prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — : Tillskapandet avfunklionen som allmänt ombud bör vara ägnal alt underlätta ett förkonkursförvallningen önskvärl samråd med kommunala och slailiga organ. Lokala skattemyndigheten i : Del är ofia urallmänna arbetsmarknads- och regionalpolitiska aspekter tämpligt alt vissverksamhet fortsättningsvis bedrivs på viss orl. får dock inie innebäraall en Prop.1978/79:105 561 företagareeller företrädare för ell företag ges möjlighel all fortsätta en verksamhei,som kan betraktas som ekonomiski brottslig. Fall förekommer nämligen närrörelseidkare systematiskt sätter förelag i konkurs, innebärande alt statendrabbas av förluster både vad avser skatter och avgifter. Likaså drabbaslönegaranlifonden onödigivis av ulgifter. Bestämmelserna om nedsättning avaktiekapital, när della är till två tredjedelar förbrukat har i dessa fall inteiakttagits. (Myndigheten) förutsätter all problem av denna art närmare utreds ikommitténs forlsatta verksamhet. 5 Tvistiga fordringar i ordinära konkurser JK:Kommitténs förslag atl förlägga förlikningsverksamhelen till konkursdomslolen(konkursdomaren) kanjag i princip ansluta mig till. Jag vill emellertid erinraom den redan tidigare diskuierade möjligheten atl låla förberedelsen ersättaförlikningssammanträdet. Under förberedelsen bör liksom i vanliga dispositivatvisiemål förlikning kunna stadfästas och dom meddelas i anledning av lalan sommedgivits eller eftergivits. Huvudförhandling bör kunna hållas i omedelbartsamband med förberedelsen beträffande en del av de fordringar varom förlikninginte har kunnai träffas. Kan huvudförhandlingen inte äga rum genast, bör densättas ut till senare tillfälle. Del bör också vara möjligl att hålla fortsattförberedelse och huvudförhandling i samband med denna. Genom ensådan handläggningsordning som den nu skisserade bör förfarandet enligt minmening kunna förenklas avsevärt. Närdel gäller rällens sammansättning vid sådan huvudförhandling i mål om Ivisligafordringar som inte äger rum i samband med förberedelse anserjagall rätten bör bestå av tre lagfarna domare. En minoritet i Götahovrätt (hovrättspresidenten , hovrättslagmannen och adj.ledamoten ): Vi har i det föregående anslutit oss lill kommitténsförslag att ersätta rätlens ombudsman med kronofogdemyndighelen somlillsynsmyndighel. Vi delar kommitténs uppfattning att det inte ligger i linjemed tillsynsmyndighetens uppgifter alt ägna sig ål förlikningsverksamhet.Förlikningsuppgiften, som är av utpräglat judiciell karaktär, bör somkommittén föreslagit anförtros konkursdomaren. Även i övrigt ansluler vi osstill de av kommittén framlagda förslagen när det gäller behandlingen avtvistiga fordringar. Hovrättenöver och : Däresi, såsom hovrällen förordar, nuvarande rättensombudsman skall finnas kvar saknas anledning atl anförtro konkursdomarenförlikningsuppgiften. Mot en sådan ordning talar främsi processekonomiska skäl.Del förekommer ofta att rättens ombudsman tar kontakt med de berörda föreförlikningssammanträde. Härigenom en rad oklarheter mellan parterna uppföre förlikningssammanträ-36 1978179. Prop.1978/79; 105 562 det.I vart fall ökar utsikterna atl vinna enighel senast vid sammanträdet.Konkursdomaren saknar möjligheter till sådana förhandskontakter. Vidare kanrätlens ombudsman leda sammanlrädel på ett mera otvunget sätt änkonkursdomaren, vilkel underlättar möjligheterna att åstadkomma förlikning. Omkonkursdomaren övertar förlikningsverksamheten, krävs personalförstärkningar ilingsrätlerna såväl kvantitativt som kvalitativt. Härvid bör uppmärksammas atlmedan koslnadema för förlikningsverksamheten belalas av konkursboetsmedel, förslaget innebär att dessa kostnader kommer all belasta statsverket. Omman, som kommittén föreslår, ersätter rättens ombudsman såsom tillsynsorgan medkronofogdemyndigheten, följer därav atl den förberedande handläggningen avanmärkningar mot bevakade fordringar måste organiseras på annat sätl än förnärvarande. Kommittén