prop · G203161 · 1978-12-31 00:00:00 — Utredningens förslag har i princip mottagits positivt avremissinstanserna. 1 flera remissyttranden ges dock uttryck för uppfattningenatt inte alltför stora krav bör ställas på att redovisning skall ske påföretagsnivå. En övergång till sådan redovisning sägs kunna medföra svårigheterför vissa arbetsgivare. Vidare framhålls alt ett företag som bedriververksamheter av vitt skilda slag eller har verksamhet inom skilda regioner kanha anledning att dela upp bokföring och löneutbetalning på verksamhetsgrenareller regioner. I sådana fall bör redovisning få ske på annan nivå änföretagsnivå. Den synpunkten framförs också atl ett företag, som skaparrutiner för redovisning på lägre nivå än företagsnivå, i princip bör kunna fåtillstånd att redovisa där företaget har sin avlöningsbokföring. För egen del får jag anföra följande. F. n. låterlänsstyrelserna varje arbetsgivare i stort sett själv bestämma om han skalllämna redovisning för innehållen skatt under ett för hela företaget gällanderedovisningsnummer eller göra en fördelning under särskilda redovisningsnummerför exempelvis olika verksamheter eller regioner. Om man inför ett system med kontrolluppgifterna somunderlag för kreditering bör arbetsgivarens redovisning ske så att uppgiftemai uppbördsdeklaration och kontrolluppgift kan stämmas av mot varandra på etlrationellt och lillföriitligt sätt. Härför förutsätts att redovisningen avskatt och kontrolluppgifter sker på en och samma nivå. Detta har också betonatsav utredningen. Delas skatteredovisningen upp på olika verksamheter, regionereller rutiner för löneutbetalning bör sålunda mot denna redovisning svarandekontrolluppgifter särskiljas och lämnas under samma redovisningsnummer. Jag delar utredningens uppfattning att arbetsgivama iprincip bör vara skyldiga att redovisa innehållen skatt på företagsnivå. Ensådan ordning innebär i praktiken att redovisning varje uppbördsmånad lämnas ien uppbördsdeklaration för företaget som helhet. Man får härmed överensstämmelsemed den ordning som tillämpas vid arbetsgivamas redovisning avkontrolluppgifter och arbetsgivaruppgifter. Dessa redovisas på företagsnivå.Det ligger i öppen dag att en sådan överensstämmelse är önskvärd med Prop.1978/79:161 72 tanke på registerföring och möjligheterna att görakontrollerande jämförelser mellan arbetsgivarnas redovisning av skatt ochavgifter. Man får å andra sidan inte bortse från att mångaarbetsgivare har särskilda bokförings- och löneutbetalningsrutiner för olikaverksamheter m. m. Det kan då medföra olägenheter att inte få ansluta tilldessa rutiner också när del gäller atl betala och redovisa skatt, som harinnehållits på arbetstagarnas löner. En uppdelning av redovisningen påsärskild verksamhet eller region kan för övrigt i vissa fall underlätta källskattekontrollenoch alltså vara till fördel för myndigheterna. Jag ansluter mig därför till utredningens förslag attlänsstyrelsen skall kunna ge tillstånd till redovisning av innehållen skatt påannan nivå än företagsnivå. Vid prövning bör självfalletbeaktas vad det skulle innebära för arbetsgivaren att ändra sina egna rutinereller vidta annan åtgärd sä att en redovisning för företaget som helhet blevmöjlig. bör vidare kunna förena ett tillstånd med villkoret attkontrolluppgifterna fördelas på samma sätt som skatteredovisningen och ges inunder samma redovisningsnummer som skatten. Somjag har nämnt förut kan en uppdelning av redovisningeni vissa fall vara önskvärd för att underlätta källskattekontrollen.Länsstyrelse bör därför när särskilda skäl föreligger kunna ålägga arbetsgivareatt lämna särskild redovisning för viss verksamhet eller region avarbetsgivarens verksamhetsområde. Vid övervägandet av sådant beslut börnaturligtvis också beaktas hur arbetsgivarens möjligheter till särskildredovisning påverkas av hans interna rutiner. Utredningen har inte lagt fram något förslag till lagtexti anslutning till sina överväganden i frågoma om uppdelning avskatteredovisningen. Jag