prop · G203112 · 1978-12-31 00:00:00 — Lokaliseringssamrådet hade lill syfte allgaranlera alt förelag, som övervägde all etablera eller uividga viss verksamheti de mest expansiva regionerna, fick ingående information om samhälletsregionalpolitik, det statliga regionalpolitiska stödel och övrigalokaliseringsförutsättningar i olika delar av landet. Härigenom skulle företagenfå underlag för en nyanserad bedömning av lokaliseringsfrågan. Meningen varatl de skulle få denna information innan de fattade definitivt beslut omlokaliseringen av den nya eller utvidgade verksamheien. Avsiklen var attföretagen genom samrådsförfarandet skulle förmås att frivilligt gå med på enlokalisering utanför berörda regioner. Samrådsskyldighet förelåg så snarl dentilltänkta byggnadsåtgärden medförde ett lokaltillskolt av minsl 500 mvåningsyla och lokalerna var avsedda alt helt eller till huvudsaklig delanvändas för verksamhei inom partihandel, varuhandelsfbr-medling, bank- ochannan finansieringsverksamhet, försäkringsverksamhet, fastighetsverksamhet och-förmedling samt uppdragsverksamhei. Till omfattades äventillverkningsindustrin av samrådsskyldigheten. Jag vill erinra om de uttalanden som gjordes när det nyasystemet för lokaliseringssamråd infördes (prop. 1975/76: 211, AU1976/77: 7, rskr 1976/77:79). Det förutsattes då att systemet medlokaliseringssamråd enligt lag skulle fortsätta för förelag inomservice och handel i avvaklan på slällningslagande lill frågan om det nyasystemet för lokaliseringssamråd skulle utsträckas till större företag av dennatyp. På förslag av AMS beslöt regeringen att avskaffasamrådsskyldigheten för alla typer av företag, eftersom samrådsverksamhelenbedömdes vara av ringa värde. Lagen om lokaliseringssamråd gäller dockalltjämt. Mot bakgrund av mina förslag atl utvidga systemet förlokaliseringssamråd anserjag att tiden nu är mogen för all upphäva denna. Om enlagsiiftning i dessa frågor i framliden skulle bli aktuell, måste den utformaspå ett annat sätt än den nuvarande lagenJag förordar sålunda atl lagen omlokaliseringssamråd upphävs. 8.15 Produktsökning i regionalpolitiskt syfte Till följd av strukturförändringarna inom slål-, teko- ochvarvsindustrin har bl. a. på regeringens uppdrag, som jag har nämnl,arbetsgrup- 1978/79:112 111 per/delegationertillsatts i 14 län med uppgifi alt föreslå konkreta insatser för all skapasysselsättning inom resp. region och samordna åtgärder med regional- ochsysselsättningspolitiskt syfte. En viktig uppgift för arbetsgruppema är attsöka produkter för befintliga företag. Produktsökning för företagi regioner med sysselsättningsproblem har pågått , främst på länsnivå.Norrbotiendelegalionen (I 1976:04) har sedan sin tillkomst höslen 1976 använtmedel för delta ändamål. Även en del andra liknande delegationer ocharbelsgmpper har i egen regi sökl produkter. För alt söka alternativ produkliontill varven har en särskild utredare (I 1978: 05) tillkallats. För stöd tillsådan produktion vid har anvisat 200 milj. kr. (prop.1978/79:49, NU 1978/79:17, rskr 1978/79:115). har Ulldelalssärskilda medel för att söka nya produkler till de regioner i ochVästsverige där väsentliga sysselsältningsminskningar väntas inom den statligalexlil-och konfektionsinduslrin. För alt stödja ochsamordna arbetel på länsnivå har viss produktsökning organiserats centralt.Denna verksamhet samordnas av en arbetsgmpp inom den inom industridepartementetverksamma etableringsdelegalionen. Med hjälp av särskilda experter söks iutlandet produkter som kan tillverkas i för en marknad i ellerVästeuropa. Enmångfald sysselsättningspolitiskt moiiverade aklivitetei" pågår sålunda isyfte all hitta nya produkter, som kan tillverkas av svenska företag. Sökningefter produkler i utlandet är en gemensam angelägenhet för ell flertal statligaorgan. Samordning sker genom den nämnda arbetsgmppen. Produktsökningenpä central nivå har följande uppläggning. Sökandel bygger på företagensönskemål. Dessa karlläggs av de lidigare nämnda ar-belsgmpperna i länen. Delprakliska