prop · G203110 · 1978-12-31 00:00:00 — Enligi utredningens mening är det angeläget all nu få enfulll ul enhellig reglering uv skogsvärden för all skogsmark i Iandel oavsettägare. Den nya skogsvårdslagen föreslås därför bli tillämplig även på statensskogar och skogar på den kyrkliga jorden. Utredningen anser inte atl detföreligger nägra sakliga eller formella hinder för en sådan vidgning avtillämpningsområdet Flertalet remissinstanser har lämnal ulredningens förslaglill avgränsning av lagstiftningens tillämpningsområde utan erinran.Riksskatteverket framhåller atl den föreslagna skogsmarksdefinilionenöverenssiämmer med den definition som tillämpas vid fastighetstaxering. Nägra remissinstanser förordar emellertid allskogsvårdslagen ges en vidare tillämpning än vad utredningen föreslagit. Ett avde mest långtgående ändringsförslagen går ut på att all mark nedanförfjällgränsen, som inte i väsenilig utsträckning används för annat ändamål,skall räknas som skogsmark. Som skäl anförs att en sådan vidgning avskogsmarksbegreppet bl. a. medför att skogsvårdslagens regler omnaturvårdshänsyn blir tillämpliga även vid en avverkning på impediment. Ett parremissinsianser föreslår en mera begränsad vidgning av skogsmarksdefinitionen.De anser atl som skogsmurk liksom också skall räknas marker som med samhälls-ochföretagsekonomiskt försvarbara åtgärder kan göras produktiva. Någraremissinstanser har väckl frågan om undanlag för sådan skogsmark som ingår idetaljplan. Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot atten ny skogsvårdslagstiftning görs tillämplig på statens och kyrkans skogar.Domänverket, som tillslyrker ändringen med avseende på siaiens mark,föruisäiier all tillsyn i huvudsak kan ske viaöverläggningar och information mellan verket och slyrelsen. Ett sådani förfarandeinnebär enligt domänverket atl administrativt dubbelarbete kan undvikas. 1978/79:110 37 För egen del vill jag framhålla att del givetvis ärangeläget atl så långt möjligl precisera det skogsmarksbegrepp som skall liggatill grund för lagens tillämpning. Behovet av en sådan precisering är särskiltpåtagligt när del gäller bestämmelserna om skyldighet atl anlägga ny skog. Ävenför bestämmelser om begränsningar i avverkningsrätten som syftar till altupprätthålla en hög och jämn virkesavkastning behövs en noggrann avgränsning.Enligt min mening utgör det skogsmarksbegrepp utredningen föreslagit i huvudsaken lämplig avgränsning av tillämpningsområdet för bestämmelserna om anläggningav ny skog och för avverkningsbestämmelserna. Delta skogsmarksbegreppöverensstämmer i stort sett med den skogsmarksdefinition som finns i nuvarandelag. En ytterligare precisering uppnås emellertid genom en lagregel somuttryckligen anger vad marken skall kunna producera för att anses lämplig förvirkesproduktion. Jag förordar att en sådan precisering görs. Jag ansluter migockså till förslaget alt mark som måste dikas eller på annat sätt förbättrasför alt bli produktiv, lill skillnad från vad som gäller, inle bör räknassom skogsmark. Däremot kanjag inte dela utredningens uppfattning att nuvarandeundantagsbestämmelse för den mark som helt eller i huvudsak är outnyttjad börslopas. Det finns gott om marker som utan ivekan måste betraktas somoutnyttjade. Del kan vara fråga om mark som tidigare använis som åker ellerbetesmark. Återväxt- och avverkningsbestämmelserna bör inte alltid varatillämpliga på marker av det här slaget. Är förhållandena sådana att markeninte bör användas för virkesproduktion bör den inte räknas som skogsmark. Delkan exempelvis gälla mark i anslutning till bebyggelse som bör hållas öppen avnaturvårdsskäl. Det kan också gälla marker som skall tas ianspråk för annat ändamål än virkesproduktion. Jag är däremot inte beredd attföreslå en undantagsbestämmelse som skulle innebära att all mark som ingår idetaljplan enligt byggnadslagen faller utanför skogsvårdslagensskogsmarksbegrepp. Även för sådan mark kan behövas skydd för den växande skogensamiidigi som inget hindrar