prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Bestämmelsen i 125 § räknar även med en andrahuvudkategori av skulder som i princip skall betalas ur bomassan innaneventuell utdelning sker till borgenärema, nämligen s.k. massaskulder eller -sett från borgenärssynpunkt - massafordringar. Dessa fordringar tillkommerandra personer än konkursfunktionärema och riktar sig mot konkursboet som ensärskild juridisk person. De kan vara av skilda slag. Som exempel kan nämnasfordran som har uppkommit på grund av att boet har trätt in i ett av gäldenärentidigare ingånget ömsesidigt förpliktande avtal. Massafordringar behöveremellertid inte grunda sig på avtal utan kan t.ex. utgöra krav pårättegångskostnader som boet har förpliktats utge. 1 regel är det inte svårtatt skilja massafordringama från konkurskostnadema, även om tveksamma gränsfallundantagsvis kan förekomma. Det kan inträffa att tillgångarna i ett konkursbo interäcker till full betalning av konkurskostnadema och förekommandemassafordringar. Frågan är då vilken företrädesordning till betalning ur boetsom gäller mellan de båda gruppema konkurskostnader och massafordringar. Ävenmellan konkurskostnader inbördes och mellan massafordringar inbördes kankonkurrens uppkomma. KL innehåller inte några regler om hur dessakonkurrensfrågor skall lösas. Inte heller förarbetena ger någon vägledning.Olika uppfattningar i saken har kommit till uttryck i den juridiska litteraturen(se SvJT 1977 s. 298-300). För fattigkonkursernas del ftnns vissa bestämmelser om konkurs- 1978/79:105 95 kostnader i 188 S KL. Första slyckel avser del fallel attborgenär har ansökt om konkurs och konkursen avskrivs som ursprungligfattigkonkurs (185 8 KL). Konkurskosinaderna, främsi sådan ersättning till godman som har beslämts av konkursdomaren, skall i sådant fall betalas avborgenären. Andra siycket gäller fall då konkurs har upphört på annat sätt ängenom slutuidelning (alltså både ursprunglig och efterföljande fattigkonkurs)och rör ansvarei för koslnader som har förskotterats av konkursdomaren. I denmån konkursboet då inte räcker till betalning av vad konkursdomaren harförskotterat för kungörelser och annal, som bort betalas av boet, samtkostnaderna inie heller kan tas ul av ansvarig borgenär, har konkursdomarenrätt till ersättning av allmänna medel för vad han har förskotterat. Medundantag för angivna förskott framgår inte av KL att konkursboets tillgångarfår användas till belalning av konkurskostnaderna vid avskrivning avursprunglig fattigkonkurs. Det är därför inte givet att boets medel enligtgällande rätt får tas i anspråk för konkurskostnadema mot gäldenärensbestridande. Skäl kan emellertid anföras till stöd för att det får ske. Detskulle stå i överensstämmelse med den allmänna exekutionsrättsliga principenatl kostnaderna för förfarandet i första hand skall betalas ur det angripnaobjektet (se t.ex. 198 8 utsökningslagen, jfr 125 8 KL). Klart är emellertid aUkostnadema - med undantag för nämnda förskott - aldrig kan tas ut av allmännamedel. Som har nämnts skall däremot borgenär svara för kostnaderna, omkonkursen har tillkommit på hans ansökan. Om staten i egenskap av borgenärgenom vederbörligt organ har sökt gäldenären i konkurs, svarar staten förkostnaderna enligt de regler som gäller om sökande borgenärs kostnadsansvar iallmänhet. En följdav den angivna regleringen i KL är att en god man kan bli helt eller delvisutan ersättning för arbete och omkostnader. Detta blir under allaomständigheter fallet, om gäldenären själv har sökt sig i konkurs och boet integer täckning för kostnadema samt om konkursen har uppstått på borgenärs ansökanmen boet är otillräckligt och borgenären insolvent. Det kan i detta sammanhangnämnas att enligt 4 8 instruktionen (1973:249) för de allmänna advokalbyråematjänsteman vid sådan byrå bör åta sig uppdrag bl.a. som god man vid fattigkonkurs,om nödvändiga åtgärder annars inte skulle vidtas på grund av att ersättning föruppdraget inte kan påräknas (se prop. 1972:4 s. 281). Efterföljande