arbelel handhas i flertalet län av utvecklingsfonden. Önskemål omnya produkler har anmälts av ca 500 företag i de 14 län som omfattas avverksamheten. Ett genomgående drag är att både stora och små förelag har svårtatt klart beskriva hurdana produkter de söker. Främsta skälet lill detta ärförmodligen atl de inte har tillräcklig överblick över den lekniskautvecklingen inom sitt egel eller angränsande verksamhetsområden. Sökandet hardärför till en början måst ges en jämförelsevis bred uppläggning. Företagensönskemål har bearbetats och gmpperals i s. k. förelagsprofi-ler efter derasnuvarande produkler och önskemål om nya produkter. En företagsprofil omfattarföretag med likartad produklion och likartade pro-duklönskemål. På gmndval avförelagsprofilerna bedrivs produklsökning i bl.a. , ,, , och . Deproduklförslag som kommer in genom detla sökande eller genom annan kontaktstäms av mot önskemål. Med ledning av resultatet fördelas produklförslagen pålänen. Arbetsgmpperna i länen har därefier på sig för att undersökaföretagens intresse för förslagen. 1978/79:112 112 somförelagen bedömer sakna intresse sänds tillbaka varefter de efter avstämningmot andra företags önskemål eventuellt kan sändas vidare till ett nyu län osv. Centraltgranskas produktförslagen översiktligt i samarbete bl.a. med slyrelsen förleknisk utveckling och patent- och registreringsverket. Del är emellertidföretaget som har atl med hjälp av utvecklingsfonden eller behövlig expertisavgöra om det finns marknad och andra förutsättningar för produktion. Somframgår av min redogörelse ligger lyngdpunklen i verksamheien i länen. Det ärpå länsnivån som den närmasle kontakten med och den största kännedomen om demindre och medelstora företagen och deras utvecklingsförutsättningar finns. Enviktig roll i sammanhanget spelar de regionala utvecklingsfonderna, som ocksåhar egna medel för alt siödja införandet av nya produkler i förelagen. Jag hartidigare (avsniii 5.3) förordat all särskilda medel skall kunna tilldelaslänsstyrelserna för alt fullfölja länsplaneringen. Dessa medel bör kunnaanvändas bl. a. för fortsall produklförmed-ling på länsnivå. Försöksverksamhelenhar pågått knappt ell år och några säkra slutsal-ser om resultatet kan ännuinte dras. Stor möda läggs ned på atl dokumentera olika moment för atl göra ensenare utvärdering möjlig. 1 proposition 1978/79:123 om riktlinjer förindustripolitiken m.m. har regeringen föreslagit all verksamheten ulvidgas iindustripoliliskt syfte. Förslaget syftar till att utveckla former för atlsiödja import av ny leknik. Särskilda sakkunniga avses bli tillkallade för attleda denna verksamhet. Jagålerkommer i det följande med förslag om medel för produktsök-ningsverksamhetenunder /80. År1973 påbörjades en försöksverksamhet med statliga industricentra i regionalacentra i det inre stödområdet (prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr 1973: 248).Syftet med verksamheien är alt uppföra industrilokaler för ulhyrning. Huvudmanär Stiftelsen Industricentra, som har lill uppgifi atl planera, uppföra, ägaoch förvalla induslricenteranläggningar samt i övrigt verka för att skapa godafömlsättnigar för verksamheten i anläggningarna. Stiftelsens förvaltning ärlokaliserad till . Hyrani industricenteranläggningarna skall ligga på en nivå som motsvarar dekostnader som företagen kan räkna med om de bygger egna lokaler med statligtlokaliseringsstöd. Finansieringen av byggnadsinvesteringarna har därför ordnatspå ell sätl som ungefär molsvarar del statliga lokaliseringsstödet enligt demaximiregler som gäller för del inre stödområdet. Sålunda har lokaliseringsbidraglämnats av byggnadskostnaderna. Vidare har lån lämnats från anslagetför lokaliseringslån med av byggnadskostnaderna. Till skillnad frånvanliga Icrkaliseringslån har dessa 1978/79:112 113 lån lämnals i form av annuitetslån med de tre försia årenränte- och amorieringsfria. Återstoden av byggnadskostnaderna har täckts medegel kapital. Stiftelsen har inom ramen för den regionalpolitiskabidragsverksamheten