att marken tas i anspråk för annat ändamål. Den föreslagna skogsvårdslagen innehåller emellertid ocksåbestämmelser av ell annal slag än de jag har berörl. Jag syftar påbeslämmelserna om skogsskydd och om nalurvårdshänsyn i skogsbruket För altskogsskyddsbestämmelserna, som rör bekämpning av skadeinsekter och ålgärder iövrigi mol insekisskador, skall ijäna sitt syfte kan de inle begränsas lill atlavse enbarl den produktiva skogsmarken på samma säll som de centrala reglernaom återväxt och avverkning. Det föreligger skyldighet att ta hänsyntill skogsskyddet vid avverkning i t.ex. kraflledningsgator och på annan marksom inte är alt anse som skogsmark. Det naturliga tillämpningsområdet förskogsskyddsföreskrifterna är att de skall gälla all verksamhet som kan få lillföljd en massförökning av insekter som kan skada skog. Även när det gäller tillämpningen av föreskrifierna omnalurvärdshän- Prop.1978/79:110 38 syn finns det anledning ull uniägga ett nägot vidaresynsätt. Det man där vill förhindra är olämpliga förtaranden i skogsbruketoavsett om dessu föifaranden drabbar den enu eller andru marktypen.Naturvårdsföreskrift-ema bör alltså vura tillämpliga, inte på viss mark utan ifråga om sådanu åtgärder i skogsbruket som medför olägenhet frännaturvårdssynpunkt Så t.ex. bör en slutuvverkning pä produktiv skogsmark inteulan vidare få omftiiia slutuvverkning av skogen på angränsande impediment. Vad jag nu hur anfört innebär sammanfattningsvis följande.När det gäller bestiimmelsernu om unläggning av ny skog och bestämmelserna omavverkning bör lagens tillämpningsområde avgränsas på det sätl utredningenföreslagit men med undantag för vissa outnyttjade marker. En undantagsregelför oulnylljud mark bör innebära att sådan mark inte skall räknas som skogsmarkom den på grund av särskilda förhållanden inte bör användas förvirkesproduktion. Beträffande skogsvårdslagens övriga bestämmelser bör istället gällu ull frågun om derus lillämpning får avgöras med hänsyn tillbestämmelsernas syfte. Jag ålerkommer lill dessu frågor i del följande. Självfallet bör su långt möjligl enhetligu regler gällaför allt skogsbruk i landet. För den skogsmark som ligger uianför den nuvarandeskogsvårds-liigens lillämpningsområde har strävan mot en sådan enhetlighetkommit till utiryck i myndighetsinstruktioner och uttalanden i lagmotiv. En samordningav regleringen bör nu göras fullständig genom att en ny skogsvårdslag blirlillämplig också på statens skogar och skog på kyrklig jord. 2.2.3 Anläggning uv ny skog 1 den gällunde skogsvårdslagen beskrivs tre olika fall dådet föreligger skyldighet utt sörja för utt ny skog uniäggs. Del mestlångtgående kravet ställs när skog har avverkats. Är den skog som lämnats kvarefter avverkningen inte atl anse som nöjuktig, gäller en ovillkorligskyldighet att utföra återväxtåtgärder. Är skogstillståndet inte längregodiagburl av det skälet utt skogen skadats genom exempelvis brand eller storm,gäller däremoi en begränsad skyldighet all vidta återväxtåtgärder. Det kan dåinte krävas åtgärder lill större kostnad än vud som motsvarar värdet uvtillvuratagna träd och UV eventuell försäkrings- eller skadeersättning. Dennabegränsning gäller dock inte om statsbidrag utgår till åtgärderna. Ärslutligen skogstillslåndel så dåligt att det kan betraktas som uppenbartotillfredsställande, skull återväxtåtgärder utföras trots att varkenavverkning eller skada förekommit. Skyldigheten-är emellertid villkorud pämolsvarande sätt som vid inträffade skador. När skyldigheten ull anlägga ny skog gäller oinskränktskall alla sådana åtgärder vidtas som krävs för att få till stånd en nöjaktigåterväxt inom skälig tid. Hur högt kraven skall ställas får enligt förarbetenabedömas med hänsyn till förutsättningarna för en lönsam skogsproduktion i delenskilda fallel. Älgärdsskyldigheien omfattar vård av den nyanlagda skogen till Prop.1978/79:110 39 dess den lämnu! Minimikraven pu äterväxlernuunges i unvisningur till skogsvärdslugen. Huruvidu lugens kravpå nöjuktig