prop · G2039 · 1978-12-31 00:00:00 — Förden allmänhet som har överskott av likvida medel framstår placering i aktiersom ett alternativ till insättning i bank. Genom banklagstiftningens regler omkapitalläckning skyddas insätlarna i bank mot de riskerav olika slag som ärförenade med bankverksamhet. Dessa regler föreskriver att banker skall hållaett tillräckligt eget kapital med hänsyn lill rörelsens art och omfattning. Förden ena kategorin fondkommissionärer-bankerna-är alltså det egna kapitaletsstorlek noggrant reglerat genom banklagstiftningen. För den andra -fondkommissionsfirmorna - finns i kapilalhänseende det kravet 1978/79:9 52 uppställti FL att fondkommissionär som är aktiebolag skall ha ett aktiekapital somuppgår till . Är fondkommissionär fysisk person ellerhandelsbolag krävs enligt huvudregeln ett rörelsekapital om . Medhänsyn till den rörelseutveckling hos fondkommissionsfirmorna som har ägt rumunder det senaste årtiondet har bankinspektionen under hänvisning till 15 ij FLföreskrivit atl fondkommissionsfirma skall ha en kapitalläckning relaterad tillrörelsens art och omfattning. En med hänsyn till riskerna otillräcklig täckningmed egel kapital har av inspektionen ansetts kunna vara till skada för detallmänna. Föreskrifierna är utformade på så sätt att del riskbärande kapitaletskall uppgå till minst en viss andel av fondkommis-sionsfirmans placeringarenligt balansräkningen. En närmare redovisning av inspektionens föreskrifterfinns i betänkandet s. 122-123. Syftetmed kapiialtäckningsregler är enligt utredningen att bereda allmänheten detskydd mot föriuster som krävs för atl upprätthålla förtroendet förfondkommissionärerna. Fondkommissionsfirmorna själva har också ett intresse avalt värna om sin soliditet och bygga upp ett eget kapital av sådan sioriek attdet är tillräckligt för att möta föriuster. Med hänsyn lillfondkommissionsfirmornas betydelse för akliehandeln och därmed förkapitalmarknaden saml den statliga auktorisalionens drag av soliditetsga-ranliär emellertid frågan om fondkommissionsfirmornas soliditet även ettsamhällsintresse av betydelse. Utredningenanser alt förtroendet för en fondkommissionsfirma i praktiken kommer attifrågasättas först när redovisat eget kapital måste tas i anspråk för att läckaförluster. Om det egna kapitalet är obetydligt finns då en påtaglig risk föratt även kunderna förorsakas föriuster. Avsaknad av krav på kapitaltäckninginnebär således atl del helt överiåts på kunderna alt skydda sig själva genomall undersöka om den fondkommissionsfirma de anlitar är tillräckligt solid.Regler om kredilprövning och säkerhet är inte tillräckliga för att uppnå detåsyftade skyddet för kunderna. Föriuster på formellt oklanderliga krediter kan- kunderna ovetande - urholka kapitalbasen genom att reserven förbrukassamtidigt som verksamheten ändå fortsätter. Kapiialtäckningsregler krävsföratt fastställa en gräns där någon rekonstruerande åtgärd måste vidtas lillkundernas skydd. Utredningenhar övervägt möjligheten att kapilalregler ersätts med bestämmelse om attfondkommissionsbolag skall ta försäkring mol föriuster. För att försäkringskall kunna bli en effektiv skyddsform måste samtliga kundförbindelser täckas.Rent försäkringstekniski ställer det sig utomordeni-ligt svårt att kvantifierariskerna. a. med hänsyn härtill finner utredningen försäkringsalternalivetinte genomförbart. Ledamoten har reserverat sig i denna fråga ochanser att försäkringsmöjligheten kan vara ett alternativ till de av utredningeni det följande framlagda kapitaltäckningsreglerna. Utredningenföreslår att fullständiga regler om kapitaltäckning förs in i Prop.1978/79:9 53 fondkommissionslagen.Med banklagstiftningen som förebild föreslås att dessa regler utformas somplaceringsregler. 