fattigkonkurs (186 § KL) utgör som harnämnts tidigare en form för avskrivning av ordinär konkurs, när boet inte gertäckning för konkurskostnadema. Bortsett från regeln i 188 8 andra stycket omersäuning av allmänna medel för vissa förskott för kungörelser m.m. finns i KLinte några allmänna bestämmelser om vilka medel som skall användas tillbetalning av konkurskostnaderna i sådant fall. Den förut berörda principen attexekutionskostnader i första hand skall tas ut ur föremålet för exekutionentorde emellertid gälla även här. Detta innebär att kostnadema, däriblandarvoden till förvaltaren och rättens ombudsman, skall 1978/79:105 96 belalas av konkursboets tillgångar så långt de räcker. Omsäkerhet har ställts för kostnadema, får denna tas i anspråk för vad som intekan utgå ur boet. Utöver vad som följer av 188 8 andra siycket iräder detallmänna inte in. Borgenär som har gjort konkursansökan svarar inte förkonkurs-kostnader vid avskrivning enligt 186 8. En annan sak är att han enligtgällande lag frivilligt kan ta på sig ansvaret genom alt ställa säkerhei för dekostnader som en ordinär konkurs medför. Förvaltaren och rättens ombudsman kan bli helt ellerdelvis utan ersättning för arbete och ulgifter, när konkurs avskrivs enligt186 8. Detla är fallel, om tillgängama i konkursboet inte räcker till ochsäkerhei inte har ställts. 2.6./ Utmätning och utmälningsed Om en gäldenär inte frivilligt betalar sin skuld, kanborgenären under förutsättning att han har exekutionstitel söka utmätning igäldenärens egendom. Utmätning är i princip en enklare, billigare och mindre ingripandeexekutionsform än konkurs. Utmätningsförfarandet är dock inte alltidtillräckligt. Bl.a. finns endast begränsade möjligheter att i ett utmätningsmålfå fram uppgifter om gäldenärens tillgångar. En gäldenär är nämligen enligtgällande lag inte skyldig att vid utmätning lämna upplysningar om sinatillgångar. Han kan i princip utan påföljd vara helt passiv och t.o.m.avsiktligt lämna felaktiga uppgifter. En borgenär som endast vill förvissa sig om humvidagäldenären har utmätningsbara tillgångar eller inte kan välja mellan två vägar.Om konkursgrund föreligger, kan han utverka konkurs varmed följer skyldighetför gäldenären att uppge alla sina tillgångar och bekräfta uppgiften med ed. 1allmänhet kommer en konkurs i här avsedda fall att handläggas summariskt somfattigkonkurs enligt 185 § KL. Denna utväg kan ställa sig relativt dyr förborgenären med hänsyn till det kostnadsansvar som åvilar honom enligt 188 §första stycket KL. Borgenären kan emellertid i stället påkalla tillämpning avlagen (1921:244) om utmätningsed, vilket i regel är enklare och billigare.Enligt denna lag är en gäldenär skyldig alt på yrkande av borgenär upprätta förteckningöver sina tillgångar och beediga förteckningen. Ansökan om utmätningsed görshos konkursdomaren och eden avläggs inför denne. Skyldighet för gäldenären attavlägga utmätningsed förutsäUer att utmätningsförrättning, som inte lett tillfull betalning, har ägt rum innan ansökan om utmätningsedgjordes. Det är straffbart att lämna oriktig uppgift i förteckning tillutmätningsed (se 11 kap. 1 8 andra stycket och 3 § andra stycket BrB). 1978/79:105 97 Konkursansökningarfrån statens sida torde regelmässigt grundas på skatte- elleravgiftsfordringar. Ursprungligen antogs alt utmälningsed skulle komma tillanvändning i stället för fattigkonkurs särskilt när gäldenären befunnits saknatillgångar vid utmätning för skattefordringar. Dessa antaganden har emellertidendast delvis besannats. är antalet ärenden om utmätningsed isjunkande. Ilagrådsremiss har regeringen lagt fram förslag tillulsökningsbalk som skall ersätta nuvarande UL. Förslaget innehåller bl.a.bestämmelser om upplysningsplikt för gäldenär i utmälningsmål.Utmät-ningsgäldenär är enligt förslaget skyldig att lämna de uppgifter om sinatillgångar som kronofogdemyndigheten behöver (4 kap. 14 8 i förslaget).Upplysningsplikten avser även behövliga uppgifter om var tillgångarna finns ochrörande omständigheter som