prop · G203187 · 1978-12-31 00:00:00 — i relation till det totalaantalet semesterdagar för svenska medborgare i åldem 15 - , som uppgick tjll ca 150 miljoner, är det en försvinnande liten del som tillbringas på långfärd i fjällvärlden. Ökningstaktenär ej heller speciellt anmärkningsvärd. har den uppgått till 7 io . Vad avser den stationära fjällturismen föreliggerföljande uppgifter. I de fyra fjällänen fanns det en total kapacitet av ce 26 000 bäddar i turisthotell och semesterbyar, inklusive de anläggningar som ej har direkt kontakt med fjällvärlden. Vid en genomsnittlig beläggning av 50 io blir antalet semesterdagar viddylika anläggningar 2,8 miljoner. Denna beräkning stämmer väl överens med SCB:s inkvarteringsstatistik i vilken antalet gästnätter på turisthotell och i stugbyar de fyra fjällänen angetts till 2,6 miljoner . Fördelningen på de olika länen framgår av tabell 15. Prop.1978/79:187 1 '° Utredningen vill genom omnämnandet av dessa siffror sättafjällturismen på dess rättaplats i det totala perspektivet. Det äremellertid att vänta en framtida betydande ökning av fjällturismen.Utredningen vill här kortfattat redogöra för några av de väsentligastefaktorerna till en sådan trolig utveckling. (För en utförligarehistorisk redogörelse hänvisas till kap. I propositionen 1975:46 anges 24 områden med särskildaförutsättningar för rekreation ooh turism, s.k. primära rekreationsområden. De har senare utökats med ettområde och uppgår nu sålundatill 25. Av dessa områden är 9 att hänföra till norra , varav 5 ärfjällområden, nämligen Dala- och ,Åreområdet, Täma-Graddis fjällvärld samtAbisko-Kebnekaise-fjällen. Några resurser till en framtida utveckling av områden gavs inte i propositionen. Ett omfattandeplaneringsarbete har emellertid påbörjats och till vissa delar genomförts inom områdena.Detta torde borga för en positiv turistisk utveckling.I samma proposition angavs riktlinjer församhällets insatser för turism och rekreation, vilka skall leda till attdet blir möjligt för alla att utnyttja områden och anläggningar.Slutligen ledde propositionen till att en beredning för samordning av de statliga insatserna för rekreation bildades. Propositionen är att se som det första statliga samordnade greppet inför en effektiv statlig rekreationspolitik. I proposition 1975:47, vilken förelades vid samma tillfälle som ovan nämndaproposition, föreslogs bildandet av Sverigesturistråd (jfr p. antog förslaget och turistrådet har varit i funktion i dryga . har till uppgift att marknadsföra som turistland, i första hand åtsvenskarna själva. Bl.a. genom att regionalabokningscentraler inrättas skall det varalika enkelt att köpa en paiketresa inom som utomSverige. Prop.1978/79:187 l? Ett av de tidigare angivna primära rekreationsområdena.Åreområdet, fick redan innan utpekandet av dessa områden ett statligt stöd till utbyggnad som rekreationsområde.Efter héind har ytterligare statliga medeltillförts, allt inom ramen for det s.k. . Detta projekt är ännu inteslutfört. Rekrationsberedningen ochturistrådet har fått i uppdrag att utvärdera de gjorda satsningarna. Dessa innefattar framförallt en kabinbana från Åre Centrum till topp men även vandringsleder och andra anläggningarför rekreationsändamål. Denna utvärdering börkunna ge vägledning inför förestående utbyggnader inom andra områden. I detta samma.nhang börockså erinras om att staten numerasvarar för huvudmannaskapet för vandringslederna i fjällvärlden. För budgetåret1978/79 har 2 milj.kr. anvisats förledemas skötsel. Det är på sin platsatt framhålla de goda förutsättningar somdet statliga huvudmannaskapet ooh medelsanvisningarna för ledernas planmässigaskötsel ger för en ökad längfärdsturism ifjällvärlden. Den tidigare omnämndarekreationsberedningen överlämnade ett betänkande tilljordbruksministern. I betänkandet föreslås ett antalomfattande åtgärder i syfte att förbättra utvecklingsmöjligheternaför turism och rekreation i Sverige.De föreslagna åtgärderna torde- under förutsättning av