1 fråga om utredningens närmare överväganden rörandekapitaltäckningsnivå, teknisk utformning och alternativa modeller vid val avregelsystem hänvisas till betärikandet s. 126-139, Utredningenföreslår att fondkommissionsbolags beskattade egna kapital enligt avbolagsstämma fastställd balansräkning skall uppgå till lägst ett belopp sommotsvarar av fastigheters och det egna aktieinnehavels bokfördavärde, av organisationsaktiers bokförda värde samt avövriga tillgångars bokförda värde. För placeringar som utredningen bedömerinte medföra någon eller endast obetydlig föriustrisk föreslås ingetkapitaltäckningskrav. Till denna kategori vill utredningen räkna kassa,checkar, postremissväxlar och dylikt med karaktär av kontanta medel.Kapitaltäckning föreslås inte heller för obligationer och andra fordringar, däringen eller obetydlig kursrisk föreligger, samt för lån för vilka staten,kommun, kreditakiiebolag, bankinstilut eller försäkringsbolag svarar. förslag skall fondkommissionsbolagens aktieportfölj vara etthandelslager och således främst innehålla börsnoterade värdepapper.Utredningens förslag om kapitaltäckning för de egna aktierna förutsätter allfondkommissionsfirmorna värderar sina aktier på ett betryggande sätt så altnormala kursfluklualioner inte framtvingar redovisade kursföriusler. Tillsynsmyndighetenbör ägna fondkommissionsfirmor med begränsade reserver särskild uppmärksamhet.Kapilaltäckningsnivån, för aktier, är avvägd så alt del egnakapitalel och reserven vid en betryggande värdering skall medge ett kundskyddför nedgång i aktiekurserna . Beträffandeorganisationsaklier och andelar i förelag som inte är dotterbolag tillfondkommissionsfirman anser utredningen det självklart att det kapital som harföreskrivits som skydd för fondkommissionsfirmas kunder inte kanutgöra riskkapital i annat förelag. Efiersom del till annat företag överfördakapitalet i första hand utgör skydd för detta förelags fordringsägare, tunnaskapitalskyddel ul för fondkommissionsbolagets kunder. Utredningen föreslårdärför att bokförda värdet av organisationsaklier och andelar skall räknas avfrån del risktäckande egna kapital, vilket motsvarar 100 procentkapitalläckning för dessa tillgångar. Finns mellanfondkommissionsbolag och annat företag, som har till ändamål all köpa ellersälja värdepapper eller biträda vid köp eller försäljning eller lämna kredit,ett närmare samband, anser utredningen alt menliga verkningar förfondkommissionsbolagets kunder föreligger om det närstående företaget inteuppfyller de föreslagna kapitaltäckningsreglerna. Ett sådant samband kanföreligga antingen om de båda företagen leds av i huvudsak samma personer ellerom den vinst som kan uppkomma av båda förelagen är avsedd att lill betydandedel, direkt eller indirekt, tillfalla i huvudsak samma personer. 1978/79:9 54 Syftetmed kapitaltäckningsreglerna är all åstadkomma skydd för fondkommissionsbolagetskunder och även de borgenärer som bidrar med medel för utlåningen. Utredningenföreslår därför atl upplånat kapital som för kreditgivaren medför rätt efterfondkommissionsbolagets övriga borgenärer får likställas med egel kapital ikapitalläckningshänseende upp till ett belopp motsvarande firmans aktiekapital.En begränsning skall dock gälla i fråga om den del kreditgivaren kan återkrävainom . som är fondkommissionärer anser utredningen att denkapitaltäckning som föreskrivs i banklagstiftningen är tillräcklig.Bankinslilulens storlek och spridning av deras placeringar åstadkommer enriskfördelning som i sig motiverar en lägre kapitalläckning för de olikatillgångsslagen än vad som bör krävas av ett fondkommissionsbolag. Den endatillgång i bankernas fondkommissionsrörelse som kan särskiljas från andraverksamhetsgrenar blir det av utredningen föreslagna handelslagret av aktier.Detta innehav blir dock enligt förslaget så försvinnande litet i förhållandetill de olika bankernas totala placeringar och den ökade risken så obetydligalt utredningen inte anser någon ändring av bankernas kapiialtäckningsreglermotiverad i detta sammanhang. Försina tiänster i samband med förmedling av köp och försäljning av värdepappertar fondkommissionärerna ut ersättning, s. k. courtage. Handel med värdepapperförekommer både vid och utanför fondbörsen. För handeln vid fondbörsen finnsreglerom courtage i börsordningen (1969:546). För övrig handel tas regelmässigtut courtage i enlighet med Svenska fondhandlare-föreningens rekommendationer.Oavsett varaffäräger mm tar fondkommissionär för mindre affärer alllid ut ett minstacourtagebelopp per avräknings-noia, s. k. minimicourtage, i enlighet medrekommendationer från fondhandlareföreningen. 