återväxt ur uppfyllt skull enligi anvisningarnu bedömus vid dentidpunkt då hjulppluntering senast kan ske. Den tidpunkten infullei niirplantskogen nått en utveckling moisvurunde den som uppnås eflei enplantering. Enligt anvisningarnu skull det då finnas ett visst minsta anlul ihuvudsuk jämnt fördelade s.k. huvudplantor. Anlulet är uvpussut efterproduktionsförutsätlningarna och uvsätlningsliigel. Utredningen framhåller, med hänvisning till detprodukiionsprogrum utredningen förordar, det nödvändiga i utt skogsmurkenkontinuerligt utnyttjas för pioduktion uv högvärdigl virke. Det bör enligtutredningen krävus atl åtgiirder som ger ny skog av hög kvalitet vidtas snuiustefier en slutavverkning och i andiu ftill då en förbättring av skogstillståndetbedöms nödvändig. Belräffunde förulsällningurnu för skyldigheten utt unlugguny skog föreslår utredningen inte några förändringar för det fall då enuvveikning gjorts. Skyldigheten föreslås inträda när murkens virkesproducerandeförmåga inte utnyttjas på ett godtugbart sätt Detsamma bör enligt utredningengälla när skogen har skadats. Den gällände begränsningen avåtgärds-skyldigheten vid inträffade skador föresläs slopad. Enligt utredningenlorde återväxtkostnaderna utan vidare läckas av överskott vid avverkningen avkvarvarande skog eller av försäkringsersättning. När det gällerförutsättningarna för att i andra fall än efter avverkning eller skador krävuatt ny skog uniäggs föreslås en mera långtgående ändring. Utredningenkonstaterar att den ntivarande bestämmelsen inte omfattar annan skog än den somvid riksskogstaxeringen betecknas som träs- och skräpskog liksom vissa yngrehöggradigt glesa bestånd. Enligt ulredningen bör det inte längre krävas attskogstillståndet skall vara uppenbart otillfredsställande för att skyldighetenatt anlägga ny skog skall kunna göras gällande. Återväxtskyldigheten börulvidgas till utt uvse allu bestånd som på grund av gleshet eller olämpligtträdslag har låg tillväxt Skyldigheten föreslås inträda när tillväxten avsevärtunderstiger den för marken och skogens ålder normala. Enligt utredningen börskyldigheten inte heller göras beroende av att statsbidrag utgår. Vidare börskyldigheten till skillnad från vud som gäller nu omfatta även bestånd som pågrund uv hög ålder har låg tillväxt. Är netlotillväxten i ett mycket gammaltbestånd onormalt låg på grund av rötskador och självgallring, börskogsvårdsstyrelsen kunna föreskriva att beståndet skall avverkas och ersättasmed ny skog. Vad beträffar de krav som i fortsättningen bör ställas påbeståndsanlugg-ningen skall enligt utredningen allmänt gälla en skyldighet atltrygga åter-växl av skog med lillfredssiällande täthet och besk.iffenhet iövrigt Genom att ställa krav på tillfredsställande återväxler har utredningenvelat markera atl del i ett par hänseenden skall kunna ställas strängare kravän . Sälunda bör enligt utredningen lövträdsinblandningen i barrskogenmins- Prop.1978/79:110 40 Det innebär atl lövträdsplantor i mindre utsträckningän skall godtas som huvudplantor i burrskogsåterväxterna. Vidare börenligt utredningen produktionsförmågan hos svagare marker och marker i dåligaavsättningslägen utnyttjas bättre än vad som följer av de krav som ställs . Strängare återväxtkrav bör därför ställas främst i fråga om marker iNorrland och särskilt i dess inland. En i del här hänseendet bätire beståndsanläggningkan enligt utredningen inte genomföras utan visst stöd från samhiillets sida.Någon ytterligare skärpning av de krav som kan stiillas påbeståndsanläggningen bedömer utredningen inte vara nödvändig. Utiedningenkonstaterar emellertid att ansträngningarna måste ökas i avsevärd grad för altdessa krav skall uppfyllas. Utredningen konstaterar atl det enligt nuvarandelagstiftning inte ställs några krav på vård av den nyanlagda skogen efter delalt skogen lämnat plantstudiet En virkesproduktion inriktad pä i huvudsakbarrträd lämpade för industriell förädling kräver emellertid enligt utredningenröjning när skogen är och alltså