prop · G20341 · 1978-12-31 00:00:00 — Undervisningen föreslås ske dels fortkipande och parallelltmed tjänstgöring vid utbildningsklinikerna och dels som koncentrerade kurser.Varje blivande specialist föreslås under huvudutbildningen gä igenom ca sexveckor- systematisk teoretisk undervisning och under sidoirlbildningen ca åttaveckor. Utredningen räknar med atl ca 50 kurser eller r-notsvarande behöveranordnas vid fullt utbyggd verksamhet. För de tvä förstauppbyggnadsåren beräknas föreligga ett behov av ca 15 resp. 35 kurser-.Utredningen har utgått fi-ån atl staten skall slå för kostnaderna förundervisningen. Även jagfinner det angeläget att systematiserad undervisning, på liknande sätt som förläkarna, genomförs inom landläkarnas specialistutbildning. Jag delar ocksåutredningens uppfattning alt det bör vara ett krav för specialistkompetens atltandläkarna deltagit i systematisk undervisning. Undervisningen bör avslutasmed kunskapspr-ov. Jag förordar att staten svarar för kostnaderna förundervisningen. Verksamheten bör byggas upp successivt i den takt som ulredningenföreslagit. Det bör ankomma pä regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer att besluta om den närmare utformningen m. m. av den systematiskaundervisningen. Dimensioneringen av utbildningen är, liksom frågan omtjänstetyper m.m., beroende av överenskommelser med tandvårdshuvudmännen. Jagavser återkomma lill om dimensioneringen av utbildningen och ommedelsanvisning lör ifrågavarande utbildning. Specialistulredningen föreslåralt en särskild nämnd,kallad vidareutbildning, inrättas med uppgift atthandlägga frågor angående allmäntjänstgöringen för landläkare,specialistutbildningen och klinikchefsutbildningen. Remissinstanserna har ställt sig positiva lill förslaget.För egen del vill jag framhålla atl den föreslagna nämnden har stora likhetermed den nämnd som redan finns för läkarutbildningen - NLV). Frågan om NLV: s arbetsuppgifter och organisationövervägs i samband med den pågående översynen av verksamhei.Jag är därför inte beredd att nu la ställning till frägan om vilkaarbetsuppgifter som en vidareutbildning bör ha. En nämndbehövs emellertid i vart fall för atl organisera kunskapsprov. Del bör ankommapä regeringen att inrätta en sådan nämnd. Prop1978/79:41 52 2.5 Kostnaderna för vidareutbildning av tandläkare m.m. Folktandvårdens huvudmän har i sina yttranden överspecialistutredningens förslag framhållit att utredningens förslag innebärkostnader för dem och alt staten bör svara för en större del av dessa.Landstingsförbundet har yrkat pä förhandlingar mellan staten och förbundet omde merkostnader som enligt huvudmännen blir följden, om utredningens olikaförslag förverkligas. Överläggningar i hithörande frågor har därefter ägt rummed representanter för . När det gäller vidareutbildning avläkare gäller att staten svarar för kosinaderna för anordnande av kurser ochkunskapsprov. Samma ordning bör gälla för vidareutbildning av land-liikare. Fräganom eventuella ersättningsanspråk från huvudmännen för allmäntjänslgöringen färlas upp i samband med de allmänna överläggningar om den kommunala ekonomin istort som förutsätts ske mellan staten och företrädare för huvudmännen närverksamheten närmare kan överblickas. Allmäntjänslgöringen för tandläkare skiljer sig fränläkarnas allmäntjänstgöring pä så sätt att den förutsätter särskild utbildningför klinikchefer eller andra handledare. Staten bör svara för anordnande avsådan utbildning. Efter förhandlingar med bör eu statligtbidrag om 9 milj. kr. utgå lill tandvårdshuvudmännen för all underlätta ettgenomförande av utbildningen. Bidraget avser huvudmännens engångsin-satser.Tandvårdshuvudmännen svarar för övriga kostnader såsom lön undertjänstledighet, resekostnader och traktamenten i samband med utbildningen. Jagavser att senare återkomma med förslag om medelsanvisning för ändamålet. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslär atl godkänna vad jag i det förgående har förordat omsystematisk undervisning under vidareutlbildning av tandläkare och om klinikchefsutbildning. Prop1978/79:41 53 Bilaga 2.1 Sammanfattning av betänkandet (Ds S 1975:14)Tandläkarnas utbildning 1 Inledning 1971 ärs utredning om tandläkarnas specialistutbildninghar haft i uppdrag att i första hand utreda frågor- kring tandläkarnasspecialistutbildning. 1 uppdraget har även ingått att beakta de förändringar itandläkarutbildningen som en ändrad specialistutbildning kan föranleda. Utredningen anser, att tandläkarutbildningen i sin helhet- omfattande den grundläggande utbildningen lill tandläkare,specialistutbildning och efterutbildning - utgör ett sammanhängande utbildningssystem.Innehållet i och utformningen av endera av dessa utbildningar påverkar de badaandra. Genom förstärkning av de olika delarna i utbildningssystemet har ocksåsamhället möjlighelei att på kort och läng sikt förbättra tandvården. Ulredningen föreslår att den utbildning, som varjetandläkare skall genomgå för att fä behörighet att självständigt utöva tandläkaryrket,delas upp i en grundutbildning och en vidareutbildning. Med grundutbildningavser utiedningen sådan utbildning vid odontologisk fakultet, som leder framtill tandläkarexamen och som syftar till all ge tandläkaren de kunskaper- ochfärdigheter samt den kritiska skolning, som fordras för yrkesverksamhet ochfortsatt utbildning. Med vidareutbildning avses sådan utbildning, som följerefter grundutbildning och som är avsedd atl - under utövande av tandläkaryrket -leda lill en högre kompetens - eller behörighetsnivå och göra vederbörandeskickad för dennes slutliga verksamhet pä skilda odontologiska områden. Allmänijänstgöringoch specialistutbildning är exempel på vidareutbildning. Utredningen framhåller att tandläkarnas roll inomlandvården har blivit alltmer breddad som en utveckling mot ökadspecialisering skell. Dessa tendenser vänlas bli ännu mer markerade iframtiden. För både allmänlandläkare och specialister kommer detframlida arbetet inom alla odontologiska verksamhetsområden mera än atlinriktas på tidig diagnostik, ökat hänsynstagande till sociala faktorers rolloch till hälsovardande profylakliska åtgärder. Utbildningen av allmänlandläkaremåste enligt utredningen inriktas på att göra denne till en god diagnostikeroch terapeut saml att även ge vederbörande en inblick i de möjligheter somspecialisterna kan erbjuda. Specialisternas arbete avses i stor utsträckningbeslå i att genom konsultatroner ät allmäniandläkarna ange riktlinjer förvården inom verksamhetsområdet. Det övergripande målet för grundutbildningen är enligtutredningen atl ge tandläkaren de kunskaper och färdigheter saml den kritiskaskolning, som fordras för yrkesverksamhet och forisatt utbildning. Enbart landlä-karexamenbör emellertid inte ge behörighet till självständigt utövande av tandläkaryrket.Tandläkarexamen avses i stället ge behörig-hel för landläkare all i underordnadställning och under handledning meddela tandvård vid vissafolktandvårdspolikliniker. Prop1978/79: 41 54 mål anger utredningen alt tandläktiren efter avslutadgrundutbildning skall kunna: Medverka vid vidareutveckling avtandvården mot en förebyggande, för samhället och individen optimal tandvård. Diagnostisera sjukdomar i mirnhåla,länder, käkar och omgivande vävnader. Förebygga saml planlägga, genomföra och värderabehandling av sjukdomar- i munhåla, länder, käkar och omgivande vävnader samlhärvid samarbeta med andra tandläkare såväl allmäntandläkare som specialister,läkare och andra berörda personalkategorier. ochsamarbeta med assisterande personal. Medverka vid genomförandet av landhälsovärdför olika befolkningsgrupper. Bedöma de administrativa, tekniskaoch ekonomiska förutsättningarna för att bedriva tandvård. Genom efterutbildning anpassa och förnya sinyrkesverksamhet i takt med vetenskapens fiamsteg och samhällets utveckling. Om målet för- tandläkarnas grundutbildning preciseras påsätt som utredningen föreslår. säkerställs enligt utredningen vikliga moment,som i och för sig innefattas i