130 § börsordningen föreskrivs atl börsmedlem skall av vardera kommittenien taul provision på avtal som han sluter för deras räkning vid fondbörsen.Provisionen är för aktier, konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade medoptionsrätt lill nyteckning av köpesumman, för svenska statensräntebärande obligationer av köpesumman, för premieobligationer 2 promilleav nominella värdet, för övriga i utfärdade obligationer avköpesumman, för partial- och förlagsbevis av köpesumman och för iutlandet utfärdade obligationer av köpesumman. De sålundafastställda courtagesatserna är bindande för börsmedlemmarna och flr varkenöver- eller underskridas. Börsordningens bestämmelser om courtage gäller endastaffärer vid fondbörsen. Enligt rekommendationer utfärdade av fondhandlareföreningen Prop.1978/79:9 55 tillämpasdock de fastställda courtagesatserna även i fråga om andra affärer iinregistrerade värdepapper som fondkommissionär medverkar till. har också för sina medlemmar rekommenderatcourlagesatser för aflarer i värdepapper som inte är inregistrerade vidfondbörsen. För aktier skall courtage utgå med på köpeskillingen.Likaså beräknat på köpeskillingen skall courtage utgå med försvenska obligationer - i vissa fall tår dock courtage utgå enligt för inregistreradeobligationer gällande regler - vidare med för svenska förlagsbevisoch partialbevis samt med 3/för utländska obligationer och utländskaföriagsbevis. Sombakgrund till sina överväganden har utredningen redovisat fondkommissionärernasmarknads-, konkurrens- och resullatförhållanden. Enligt utredningen förmedlasde beloppsmässigt små affärerna i största utsträckning av bankerna, medanfondkommissionsfirmorna har en myckel liten andel transaktioner som beläggs medminimicourtage. Tillgängliga uppgifier lyder på all omkostnaderna, även för enmindre transaktion, skulle uppgå lill , medan intäkterna utgörsav minimicourtaget, i fiertalet fall . 1 fråga om stora affärer'läckercourtagel mer än väl kostnaderna. Del innebär enligt utredningen atl dé småaffärerna är förlusibringande, medan de större affärerna går med vinst. Enligtberäknade genomsnittliga courtagein-täkier per nota inbringar bankernasverksamhei som förmedlare av aktieaffärer intäkter som endast nätt och jämnttäcker kostnaderna. Firmorna däremot visar god lönsamhet. Motbakgrund av att beloppsmässigt små värdepappersaffärer nästan uteslutandeförmedlas av bankerna och lorde gå med förlust skulle del kunna föreliggaföretagsekonomiska skäl till höjning av minimicourtaget. En sådan åtgärd skulleemellertid i hög grad försvåra för spararna att göra placeringar i aktier ochandra värdepapper. Från allmän synpunkt anser utredningen det betydelsefulltinte bara att en verklig möjlighet lill sparande genom köp av aktier o. d. ståröppen för envar utan även alt daglig handel förekommer i inregistreradevärdepapper. av små affärer präglas av fåialskonkurrens, som med nuvarandepris- och kosinadssilualion är särskilt ägnad att leda lill ej önskvärdaprisöverenskommelser av karielliknande slag. Mot den bakgrunden föreslårutredningen att det överiämnas åt bankinspektionen att avgöra vilket högstaminimicourtage fondkommissionär har rätl att tillämpa i affärer medvärdepapper. Utredningen förutsätter därvid att bankinspektionen kommer attvara restriktiv vid beslut om förändring av maximipriset för små affärer.Enligt utredningens mening är del önskvärt alt det nuvarande underskottet vidförmedling av små transaktioner på elimineras och övergår i ettrimligt överskoll. Det bör vara möjligt att åtminstone i fråga om VPC-anslutnaaktier finna förenklade rutiner för fullständigt datorbase- 1978/79:9 