tillförts sammanlagt ca 21 milj. kr. Stiftelsensadministrationskostnader läcks delvis genom statsbidrag. Statsbidraget skalltäcka de regionalpolitiskt moiiverade kostnaderna för stiftelsens verksamhet,dvs. sådana kostnader som inte rimligen kan belasta hyresgästerna. De förvaltningskostnadersom direkt hänför sig lill anläggningarna kalkyleras däremoi in i hyrorna. /79 uppgår det statliga administralionsbidraget till 935000 kr.Stiftelsen hardessutom /76 fått statsbidrag för all läckadriftsunderskott till följd av oulhyrda lokaler. I detkommittéförslag som iåg till grund för beslutet om industricentra förordadesalt ett fulll utbyggt industricentrum skulle omfatta lokaler för ca 300arbetsplatser, vilkel bedömdes molsvara ca 12000 m'' lokalyta. Kommitténförordade dock en stegvis utbyggnad och att en första etapp borde omfatta halvalokalytan. Statsmakterna anslöt sig till kommitténs förslag om stegvisutbyggnad och beslöl om all bygga etapp 1 i och . Är1976 beslöts att båda dessa anläggningar skulle byggas ut till full storiek(prop. 1975/76:87, InU 1975/76:27, rskr 1975/76:167). Senare under år 1976beslutades att bygga en första etapp av induslricenteranläggningar i Haparandaoch (prop. 1975/76:185, InU 1975/76:43, rskr 1975/76:369). Svårigheleralt i rådande konjunktur finna hyresgäster har medfört all av de år 1976beslutade investeringarna endast etapp 2 i och etapp I i Ljusdalpåbörjades . De induslricenteranläggningar som har bygglsbeslår i huvudsak av standardiserade lokaler på ca 2 500-3000 m per byggnad. försia etappen byggdes lokalerna utan att hyresgäster hade knutits tilllokalerna redan i byggnadsskédet. Det uttalade syftet var också att genomändamålsenliga, redan färdigställda lokaler utöva dragningskraft påexpanderande industrier med akut lokalbehov. Erfarenhelerna visade dock altlokalerna kom att stå oulhyrda efter det atl de hadeblivit färdiga. För de följande .utbyggnadsetapperna infördes därför enordning som innebär atl principbeslut försl fattas om atl en anläggning skallbyggas. Därefier söker stiftelsen skaffa hyresgäster lill ungefär hälften av deplanerade lokalerna. Först när så här skett påbörjas investeringarna. Del hardock visat sig all denna ordning avsevärt försvårar stiftelsens möjligheler atliräffa hyresöverenskommelser med intresserade förelag, efiersom stiftelsen harsvårt alt ge definitiva ridsangivelser för byggstart och färdigställande avlokalerna. Med hänsyn till dessa svårigheter beslöl regeringen med slöd avriksdagens bemyndigande atl uppföra anläggningen i utanhinder av kravel på förhandsuthyrning (prop. 1977/78:125 bil. 11, AU1977/78:34, rskr 1977/78:305}. Sysselsättningsutredningenföreslår alt verksamheien med industricentra byggs ul och atl reglerna förverksamheien ändras i vissa avseenden. 1978/79:112 114 Vidutbyggnad av induslricenierverksamhet lill nya orter gäller f. n. att riksdagenbeslutar om varje enskilt projekt. Kommittén förordar en smidigare ordning sominnebär atl beslutar om allmänna riktlinjer för verksamheien och isamband med budgetbehandlingen fastställer en ram för kapitaltillskott til' stiftelsenför det kommande budgetåret. Enligt kommittén bör del därefier ankomma påregeringen all efter framställning från stiftelsen beslula om de olikabyggnadsprojekten. Somgeografisk avgränsning av verksamheten föreslår kommittén inre stödområde 5 och6, vilket i slort motsvarar nuvarande verksamhetsområde. bör enligt kommittén ske med avskrivnings- ochlokaliseringslån enligt gängse regler. Del innebär med de stödregler som jaglidigare har förordal alt högsl av investeringskostnaderna kan finansieraspå del sättet. Ålersloden får enligt kommitténs förslag finansieras genomstiftelsens egna kapital. Kommittén föreslår vidare atl sysiemel medannuitetslån lill stiftelsen avskaffas. I slället bör enligt kommitténlokaliseringslån på vanliga villkor lämnas. Värdetav att som regionalpolitiskt medel kunna erbjuda förhandsbygg-da lokaler anserkommittén vara så slort all kravel på förhandsulhyrning