föreslår att bestämmelser av den innebörd somjag harförordat här tas in i 53 § 1 mom. UBL. 1 detta moment bör också införasuttrycklig föreskrift om att arbetsgivare på inbetalningskortet skall ange namnoch postadress. I detta sammanhang bör också avgöras vilken länsstyrelsesom skall pröva fråga om redovisning pä annan nivå än företagsnivå. Vid dencentrala registreringen i skattesystemet knyts varje arbetsgivare till visskommun. Denna är för fysisk person bosättningskommunen och för juridisk personnormalt den kommun där styrelse eller förvaltning har sitt säte. Arbetsgivarenblir i överensstämmelse härmed vid den regionala registreringen upptagen undersitt person- eller organisationsnummer hos i det län där han harsådan kommunanknytning. Man har således att välja mellan sådan länsstyrelse eliciden länsstyrelse till vilken redovisning skall lämnas om beslut om särskildredovisning meddelas. 1 vissa fall kan det givelvis bli fråga om en och sammalänsstyrelse. Med tanke på atl fråga om uppdelning av redovisningen börprövas med särskild hänsyn till möjligheterna att utöva källskattekontrollföreslår jag att beslutanderätten ges lill den länsstyrelse som skall ta emotden särskilda redovisningen. Jag förutsätter självfallet att annan berördlänsstyrelse läm- 1978/79:161 73 nastillfälle att yttra sig innan beslut meddelas. Också denna bestämmelse bör hasin plats i 53§ 1 mom. UBL. 4 Inbetalning av debiterade skatter, m. m. Meddebiterade skatter avser jag här preliminär B-skatt, kvarstående skatt ochtillkommande skatt. B-skatt och tillkommande skatt skall betalas av denskattskyldige själv. F.n. skall inbetalning göras med användande avskatteanvisning. Också kvarstående skatt skall betalas med skatteanvisning.Arbetstagare betalar kvarstående skatt genom att arbetsgivaren verkställerskatteavdrag under inkomstårets fyra första månader. Arbetsgivare som redovisarinnehållen A-skatt till skattepostgirokonto får i sambanddärmed också betala honom själv påförd preliminär eller kvarstående skatt. Utredningenframhåller att en grundförutsättning för att en skatteinbetalning skall kunnaregistreras på ett rationellt sätt hos postanstalter och bankkontor är attsjälva inbetalningshandlingen fyller vissa krav på form och innehåll. Skatteanvisningamasvarar enligt utredningens mening inte mot de krav som måste ställas påhandlingen. Utredningen föreslår därför att debiterad skatt skall betalas medsärskilt inbetalningskort som medger optisk inläsning eller registrering hospost och bank av förkodade uppgifter. Korten som skall fogas vid debetsedlarnapå slutlig skatt, preliminär B-skatt och tillkommande skatt skall vidareförtryckas med identitetsuppgifter för den skattskyldige, kod för typ avskatteinbetalning, belopp och ett antal andra numeriska uppgifter. Inbetaldabelopp skall av post och banker regelmässigt redovisas till RSV:s centraladatoranläggning på magnetband eller liknande. Redovisningen anses kunna ske senasiden 25 i resp. uppbördsmånad. Eftersom skatteinbetalningarna skall göras med postgiroinbetalningskortbör enligl utredningens mening postens och bankens normala kvittens varatillräcklig som bevis om när skatten har betalts. Utredningensförslag har inte föranlett några erinringar från remissinstansernas sida. Jagbortser härvid från de önskemål om att betalning av skatt skall kunna ske ocksågenom bank som har framförts av arbetsgivarnas och bankemas företrädare.Härtill återkommer jag i del följande. Jag anser att förslaget innebär enrationell lösning, som är till fördel för alla berörda parter. Jag föreslårdärför att bestämmelser ges i överensstämmelse med utredningens förslag. Ienlighet härmed bör föreskrifterna om skatteanvisningar i 33 § UBL ersättasmed bestämmelser om inbetalningskort. Vidare bör i UBL anges att debiteradskatt skall erläggas genom insättning på skattepostgirokonto hos denlänsstyrelse till vilken skatten skall betalas enligl uppgift på debetsedeln.Denna bestämmelse bör lämpligen placeras i 52 § UBL, som enligt