del övergripande målet, också medlas iundervisningen. Utredningen räknar med atl en totalhöjning av de nyexamineradesteoretiska kirnskapsnivå skall ske ft-ämst genom all socialodontologiskaaspekter ges en mera ftamträdande plats i undervisningen. De förändringar i grundutbildningen, som främst bör vidtasenligt utredningen är dels en ökad integration mellan grundvetenskapliga, prekliniskaoch kliniska ämnen, dels all förbättra möjligheterna för de studerande alltillgodose patienternas totala vårdbehov och dels en tidigare introduktion i kliniskmetodik och kliniska problem med ökad undervisning inom samhälls- och beieendevetenskapligaänmen. Ulredningen föreslår att grundutbildningen för tandläkaresåväl vad gäller den teoretiska undervisningen som den grundläggande kliniskaträningen också indelas i olika block efter huvudområdena i landläkarutbildningen. Avsikten med en sådan indelning är att i princip allundervisning, som hänför sig till ett vissl block, skall samlas och samordnasinom delta, oavsett till vilkel ämnesområde den speciella undervisningen hör.Utredningen finner det lämpligt att uppdela undervisningen i fyra blocknämligen grundvetenskapligt block, patologiskl-diagnosliskl block, profylaktisktblock och terapeutiskt block. En samorning av undervisningen inom olika ämnesområden iundervisningsblock syftar- dels till atl få en logisk uppbyggnad avkunskapsinlärningen och färdighetsträningen, dels undvika oavsiktligdubbelundervisning. En ändring av landläkar utbildningen frän att ha varitstrikt ämnesinrik-lad till att bli mera problemorienlerad och uppbyggd enligtblock-principen innebär i princip inie någon förändring när- del gäller innehålleti undervisningen. De i tandläkarexamen ingående examensämnena och de andra liiioämnenaförutsätts vara kvar även efter en omorganisation av utbildningen.Lärartjänsterna, som inrättats i de olika ämnena, påverkas inte heller-. För att en genomgripande samordning av undervisningenmellan de olika ämnena pä detta sätl skall kunna ske förutsätts att målet förutbildningen inom varje block noggrant definieras i avseende på de kunskaper, färdighe- ter och attityder, som den studerande skall besitta efter-genomgången utbildning. Mot bakgrund härav bör sedan den erforderligaundervisningen bestämmas. Utredningen anser att det är av stort värde förutbildningen och därmed för odontologiens utveckling om de olika lärosätena gesftihel alt sjiilva utforma undervisningen inom de olika blocken. Utbildningen inom de olika blocken förutsätts omfattaflera block under varje studieår. Under första delen av utbildningen upptasdock huvuddelen av tiden för utbildning inom de grundvetenskapliga och profylakliskablocken. Del första studieåret bör därvid också utan svårighet kunna planerassom gemensamt för utbildning av tandläkare och en eventuellt kommantle tväärig postgymnasialtandhygienistulbildning. Under utbildningens senare del skall utbildning inomde patologiskt-diagnosliska och terapeutiska blocken överväga. Som en föriilsåttning för att organiserad stimirndervisningskall kirnna genomföras anser utredningen atl flera särskilda ledningsorgan trndeien nämnd blir ansvariga för undervisningen inom väl definierade områden av dentotala utbildningen. För vart och ett av de fyra undervisningsblocken föreslåsdärför, att en särskild blockutbildningskommillé inr-iittas. Ansva-letförutbildningen i dess helhet bör åvila den nya högskolans linjenämnd. Den föreslagna omorganisationen av utbildningen medsamordning -av undervisningen inom fyra större block bör enligt utredningensmening leda till sådana rationaliseringsvinster, att en viss avkortning av den totalautbildningstiden kan ske. De ämnesområden, inom vilka praktisk tjänstgöringinom folktandvården i viss utsträckning bör kunnti ersätta tjänstgöring vidfakultetsklinik, är främst de större kliniska ämnena cariologi. endodonti, oralkirurgi, parodontologi och proletik. Utredningen bedömer del möjligt att avkorta studietidenfram till tandlii-karexamen med ett