56 radetransaktioner och notariatförvaltning. En omläggning i någon form av reglernaom fondstämpel skulle vidare kunna betyda stora administrativa förenklingarinom banksystemet. Fråganom reglering av courtagel för övriga värdepappersaffarer berör både banker ochandra fondkommissionärer. Uppgifter om fondkommissionsfirmornas vinster lyderenligt utredningens mening på att vinstmarginalen f n. är så pass stor all ensänkning av courtagesatserna skulle kunna komma lill stånd om del fannsmöjlighet lill priskonkurrens. Förutom kundernas direkta nytta av enprissänkning medför en priskonkurrens att ineffektiva förelag kanskyddas av reglerat courtage samt alt rationaliseringar och innovationerstimuleras. Från allmänna ekonomiska synpunkter bör således utrymme beredas förpriskonkurrens såvida inte särskilda förhållanden inom värdepappershandelntalar emot en sådan ordning. Det kan göras gällande att priskonkurrens genomslopande av courlageregleringen i kombination med utredningens förslag lillförändringar av fondkommissionsfirmornas situation i övrigt, skulle såförsämra firmornas konkurrensläge gentemot bankerna atl en del av dem skulleslås ut från marknaden. Detta skulle från många synpunkter inte vara önskvärt.Utredningen har dock inte kunnat finna annat än att risken för en sådanutveckling måste bedömas som ringa. Därför föreslås atl courlageregleringen i30 § börsordningen upphävs. Det ringa antalet fondkommissionärer medför dockrisk för prissamarbete. Utredningen föreslår därför atl del överlämnas åtbankinspektionen att pröva vilka högsta courlagesatser fondkommissionär harrätt att tillämpa i affärer med värdepapper. En närmare utveckling avbakomliggande överväganden lämnas i betänkandet s. 148-151. I enreservation av och , till vilken Langenskiöld har anslutitsig, anförs alt det saknas skäl att upprätthålla en särskild prisreglering förfondkommissionärernas arbete i samband med värdepappersaffarer. Del s. k.minimicourtaget bör enligt reservationen bestämmas så atl det ger fullkostnadstäckning. Vad gäller de små affärerna kan ett rätt avvägt courtagestyra efterfrågan över till andra tjänster som bättre tillgodoser kundernasintresse, t, ex, köp av andelar i aktiefonder, I reservationen sägs vidare attom majoritetens förslag genomförs kommer bankerna alt få ett starkt intresseall öka sin andel av de större affärerna. Sammanfattningsvis hävdarreservanterna att de föreslagna reglerna kan komma att minskafondkommissionsfirmornas lönsamhet i sådan grad att en del av dem kan fallabort som börsmedlemmar. 2.2.7Tillsyn m. m. Tillsynenöver fondkommissionsfirmorna ankommer f n. på bankinspektionen. Utredningenföreslår inte någon ändring härvidlag. Det bör enligt förslaget åliggainspektionen att övervaka att fondkommissionsbolagen i sin Prop.1978/79:9 57 verksamhetiakttar bestämmelserna i fondkommissionslagen. De föreslagna reglerna omkapitalläckning, om rätten att handla för egen räkning och om registrering avvissa befattningshavares värdepappersaffärer är exempel på betydelsefullamoment att beakta i den löpande tillsynsverksamheten. Fondkommissionslagensbestämmelser är minimikrav. Ett annat sådant krav ligger i att ettfondkommissionsbolag har alt iaktta även andra lagbestämmelser av civilrättsligeller annan karaktär, t.ex. KL, Vid sidan härav föreslår utredningen en uttryckligbestämmelse om att fondkommissionsbolag skall iaktta god affärssed.Affärsverksamhet utanför den egentliga kommissionsrörelsen får inte heller geanledning till erinran från allmänt legala och synpunkter. Del bördärför åligga inspektionen att, jämte en kontroll av efterievnaden av olikalagbestämmelser, övervaka att fondkommissionsbolagen driver en från allmänsynpunkt även i övrigt tillfredsställande verksamhei. För att fullgöra dennauppgift är det av vikt för inspektionen atl känna till vilka som äger ochhandhar ledningen av ett fondkommissionsbolag. Bolagen föreslås därför inomramen för det löpande tillsynsarbetet kunna åläggas att kontinueriigtrapportera förändringar i