bör slopas. Kommitténanser slutligen att en möjlighel bör finnas atl överlåta lokalerlill hyresgäster om de så önskar. En sådan möjlighel bör dock enligt kommitténutnyttjas sparsamt. Kommitténsförslag får slöd av de flesta av det fåtal remissinsianser som tar upp frågan.Stiftelsen Industricentra godtar förslaget i huvudsak och lägger framytterligare förslag om hur en utbyggd verksamhet kan underlättas. all hyresfrihel i år skall kunna beviljas företag somnyetableras i stiftelsens anläggningar. Vidare vill stiftelsen ha möjlighet atti vissa fall hyra ut lokaler även till sådana serviceföretag som inte ärberättigade till regionalpolitiskt stöd. Stiftelsen anser också atlverksamhetsområdet bör utsträckas till att omfatta även orter inom allmäntstödområde 4. När del gäller finansieringen föreslår stiftelsen alt avskrivningslånmed maximall belopp enligt reglema för inre stödområde 6 skall kunna lämnas föralla induslricenteranläggningar inom inre stödområde 5 och 6. på atl en övergång från annuitetslån till lokaliseringslån medvanliga villkor innebär försämring av möjligheterna för stiftelsen alt erbjudalokaler till konkurrenskraftig hyra. Föregen del vill jag anföra följande. Verksamheten med industricentra har tvåhuvudsyften. För det försia skall ändamålsenliga lokaler för ulhyrningerbjudas sådana förelag som vill bygga ul eller etablera verksamhei påregionalpolitiskt prioriterade orter utan att själva äga lokalerna. För detandra kan kraven på en god industriell miljö med olika former av företagsservicetillgodoses snabbare i induslricenteranläggningar än vid en spridd lokaliseringav enstaka företag. Mot denna bakgmnd bedömer jag, liksom 1978/79:112 115 kommitténoch den övervägande remissopinionen, all verksamheien med industricentra börfortsätta. 1fråga om beslutsordning förordarjag atl liksom f n. bör besluta om ivilka orter induslricenteranläggningar skall byggas. Det får sedan ankomma påregeringen att besluta när bygget skall påbörjas och i samband därmed beslutaom kapitaltillskott till stiftelsen samt övrigi regionalpolitiskt stöd lillprojektet. Jagvill i detta sammanhang också ta upp frågan om vilka lyper av orter och vilkenstorlek av anläggningar som skall komma i fråga för industricentra. I likhetmed stiftelsen anserjag atl induslricenteranläggningar bör komma till stånd påorter, som är av strategisk betydelse för utveckling av den regionalastrukturen och där behov följaktligen finns av större insatser. Enligtriksdagens beslul (InU 1975/76:43. rskr 1975/76: 369) skall nya anläggningarbyggas i försia hand i Ange och vid en kommande utbyggnad avverksamheten. Beslul bör nu fattas om att nya anläggningar skall byggas i Angeoch samt all insatserna i , , ochHaparanda skall fullföljas med sikle på att nå målel ca 300 arbetsplatser ivarje anläggning. Jagbedömer atl induslricenteranläggningar bör dimensioneras för ca 300arbetsplatser. Fördelen med den samlade lokaliseringen av arbetsplatser riskerarannars att gå förlorad. Hur stor lokalyta som behövs bör bedömas medutgångspunkt från företagens behov. Behovet av mindre industribyggnader föruthyrning kan enligt min mening tillgodoses genom att, som jag harförordal, kommuner skall kunna få avskrivnings- och lokaliseringslån vidsådana investeringar. och de remissinstanser som har yttrat sig i frågan anser jag attnågot krav på förhandsulhyrning av lokaler inte bör ställas för attinduslricenteranläggningar skall få börja byggas. Det bör ankomma på regeringenatt efter förslag från stiftelsen besluta om storlek och utformning av delokaler som byggs utan alt hyresgäster finns kontrakterade. Jag räknar med allstiftelsen därvid i göriigasle mån karllägger och dokumenterar vilka företagsom är seriöst inlresserade av all hyra lokalerna. 