halvt är till fyra och ett halvt år-. Genomden rationalisering i utbildningen, som den nya slirdieorganisationen innebär,torde det även vara möjligt, att inom den angivna tiden inrymma viss utökadundervisning i bl.a. fysiologi, oral biokemi, medicin och samhällsodonlologi. Odonlologie kandidatexamen avläggs normall efter Ivä terminersstudier. Denna examen saknar praktisk betydelse och utredningen föreslår däiföratt denna examen avskaffas. Eftersom den nya utbildningsordningen är avseddatt ge samma teoretiska kunskaper som nir ingår i tandläkai-examen saml sådana kliniskafärdigheter att ell professionellt tandläkar-ansvar skall kunna lämnas,föreslår utredningen atl grundutbildningen även i fortsättningen avslutas med tandläkaiexamenefter normall studier. Utredningen föreslår alt vidareutbildningen inleds med enför alla tandläkare gemensam ettårig praktisk tjänstgöring/allmäntjänslgöringoch därefter följs av en för ett begränsat antal landläkare avsedd specialisiutbild-ning. Prop1978/79:41 56 Innan den nyexaminerade landläkaren ges rätt attsjälvständigt utöva tandläkaryrket bör denne genomgå en ettårig praktiskt kliniskinbildning -allmänijänstgöring (AT). Syftet miid allmänljänstgöiingen skallvara att inskola tandläkaren i arbetslivet och alt ge denne, utövergrundutbildningen, sådana ytterligare praktiskt kliniska erfarenheter som börkrävas av alla tandläkare oavsett vilken framtida yrkesinriktning de väljer. .ATbör utgöra grund för legitimation som tandläkare. AT förutsätts bli så allsidigsom möjligt och inriktas pä aktiviteter, som ansluter sig till vardagstandvårdensproblem för en i allmän praxis ver ksam tandläkare. Ett allsidigt sammansatt patientmaterial såväl vad gällerålder som vårdbehov krävs sålunda för atl AT-landläkaren skall få träning iatt samordna tidigare inhämtade teoretiska kunskaper och kliniska färdigheterför att tillgodose patienternas totala behandlingsbehov. Utredningen anser det med hänsyn till målet föi- .AT intemotiverat eller ertorderligt med en systematisk teoretisk undervisning. Detförutsätts emellertid atl handledning meddelas av överordnade landläkare och avannan berörd tandvårdspersonal. Ett piogiam för AT bör emellertid finnas fastslaget.Härigenom kan garantier skapas för all landläkaren under sin AT får erfarenhetav behandling av sådana typer av fall, som av olika skäl är betydelsefulla.För att ,AT skall kunna ge det utbildningsvärde, som ovan angetts, bör denvidare följas upp med någon form av kunskapskontroll. Ulredningen föreslår, alt AT endast skall få fullgöras vidsärskilda av godkända distriklstandpolikliniker inomfolktandvården. Inrättande av tjänster för- AT förutsätts ske pä landvårdsmässigagrunder och med hänsyn lill förutsättningaina alt ge utbildning vid de olikaklinikerna. Ulredningen framhåller att tjänstgöring inomfolktandvården efter genomgången grundutbildning vid odontologisk fakultet ioch för sig inte är något principiellt nytt. även innantandvårdsförsäkringen och den s. k. etableringskontrollen i anslutning lilldenna infördes - har så gott som alla nyexaminerade tandläkare startat sinyrkesverksamhet inom folktandvården och därvid i regel tjänstgjort vid s. k. fler-manskliniker.Det nya i förslaget om AT är, all AT inom folktandvården dels får ettpreciserat mål. dels blir systematiskt utformad med en klar relation tillgrundutbildningen och till en eventuell efterföljande annan vidareutbildningsåsom exempelvis specialistutbildning och dels blir en förutsättning förerhållande av allmän behörighet som tandläkare (legitimation). En grundläggande förutsättning för all AT skall kunnagenomföras pä avsett sätt är att tillräckligt antal distriklstandpolikliniker,som uppfyller fordringarna på AT-kliniker, finns all tillgå liksom atlerforderligt antal AT-ljänsler kan inrättas vid dessa. För alt klinikerna skallkunna fungera för ifrågavarande utbildningsändamål bör de enligt utredningen haen viss minimistorlek. Ulredningen vill därför sälta en undre gräns förstorleken på de