att de realiseras - knappast direkt leda till en ökad långfärds turism i fjällvärlden. Areområdetär e-mellertid ånyo ett prioriterat område genom att vara ett utav de fem primära rekreationsområdenberedningen i ett inledningsskede vill satsa pä. Detta torde leda till en ökningav den stationära fjällturismen. Slutligen - utan att göraanspråk på en fullständig uppräkning av de åtgärder som torde leda till en ökad fjäll- Prop.1978/79:187 150 turism - vill utredningen nämna ett väsentligt faktum som har direkt betydelse för en kommande fjällsäkerhetsorganisation. Ett flertal nya vägdragningar i fjällvärlden är föreslagna ooh i vissa fall redan beslutade. De mest välkända vägprojekten är en planerad vägmellan norra och Ammamäs i Tärna-Graddis fjällvärld samt den redan påbörjade vägen mellan och i . Nyavägar ökar utan tvekan möjlighetema att på ett enkelt sätt nä fjällvärlden. Framförallt torde detta gälla för nya kategorier fjällturister, vilka i högre grad ställer krav pä en effektiv fjällsäkerhet. Sammanfattningsvis ser utredningen det som heltuppenbart att den svenska fjällvärlden har att vänta en framtida ökande ström turister av alla kategorier. Den femte semesterveckan ärytterligare en faktor som pekar i denna riktning. Vad gäller strömmen avutländska turister kan det omnämnas att svenskamas semesterbenägenhet ärbland de högsta i världen. Att övriga nordeuropeiska länder kommer attnärma sig i detta avseende är ingen utopi. En stor del av en sälunda ökande turism kommer troligtvis ooh dess fjällvärldtillgodo. En annan åtgärd som delvis pekar i motsatt riktning mot ovanstående är beslut på grundval av regeringens förslag i propositionen 1577/78:31 om riktlinjer i den fysiskariksplaneringen för vissa s.k. obrutna fjällområden. Härigenom harbeslutats om 14 områden i fjällvärlden, s.k. obrutna fjällområden, som f.n. är relativt orörda och som även framgent tör undantas frän tyngre exploateringsföretag. Områdenas sammanlagda yta omfattar Som riktlinje skall gälla att anläggande av bl.a. vägar, vattenkraftstationer ooh gruvor samt ettintensivt skogsbruk i princip inte bör komma i fråga inom de aktuellaområdena. Detta kan i och för sig tala för Prop.1978/79:187 51 en ökad ström av de turister som är intresserade av en helt orördfjällvärld. Dessa torde emellertid vara en minoritet. En viss begränsande effekt päden fraratida turistströmmen till fjällvärlden tordekunna följa av de avsedda restriktionernaför byggande av turistanläggningar inom de obi-ut-na fjällområdena. Där skall endast lokaliseras sådana frilufts- och turistanläggningar som ärinriktade på de natur-givna förutsättningarna,dvs. i första hand skidturer, fotvandringaroch fiske. Anläggningar med fast utrustning för andra typer av aktiviteter bör inte tillåtas.Vidare skall vissa centrala delar av de obrutna fjällområdena, des.k. vildmarkskämorna också undantas frånytterligare utbyggnad av övernattningsstugor för turism i avvaktan på ett mera fullständigt beslutsunderlag. Det må emellertid - liksom i propositionen - påpekas att mängaav de områden i fjällvärlden, som är lämpade för utveckling av större turistanläggningar, ligger i trakter som inteomfattas av förslaget till obrutna fjällområden. Mot bakgrund av vad som här redovisats anser utredningen det angeläget att en framtida fjällsäkerhetsorganisation får möjlighet att anpassa sina åtgärder till enväntad ökande turistström till fjällvärlden. Dettabör gälla organisationens resurser såväl kvantitativt som kvalitativt. Fjällsäkerheten fär icke utnyttjas som instrument för vare sig en accelererande eller bromsande styrningav utnyttjandet av den svenska fjällvärlden. Enligt utredningens mening måste ocksåfjällräddningen fortsättningsvis ha möjlighet att anpassa sig till utvecklingen. De åtgärder, som vidtagits eller ärunder genomförande beträffande nyttjandet av fjällvärlden ochsom i första hand inte syftat till att främja fjällsäkerheten, har enligt utredningens mening givit en vägd fördelning avhänsynen