vad jag harföreslagit förut också kommer att innehålla föreskrift om arbetsgivaresskatteinbetalning. På motsvarande sätl som 1978/79:161 74 jag har förordat beträffande arbetsgivares uppgifisskyldighelbör i 53 S 1 mom. UBL också föreskrivas att skattskyldig påinbetalningshandlingen skall ange namn och postadress, person- ellerorganisationsnummer, skattens beteckning och del år skatten avser. Jag vill i delta sammanhang också föreslå några mindreändringar i 37 och 38 § UBL. De betingas i enlighet med utredningens påpekandefrämst av att framställning om debetsedel inte bör vara bunden till viss lokalskattemyndighet. Slopandet av skaiteanvisningar kräver också en följdändring. Kvarstående skatt som innehålls av arbetsgivare genomskatteavdrag skall enligt utredningens förslag betalas i samband medredovisningen av innehållen A-skatt. Arbetsgivaren skall vidare alltidspecificera innehållen kvarstående skatt med arbetstagarensinbetalningshandling, på särskild förteckning eller på magnetband. Förutsättningför att förteckning skall få användas är liksom f. n. att harlämnat sitt godkännande. Magnetband får användas efter RSV:s medgivande. Jagtillstyrker utredningens förslag också i denna del och föreslår att i bestämmelsematas in ett 2 mom. till 55 § UBL. Mot eller RSV:s beslut angåenderätt att använda förteckning eller magnetband bör enligt min mening talan intefå föras. Jag föreslår därför att 86 § UBL kompletteras med bestämmelserhärom. Det ändrade inbetalnings- och redovisningsförfarandetbeträffande kvarstående skatt medför att bestämmelsen i 42 § andra stycket ominbetalning när verkställt skatteavdrag inte täcker den debiterade skatten kanutgå. 1 stället bör såsom utredningen har föreslagit i 43 § 1 mom. tas införeskrift om att arbetsgivaren i sådant fall skall upplysa arbetstagaren omhur stort belopp som fattas. Jag skall i detta sammanhang också föreslå en förenkling ifråga om arbetsgivares skyldighet att lämna arbetstagare uppgift om aordaskatteavdrag. Enligt nuvarande bestämmelser gäller i korthet följande. En arbetsgivare skall enligt 43 § I mom. UBL vid varjeavlöningstillfälle genom kvitto eller på annat lämpligt sätt lämnaarbetstagaren uppgift om hur mycket som har innehållits genom skatteavdrag.Särskild uppgift behöver dock inte lämnas om arbetstagaren har kvitterat sinlön på avlöningslista på vilken avdraget har angetts. Arbetsgivaren skallvidare efter utgången av den sista uppbördstermin under vilken skatt skallbetalas enligt arbetstagarens debetsedel lämna denne skriftlig uppgift omsumman av gjorda skatteavdrag och den tid av inkomståret som avdragen avser.Sådan uppgift skall också den arbetstagare ha som slutar sin anställning föreuppbördsterminens utgång. Bestämmelserna innebär att en arbetsgivare skall lämnauppgift om avdrag för kvarstående resp. preliminär A-skatt dels i samband medatt lön betalas ut dels efter utgången av den sista uppbördstermin under vilkenavdragen skatt skall betalas eller, om arbetstagaren har slutat sinanställning Prop.1978/79:161 75 , vid anställningens upphörande. Uppgift omavdragen preliminär skalt skall arbetsgivaren dessutom enligt 37 § TL lämnaefter inkomstårets slut på arbetstagarens kontrolluppgift. Erfarenhetema har visat att detta dubblerade uppgiftslämnandeenligt UBL med ett undantag inte fyller något verkligt behov. Utöver denuppgift som arbetstagare får vid varje avlöningstillfälle behövs enligt minmening bara särskild uppgift angående skatteavdrag för kvarstående skatt när arbetstagarehar slutat sin anställning under tid då avdrag för sådan skatt skall göras.Arbetstagaren börda fören ny arbetsgivare kunna visa upp intyg om hur mycketsom har dragits av för kvarstående skaft. Jag föreslår att bestämmelsema i 43 §1 mom. UBL ändras i enlighet härmed. Den som själv vill göra fyllnadsinbetalning av preliminärskatt kan f. n. göra detta med ett inbetalningskort som tillhandahålls på postanstaltema.Ett sådant kort bifogas också broschyren "Dags att deklarera".Inbetalningen görs