är av betydelse för att precisera dem. Förslageti lagrådsremissen innebär vidare att kronofogdemyndigheten kan tvinga framuppgifter om gäldenärens tillgångar. Som tvångsmedel kan användas vite ochytterst häktning. Vid behov kan gäldenären enligt 2 kap. 10 8 i förslagetåläggas inställelse till förhör inför kronofogdemyndigheten. Gäldenären kanvid vite föreläggas att infinna sig vid förhör. Gäldenären är skyldig att påbegäran av myndigheten ge in förteckning över sina tillgångar. Vid behov kanlämplig person förordnas att biträda gäldenären vid upprättande avförteckningen. Gäldenären kan åläggas att på heder och samvete skriftligenbekräfta de uppgifter om sina tillgångar som han har lämnat vid förhör eller iförteckning. Enligtlagrådsremissen medför den nya regleringen att bestämmelsema i lagen omutmätningsed inte längre behövs. I remissen förordas därför att lagenutmönstras i samband med utsökningsbalkens ikraftträdande. Planerad tidpunkthärför är den . Ackordutgör liksom konkurs men till skillnad från utmätning en form förgeneraluppgörelse mellan insolvent gäldenär och hans borgenärer.Ackordsuppgörelse kan träffas vid ett fristående ackordsförfarande utan sambandmed konkurs. Man kan säga att huvudsyftet med ackordsinstitutet är att räddaen gäldenär från konkurs. Betydelsen härav belyses av att betydandevärdeförstöring och stora avvecklingskostnader ofta följer med en konkurs. Ackordförekommer i två huvudformer, underhandsackord och offentligt ackord, ävenkallat tvångsackord. Underhandsackord träffas frivilligt utan offentlig insynoch kräver samtycke av alla borgenärer. Offentligt ackord kan däremotgenomföras mot en borgenärsminoritets bestridande och kommer till stånd genomen förhandling som äger rum i vissa lagbestämda former. Prop.1978/79:105 98 Ackordförutsätter att förmånsberättigade borgenärer får full täckning för sinafordringar och innebär i allmänhet att oprioriterade fordringar sätts ned tillviss procent av det ursprungliga fordringsbeloppet (ackordsprocenten), varvidsärskilda föreskrifter ges om betalningstiden. 1 princip berörs alltså endastoprioriterade borgenärer. Genom offentligt ackord bortfaller de skulder somomfattas av ackordet till den del de överstiger ackordsprocenten. Bestämmelserom offentligt ackord utom konkurs finns i ackordslagen (1970:847). Enligt dennalag sker ackordsförfarandet under medverkan av en god man. Förfarandet inledsmed att en god man på gäldenärens ansökan förordnas av konkursdomaren. Ettsådant förordnande medför vissa inskränkningar i borgenäremas möjligheter attfå utmätning genomförd i gäldenärens egendom eller söka honom i konkurs. Syftethärmed är att förhandlingama om en uppgörelse skall kunna föras i lugn och ro. Inledningsskedetav ackordsförfarandet är inte underkastat någon offentlig tillsyn. Gäldenärenbehåller i princip rådigheten över sin egendom men är skyldig att samråda medgode mannen. Denne skall se till att borgenärernas bästa iakttas. med borgenärema uppnås under inledningsstadiet återkallasgodmansförordnandet. Om någon uppgörelse inte träffas, kan ackordsförhandlingenövergå i ett andra skede, kallat förhandling om offentligt ackord. Ansökan omsådan förhandling måste göras efter godmansförordnandet. Görsinte någon ansökan, förfaller godmansförordnandet. Ansökanom offentlig ackordsförhandling skall åtföljas bl. a. av ackordsförslag och enav gode mannen upprättad bouppteckning. Tas ansökningen upp, skall gäldenärenbeediga bouppteckningen. När detta har skett, skall konkursdomaren meddelabeslut om förhandling om offentligt ackord. Härefter skall de i förhandlingendeltagande borgenärema vid borgenärssammanträde ta ställning tillackordsförslaget. Godtar de förslaget, skall konkursdomaren fastställa ackordet.Därmed är förfarandet avslutat. Undantagsvis hänskjuts ackordsförslaget tillrättens prövning. Ävenunder den offentliga ackordsförhandlingen är gäldenären bibehållen vidrådigheten över sin egendom. Borgenäremas befogenheter att få till stånd utmätningeller konkurs inskränks