har funnit atl den enda utväg som då står till buds äratt anförtro förlikningsuppgiften åt konkursdomaren, efiersom förvallaren iegenskap av anmärkande i regel är part i målel. Ävenom förvaltaren är part i målet torde det enligt hovrättens mening ändå intevara uteslutet att låta honom leda ett förlikningssammanträde. De motståendeintressen som föreligger mellan anmärkande och bevakande torde hasin gmnd i oklarheter om rättsliga förhåUanden. Genom sakliga upplysningar omrättsläget torde förvaltaren säkerligen i inte ringa omfattning kunna bidragatill frivilliga uppgörelser. Kommitténföreslår, för det fall att konkursdomaren blir ordförande vid förlikningssammanträdet,att lidpunkten för rättens handläggning av tvistiga fordringar skall beslämmasförsl vid förlikningssammanträdets slut. Hovrällen har inget att erinrahäremot. Hovrätten vill framhåUa att denna ordning även kan införas om manbehåUer rättens ombudsman som tillsyns- och förlikningsorgan. Stockholmstingsrätt: När kommittén föreslår att de förlikningsuppgifter som förnärvarande ankommer på rättens ombudsman skall anförtros konkursdomaren, ärförslaget närmast att se som en oundviklig följd av förslaget atl ombudsmannenstillsynsuppgifter överföres till kronofogdemyndigheten och atl rättensombudsman i samband därmed avskaffas. Möjligheten att bibehålla rättensombudsman med enda uppgift att leda förlikningssammanträdet avvisas endastunder hänvisning lill att det skulle innebära en överorganisation (s. 129).Enligt tingsrättens mening hade kommittén bort närmare överväga denna möjlighetsom ett altemativ liU förslaget att konkursdomaren skall anförtrosförlikningsuppgifterna. Ettav huvudsyftena med de förslag till reformer av konkurslagstiftningen somkommittén lagt fram har varit att åstadkomma ett effektivare och snabbare ochdärmed även ett mindre kostnadskrävande konkursförfarande än del nuvarande.Kravet på effektivitet och snabbhet bör givetvis gälla ävenförlikningsverksamheten. Den verksamhet som rättens ombudsman i 1978/79:105 563 de vid tingsrälten anhängiga konkursema bedrivit för attåsiadkomma förlikning i tvistefrågor har, såviti tingsrätten kiinnat finna,varil effektiv och på avgörande sätt medverkat lill att antalet till rättenhänskjutna tvistefrågor kunnat hållas inom rimliga gränser. Härtill harsäkerligen i hög grad bidragit atl rättens ombudsman på grund av den friaställning han intar haft särskilda förulsältningar all förmå partema atl träffaförlikning. Kommitténs förslag atl de förlikningsuppgifter som förnärvarande ankommer på rättens ombudsman skall anförtros konkursdomarenmedför, som kommittén själv konsiaterar, att dennes förlikningsverksamhel måstesträcka sig längre än vad som gäller enligt . 1 sitt förslag till rättegångsbalk (SOU 1938:44)förklarade processlagberedningen (s. 437) alt en allmän föreskrift att domarenskall söka förlika parterna inte syntes lämplig saml anförde till stöd härför: I många fall är det från början uppenbart, alt ellförlikningsförsök är dömt atl misslyckas och därför endasl är en formalitet. Dåparterna företrädas av advokater, ha dessa i regel redan försökt atl fåuppgörelse till stånd. Stundom kan del med hänsyn till sakens beskaffenhei,t.ex. då avgörandel beror allenast av en rättsfråga, vara olämpligt att sökaförlika parterna, och i vissa fall kan domaren däresi han är verksam i dettasyfte, utsättas för misslanke atl ha tagit ställning i tvislen. Med hänsynhärtill har i förslaget endast upptagils en regel, att rätten, om del finneslämpligt, bör söka förlika partema. Det är uppenbart, att domaren härvid börförfara med stor varsamhet, så att icke parterna utsättas för obehörigpåtryckning eUer domaren inblandas på sådani sätt, att tilltron till hansopartiskhet rubbas. Vad beredningen sålunda anfört äger enligt tingsrättensmening fortfarande giltighei. För en mera vittgående förlikningsverksamhet talar enligtkommittén (s. 213) bl.a. det förhållandet att prövningsförfarandet i konkursenär tämligen