ägarförhållanden, styrelse och övrig ledning. Inspektionensuppgift föreslås bli av övervakande och i efterhand kontrollerande karaktär.Tillsynsbestämmelserna lår inriktas på att möjliggöra för myndigheten atl följarörelsens gång. Uppmärksammas härvid missförhållanden, kan detta leda till altfondkommissionsbolag föriorar rätten all fortsätta sin rörelse. Först efter ettsådani ingripande mister ledningen för fondkommissionsbolag sin principielltfria rätt att fritt avgöra hur verksamheten skall bedrivas. Inspektionen böremellertid i de fall den finner det påkallat utfärda generella föreskrifter förhur verksamheten skall bedrivas, t. ex. föreskrifter om räkenskapernas förande,om förvaring och insortering av värdehandlingar eller om likviditeten.Inspektionen föreslås också för enskilda fall kunna göra påpekanden, ge rådeller besluta formliga förelägganden med eller ulan vite. Enväsentlig del av tillsynen bör liksom f n. utgöras av undersökningar hos deolika fondkommissionsbolagen. Dessa föreslås liksom vara skyldiga attför inspektionen hålla kassa, övriga tillgångar saml alla böcker, räkenskaper,protokoll och andra handlingar tillgängliga för granskning, Alla de handlingarsom förvaras hos fondkommissionsbolag får sålunda inspektionen ta del av.Fondkommissionsbolagen börgenom sina olika befattningshavare även ifortsättningen vara skyldiga meddela inspektionen de upplysningar som denbehöver för tillsynen. För att ge eftertryck åt den upplysningsskyldighet somåvilar ett fondkommissionsbolags olika befattningshavare bör styrelseledamoteller befattningshavare hos bolag, som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnarinspektionen orikliga upplysningar om verksamheten eller vilselederinspektionen genom oriktig bokföring, kunna ställas lill ansvar. 1 ringa fallbör emellertid inte dömas till ansvar. Prop.1978/79:9 58 Förbankinstilut gäller atl inspektionen utser revisor som deltar i revisionen.Utredningen anser det lämpligt att inspektionen fär utse revisor även ifondkommissionsbolag. Minst en av de av bolagsstämman utsedda revisorerna föreslåsvara auktoriserad revisor eller auktoriserat revisionsbolag. Däremot villutredningen lämna ål bankinspektionen atl avgöra vilken formell kompetens denrevisor skall ha som inspektionen utser. Utredningen föreslår också altinspektionen far kalla till sammanträde med fondkommissionsbolags styrelse.Har inspektionen begärt att styrelsen skall kalla till extra bolagsstämma menhar styrelsen inte hörsammat en sådan begäran, får inspektionen enligtförslaget utfärda kallelse till extra bolagsstämma. Företrädare förinspektionen föreslås få närvara vid bolagsstämma och vidare vidstyrelsesammanträde, som inspektionen har utlyst, och delta i överläggningarna. När del gällerbankinslilut flr bankinspektionen månadsrapporter över deras ställning. Förbedömning av banks fondkommissionsrörelse behövs därför ingen särskildrapportering. De slällningsrapporter som bankinstiluten lämnar ger emellertidinte möjlighet att särskilt följa den krediivolym som avser kredit förplacering i börsnoterade aktier eller andra marknadsmässiga värdepapper. Sådanmöjlighet bör enligt utredningens mening beredas inspektionen. För varjetertial bör därför de bankinstilut som liar rätt atl bedrivafondkommissionsrörelse till inspektionen rapportera de krediter där säkerhetenhelt eller delvis utgörs av vid börsen inregistrerade aktier eller andramarknadsmässiga värdepapper. Som ett yttersta maktmedelvid handhavandet av det allmännas kontroll bör i enlighet med vad som gällerenligt FL bankinspektionen ges möjlighet att återkalla fondkommissionsbolagstillstånd. Tillstånd bör enligt utredningens mening kunna återkallas ombolaget bryter mol fondkommissionslagen eller annan lag, försummar att iakttagod affärssed eller uppenbart åsidosätter sina uppdragsgivares intressen ellerpå annat sätl visar sig olämplig atl utöva fondkommissionsrörelse. Om rörelsenpå annat sätt prövas vara till skada för det allmänna, skall återkallelse ocksåkunna