till olika intressen ochintresseinriktningar Prop.1978/79:187 152 och därmed en grund för en differentierad utformning av fjäll-aäkerhetsverksamheten.Beträffande de samiska intressena hardetta belysts i kap. 4.7 (p.4.7.2). Utredningen finner frän de synpunkter, som den har att företräda, dessa ätgärder-exempelvis inrättandet av nationalparker ochnaturreservat aamt auigivandet av obrutna fjällområden - samt de omfattamde föreskrifter som finns och den ökande praxis som ärunder utveckling för samråd mellan olika intressenter under utredningar,planering och genomförande svara mot avsett syfte.Utredningen har därför icke något förslag i dessa avseenden. En av utredningens experter, ,har emellertid härvidlag framfört en avvikande mening. Denna återfinns i ett särskiltyttrande (bilaga 9 ). Flertalet av de önskemål, som däravslutningsvis upptas, har utredningen innefattat i sin behandling av de olikaför fjällsäkerheten aktuella verksamheterna(p. 4,7-3, 4.8.2, 5.1.2, kap. 5.5, 5.4 och 6), 1978/79:187 155 5.5 LEDER OCH ANLÄGGNINGAR5. 1 Grunder 5.5.2 Anläggningsbeständet i fjällvärlden 5.5.2.4 Raststugor (vindskydd) 5.5.5 Planerade anläggningar 5.5.4 Överväganden och förslag 5.3.4.1 l;£É££_2£l}_f2°'""S*" dessa Prop.1978/79:187 54 5.5 LEDER OCH ANLÄGGNINGAR Som redovisats i avsnitt 4:1 är statens naturvårdsverksedan den 1 juli 1977 huvudman förledsystemet i fjällvärlden för långfärdsturismen. Länsstyrelserna 1 , , Västerbottensooh svarar frän samma tidpunkt för genomförandet av nödvändigtplamerings- och samordningsarbete samt tillsyn och skötsel av ifrågavarandeleder inom respektive län. Därjämte finns i fjällvärlden ett omfattande ledsystem av s.k. närleder, som ej omfattas av statligt huvudmannaskap. För underhållav dessa leder svarar kommunema och vissa hotellägare. Det är bl.a. från säkerhetssynpunktviktigt att närlederna i fjällomrldet utformas på ett enhetligt sätt, sä nära som möjligt överensstämmande med det förledsystemet under statligt huvudmannaskap, och att de anknyter till dettaledsystem pä ett laimpligt sätt. I fjällområdet finns även vissa leder, som är avsedda förrenskötselns behov. För skötsel ochunderhåll av dessa leder svarar lan'.bruksnämnden i respektive län. Med hänsyn till dessa leders speciella ändamål och därav betingade sträckning m.m. är det naturligt att de i huvudsakhar en fristående ställning. Därigenomundviks ocksä att ett turistiskt utnyttjande avdessa leder stör eller eljest olämpligt inverkar pärennäringen eller samernas därtill anknytande verksamhet inom för dem aktuella områden. Som framhållits i p.5.1.2 har fjälledema med anslutande anordningaroch anläggningar väsentligen tillkommit för att tillgodose fjällsäkerheten. Den stamdard, som lederna och de därtill anslutande anordningarna och anlägg- Prop.1978/79:187 55 ningarna har, är därför av avgörande betydelse för hur de kan fullgöra dennauppgift. har mot denna bakgrund låtitkartlägga befintliga fjällanliggningars antal, art och lokalisering i anslutning till ledsystemet under statligt huvudmannaskap bl.a. för att kunna göra en bedömning av hur det befintliga anl.iggningsbeständet fyllerkravet på en godtagbar fjällsäkerhet. 5,5.2 Anläggningsbeståndet i fjällvärlden Den angivna undersökningen av anläggningsbeståndet i fjällvärlden genomfördes av i anslutning till dess av Kungl. Maj:t () ålagdauppdrag rörande "de svenska fjällområdenas planmässiga användning inom ramen för modem naturvärd". Inventeringen i har visat att det finns sammanlagt 764 anläggningar, varav 521 är boendeanläggningar ooh445 idrotts-och friluftsanläggningar i fjällregionen. I begreppetidrotts- och friluftsanläggningar ingår även övernattningsstugor ooh fjällstationer. Sammanlagt finns ca 25 000 turistbäddar i fjällområdet. Till detta kommer de inkvarteringsmöjligheter som rymsunder begreppet "övrig uthyrning". Anläggningarna ligger i allt väsentligt koncentrerade till vissa områden. Fjällregionen är oa 100mil lång men utmed en sträcka av endast () finns mer än hälften () av anläggningarna. Ser man till anläggningstyperna är det hotellen, skidbackarna ooh fjällstugorna somsvarar för huvudparten av anläggningama (). Från den fjällsäkerhetssynpunkt, som utredningen har att företräda, är de anläggningar, som ligger i anslutning till 1 Redovisad i statens naturvårdsverks rapport (SNV 1977 nr 2), . 