summariskt och all rättsverkningarna endast avser rätlen tillutdelning i den föreliggande konkursen. anför till slöd för sinståndpunkt synes inte övertygande. Det förhållandet att domaren i rättegång ommindre värden getts ett ökat utrymme för förlikningsverksamhel får ses motbakgrunden av alt rättegången avser just mindre värden och i regel ganska enklakonkreta spörsmål. De Ivislefrågor som uppkommer genom anmärkning mol bevakningavser oftast jämförelsevis stora värden och hur prövningen av sådan fordranutfaller kan därför ofta vara av stor ekonomisk betydelse för be vakanden.Avgörandet i en anmärkningsprocess avser visserligen endasl bevakandens rätttill utdelning i konkursen och saknar, som kommittén framhåller, rättskraftutanför konkursen. Om ett avgörande i fråga om fordran, som görs gällande ikonkurs, äger rättskraft utom konkursen eller inte torde emellertid irealiteten oftast sakna betydel- Prop.1978/79:105 564 Så är särskilt förhållandet när konkursgäldenären ärjuridisk person, i vilket fall konkursens avslutande innebär att den juridiskapersonen upplöses och. åtminstone i princip, ej längre kan bli föremål förbetalningsanspråk. Den prövning av borgenärs fordran som sker i mål om tvistigfordran blir därför i praktiken så gott som alltid slutligt avgörande för hansmöjlighet alt få betalt för sin fordran. Enligt tingsrättens mening saknas anledning atl i fråga omhandläggning av ivislefrågor i konkurs som hänskjulils lill rälten frångå deprinciper för domarens förlikningsverksamhel som kommii lill uttryck ilagberedningens ovan citerade ullalande. Ulifrån denna ståndpunkt synes del ejändamålsenligt att överföra rätlens ombudsmans förlikningsuppgifter till konkursdomaren.En sådan ordning skulle verka hämmande på effektiviteten och snabbhelen iförlikningsverksamhelen. På grund av vad nu anförts anser tingsrätten ominstitutet rätlens ombudsman skulle avskaffas atl de föriikningsuppgifter somf.n. ankommer på denne efter förebild av stadgandet i 42 kap. 17 8 RB böranförtros ål särskilt förordnad medlare, lämpligen benämnd föriikningsman. Kommittén föreslår att rälten vid huvudförhandling i målom tvistig fordran enligt 109 § KL skall vara domför med en lagfaren domare.Tingsrälten tillstyrker förslaget och förutsätter därvid atl som kommitténframhåller (s. 270) mera omfattande och krävande mål handlägges av trelagfarna domare. 1 detta sammanhang vill dock tingsrätten peka på altförslaget såvitt gäller handläggning av fråga om återvinning kan leda tillviss inkonsekvens. Enligt 40 b 8 första stycket KL får återvinning påkallas avförvaltaren genom väckande av lalan vid allmän domstol, genom anmärkning motbevakning eller genom invändning mot annat yrkande som framställes molkonkursboel. Fråga om ålervinning kan alllså beroende på hur ålervinningpåkallas prövas såväl i den för tvistig fordran i 109 och 211 §8 KL stadgadeordningen som i den ordning som enligt RB gäUer för disposUiva tvistemål iallmänhet. Kommitténs förslag alt rätten vid huvudförhandling i mål om tvistigfordran skall vara domför med en lagfaren domare innebär mol denna bakgrund alträtlen vid huvudförhandling som rör fråga om ålervinning är domför med trelagfarna domare när återvinningen påkallats genom väckande av lalan vid allmändomstol men med endast en lagfaren domare när återvinningen påkallals genomanmärkning. : Överföring avförlikningssammanlrädena från lillsynsorganel till konkursdomaren erbjuderfördelar. Det kommer sannolikt att leda lill snabbare avgörande av tvistigafordringar. Enligt tingsrättens erfarenhel av handläggningen av de mindretvistemålen föreligger inga nämnvärda risker för all domarens opartiskhet sättsi fråga på grund av förlikningsverksamhelen. Något hinder mol altkonkursdomaren eller rätlen skulle hålla förlikningssammanträdet ansertingsrälten alltså inte före- 1978/79:105 565 I och för sig kan de ivisliga fordringarna likagärna handläggas omedelbarl av rätlen vid munllig förberedelse om samma reglerom