till centrala skattekontot. Ett sådant konto skall enligtutredningens förslag finnas också i fortsättningen. Kontot kan behövas förskattskyldig om han är osäker om till vilken länsstyrelse betalning bör ske.Frågan om detta konto bör enligt min mening prövas sedan erfarenheter harvunnits av det nya uppbördsförfarandet och kontots användning. Jag föreslåratt bestämmelsemaom kontot tas in i 52§ UBL. Därmed kan bestämmelserna i 56 § 2-4 mom. omcentrala skattekontot utgå. 1 anslutning härtill bör enligt min meningbestämmelsen i paragrafens 5 mom. ges en något annan lydelse än f. n. Enligtnuvarande lydelse skall statsverket tillgodoräknas belopp, som har betalts tillcentrala skattekontot men inte kunnat tillgodoföras skattskyldig inom vissangiven tid på grund av bristfälliga identifieringsuppgifter. Jag föreslår attbestämmelsen ändras så att den också kommer att gälla belopp som har betaltstill skattepostgirokonto. bör 57 § formuleras om medhänsyn till det ändrade inbetalningsförfarandet. Utredningen påpekar att nuvarande ordning medför avstämnings-och identifieringsproblem i fråga om de skattebelopp som betalas till centralaskattekontot. För att minska dessa olägenheter föreslår utredningen att vidblanketten för inkomstdeklaration skall fogas ett inbetalningskort med resp.länsstyrelses allmänna skattepostgirokonto förtryckt. Jag biträder förslaget.Eftersom fyllnadsbetalningarna till mycket stor del görs efter inkomståretsutgång bör den föreslagna ordningen enligt min bedömning bidra till enväsentlig förenkling av krediteringsförfarandet. Som torde ha framgått av vadjag har sagt förut ansluter jag mig också till utredningens förslag attfyllnadsbetalning liksom betalning som den skattskyldige själv gör avkvarstående eller tillkommande skatt skall betalas till resp. länsstyrelsesallmänna skattepostgirokonto. Enligt nuvarande bestämmelse i 53§ 1 mom. fjärde stycket UBLkan skattskyldig som så önskar med skatteanvisning betala in mer B-skatt än somhar debiterats. Om den skattskyldige underlåter att erlägga senare un- 1978/79:161 76 deruppbördsårel förfallande B-skatt skall överskjutande skattebelopp avräknas sombetalning för denna skatt. Utredningen framhäller att några särskildabestämmelser om fyllnadsbetalning inte behövs i fortsättningen eftersom bådedebiterad och inte debiterad B-skatt skall betalas på e« och samma sätt tilllänsstyrelsens skattepostgirokonto. Bestämmelsen bör därför enligtutredningens mening behållas bara till den del som den utgör föreskrift om attför mycket eriagd B-skatt skall avräknas på B-skatt som förfaller lillbetalning senare under uppbördsåret men inte betalas. Utredningen föreslår attdenna föreskrift flyttas till 56 § 1 mom. Jag biträder utredningensförslag. Eftersom nuvarande bestämmelse i 56§ 1-4 mom. skall utgå enligt vadjag har föreslagit tidigare, bör dock avräkningsbestäm-melsen och bestämmelseni nuvarande 5 mom. sammanföras till två stycken och momentindelningen slopas. Jagvill avslutningsvis påpeka att förslagen om en gemensam betalningsdag, skatteanvisningamasslopande, särskild uppbördsdeklaration och årsredovisning medför att nuvarandebestämmelser i 23, 54 och 55 §§ kan utgå. 5 Bankernas medverkan i skatteuppbörden, m. m. Uppbördav skatt skall f. n. enligt 52 § UBL verkställas genom postverket och depenninginrättningar med vilka regeringen har träffat avtal därom. Det avtal somhar ingåits mot bakgmnd av denna bestämmelse innebär att arbetsgivare med baraen arbetstagare och skattskyldig kan betala innehållen resp. debiterad skatthos bank på samma sätt som på postanstalt med användande av skatteanvisning sombetalningshandling. Bankerna deltar däremot inte i uppbörden på så sätt attskattebelopp kan gireras till något skattebankgirokonto. Girering kan enligt 53§ 1 mom. bara ske från eget postgirokonto till postgirokontorets skatteavdelningeller särskilt skattepostgirokonto hos resp. länsstyrelse. Överföring genombank från eget bankkonto för betalning av skatt fömtsätter att banken åtar