är att anse som plantskog.Med hänsyn härtill och till att röjningsbehovet inte på långl närlillgodosetts i önskvärd ulsiräckning föreslår utredningen att markägarnaåläggs skyldighet att utföra även ungskogsröjning. Utredningens förslag innehåller också bestämmelser omkontroll av skogsodlingsmaterial, dvs. frön, plantor och andra former avmaterial för skogsodling. Enligt förslaget bör särskilda föreskrifter kunnameddelas bäde för marknadsföringen av skogsodlingsmaterial och för användningenav sådant material. Föreskrifter när det gäller marknadsföringen bör enligtutiedningen bl.a. syfta till att göra det möjligt för skogsägarna att väljalämpligt skogsodlingsmaterial. Beträffande användningen bör det enligtförslaget kunna meddelas föreskrifter som gör det möjligt att förhindra att förmarken eller orten olämpligt skogsodlingsmaterial kommer till användning elleratt i vissa fall begränsa användningen av t.ex. främmande trädslag. De föreslagna skärpta kraven på beståndsanläggningen ochden föreslagna röjningsplikten tillstyrks eller lämnas utan erinran avremissinstanserna. Delade meningar råder endast beträffande den del avförslaget som gäller skyldigheten atl ersätta lågproducerande bestånd med nyskog. Flera remissinstanser är ense med utredningen om att en sådan skyldighetbör införas medan andra uttrycker oro för att förslaget, om det genomförs, kanfå negaliva konsekvenser från nalurvårdssynpunkl. Man befarar att de föreslagnabestämmelserna kan komma att stå i slrid mot intresset att bevara vissa lövskogaroch urskogsliknande bestånd. att eneventuell användning av klonmaterial, t.ex. sticklingar, kräver attskogsodlingen sker på ett sätt som garanterar erforderlig variation inomskogsbeståndet och regionen. 1 annat fall kan resultatet bli skogar som löperstora skaderisker. Jag har i det föregående förordat alt skogsproduktionenges en inrikining Prop.1978/79:110 41 som kräver stora ansträngningar föratt nå ett förbättratskogstillstånd. Del gäller framför allt beståndsanläggningen efterslutavverkning. Det är emellertid inte tillräckligt att avverkad ochallvarligt skadad skog ersätts med ny skog av hög kvalitet. Det finns i vårtland stora arealer skogsmark som utnyttjas dåligt därför att skogen är gleseller består av trädslag som ger dålig avkastning. Även den skogen bör istörsta möjliga utsträckning ersättas med nya bestånd. Jag ansluter mig därförtill vad utredningen föreslagit beträffande förutsättningarna för skyldighetenatt anlägga ny skog. Med hänsyn till den kritik som från naturvårdssynpunkt harframförts mot viss del av förslaget villjag här återknyta till vad som börgälla beträffande skogsvärdslagens tillämpningsområde. Som framgår av vad jaglidigare har anfört ansluter jag mig inte helt till utredningens förslag närdet gäller avgränsningen av de marker på vilka bestämmelserna om anläggning avny skog skall tillämpas. Jag har föreslagit att outnyttjade marker inte skallräknas som skogsmurk om förhållandena är sådana att de inte bör las i anspråkför virkesproduklion. Den undanlagsregeln bör liksom lillämpligpå marker som är av iniresse från naturvårds- eller kultur-minnesvärdssynpunkt.Vidare bör den vara lillämplig på marker av hag-markskaraklär i ansluining lillbebyggelse. Beträffande skyddel av vissa ädellövskogar hänvisar jag till vadjag har anfört. Jag ansluter mig också till utredningens förslagbeträffande de skogsbestånd som på grund av hög ålder är utsatta för röta ochsjälvgallring. Undantagsvis kan det finnas ell behov av att efter en prövning idet enskilda fallet ålägga en skogsägare att avverka ett sådant bestånd ochersätta det med ny skog. Vadbeträffar kraven på beståndsanläggningen kanjag inte helt ansluta mig till vadutredningen har anfört. En bestämmelse i skogsvårdslagen som allmänt angerkravet på ålerväxterna bör visserligen formuleras så atl i viss utsträckninghögre anspråk än skall kunna ställas på beståndsanläggningen. Jag äremellerlid inte f. n. beredd ätt förorda alt det med stöd av bestämmelsen gesdetaljföreskrifter som i den utsträckning ulredningen tänkt sig skiljer sigifrån de nu gällande. Med de brister de senaste årens återväxler uppvisar börenligt min mening ansträngningarna i första hand inriktas på att uppfylla kravmotsvarande dem som kan ställas . För att nå dit krävs del som jagtidigare har framhållil en avsevärt förbäitrad beständsanläggning. 