förlikningsverksamheten som vid förlikningssammanträde gäller. Detföreslagna systemet innebär en tidsvinst i och med att förlikningssammanlrädetoch den munlliga förberedelsen i praktiken troligen kommer all hållassamtidigt. Två förhandlingstillfällen kommer att erfordras endasl i desällsynta fall då särskild huvudförhandling måste hållas. Alt målel handläggsav en lagfaren domare förbättrar även möjlighelerna till skyndsamhandläggning. Förlikningssammanträdena leder naturligtvis till merarbete förkonkursdomaren. Även om förslaget totalt innebär en besparing kommer detalltså all slälla ökade krav på domsiolen. Tingsrälten förutsätter altstalsmaklerna, om förslaget genomförs, beaktar behovei av resursförstärkningdär. Tingsrätten tillstyrker vad kommittén föreslagit i avseende pä tvistigafordringar. : Till en av RO:s åtminstone urdomstolens synpunkt viktigare uppgifier hör utan Ivekanförlikningsverksamhelen. RO brukar genom omfattande arbetsinsatser såväl föresom vid förlikningssammanträdet kunna bilägga de flesta anmärkningsfrägorna.Självfallet kan RO:s uppgifter i denna del överläs av konkursdomaren ellerrälien, men föriikningsverksamhelen torde inte kunna drivas lika smidigl ochvid behov formlöst av en myndighet som av nuvarande RO. Om RO-instiluletförsvinner krävs en icke obelydlig personaiförsiärkning hos domstolar med storkonkursavdelning. I detla sammanhang vill tingsrällen nämna att i en vidtingsrätten anhängig konkurs av förvaltaren riktats anmärkningar mol69 olika bevakningar. : Mot bakgrund av tingsrättens lidigareslällningslagande saknas skäl alt ej låta RO även fortsättningsvis handhaförlikningsuppgifterna. Med nuvarande stora och ofta komplicerade konkurserföljer en rad tvistefrågor, ofta av tämligen invecklad beskaffenhet. RO:s funktionsom ordförande vid förlikningssammanträdena är av särskild betydelse medhänsyn till att han är så väl insatt i själva konkursen. Möjligheten atlåstadkomma en förlikning måste därför vara större nu än med den föreslagnaordningen. Man kan inte heller bortse från alt parter, som tvistar om enfordran inför RO, hellre förliks än hänskjuter tvisten till rättens prövning.Detta avhållande moment saknas, om tvisten redan från början finns hoskonkursdomaren. Den i 108 § 3 st föreslagna möjligheten att lämna förvallarenförlikningsuppdrag tillgodoser ett slorl praktiskt behov och bör genomförasoavsett om förlikningsförfarandet handhas av RO eller konkursdomaren. : 1 fråga om konkursdomarens åliggandenenligt betänkandet ansluter sig tingsrätten lill förslaget utom i vad avserkonkursdomarens befattning med tvistiga fordringar. Enligt förslaget skallförlikningssammanträde enligt 108 8 konkurslagen ske inför konkursdomaren. Som motivering härför åberopas atl det redan nu åliggerrätlen atl i vis- 1978/79:105 566 samål söka förlika parterna. Enligt tingsrättens mening förekommer aktivmedverkan av domaren för att uppnå förlikning huvudsakligen beträffandetvistemål om mindre värden. Men även där är utrymmet för förlikning begränsal.För tvistiga fordringar i konkurs, där det kan röra sig om stora belopp, kanförlikningsförfarandel grundas på bedömningar som ligger hell utomkonkursdomarens möjlighet alt aktivt medverka i. Rent affärsmässigabedömningar kan vara avgörande för om en förlikning skall träffas. Skullekonkursdomaren aktivt deltaga i sådana förlikningsförsök kan han, om tvislengår lill avgörande i tingsrällen, komma i sådan jävssituation atl han ej kandellaga i rällens handläggning av tvistefrågan. Förläggs förlikningsverksamhetendäremot uianför domstolen uppstår ej sådana jävs-situationer. RO:sförlikningsverksamhet enligt nuvarande ordning har enligt tingsrättenserfarenhet fungerat väl och haft lill följd, att Ivislefrågor näslan undantagslöstkunnai biläggas senasi vid föriikningssammanlrädel. Förklaringen härtill tordevara atl RO, till skillnad från vad som enligt betänkan-del blir falletbeträffande konkursdomaren, varit väl insatt i förhållandena i konkursema