kliniker, som skall kunna auktoriseras för AT. Såsom lämpliggräns anser ulredningen vara klinik som är avsedd för fyra landläkare. Undanlagsvisbör kliniker för tre landläkare kunna komma ifråga. Vid en fyra-mansklinikskulle då finnas tre legitimerade tandläkare och en AT-tandlä-kare medbegränsad behörighet att ulöva yrket. Ansvaret för handledningen av AT-tandläkare bör normallåvila chefen för ifrågavarande klinik. Chefens odonlologiskaledningsansvar bör omfatta såväl den underordnade landläkaiens direktapatientvärd som den verksamhet i form av terapidiskussioner och förberedelser lillsådana som förutsätts förekomma vid AT-kliniker. Den som har det odontologiskaledningsansvaret bör också utfärda det intyg om godkänd tjänstgöring, somföresläs bli ett krav för behörighet all i självsiändig ställning utöva tandläkaryrket. För att säkerställa att nyexaminerade tandläkare beredsplats för allmänijänstgöring bör överenskommelse träffas mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen om erforderligt antal landläkartjänster för AT. Utredningen föreslår att en organiseradspecialistutbildning inrättas. Enligt utredningen bör den framlida specialislförteckningeninnehålla följande verksamhetsområden: barntandvård (pedodonti). landreglering(ortodonti), tandlossning (parodonlologi). tandkirurgi (oral kirurgi), rotbe-handling(endodonti). oral proletik och odontologisk röntgendiagnoslik. För de olika specialiteterna bör fastställas studieplaner,i vilka det för' resp. specialitet specifika målet för utbildningen anges. Detbör ankomma på den i avsnitt 3.3 föreslagna NTV) att med bistånd av olika expertgrupper utarbeta ochfastställa studieplanerna. Specialistutbildningen förulsetls väsentligen ske underyrkesutövning som tandläkare. Denna skall inledas med en tvåårig allmäntandläkarprak-likoch därefier i första hand föriäggas inom det verksamhetsområde, för vilketspecialistutbildningen är avsedd (huvudulbildning), men även till vissa andraverksamhetsområden av betydelse för specialiteten (sidoutbildning). Denobligatoriska ettåriga allmäntjänslgöringen som utredningen föreslagit, bör fåtillgodoräknas som ell års allmän tandläkarpraktik. Tjänstgöringen inom såväl huvud- som sidoutbildningenskall ske under handledning av överordnad och - för specialistämnen - en specialislkom-petenltandläkare. I både huvud- och sidoutbildningen bör ingå teoretisk undervisning.Målet för denna bör vara all ge de kunskaper, som krävs inom ifrågavarande specialitelfören verksamhet med självständigt ansvar. Den teoretiska undervisningen börvara systematiserad och beslå av kurser och kunskapsprov. Tillsammans medföreskrivna prakliskt-kliniska tjänslgöringar utgör denna grund för erhållandeav specialistkompetens. Ulredningen anser, all huvud- och sidoutbildningarna inomspecialiteterna bör organiseras så, atl utbildningsmålet i flertalet falluppnås efter fullgjord allmän tandläkarpraktik. Fördelningen av huvud- och sidoutbildning inom denna tidsrambör kunna fä variera något mellan olika specialiteter. I princip räknar dockutredningen med att huvudutbildningen inom alla specialiteter utom oral kirurgioch ortodonti skall omfatta och sidoutbildningen ca ell år. För oralkirurgi bör huvudutbildningen vara ca fyra är och för ortodonti tre och etthalvt år. Huvudutbildningen skall beslå av dels teoretiskundervisning och dels klinisk tjänstgöring inom området för specialiteten. Förden teoretiska undervisningen föreslår utredningen inom samtliga specialiteter,atl tandläkarna skall ha möjlighet atl under ca 150 limmar della i teoretiskundervisning i form av föreläsningar, demonstrationer och seminarier. Dettamotsvarar ca sex veckors heltidsstudier vid koncentrerad kursgivning. För 5 1978179:1 saml. Prop1978/79:41 58 oral kirurgi bör dock undervisningen vara något längre medhänsyn lill del speciella utbildningsbehovet inom de medicinska gränsområdena. Sidoutbildningen skall bestå av klinisk tjänstgöringoch/eller teoretisk undervisning pä i princip samma sätt som