1 detsammanhanget harjag nämnl vissa ålgärder som måste till för att åstadkomma ensådan förbättring. Jag delar också ulredningens uppfattning atl del krävsinsatser bl.a. i form av markberedning i större omfattning, en ökad andelskogsodling, plantröjning och ökad röjning av lövsly. Som utredningen harframhållit krävs atl skogsodlingen i många fall sker med ell ökal antal utsattaplantor. Jag vill dock påpeka atl skogsodling genom sådd, med de nya meiodersom håller på alt utvecklas, kan fä en ökad betydelse i strävandena altförbättra ålerväxterna. Med insatser av det slag jag nu berört kommer i mångafall atl kunna åstadkom- Prop.1978/79:110 42 mas återväxler som väl fyller de krav som kan ställasenligt nu gällande lag och anvisningar. Vad gäller beståndsanläggningen på desämre skogsmarkerna är del som ulredningen anfört angeläget att där höjakvaliteten på ålerväxterna till en nivå över den som kan krävas . En sådankvalitetshöjning kan emellertid, som utredningen framhållit, i vissa fall baraske om staten går in med bidrag till beslåndsanläggningen. 1 enlighet med vadjag har anfört bör föreskrifterna för dessa marker utformas så att de kangöras gällande även i de fall statsbidrag inte kan ställas till markägarensförfogande. När bidrag utgår bör självfallet högre krav kunna ställas på beståndsanläggningen.Sammanfattningsvis anserjag atl andelen skogsodling bör öka men attdelaljföreskriftema för beståndsanläggningen bör ges ett innehåll som vadgäller kravnivån i allt väsentligt överensstämmer med innehållet i de nugällande tillämpningsanvisningarna. Vad gäller ungskogsröjningen kan jag i allt väsentligthänvisa till vad utredningen anfört. Jug ansluter mig till ulredningens förslagmen vill erinra om vad jag i det föregående har anfört om volymandelen lövträdi skogarna. Jag vill framhålla den stora betydelse det har atlskogsodlingen sker med material .som är av lämplig härkomst och beskaffenhet.Med härkomst avser jag då både geografisk härstamning och genetiskt ursprung.Importen av skogsodlingsmaterial kan konlrolleras genom tillståndsprövning medstöd av lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- ellerutförsel av varor. Med hänsyn till atl skogsodlingsmalerial för avsalu i ökadutsträckning produceras av andra än skogsvårdsstyrelserna finns det emellertidnumera ett behov av att också i viss utsträckning reglera handeln med inhemsktskogsodlingsmalerial. Jag vill också peka på de nya metoder för förökning avskogsplantor som har utvecklats. Jag delar följaktligen utredningensuppfattning att det behövs vissa föreskrifter för handeln medskogsodlingsmaterial. Överlätare av sådani material bör kunna åläggas enuppgiflsskyldighet som gör del möjligt för köparen av materialet atl bedöma ivad mån detta är lämpligt för hans behov. Förbud bör också kunna meddelas attsaluhålla olämpligt material. Jag ansluter mig också till utredningens förslag om enbestämmelse som gör det möjligt att genom föreskrifter reglera användningen avskogsodlingsmaterial. En sådan reglering är motiverad främst av två skäl. Detinhemska skogsodlingsmaterialet är i likhet med det importerade inte lämpligtatt användas på alla marker inom landet. Vidare kan en ensarlad användning avell visst skogsodlingsmaterial inom ell område leda lill omfattande skador omskogen angrips av insekter, svampar eller någon växlsjukdom. En begränsning avanvändningen av visst skogsodlingsmalerial för att minska risker av det slagetkan komma i fråga när det gäller främmande trädslag eller klonmaterial. 