och iuppkomna tvistefrågor samt fram tillföriikningssammanlrädel kunnai verka för tvistefrågornas lösning. Det kanbefaras att antalet tvistefrågor som går till förhandling kommer att väsentligtöka med det föreslagna systemet. Det inses lätt att därav skulle följa en inteoväsentlig belastning av konkursdomstolarna. Enligt tingsrättens förmenande börden person, som med tingsrättens förslag utses att fungera som tiUsynsorgan iRO;s ställe, leda förlikningsförhandlingarna. Domstolsverket:Kommitténs förslag innebär atl vissa nya uppgifier kommer all läggas påkonkursdomstolen, t.ex. skall förlikningssammanträde hållas underordförandeskap av konkursdomaren. anförl (s. 213) är delnödvändigt att konkursdomaren har tillräckliga kvalifikationer härför.Tingsnotarie bör inte komma i fråga för denna uppgift. Detsamma gäller enligtdomstolsverkets mening även vissa andra beslut som konkursdomaren har allfatta. I samband med ett genomförande av den föreslagna reformeringen avkonkurslagen bör därför övervägas om inte av tingsrättsinstruklionen skallklart framgå att endast mera rutinbetonade konkursdomamppgifter får på egelansvar utföras av tingsnotarie. RSV:Förslaget innebär bl.a. atl de borgenärer som är närvarande vidförlikningssammanträdet kan uppdra åt förvaltaren att sluta förlikning medborgenär mot vars bevakning anmärkning har gjorts. RSV vill för sin delifrågasätta om förslaget är tillräckligt långtgående och kan till stöd härföranföra följande. Det kan vid förlikningssammanträdet inte alltid förutses omdet finns behov av att lämna förlikningsuppdraget tiU förvaltaren. Riskföreligger därför att sådant uppdrag ibland kommer att saknas när det skulle habehövts. Till bemötande av denna risk torde förvaltarna komma atllillse att de får generella uppdrag vid förlikningssammanträdena. RSV har intenågot att erinra mot en sådan tillämpning. Prop.1978/79:105 567 Tvärtomförefaller den praklisk och ändamålsenlig. Frågan är emellerlid om man inte såvida verkels resonemang är riktigt bör la steget fullt ul och redan i lagenföreskriva, all förvaltaren har generellt uppdrag, såvitt inte borgenärerna vidförlikningssammanlrädet har bestämt annat. Advokatsamfundet:Kommittén konstalerar atl RO vid handläggningen av tvistiga fordringar fungeratväl. Kommitténs uttalande torde vara välgmndat. 1 praktiken är för närvarandesituationen den all, om RO:s förlikningsverksamhel framför allt i de siörrekonkurserna inte sköttes med effektivitet, konkursdomstolarna skulle bliöverbelastade med tvistefrågor. Följden av kommitténs förslag skulle bli atltvistiga bevakningsfrågor kommeratt handläggas av konkursdomaren. Enligtsamfundels mening utgör den föreslagna lösningen en väsentlig försämring ochtorde dessutom komma atl medföra att i vart fall några av de siörrelingsrätlerna kan komma all behöva förslärkas personalmässigt. I konkurser därantalet bevakningar är slorl och antalet anmärkningar ofta också ärförhållandevis slorl får RO nedlägga ell belydande arbete på att genomföraföriikningar, inte enbart vid förlikningssammanlrädena ulan också i hög gradföre dessa. En sådan verksamhei lorde vara svår atl utöva för en konkursdomare.Till detta kommer att fömtsättningama för atl träffa förlikning är bälire omordföranden vid förlikningssammanlrädet är väl insatt i förhållandena ikonkursen, vilket med den av kommittén föreslagna uppläggningen inte kommer allvara fallel för konkursdomaren. Förhandlingar kan vidare föras på ett meraotvunget sätl om de förs hos RO än om de skall föras inför konkursdomaren.