ytterligare under detta skede. Återvinningkan äga rum vid offentligt ackord med tillämpning av de regler som finns omåtervinning i konkurs. Talan om återvinning får föras av borgenär vars fordranskulle omfattas av ackordet. Ettoffentligt ackord får i regel ej innefatta mindre ackordsprocent än (minstadividenden). Ackordsförfarandetenligt ackordslagen spelar i praktiken en ej oviktig roll. Antaletgodmansförordnanden har varit i stigande alltsedan ackords- Prop.1978/79:105 99 lagenträdde i kraft . meddelades enligt preliminärauppgifter 125 godmansförordnanden. Ackord- både underhands- och offentliga ackord - kommer i stor utsträckning tillstånd genom medverkan av ett särskilt organ, ackordscentral. Dennabedriver sin verksamhet i tre avdelningar, en i for mellersta ochnorra , en i för västra och en i för södraSverige. Avdelningarna har ombud på större orter. Enligtlagen (1970:741) om statlig lönegaranti, lönegarantilagen, svarar staten förbetalning av arbetstagares fordringar hos arbetsgivare som har försatts ikonkurs. De fordringar som omfattas av lönegarantin är lönefordringar ochandra ersättningar med förmånsrätt enligt 12 § förmånsrättslagen (1970:979),pensionsfordringar med förmånsrätt enligt 12 eller 13 8 samma lag,arbetstagares kostnader för konkursansökan mot arbetsgivaren och kostnad somarbetstagare har ålagts att utge enligt 188 8 första stycket KL. Beträffandefordringar med förmånsrätt enligt 12 8 förmånsrättslagen är garantin maximeradtill ett belopp som motsvarar tolv basbelopp. Lönegarantin finansieras genomarbetsgivaravgifter. Garantibelopp utbetalas av . Tillämpningsföreskriftertill lönegarantilagen finns i kungörelsen (1970:745) om statlig lönegarantivid konkurs. Vadgäller de formella förutsättningama för att betalning skall utgå enligtlönegarantin gäller olika system för ordinära konkurser och fattigkonkurser. Iordinär konkurs utgår betalning endast för fordran som bevakats i konkursen.Betalning kan utgå redan innan fordringen efter bevakning blir utdelningsgill.Konkursförvaltaren skall nämligen efter konkursbeslutet underrättalänsstyrelsen om fordran på lön under uppsägningstid om fordringen enligtförvaltarens bedömande är klar. Underrättelse bör under samma fömtsättninglämnas även om annan fordran som omfattas av garantin. I övrigt skallunderrättelse lämnas när fordran har blivit utdelningsgill. Som nämnts iavsnitt 2.2.5 skall förvaltaren som han lämnar underrättelse tilllänsstyrelsen om klar fordran bevaka fordringen för arbetstagarens räkning. Stateninträder i arbetstagarens rätt mot konkursgäldenären i fråga om utbetalat garantibelopp.Utdelning i konkursen för arbetstagarens fordringar som omfattas av garantintillfaller staten intill detta belopp. Ifattigkonkurserna ankommer det på kronofogdemyndighet att utreda och prövalönegarantianspråk. Den gode mannen skall enligt den tidigare (avsnitt 2.3)berörda föreskriften i 185 § KL så snart kunskap har vunnits om löne- ellerpensionsskuld anmäla detta till vederbörande kronofogdemyndighet. Förkonkursdomaren föreligger skyldighet att sända 1978/79:105 100 underrättelsetill kronofogdemyndighet om det finns anledning anta att fordran som omfattasav garantin kan göras gäUande (7 § lönegarantilagen). Arbetsgivareär skyldig att vid kronofogdemyndighets prövning lämna uppgift om arbetstagaresanställnings- och avlöningsförhållanden. Undandrager sig arbetsgivaren detta,riskerar han hämtning eller häktning. Beslut härom meddelas av konkursdomarenefter framställning av kronofogdemyndigheten. Kostnader för hämtning ochhäktning utgår av allmänna medel. finner att en fordran som görs gällande inte omfattas avgarantin får beslutet överklagas genom besvär. Föratt få underiag för bedömningen av frågan hur ett summariskt konkursförfarandebör utformas och avgränsas har konkurslagskommittén i den första etappen avsitt arbete utfört en statistisk undersökning av fattigkonkurser och även avordinära konkurser i vissa hänseenden. Undersökningen avser de konkurser somhar avslutats och omfattar