1978/79:187 6 ledsystemet under statligt huvudmannaskap, av särskilt intresse. Dessa fjällanläggningar kanindelas i fjällstationer, övernattningsstugor, kåtor och raststugor (vindskydd) samt de båtar med driftpersonal, scm ärnödvändiga för att knyta samman delar avledsystemet. På de kartor som bifogas sombilagorna M:l-4 har förutom ledsystemet under statligthuvudmannaskap även inlagts fjällanläggningarnaslokalisering. Omfattningen av de skilda fjällanläggningarna framgärav föl;iande redogörelse. Fjällstationerna utgör viktiga replipunkter för det rörligafriluftslivet i fjällområdet. är engagerad i eller ägare till flertalet anläggningar,som kan betraktas som fjällstationer. Frän fjällsäkerhetssynpunkt utgör fjällstationerna viktiga sitödpunkter i fjällområdet. Härbör dock understrykas att fjällstationerna i , Storulvän och för en väsentlig del av sin verksamhet är att betrakta som konventionella fjällhotell men dessa är frå; fjällsäkerhetssynpunkt ändå mycketviktiga replipunkter. Så är i större eller mindre grad ocksä förhållandet med flertalet övriga hotell- och pensionatsanläggningar med andra ägare inom fjällvärlden, vilka dock enligt naturvårdsverketsklassifikation i den angivna sammanställningenicke betecknas som fjällstationer. Som exempel kan nämnas Lapplandia högfjällshotell vid , och . Totala bäddkapacitetenvid fjällstationema (enligt klassificering) uppgår till ca 1 000 bäddar. 1978/79:187 57 För längfärdsturismen i fjällområdet är do övemattningsstugor som finns efter ledema mycket betydelsefulla. Dessabyggnader är även mycket viktiga från fjällsäkerhetssynpunkt. Det är nämligen betydeliefullt att det finns byggnader efter ledema där fjällvandrare kan icke blott övernatta utan även söka skydd vid dåligt väder, förvila osv. Övernattningsstugornas antal och bäddkapaoitet är störst i . Det är främst efter Kungsleden som det finns mängastugor. På flera platser efter Kungsleden förekommer, medhänsyn till den höga besöksfrekvensen, fler stugor på samma plats. Den sammanlagda bäddkapaciteten i övemattningsstugorna uppgår till ca 1 280bäddar. Huvuddelen av övemattningsstugorna i fjällområdet ägs ooh förvaltas av . Bäddkapaciteten i övemattningsstugorna fördelad pä länär följande: har även äganderätten till ett antal kåtor i fjällområdet. Dessa har uppförts med samernas torvkätor som förebild och fyller inom längfärdsturismen på ett enklare sätt ungefär motsvarande ändamäl som övernattningsstugorna. uppger att f.n. finns sammanlagt 16 kåtor i fjällområdet, fördelade på , och . Prop.1978/79:187 158 Kåtorna är av mycket varierande standard, varför det ärtveksaunt om de pä sikt bör bibehållas.Då de ligger väl placerade i anslutning till leder ooh därför lätt kan utnyttjas som vindskydd eller logi vid dåligt väder,är de emellertid en tillgång. Efter hand torde en ersättning med övernattnings-eller raststugor böra ske. 5.32.4_Ra3tstugor (vindskydd) I det ledsystem, som stårunder statligt huvudmannaskap, ingårraststugorna inom fjällområdet. Dessa stugor utgör ett mycketviktigt komplement till de övernattningsstugor,som finns inom området. De är, som namnet anger, främst avsedda förvila, förtäring av färdkost osv. men kan vid dåligt vädergivetvis även utnyttjas som skydd häremot. Deras belägenhetär i regel väl anpassad till ledema. Frän fjällsäkerhetssynpunkt fyller de en mycket viktig uppgift. Raststugorfinns inom de fyra fjällänen till följande antal; En successiv utbyggnad av de olika slagen av fjällanläggningarhar skett. Denna har emellertid icke kunnat hälla jämna steg med den ökainde fjällturismen.Frän länsstyrelsemas och från de för fjällanläggningarna och turistverksamheten