjligheterna för sådana företag som kan erbjuda relativt säkra ochäven i övrigi förmånliga placeringsmöjligheter, dvs. i allmänhet de stora,välkända industriföretagen. Ett ökat aktieinnehav för försäkringsbolagens delmåste enligt utredningens mening förenas med ett aktivt ägaransvar. Enförutsättning för förslaget att vidga placeringsrätten i aktier är attförsäkringsbolagen har vilja och kompelens alt ta ett sådani ansvar.Utredningen bedömer att föruisätiningarna härför är goda. Ulredningen är inte enig om förslaget att höja5-procentsgränsen för innehav av aktier i samma bolag. Två ledamöter vill attden nuvarande gränsen skall bestå. Den ene reservanten, , anser att enmångfald olika institutioner med olika ägargrupperingar är att föredra somaktieägare, i den mån en ökad institutionalisering är ofrånkomlig när delgäller aklieplacering. Han framhåller bl. a. att försäkringsbolagen i dagslägetinte är särskilt skickade att utöva ett aktivt ägaransvar utan skulle ivingasatt bygga upp en organisation för att bevaka och engagera sig i de berördabolagens verksamhet. Grundsatsen om alt försäkringsbolagen inte skall drivaverksamhei som är främmande för försäkringsrörelse skulle vidare kunnaåsidosättas i viss mån. påpekar också att försäkringsbolagen har storaoutnytQade möjligheter till akiieplaceringar inom ramen för nuvarandebegränsningsregel och att ett ökat utrymme för akiieplaceringar minskarförsäkringsbolagens utrymme för andra placeringar, t.ex. induslrilån. Denandre reservanten, , finner det vara uppenbart att en ökning av ägarandelentill skulle kunna leda till ett betydande, ibland avgörande inflytande iåtskilliga av våra största börsnoterade företag. Enligt hans mening bör det institutionellatillskott av riskkapital som i nuvarande läge behöver mobiliseras i första handkomma från AP-fonden. Hans uppfattning alt 5-procentsregeln bör bestå förstärksav komraande utveckling mot nya former för näringslivets kapitalförsörjning.Skall försäkringsbolagens aklieplaceringsregler ändras anser det varalämpligare atl detla sker i samband med alt de nya formerna förkapitalförsörj- Prop.1978/79:165 135 ningen beslutas och inte som en isolerad ålgärd i sambandmed en teknisk översyn av dessa regler. Förslagen hälsas med tillfredsställelse av bl.a.försäkringsbranschen och förelrädare för näringslivet. Även de flesta andraremissinstanserna har tillstyrkt eller inle motsatt sig den föreslagnautvidgningen av den fria seklorn. Däremoi vill flera remissinstanser ha kvarförbudel mot aktieplacering inom den fria sektorn och 5-procentsspärren förinnehav av aktier i samma bolag. ochriksbanksfullmäktige understryker vad Ulredningen själv har anförl omkonsekvenserna av alt den fria sektorn skulle utvidgas frän 10 lill 20%.Konsekvenserna anges vara atl försäkringsbolagens möjligheter att placera ifastigheter och lån lill den del den formella säkerhelen inte uppfyller kravenför placering i den bundna seklorn ökar utan all konkurrensen med aktier i defria fonderna för den skull behöver skärpas. Redan genom avlastningen av defria fonderna skulle sålunda skapas en inte oväsentlig ökning av bolagensmöjligheter att placera i aktier. Ökningen av försäkringsbolagens aktieplaceringsutrymmebedöms av nämnda remissinstanser redan härigenom vara tillräcklig. Enligtfullmäktige skulle en rätt att inkludera aktier i den fria sektom leda till enmycket mer betydande ökning än som torde behövas med hänsyn till utvecklingenunder överskådlig tid. De remissinsianser som vill ha kvar 5-procentsspärren förförsäkringsbolags innehav av aktier i samma bolag har anfört synpunkter somanknyter till vad som har sagts i endera av de båda reservationerna. För egen del vill jag anföra följande. Försäkringsbolagen svarar för en viktig del av utbudet påden svenska kapitalmarknaden. Försäkringsbolagens utbud av långfristigt kapitalär stabilt i den meningen att förändringar i del kan fömtses relativt väl,åtminstone på något ärs sikt, och att dess totala omfattning inte bestäms avkreditpolitiskt betingade placeringskrav. Frän försäkringsbolagens sida har i olika sammanhanghävdats att den totala avkastningen pä deras placeringar är olillfredsställandeoch att det krävs en bättre värdesäkring av bolagens fonder. Jag delar dennauppfattning. Försäkringsbolagen har onekligen underde varitutsatta för vissa ekonomiska påfrestningar. sammanhänger med alt denlänga kapitalmarknadsräntan under dessa är inte har gett en positiv realränta,även om realräntan räknat över har varit positiv. Utvecklingenunder senare tid har dock inneburit att realräntan har stigit och f n. ärpositiv. Som jag har framhållil är en positiv realränta ocksä ilängden en nödvändig förutsäuning för en väl fungerande kapitalmarknad. Alt försäkringsbolagen för framtiden bör kunna räkna raedatl i genomsnitt erhålla en positiv realränta påsina obligationsplaceringar hindrar inle att det finns anledning att övervägalättnader i placeringsreglerna. Försäkringsbolagens placeringsregler ärresultatet av 1978/79:165 136 enavvägning av främst kravet på trygghet för försäkringstagarna mot kravet på godavkastning. Vid avvägningen har trygghetskravet getts företräde. Deplaceringar som skall motsvara försäkringsfondens bundna sektor hargenomgående en hog grad av säkerhet. Möjligheter till friare placeringar finnsinom den fria sektorn av försäkringsfonden, där aktier dock inte får ingå, ochi de fria fonderna, för vilka placeringarna inte är reglerade i lagen. Ävenom kravet på trygghet för försäkringslagarna självfallet måste sältas i förstarummet också i fortsättningen, bör en viss uppmjukning av placeringsreglernavara möjlig. Den genomsnittliga avkastningen på placeringarna utanför denbundna sektorn ligger något högre än pä placeringarna inom denna. En lättnad iplaceringskraven bör alltså kunna höja försäkringsbolagens avkastning. Detfriare val av placeringar som då allmänt sett skulle erbjudas förbättrarbolagens möjligheler att få högre avkaslning. Från kapitalmarknadssynpunkl ärdet ocksä angelägel att en lättnad i placeringskraven leder till attförsäkringsbolagen ökar sitt bidrag till näringslivets kapitalförsörjning iform av riskkapital eller förlagslån. Denfria sektorn tillkom som ett medel att ge försäkringsbolagen möjligheter attförbättra sin räntabilitet utan att man behövde frångå kravel på alt huvuddelenav försäkringsfonden skall placeras i tillgångar raed extra god säkerhet. Närbeslämmelserna om den fria sektorn infördes, bedömde man att del borde varamöjligl att utvidga sektorn, sedan närmare erfarenheler hade vunnits om hur denya reglerna verkade (prop. 1948: 50 s. 216, ILU 1948:34 s. 24). Förslag omutvidgning av den fria seklorn har därefier framförts från branschhäll vidflera tillfällen.