femton tingsrätter,däribland de ire största. Undersökningen redovisas som bilaga 1 tillkommitténs betänkande (SOU 1974:6) Förenklad konkurs m.m. Iarbetet på en reform av förfarandet i ordinära konkurser har kommittén gjorten statistisk undersökning av alla ordinära konkurser som har avslutats år1974. E>enna undersökning finns redovisad i bilaga 1 till kommitténssenaste betänkande (SOU 1977:29) . Statistiskauppgifter rörande konkurs föreligger också i de studier angående insolvenlaföretag som universitetslektorn har företagit på uppdrag avdelegationen för de mindre och medelstora företagen år 1972-1975. Studiema harpresenterats i rapportema ,"Konkursföretagets förvaltning och ekonomi" (SIND 3:1974) och"Företagskonkurser" (SIND 1975:2). Uppgifterom antalet beslutade och avslutade konkurser i landet och konkursemasfördelning på olika handläggningsformer m. m. lämnas i statistiskacentralbyråns publikation Rättsstatistisk årsbok. Motsvarande uppgifter fannstidigare (t.o.m. ) i publikationen Domstolama. Beträffande utvecklingenunder och 1978 föreligger än så länge endast preliminära uppgifter. Föratt belysa de olika frågor som föreligger till bedömande redovisas i dettaavsnitt översiktligt vissa gmndläggande uppgifter som hämtats från det sålundaföreliggande statistiska materialet. I övrigt får hänvisas till de angivnakällorna. Prop.1978/79:105 101 och ökadeantalet konkurser kraftigt. Belysande är attantalet avslutade konkurser ökade från 1.306 år 1965 till 4.566 år 1974, vilketinnebar en procentuell ökning på . Ökningen låg i väsentlig mån påfalligkonkurserna. Dessas antal femdubblades underdenna tid. Totala antalet beslutade konkurser vari gäldenären varaktiebolag ökade från 352 (av alla konkurser) till 2.497 () år1974. Detta visar all stegringen av antalet fattigkonkurser till mycket stor delmotsvaras av en stegring av antalet aktiebolagskonkurser. synes ökningen av antalet avslutadekonkurser ha stannat upp. I stället har det noterats en viss minskning både vadgäller det totala antalet och antalet fattigkonkurser. Ser man på antaletnytillkomna konkurser har tendensen varil densamma men en viss ökning har ägtrum . Antalet konkurser som avslutats är istort sett oförändrat i jämförelse med . Däremot synesökningen av de nytillkomna konkurserna fortsätta. Av antalet avslutadekonkurser, 3.576, svarade fattigkonkurserna för 2.618 stycken eller . Andelen fattigkonkurser är särskilt stor istorstadsområdena. Vid t.ex. utgjorde fattigkonkursernaår 1976 av alla avslutade konkurser. Vid de 3 största tingsrätternaavslutades av samtliga fattigkonkurser i landet. Internationellt sett är antalet konkurser i högt.Som exempel kan nämnas att antalet beslutade konkurser i var 1974och i 1.003 år 1973. Antalet avslutade konkurser i var år 1973327.1 och beslutades 7.352 resp. 5.278konkurser. Som en jämförelse kan nämnas att antalet slutligthandlagda utmätningseder var 3.537 och 2.260. Här avses, om inte annat sägs, konkurser avslutade år1974. Konkurser avslutade efter slututdelning (146 8-konkurser)utgjorde av alla ordinära konkurser. 146 8-konkursema hade engenomsnittlig varaktighet och . Mer än en förvaltare förekom i ytterst fö ordinärakonkurser, . I 82,av alla ordinära konkurser var förvaltaren advokat, i14,jur.kand. Rättens ombudsman var advokat i 73,av konkurserna. I störredelen av de återstående konkurserna anlitades pensionerade statstjänstemän somombudsman. 