huvudutbildningen. Specialisttandvåidspolikrrniker, till vilka grundläggandespecialistutbildning förläggs, mäste enligt utredningen uppfylla bestämdakrav, vad gäller vårdens karaktär, handledningsmöjligheter m. m. Ulredningenföreslår alt kliniker, som godkänns för specialistutbildning, indelas i tvåkategorier med hänsyn till förutsättningarna alt meddela utbildning. Tillkategori I bör hänföras sådana kliniker där de bästa förutsättningarna finnsför en allsidig specialistutbildning. Kliniker vid fakulteterna ochspecialisttandvårdskliniker inom folktandvården bör härvid främst kunna kommaifråga. Till kategori II bör hänföras andra specialisttandvåidsklinker,där förutsättningarna atl fullgöra den kliniska tjänstgöringen är goda. av huvudutbildningen skall förläggas till klinik av kategori I. Sidoutbildning bör kunna förläggasbåde till klinik av kategori I och II. Ulredningen anser del vara naturligt all de odonlologiskafakulteternas kliniker i första hand blir de som skall utnyttjas för utbildningav specialister. Inom flertalet specialiteter är utbildningsbehovet intestörre än att det bör kunna tillgodoses vid fakulteterna, omspecialisttandvården vid dessa byggs ut i erforderlig omfattning. Inom vissa speciliteler- främst ortodonti, där utbildningsbehovet är störst - är det emellertid nödvändigiatt utnyttja även specialisllandpolikliniker inom folktandvården. Efterfrågan på specialister kommer enligt ulredningen allvara avhängig av oförändrad målsättning för grundutbildningen, patienternasökade krav på vårdens kvalitet, ändringar i patientslmkturen och specialistensroll i eflerutbildningen av tandvårdspersonal. För de ämnesområden som enligt ulredningenföreslås bli specialiteter inom landvården har den framlida efterfrågan påantal specialiteter beräknats. Utredningen utgår härvid vad gäller vuxenspecialileternafrån de remitterande landläkarnas efterfrågan på specialisthjälp. Efterfråganinom barnspecialiletema pedodonti och ortodonti beräknar utiedningen därer-nolmed ledning av antalet barn. Utredningens förslag innebär en omfattande och väsentligtutökad vidareutbildning för landläkare. För att administrera denna föreslår ulredningenatt en särskild fristående nämnd inrättas, kallad NTV). Nämnden bör knytas till . Enligt utredningen bör nämnden handlägga frågor ianslutning till den föreslagna allmäntjänslgöringen för tandläkare, däriblandgodkännande av genomgången allmänijänstgöring ocb anordnande av till dennakopplade kunskapsprov. Vidare bör nämnden anordna kurser med kunskapsprov inomramen för landläkares specialistutbildning, kiinikchefsutbildning, utfärdabevis om specialistkompetens och genomgången klinikchefsutbildning samt svaraför informations- och upplysningsverksamhet inom området. Med hänsyn till de omfattande arbetsuppgifterna anserutredningen atl nämnden skall beslå av en ordförande och nio övriga ledamöter.Ordföranden och ledamöterna föreslås utses av regeringen. Äv de nioledamöterna föreslås två utses på förslag av , två av universitelskanslersämbetei,en av vardera , , . För atl nämnden skall kunna fullgöra de uppgifter somföreslås åvila den, erfordras att nämnden har tillgång lill ett väl fungerandekansli. Kansliet bör ledas av en avdelningsdirektör, och i övrigt beslå av en byrådireklör/byråsekrelerare,en assistent och en kontorsskrivare. Till nämnden förutsätts också ett antalexpertgrupper bli knutna. De arbetsuppgifter som ankommer pä specialislbehörighet bör enligt utredningens meningflyttas över till den nya nämnden NTV. Utredningens förslag medför inga förändringar för nämndenför utländsk medicinalpersonal, tandläkarseklionen (NUMT). Utredningen anser det av flera skäl vara betydelsefullt,alt en mera systematiserad utbildning av klinikchefer kommer till stånd. En efterutbildning för klinikcheferna inom folktandvårdensdistriktstandvård bör enligt utredningens uppfattning syfta lill att förbättraderas möjligheter alt planera klinikens arbete, så att tillgängligavårdresurser utnyttjas på bästa möjliga sätt.