1fråga om finansiering av stiftelsens verksamhei tillstyrker jag kommitténsförslag. Enligt min mening bör samma statliga slöd i form av avskrivnings- ochlokaliseringslån slå till förfogande oavsell om ett företag bygger egna lokalereller om stiftelsen bygger lokaler för ulhyrning. Av vad jag nu har sagt följerattjag inte kan förorda stiftelsens förslag om subvention i form avhyresfrihel i stiftelsens anläggningar under de försia åren. Jag vill i dettasammanhang erinra om att företag som hyr lokaler i induslricenteranläggningargivetvis själva kan utnyttja övriga regionalpolitiska stödformer såsomavskrivnings- och lokaliseringslån saml sysselsätiningssiöd ochutbildningsstöd. Liksomhittills bör lokalerna hyras ut lill företag med sådan verksamhet som ärberättigad till regionalpoliliskl slöd. Del kan dock, som stiftelsen Prop.1978/79:112 116 påpekar, finnas vissa serviceförelag ulan rätl tillregionalpoliliskl slöd som skulle kunna bidra till utbudet av induslriservice ivid mening inom anläggningarna. Jag anser att stiftelsen i undantagsfall börkunna få hyra ut lokaler till sädana företag. Denna möjlighet bör dockutnyttjas restriktivt, eftersom den innebär en fara för snedvridning avkonkurrensen inom servicenäringar med utpräglad lokal marknad. finner jag att möjlighel bör finnas att iundantagsfall överlåta lokal lill en hyresgäst, om det inte innebär någonnackdel för verksamheten inom den återstående delen av anläggningen. 9 Särskilda åtgärder för glesbygder 9.1 Nuvarande ordning och utredningsförslag Under 1960-talel uppmärksammades alltmer den brisiandebalansen mellan landets regioner ifråga om befolkning och sysselsättning. 1 sambandhärmed ägnades också ett betydande intresse ål dem som bor i glesbefolkadeområden. Den negativa befolkningsutvecklingen i vissa delar av rikel kom isärskild grad all påverka förhållandena i de flesta glesbygderna. Antaletarbetstillfällen minskade och servicen blev sämre. Två arbetsgrupper förglesbygdsfrågor och en pariamentariski sammansatl kommitté,glesbygdsutredningen, har arbetat fram en radförslag till åtgärder för att förbättra levnadsförhållandena för befolkningen iglesbygder. har vid ett flertal tillfällen beslutat omsärskilda åtgärder för glesbygderna. Senast tog ställning tillglesbygdspolitiken i ett övergripande sammanhang var i sambandméd'beslutet om samordnad sysselsättnings- och regionalpolitik.Sysselsättningsulredningen har därefier i delbeiänkandel (SOU 1978:62)Regionalpoliliska stödformer och styrmedel förordat en utveckling ochutvidgning av nuvarande former för stöd till glesbygder. Den är 1977 inrättadeglesbygdsdelegationen har till uppgifi att bereda, samordna och intensifieraregeringens glesbygdsinsalser. Delegaiionen har föreslagit fortsatta insatserför att förbättra förhållandena för befolkningen i glesbygderna. Delegaiionenhar utarbetat sina förslag i anslutning lill sysselsättningsutredningensbetänkande och länsstyrelsernas länsrapporter . Delegationens förslagöverensstämmer i stort med sysselsätlningsulredningens. Endasl på ett par punkterskiljer sig förslagen åt. Stödet till glesbygderna är en del av detregionalpoliliska slödel. De regional- och sysselsältningspoliliska insatsersom görs, både när det gäller stöd till näringslivet och beslut inom denoffentliga sektorn har dock ansetts behöva kompletteras för de mestglesbefolkade områdena. 1978/79:112 117 former som är särskilt inriktade på service ochsysselsättning i glesbygderna spänner över ett stort område. Enligt förordningen (1973:608, omiryckt 1978:186) omstatligt slöd lill kommersiell service 1 glesbygd utgår stöd för atl upprätthållaen tillfredsställande försörjning med dagligvaror och drivmedel i glesbygd,skärgårdar och andra liknande områden. Stödel utgår i form av investerings- ochdriftsstöd till dagligvaruhandel och hemsändningsbidrag till kommuner.Konsumentverket har den övergripande tillsynen över stödverksamheten ochbeviljar stöd till dagligvaruhandeln och drivmedelshandeln sedan länsstyrelsenefter samråd med berörd kommun avgivit yttrande. En särskild glesbygdsnämndbistår verket vid prövning av ärenden. En särskild försöksverksamhet beträffande samhälleligservice i glesbygdsområden lar sikte främst på ålgärder för vård och serviceåt äldre och handikappade