Ällmänt selt kan alllså konstaleras vilkel som sagt kommittén gjort atl dennuvarande ordningen fungerar väl. Samfundet kan inte finna något skäl varför enväl fungerande ordning skall bytas ul mot någonting som är oprövat och som kanförutses medföra belydande komplikationer då det gäller att åstadkommaförlikningar rörande tvistiga fordringar. Domareförbundet:Om man, som kommittén föreslår, ersätter rättens ombudsman såsomtillsynsmyndighet med kronofogdemyndighelen följer därav att den förberedandehandläggningen av anmärkningar mot bevakade fordringar måste organiseras påannat sätt än . KommUtén har funnit att den enda utväg som dåstår till buds är att anförtro förlikningsuppgiflen åt konkursdomaren, eftersomförvaltaren i egenskap av anmärkande i regel är part i målel. Dellorde vara osiridigt och konstateras för övrigt också av kommittén, att rättensombudsman vid handläggningen av tvistiga fordringar fungeral väl, vilkel letttill att ett mycket slort antal tvistefrågor sållats undan från domstolama. Ominte denna verksamhet skötts så effektivt som , skullekonkursdomslolama ha blivit överbelastade med tvistefrågor. Anledningen tilldenna effektivitet torde delvis vara att finna i att rättens ombudsman iallmänhet genom sin erfarenhet av konkurser och särskilt om den konkurs varomär fråga har speciella förutsättningar att lägga 1978/79:105 568 Om alla tvister angåendeanmärkningar mot bevakade fordringar skall handläggas av konkursdomaren,nödvändiggör delta personalförstärkningar, särskilt vid de större domslolarna.Det är dessutom önskvärt, atl Ivister angående anmärkningar mot bevakadefordringar handlägges av erfaren domarpersonal, ty utan tillräcklig erfarenhettorde det inte vara möjligl alt åstadkomma förlikningar i så stor utsträckningsom är nödvändigt. Det får icke heller förbises, atl medan kostnadema för förlikningsförfarandetför närvarande belastar konkursboet, kommer med det föreslagna förfarandetkostnaderna för den nödvändiga personalförstärkningen all belasla statsverket.Mot förslaget atl konkursdomaren redan från början skall handlägga tvisterangående bevakade fordringar har också gjorts gällande att domare icke harlika stora möjligheler att åstadkomma förlikning om han, närförlikningsförsöken misslyckats, själv skall fungera som domare i tvisten (jfrsärskUd medlare enligt RB). : Enligt kommittén har RO i nuvarande systemen viktig funktion all fylla i sin handläggning av ivistiga fordringar. Dettabekräftas också av bankernas erfarenheler. Enligt förslaget skallkonkursdomaren övertaga denna uppgift. menar all delta förslaginte kan anses innebära en förbättring eller förenkling jämfört med nuvarandesystem. RO som tillsynsorgan bör kunna utöva samma funktion som RO f.n. handläggningen av tvistiga fordringar. LO: Kommittén föreslår att förlikningssammanträde skaUhåUas inför konkursdomaren, och att frågor som ej kan lösas på dettasammanträde, skall kunna hänskjutas till rätten för avgörande i omedelbaranslutning tUl förlikningssammanträdet. LO tillstyrker den föreslagna ordningenmen denna får enligt LO:s mening inte tolkas så att tvistemålet kan tagas upptill omedelbarl avgörande mot borgenärens vilja. Exempelvis kan en löneborgenärsom hävdar en tvistig fordran ha kommit till förlUcningssamman-trädet i akt ochmening att söka förlika tvislen. Hänskjuts frågan tiU rälien kan behovföreligga alt konsultera den fackliga organisarionen eller juridiskt ombudinnan han låler sin fordran prövas av rätten. LO anser därför att rätten börvara skyldig atl handlägga hänskjuten tvist vid senare lidpunkt om berördborgenär begär detta. och : Kommitténs förslag omavskaffande av RO innebär vidare att tvistiga fordringar i konkursen ifortsättningen kommer att handläggas av konkursdomaren. Nuvarande ordninginnebär bl.a. för RO:s del, att mycken tid tas i anspråk för att söka nåförlikning i tvistiga bevakningsfrågor, framför allt i stora konkurser. Medhänsyn tUl atl relativt få frågor av hithörande slag förs vidare tilltingsrätten för prövning kan med fog hävdas att RO har en viktig funktion idetta hänseende atl fylla och att denna även fullgörs på ett effektivt sätl.Ett avskaffande av RO skulle jämväl medföra en ytterligare belastning påkonkursdomaren för att uppnå förlikning i dessa frågor. Det kan dessutompåpekas att enligt tingsrättsinstmktionen tingsnotarie med minst ett årstjänstgöringstid i re- 1978/79:105 569 gel förordnas alt varakonkursdomare.