ske. Enmycket grav överträdelse bör givetvis föranleda återkallelse. Avsikten ärdäremot inte alt varje överträdelse av fondkommissionslagen eller varje avstegnär del gäller all iaktta god affärssed osv. skall medföra attfondkommissionsbolagets tillstånd återkallas. Del är först när det visar sigatt rättelse inte går att nå på annat sätt som delta yttersta medel är ämnatatl tas i anspråk. Överskrider t. ex. ett fondkommissionsbolag flera gångergränsen för egenhandel kan det bli aktuellt med ett återkallande av tillstånd.Ett annat exempel är om ett fondkommissionsbolag upprepade gånger åsidosätterde föreskrifter som bankinspektionen med stöd av fondkommissionslagen utfärdar.Utredningen utgår från all inspektionen på sätt som har skett genompåpekanden under hand ingriper mot observerade försummelser. Inspektionen börockså liksom f n. kunna tillgripa skriftliga erinringar, ev. i Prop.1978/79:9 59 kombinationmed ett offentliggörande. Om del har förekommit upprepade anledningar tillerinran på ett eller flera områden mot ett fondkommissionsbolag, kan dettavara tecken på allmän olämplighet hos bolagels ledning. En sådan allvariigareart av allmän olämplighet bör kunna föranleda att tillståndet återkallas. FLinnehåller som lidigare har nämnls särskilda regler för det fall att närmaresamband föreligger mellan ett fondkommissionsbolag och annat företag som hartill ändamål att köpa eller sälja värdepapper eller lämna kredit motvärdepapper. Enligt utredningens mening finns del anledning att även observerasamband med företag som har till ändamål att biträda vid köp och försäljning avvärdepapper eller ge kredit mol säkerhet av sådana värdepapper. Finns mellanett fondkommissionsbolag och sådant företag ett närmare samband, kaninspektionen ha anledning informera sig om även det senare företaget. Detbörenligt utredningens mening åligga fondkommissionsbolag atl göra detantagligt all sambandet inte föranleder menliga verkningar för bolagels kundereller det allmänna. Kan inte fondkommissionsbolag fullgöra ett sådaniåliggande, bör enligt utredningens mening bolagels tillstånd kunna återkallas.Ett sätt all undanröja eventuella betänkligheter mol samarbetet är attinspektionen på frivillighetens väg bereds tillfälle alt granska det medfondkommissionsbolaget samarbetande företagets böcker och övriga handlingarsamt atl i övrigt undersöka detta. Återkallasett fondkommissionsbolags tillstånd, bör bolaget f vidta de åtgärder somfordras för att fullgöra redan ingångna avtal eller för all skyddauppdragsgivarna mol förlust. För alt även själva avvecklingen skall äga rumunder så effektiv kontroll som möjligt föreslår utredningen atl förordnandetför den av bankinspektionen utsedde revisorn inte upphör förrän fondkommissionsrörelsenhar avvecklats. Bankinspektionenhar i skrivelse till regeringen hemställt om närmareprecisering av inspektionens skyldigheter och befogenheter när det gäller attverka för all fondhandeln äger rum på ett tillfredsställande sätt. Inspektionenbegärde att den lill fullgörande av nämnda åliggande gavs befogenhet atlinfordra de yttranden och göra de påpekanden och framställningar som föranledesav ärendets art. Inspektionen förklarade att den avsåg att begränsa sig tillden personkrets, vars agerande var av omedelbar betydelse för allmänhetensförtroende för fondhandeln. Skrivelsen har tillsammans med övriga handlingar iärendet överlämnats lill utredningen för atl tas i beaktande vid fullgörandetav utredningsuppdraget. Motbakgrund av bl. a. bankinspektionens skrivelse tar utredningen upp frågan omviss utvidgning av den offentliga kontrollen över fondhandeln. Prop.1978/79:9 60 Övervägandenmynnar ut i förslag om förbättrade insynsmöjligheter för bankinspektionen genomatl nya bestämmelser tillförs fondkommissionslagen och lagen (1971:827) omregistrering av aktieinnehav utvidgas. I del följande lämnas först enredogörelse för de insynsmöjligheter som bör tillskapas i fondkommissionslagen,Därefier behandlas utvidgningen av den s. k, insideriagen.