1 60,av konkurserna var både förvaltaren och rättens ombudsmanadvokat. Granskningsmän förekom i endast 2, Prop.1978/79:105 102 avkonkurserna, i huvudsak i . Det genomsnittliga arvodet i 146§-konkursema var . till förvaltaren och . Dessa arvoden motsvarar 6,resp. 1,av det genomsniuligautdelningsbeloppet (.) i 146 §-konkurserna. Uppgifterom tillgångarnas storlek finns redovisade blott beträffande de 146 8-konkursersom avslutades i de 15 tingsrätter som omfattades av kommitténs förstaundersökning. Uppgifterna bygger på konkursbouppteckningarna. Tillgångarnauppgick till högst . i 49,, till 50.001-100.000 kr. i 15,, till100.001-150.000 kr. i 6,, till 150.001-200.000 kr. i 4,samt till högrebelopp i 24,av kon-kursema. I nästan hälften av konkurserna uppgicktillgångarna alltså till högst . Huvuddelen av dessa redovisadetillgångar på högst . Utdelningenuppgick i 146 8-konkurserna till högst . i , däröver men högst50.000 kr. i 12,, däröver men högst . i24,8%- av konkurserna. Dengenomsnittliga utdelningen till borgenärer utan förmånsrätt uppgick till 11.303kr. Utdelning till sådana borgenärer förekom endast i 15,av dessa konkurser.Utdelningsprocenten för denna gmpp av borgenärer var i 59,av146 8-konkurserna. Genomsnittlig utdelningsprocent var endast 3,5. Antaletborgenärer som fick utdelning i en genomsnittlig 146 §-konkurs var 14 vilketskall jämföras med antalet borgenärer enligt bouppteckning i en sådan konkurs,56. I 41,av 146 §-konkursema fick högst 3 borgenärer utdelning. Undersökningenvid de 15 tingsrättema visar att konkursansökningen hade gjorts av gäldenärensjälv i av fallen, av staten i av fallen och av annanborgenär i av fallen. I dengenomsnittliga (ursprungliga) fattigkonkursen fanns . Av skulderna var . skulder av annat slag. Tillgångar saknades i nästan hälften(48,) av dessa konkurser. Medelvärdet av tillgångarna var . Skatteskuldernarepresenterar som framgår av det sagda ungefär hälften av samtliga skuldervid ursprunglig fattigkonkurs. 1 det övervägande antalet fattigkonkurser -- förelåg konkurrens mellan skatteskulder och andra slag avskulder. Enbart skatteskulder förekom i av konkurserna, medan antaletkonkurser med uteslutande andra slags fordringar understiger . Dengenomsnittliga handläggningstiden för samtliga ursprungliga fattigkonkursersom avskrevs vid de av kommittén Prop.1978/79:105 103 undersökta15 tingsrätterna var omkring tre resp. (beträffande harviss förlängning förorsakats av en arbetskonflikt). Godman förordnades i nästan samtliga (93,) av de konkurser som avslutades år1971. mannen var advokat i de flesta fall (82,). Detgenomsnittliga arvodet (inkl. kostnadsersättning) till gode mannen i defattigkonkurser som avskrevs i de 15 undersökta tingsrättemauppgick till . (1978) synes enligt inhämtade upplysningargenomsnittsarvodet hålla sig . 1975/76:210 om ändring i konkurslagen m. m. 1975/76:210 föreslogs i huvudsak på grundval av konkurslagskommitténsbetänkande (SOU 1974:6) Förenklad konkurs m. m. att systemet med de nuvarandefatligkonkurserna skulle ersältas med en ny ordning för handläggning av mindrekonkurser. Denna handläggningsform skulle dessutom användas i åtskilliga fallsom nu följer reglema om ordinär konkurs. Förslaget syftade främst till attkomma till rätta med vissa brister som är förenade med fattigkonkurserna. Dennya handläggningsformen beräknades bli tillämplig i av allakonkurser. Förslagetinnebar i denna del huvudsakligen följande. Detnya handläggningssystemet skall tillämpas, om det finns anledning att antaantingen att gäldenärens bo inte räcker till betalning av de konkurskostnadersom skulle följa med ordinär handläggning eller att boet med hänsyn till dess omfattningoch övriga förhållanden är av enkel beskaffenhet och konkursen med fördel kangenomföras utan att bevakningsförfarande anordnas. Konkursdomarenskall i samband med att konkursbeslutet meddelas pröva hur konkursen skallhandläggas. Behövs ytterligare utredning för denna prövning, kan konkursdomarenuppdra åt kronofogdemyndigheten att inom viss , i regel ,komma in med sådan utredning. Någon möjlighet för borgenär att genom ställandeav säkerhet få konkursen handlagd som ordinär konkurs finns inte. Övergång frånmindre till ordinär konkurs kan inte äga rum. mindre konkursema - med undantag för en del dödsbokonkurser - skall enförvaltare alltid utses. skall som regel vara förvaltare.Om det av särskild anledning är olämpligt att förvaltningen utövas avmyndigheten kan emellertid annan förordnas av konkursdomaren. Förvaltaren,som står under lillsyn av konkursdomaren, skall i viktigare frågor samråda medborgenär som särskilt berörs.