saml aktiviteter för barn och ungdom. Stödel utgår främst lill kommuner och landsting försärskilda insatser. Avsikten är bl.a. att underlätta för kommunerna iglesbygdsområden att säkerställa en rimlig vård- och servicenivå. Försöksverksamhetenhar gällt bl.a. förskoleverksamhet, snöröjning, färdtjänst,rehabilileringsålgärder, decentraliserad fritidsverksamhet för såväl äldre sombarn och ungdom samt frågor om organisaiion av äldreomsorgen iglesbygdsområden. glesbygdskonsulenler biträder kommunernavid initiering av nya försöksprojekt. Regeringen beviljar kommun medel förvisst projekt efter förslag från . Särskilda stödåtgärder i glesbygder vidlas genom delsförsöksverksamhel i form av stöd till hemarbete, dels bidrag lill de regionalautvecklingsfonderna för genomförande av speciella projekt i syfte att främjaföretagsamhet i glesbygder och skärgårdar. Från anslaget bekostas vidarebidrag till vissa kommuner för inventering av lokall tillgängliga arbetsobjektsamt planering och genomförande av sysselsättningsinsatser, s. k.intensifierade kommunala sysselsätlningsinsalser i glesbygd (IKS). Bidrag till hemarbete utgår för att täcka kostnader somföranleds av att arbetel bedrivs som hemarbete, t. ex. kostnader för instmklionav hemarbetare, för transporter av arbetsmaterial och arbetsprodukter samt förarbetsverktyg och annan enklare utmstning för hemarbetet. Fråga om bidragprövas av utvecklingsfonden i länet i samarbete med länsarbetsnämnden.Försöksverksamheten bedrivs inom , , ,, , och . fördelar anslagsmedlen i form av ramar för de olika länen. Bidrag till de regionala utvecklingsfonderna för att genomspeciella projekt främja företagsamhet i glesbygder beviljas av regeringenefter beslul i varje särskilt fall. Bidrag till intensifierade kommunalasysselsätlningsinsalser (IKS) bevil- 1978/79:112 118 jas av regeringen efter beslut i varje särskilt fall efteransökan av kommun. Enligt förordningen (1978:465) om särskili stöd tilllantbruksföretag rn. m. i vissa glesbygder lämnas stöd till lantbruksföretagoch verksamhet som kan bedrivas i kombinalion med sådana förelag. Slöd lämnas iform av krediigarantier och statsbidrag. Lantbruksnämnderna beslutar om stödoch lantbruksstyrelsen utfärdar föreskrifter för verksamheten. Inom inrestödområdet anger länsstyrelsema de områden som bör omfattas av stödel. Inomlandet i övrigt avgör regeringen efter förslag av länsstyrelserna inom vilkaområden stöd kan utgå. Enligt förordningen (1976:208) om statUgt stöd IiUskärgårdsföretag lämnas stöd för atl främja tillkomsten och utvecklingen avföretag i skärgårdarna. Stöd lämnas i form av kreditgarantier och statsbidrag.Bestämmelserna överenssiämmer i slort med vad som gäller för del nämndasärskilda stödet till lantbmksföretag. Lantbmksnämndema beslutar om slöd. 1frågor som inle rör jordbmk, skogsbmk, trädgårdsnäring eller fiske skall samrådske med resp. utvecklingsfond och i frågor av siörre vikt med länsstyrelsen.Lantbmksstyrelsen utfärdar föreskrifter. Utöver stöd i de här nämnda formerna görs en rad andrainsatser för glesbygderna t. ex. ifråga om skolan och poslens service genomlanlbrev-bärning. Ansvaret för de skilda stödformema är, som har framgått avmin beskrivning, utspritt på flera huvudmän och beslutsfattandet sker på såvälregional som ceniral nivå. Sysselsättningsulredningen har förordal en bäliresamordning av stödel till glesbygderna. Glesbygdsdelegalionen framför liknandesynpunkter och föreslår att de anslag som är avsedda all siödja sysselsättningoch service i glesbygd, förs samman lill ett anslag under det departement somhar ansvarei för regionalpoliliken. Delegaiionen föreslår också alt beslutenrörande glesbygdsinsatserna så långt som möjligt decentraliseras till regionalnivå. Delegationens förslag innebär i övrigi att riksdagengodkänner riktlinjer för glesbygdsstödet och anvisar medel, som regeringensedan fördelar i form av ramar för de olika länen. Besluten om stöddecentraliseras så långl möjligl till regional nivå, där får detsamordnande ansvaret.