1978/79:110 43 De huvudsakliga bestämmelserna om avverkning i dennuvarande lagen handlar om skydd för den växande skogen mot för tidigavVerktiing och om en begränsning av avverkningen för att få en så jämnavkaslning som möjligt. Bestämmelserna anknyter till del i lagen användabegreppet utvecklingsbar skog. Utvecklingsbar skog får inte avverkas utan särskilttillstånd om inte avverkningen sker genom en gallring som är ändamålsenlig förskogens utveckling. Frågan om skogen skall betraktas som utvecklingsbar ellerinte skall avgöras efter en ekonomisk bedömning. En jämförelse skall görasmellan vad som är mest lönande, att låta skogen stå eller atl omedelbarlavverka den. Vid bedömningen skall förutsättas all skogen i framliden sköts påett lämpligt sätt. Så länge det kan antas bli mera lönande att låta skogen ståkvar skall den betraktas som utvecklingsbar. Avgörande vid bedömningen skallenligt förarbetena vara hur den värdeökning som kan erhållas genom skogenstillväxt ställer sig i förhållande till den avkastning som kan erhållas omskogskapitalet realiseras och placeras på annat sätl. Vidareframhålls att skyddet för den växande skogen bör begränsas till sådana fall dåbedömningen mera påtagligt talar för att skogen skall stå kvar. Vid bedömningenbör också i huvudsak bortses från tillfälliga konjunkturförändringar. Iskogsstyrelsens anvisningar lill skogsvårdslagen ges vägledning förbedömningen av om ett bestånd skall räknas som utvecklingsbart eller inte. Däranges också i vilka fall skogsvårdsstyrelserna bör kunna medge undanlag frånförbudet all slutavverka utvecklingsbar skog. När skogen är alt anse som utvecklingsbargäller andra begränsningar i avverkningsrätten. Genom en ransoneringsregel harman velat säkerställa en viss jämnhet i virkesavkastningen. Den icke utvecklingsbaraskogen får inle avverkas i en sådan omfattning att större rubbningar iavkastningens jämnhet uppkommer. Denna begränsning gäller för avverkningen påden enskilda fastigheten eller, efter medgivande, på enenhet bestående av flera fastigheter. I till-lämpningen har regeln emellertidinte omfattat de allra minsla fastigheterna. De främsta motiven förransoneringen har varit en önskan att trygga sysselsättningen och industrinsråvaruförsörjning. Dessutom har man genom bestämmelsen velat skyddahusbehovsskogar mot alltför omfatlande avverkningar. Någon absolut jämnhet iavverkningarna på varje fastighet eftersträvas inte. Avsiklen är endast attförhindra uttag som avsevärt överstiger vad som kan betraktas som normalt medhänsyn till fastighetens virkesförråd och den årliga tillväxten. 1 anvisningar anges vissa grunder förtillämpningen av jämnhetskravel. För varje fastighet eller enhet av fastighetermeddelas en ransoneringstid för den icke utvecklingsbara skogen.Ransoneringstiden bör bestämmas så att en viss årlig avverkning blir möjligunder kommande Prop.1978/79:110 44 Den årliga avverkningen skall motsvara en viss andelav fastighetens ideala årsavkastning. På de mindre fastigheterna ellerenheterna får ett antal tillåtna årsavverkningar sammanföras för atl las ut påen gång. För de minsta fastigheterna med en idealproduktion under perår uppställs över huvud tagel inte något jämnhetskrav. kani enskilda fall medge undantag från ransoneringsbestämmelsen. För avverkning av icke utvecklingsbar skog gäller också enannan restriktion. Avverkning får inte utföras så att skogens återväxtavsevärt försvåras. Av förarbetena framgår all besiämmelsen är lillämplig påmarker där det är svårt att inom skälig tid och till rimliga kostnader få tillstånd ny skog om inte avverkningen av den icke utvecklingsbara skogen utförs påett försiktigt sätl. Utredningen föreslår bestämmelser om begränsning av rättenatt avverka som i likhet med de gällande syftar till att skydda den växande skogenoch främja en över tiden jämn virkesavkastning. Utredningens förslag omfattarockså regler som anger i vilka former avverkning skall vara tillåten. När del gäller skyddet för den växande skogen föreslårutredningen en bestämmelse som direkl knyter an till intresset av att erhållaen hög virkesavkastning.