ansvarigas sidahar upprepade gånger fram- l'örtr, önskemål om en utb.yggn.ad avr Så har i samband med sina anslagsäskanden till även redovisat en plan över angelägna utbyggnader av fjällan-läggningari fjällområdet. Denna plan upptar en komplettering under den närmaste 5-årsperiodenmed ca 500 bäddar i fjällstationer och ca 600 bäddar i fjällstugor.Turistföreningen anser det således angelägetatt utöka den befintliga bäddkapaciteten i fjällområdet med ca 4Ö %. Från främst säkerhetssynpunkt har det vidare bedömts nödvändigt med sn utbyggnad av antalet raststugor i fjällområdet.Länsstyrelserna har i samband med framtagandetav det statliga ledsystemet anmält ett behovav III nya raststugor efter lederna. Det rörliga friluftslivets och fjällturismens ökningoch den ekonomiska utverrk lingen har gjort att praktiskt taget all utbyggnadav anläggningar inom fjällområdet förutsätterstatliga medel i en eller annan form. Let äri dag en allmänt vedertagen uppfattning attfinansieringen av utbyggnaden av fjällanläggningar ej kan ske på annat sätt än möjligen för vissa närledssystem,där kommuner och näringsidkare i fjällområdet kan vara beredda att svara för kostnaderna. Diskussioner pågår f.n. mellan och om främstplaneringsansvaret och den framtida kapitalförsörjningen förfjällanläggningarna. Redan nu har överläggningarna bestyrkt att ett ökat statligt engagemang i ekonomiskt avseende även för fjällanläggningarnaframstår som nödvändigt, främst vad gällernyanläggningar och mera omfattande underhållsarbeten. Prop.1978/79:187 1'° 5.5.4 Överväganden och förslag Från fjällsäkerhetssynpunkt ar det angeläget att d? befintliga lederna inom fjällregionen ärrätt lagda, väl underhållnaoch därmed av god standard. Detsamma gäller ocksåunderhåll och standard av de till ledernaanslutande anordningarna och anläggningarna. Denna uppfattning har ävenframförts till utredningen frän s.amtliga länsstyrelseri fjällänen och ett stort antal andra intressenter i fjällsäkerhetsarbetet.I flera fall har en prioritering av lednätsutbyggnadenförordats. Utredningen anser att en av de främsta åtgärderna föratt långsiktigt främja fjällsäkerheten äratt ledsystemet under statligt huvudmannaskap förbättras, kompletteras och underhålls på etttillfredsställande sätt. För /79 hade på grundvalav uppgifter frän länsstyrelsema i de fyra fjäll-länen m.fl. till regeringen anmält ett behov av 2,5 milj.kr. för skötseln avlederna under statligt huvudmannaskap. Statsmakternas beslut blev 2,0 milj.kr.för ändamålet. De medel, som verket säledes /79 kan ställa till länsstyrelsernasförfogande, svarar säledes icke helt mot de behov, som länsstyrelserna och verket ansett föreligga. Tillkomsten av det statliga huvudmannaskapet för långfärds-lederna har inneburit att vissa smärre ledstråkutgått och rivits. Att på grund av otill:.-äckliga medel för ledunderhållet borttaga ytterligare leder är icke generellt någon lämplig åtgärd.Sammanhanget i ledsystemet skulle dåspolieras och säkerheten försämras.Statsmakterna har - som Prop.1978/79:187 l6i redovi ;;al.i; i k.-ip. ' '.f..*)) - itmvudi-ik god t;irf:i t .'.e;-. utsträckning,com leuoyL;temet under -tatligthuvudmo-i;..;-skap enligt förslag 'J' nu har. Utredningen har övervägt att föreslå, att naturvårdsverketpå tilläggsanslag tillfördes ytterligare 0,5 milj.kr. för budgetåret1973/79 for att länsstyrelsernas underhåll av ledsystemet under statligt huvudmannaskapskulle kunna tillgodoses i överensstämmelse med verkets och länsstyrelsemas önskemål. Med hänsyntill utredningens tilläggsdirektiv har den emellertidavstått från att så göra. Konsekvensema är tids- ochkostnadsmässigt begränsade. Utredningen vill emellertid framhälla angelägenhetenav att statsmakternas medelstilldelning förledunderhållet fortsättningsvis ger utrymme för de förbättringar och det underhäll, som krävsför en bl.a. från fjällsäkerhetssynpunkt god standard. Långsiktigt betyder detta en genomsnittligt något störremedelsanvisning än för innevarande budgetår. För utredningen