sigarbetsgivarens eller den skattskyldiges uppdrag att ombesöija inbetalning påföreskrivet sätt. Debestämmelser somjag i överensstämmelse med utredningens förslag har förordattidigare innebär att betalning av skatt skall ske med särskilt inbetalningskorttill länsstyrelses skattepostgirokonto. Därvid skall arbetsgivaren och denskattskyldige självfallet liksom f. n. också kunna girera skattebeloppet fråneget postgirokonto. För att betalning skall anses ha skett i rätt tidförutsätts därvid att gireringshandlingama har avlämnats för postbefordrantill postgirot senast den 18 i resp. uppbördsmånad. Vadgäller bankemas medverkan i skatteuppbörden har utredningen ansett sig böragöra skillnad mellan arbetsgivares och skattskyldigs inbetalning. Prop.1978/79:161 77 Vid sina överväganden om ordningen för arbetsgivarnasinbetalning framhåller utredningen inledningsvis att det från arbetsgivarhåll iolika sammanhang har uttalats att det skulle vara till fördel om innehållenskatt också kunde betalas pä bankkontor och med användande av bankgiro. Utredningenanser emellertid att frågan om bankemas medverkan i uppbörden av innehållenskatt bör utredas i särskild ordning. Utredningen erinrar härvid också om attRSV och statskontoret har anmält denna fråga till regeringen i skrivelse den 2september 1977. Utredningen har med hänsyn till det sagda i fråga om arbetsgivamasinbetalning ansett sig böra föreslå en ordning som svarar mot vad som f. n.gäller beträffande arbetsgivare med två eller fler arbetstagare. Alla arbetsgivareskall sålunda enligt utredningens förslag betala innehållen skatt på postkontoreller genom girering från eget postgirokonto. För atl inbetalning skall kunnaske hos bank fömtsatts liksom hiftills att banken åtar sig arbetsgivarensuppdrag att ombesörja betalning på föreskrivet sätt. Utredningen har ansett att också sättet för skattskyldigsinbetalning i princip bör överensstämma med vad som gäller. Utredningenföreslår i enlighet härmed att skattskyldig skall kunna använda det särskildainbetalningskortet på både för insättning pålänsstyrelses skattepostgirokonto. Skattskyldig som vill betala skatt genomöverföring från eget bankgiroanslutet konto måste liksom arbetsgivare också ifortsättningen lämna gireringsuppdraget till banken i sådan tid att det kan behandlassenast den 18 i resp. uppbördsmånad. För egen del får jag anföra följande. Det nya uppbördssystemet bör enligt min mening så långtmöjligt vara utformat så att en arbetsgivare eller skattskyldig vid inbetalningav skatt kan använda det betalningssätt som han finner mest lämpligt. Genom attskatteanvisningama slopas och ett särskilt inbetalningskort tillskapas öppnasockså möjlighet att låta arbetsgivare och skattskyldig få en sådan valfrihet.Enligt utredningens förslag är det emellertid bara skattskyldig som kan användabåde för skatteinbetalning. Jag bortser härvid frånarbetsgivarens möjlighet att låta bank ombesörja inbetalningen som ett uppdrag.Jag anser att en arbetsgivare också bör kunna välja mellan post och bank vidinbetalning av innehållen skatt. En fömtsättning härför bör dock vara attarbetsgivarens inbetalning i likhet med den skattskyldiges kan bokföras pålänsstyrelsens konton av postgirot senast . Enligt vad jag harinhämtat kan bankema och postgirot samordna sina bokföringsrutiner på sådantsätt att detta blir möjligt. Jag föreslår därför att den ordning som enligtutredningens förslag skall gälla för skattskyldigs betalning av skatt också fårtillämpas av arbetsgivare vid inbetalning av innehållen skatt. Bestämmelsemahärom bör tas in i 52§UBL. Av min redogörelse framgår att arbetsgivare ochskattskyldig kan fullgöra sin betalningsskyldighet i rätt tid genom attöversända hand- Prop.1978/79:161 78 lingar för girering från eget postgirokonto till postgirotsenast den 18. Det girerade beloppet kan då bokföras på kontovid samma tidpunkt som de belopp som betalades den 18 på post- ellerbankkontor. En motsvarande överföring från eget bankgiroanslutet konto genompostbefordran