har även framhållits,att ökade resurser behöver tillförasSvenska turistföreningen, som äger och ansvarar för driften av huvuddelen () avfjällanlägg-ningama. Härvid har bl.a. betonats vikten avatt turistföreningen kan hålla stugvärdi de mera frekventerade fjällstugorna under turistsäsongerna. Kostnaderna fören utökning av antalet manmänader förstugvärdar frän nuvarande ca I50 uppgårtill ca . om Svenska turistföreningenanlitar ideell arbetskraft. Om turistföreningenskulle anställa arbetskraft till marknadsmässiga löneruppgår kostnaderna för utökningen tillca . Den senare lösningen kanmedföra att äventvingades betala Prop.1978/79:187 162 marknadsmässiga löner för deursprungliga 150 månaderna. Detta skulle medföra en kostnadsstegring för dessa månaderpå ca . Vidare har framhållits,att en bättre tillsyn av turistföreningens övernattningsstugorvisat sig erforderlig bl.a. på grund avden i vissa fall starkt ökade skotertrafiken. Kostnaderna för tvä årsanställdatillsyningsmän för angiven uppgift har beräknatstill . har föreslagitstillföras detta belopp. Utredningen har förståelse fördessa behov av ökande resurser. Med hänsyn till att det under den korta tid, somutredningen verkat, icke varit möjligt attinhämta eller sinsemellan pröva samtliga de önskemål om resursökningar,som kunnat vara av större eller mindre betydelse ocksä från fjällsäkerhetssynpunkt,auiser sig utredningen icke böra ta ställning specifikt till de här redovisade konkreta önskemålen. Utredningen har emellertidfunnit att det i flera avseenden utövermed ledsystemet sammanhängande är angelägetförutsätta en ökad insats och medverkan från de förfjällturismen aktivt verkandefrivilliga huvudorganisationerna och Friluftsfrämjandet.Detta gäller särskilt information och utbildning men även utrustning m.m. I stället föratt söka ta ställning till en rad speoialönske-mälvill utredningen därför, som framgår av kap. 7, föreslä en generellökning av de statliga bidragen tillde angivna båda organisationema. Utredningen övergär så till attredovisa överväganden och förslag avseende vissa speciella frågor i samband med ledema respektive anläggningama. 5.5.4.2 Leder och anordningar_vld_dessa Den nuvarande ansvarsfördelningenavseende ledsystemet under statligt huvudmannaskap har endast tillämpats . Erfarenhetema därav är således begränsadeoch en samlad redovisning bör därför anstå. Vissa erfarenheter från och frän förhållandena ger emellertid underlag för följandesynpunkter och förslag. Ut/redningen anser betydelsefullt att en tillfredsställande samordning sker vad avser utbyggnad m.m. avleder i fjällområdet. Som tidigare angivits är statens naturvårdsverkhuvudman för långfärdsnätet - leder - i fjällregionen.Vissa leder finns emellertid ocksådär med annan huvudman än naturvårdsverket.Det s.k. närledssystemet -för vilket mestadels kommunerna är huvudmän- torde uppgå till betydande ledlängd. Kring turistorterna och turistanläggningarna finns vidare motionsspår av olika slag och längd. Vissa längleder pä själva fjället kan ha sågott som enbart renskötselintresse. Med hänsyn till de månjjahuvudmännen för lederna i fj.illvärlden är det angeläget att någoninstans får ett samordnande ansvar för all ledbyggen-akap i fjällområdet. För att vandringslederna i fjällvärlden skallkunna inordnas i annan statlig och planering har föreslagitatt alla leder i fjällvä._li;n bör redovisas i jcommunöversiktema och de kommunalamarkdispositionsplanerna. Som framgårav avsnitt 4.7 (p.4.7.2) och 5.2 synes såske i ökande utsträckning. Leder, vilkas tillkomst och drift faller under kommunaltansvar, bör dessutom redovisas i områdesplaner (OPL) för friluftsliv och turism samt isektorplaner förfriluftslivet. De kommer därigenom på ett naturligt sätt in i verksamhetsplaneringen ochdärmed också den ekonomiska planeringen ikommunen. Enligt naturvårdsverketsuppfattning är styrmedlen otillräckliga föratt helt kunna påverka lokaliseringen av leder tilllämpliga ställen och säkerställa ett rättunderhåll.