till kontoförande bankkontor skulle förutsätta att gireringshandlingamaöversändes till vederbörande bank redan den 17. Frågan vilka möjligheter som finns att i olika avseendenjämställa bank-och postgirosysiemen och att låta betalningar till och frånstatsverket göras över både bank- och postgiro utreds f. n. av utredningen (Fi1970: 70) rörande förhållandet mellan bankgiro och postgiro. Utredningen skallenligt sina direktiv också ta ställning till bankgirots funktion i samband medskatteuppbörden. Frågan hur uppbörden av innehållna skattebelopp och debiteradeskatter bör inordnas i bankgirosystemet bör därför enligt min mening anstå tilldess utredningen har slutfört sitt arbete. Den ändrade ordningen förutsätter att nytt avtal träffasmed bankema. 1 avtalet bör bl. a. regleras i vilken tid och ordning som bankemaskall redovisa inbetald skatt och hur ersättningen för bankemas medverkanskall beräknas. Överenskommelse bör också träffas med postverket om vissa frågorsom gäller verkets medverkan i uppbörden och ersättning härför. Jag vill i detta sammanhang också behandla en fråga somVärdepapperscentralen () har tagit upp i skrivelse den 16oktober 1978 till budgetdepartementet. Frågan gäller om uppgiftsskyldighetbeträffande ränta på obligation m. m. Dessa bestämmelser är i korthet följande. Den som uppbär ränta på obligation, förlagsbevis ellerannan förskrivning, som är avsedd för den allmänna rörelsen, är enligt 43 § 1mom. TL skyldig att lämna uppgift härom. Uppgiften skall avfattas enligtfastställt formulär och lämnas till den som betalar ut räntan. Utbetalarenskall å sin sida se till att uppgift lämnas innan räntan betalas ut. Lämnadeuppgifter skall enligt 2 mom. förvaras av utbetalaren och avlämnas i denomfattning och ordning som RSV bestämmer. Om uppgift inte har fordrats in får den förstöras. Chef för taxeringsenhet och vissa andra tjänstemänfår enligt 5 mom. ta del av uppgiftema för taxeringskontroll. Den som förvarar uppgiftemaär därvid skyldig att lämna det biträde som behövs för kontrollensgenomförande. VPC avser att inordna utbetalning förkonvertibla skuldebrev och föriagsbevis i det s. k. VPC-systemet. På längresikt räknar VPC med att ta med också obligationer. Hanteringen av sådanavärdepapper skulle därmed förenklas på samma sätt som aktiehanteringen. Enligt VPC:smening bör den som får ränta utbetald genom systemet vara befriad frånuppgiftsskyldighet enligt 43 § I mom. TL i överensstämmelse med vad som gällervid aktieutdelning genom VPC-systemet. Jag anser i likhet med VPC att det inte finns anledningatt kräva uppgift enligt 43 § 1 mom. av den som får ränta på obligation ellerannan liknande 1978/79:161 79 värdehandlingutbetald genom VPC-systemet. De uppgifter om utbetalningen som skall finnastillgängliga för taxeringskontroll kan nämligen tillhandahållas avVPC om innehavare av nämnda värdepapper har anmält till VPC för vems räkningräntan lyfts. Det bör därför föreskrivas skyldighet att lämna dessa uppgiftertill VPC vid registreringen och att anmäla eventuell ändring i registreradeförhållanden. Om sådan uppgift inte lämnas bör VPC kunna utgå från atl räntanskall lyftas för egen del av den som begär registrering. Bank eller fondkommissionär,som är auktoriserad som förvaltare av aktier enligt lagen (1970: 596) omförenklad aktiehantering, bör dock vara skyldig att lämna uppgift om den förvilkens räkning räntan lyfts först efter anmodan från VPC. Det bör därvidenligt min mening inte möta något hinder mot att uppgiftema med RSV:smedgivande översänds från bank eller fondkommissionär direkt till verket. VPC:såliggande att bevara och lämna uppgifter angående gjorda ränteutbetalningarbör stå i huvudsaklig överensstämmelse med vad som enligt 43 § 2 mom.föreskrivs beträffande den som har mottagit uppgift enligt 1 mom. vidutbetalning av ränta. Jagföreslår att 43 § I och 2 mom. TL ändras och förses med tillägg i enlighet medvad jag har sagt här. I samband därmed bör också vidtas några mindreredaktionella ändringar.