prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — AP-fondens tre försia styrelser hade per den 31 december1978 placerat . eller i obligationer. 2.3 miljarder kr.eller i förlagslån, . eller i reverslån och 8.4miljarder kr. eller i refinansieringslån efter återlån. Av de 72%obligationer var statsobligationer och bostadsobligationer. Av de 19%reverslän hade utfärdals av företagsfinansierande institut.Ålerlänemöjligheten har praktiskt laget utnyttjats endast av enskilda förelagmed flera än 20 anställda. De angivna beloppen avser anskaffningsvärden. Detre första styrelserna hade vid utgången av banktillgodohavanden på402 milj. kr. Fjärde fondstyrelsen får placera de fondmedel denförvaltar i svenska värdepapper av vissa slag, nämligen aktier, konvertiblaskuldebrev och skuldebrev som är förenade med optionsrätt lill nyteckning avaklier. I samband med att rambeloppet för fjärde fondstyrelsen förra årethöjdes från I miljard kr. lill I 250 milj. kr. underströk föredraganden atltillskottel borde placeras så att det kunde komma näringslivet till godo somnytt riskvilligt kapital, dvs. utnyttjas för aktieförvärv i samband med nyemissioner,såväl riktade som andra, eller för förvärv av konvertibla obligationer (prop.1977/78: 145 om ändring i reglementet /I959:293/ angående allmännapensionsfondens förvaltning, s. 10). Enligt beslut skall en årligredovisning för Qärde fondstyrelsens placeringar och övriga verksamhei görastill (NU 1974: 37, rskr 1974: 253). Vid uigången av hade Ijärde fondstyrelsen placeratca 1016 milj. kr. i aklier och ca 29 milj. kr. i konvertibla obligationer ochskuldebrev. De förelag som fjärde fondstyrelsen har engagerat sig i ärbörsnoterade eller upplagna på den s. k. fondhandlariistan. Ivärdepappersporlföl-jen ingick vid slut 34 företag. Den störslaplaceringen mätt i marknadsvärde gällde (107,2 milj. ), som motsvarade11 % av hela portföljen. Därefier följde L. M. (92,9 milj. ; ),AGA (89.9 milj. ; ), (89,5 milj.kr. ; ) och (68,9 milj.kr. Innehavet av aklier i dessa fem bolag motsvarade av portföljenslolala marknadsvärde. Fondens andel i ett enskilt bolag var lägst 0,8 och högst15,. 1 tio bolag hade fonden aktier som motsvarade eller mer avaktiekapitalet och i åtta bolag motsvarade innehavet minsl av röstvärdetför samtliga aklier i resp. bolag. 2.5.1.2 AP-fondens utveckling på längre sikl AP-fonden är den helt dominerande individuella långivarenpå kapitalmarknaden med ell ärligt kapitalutbud som är ungefär dubbelt såslort som försäkringsbolagens samlade utbud. AP-fondens förvaltning har därförstor betydelse säväl för möjlighelerna alt föra en effektiv kreditpolitik somför kapitalmarknadens funktionssätt och den reala resursfördelningen överhuvud. De kalkyler som har gjorts över fondens framtida lillväxt och som byggerpå vissa antaganden om ränte-, löneutveckling etc. visar att AP-fondensbetydelse som källa för långfristig finansiering relativt sett skulle Prop.1978/79:165 113 AP-fonden skulle enligt dessa kalkyler kunna redani få ett växande desinvesteringsbehov, dvs. behov av att -i stället för att ge nya långfristiga län - sälja ut från sin låneportfölj föratl klara pensionsutgifterna. Inför en sådan utveckling skulle fonden kunnatvingas att begränsa löptiden pä de nya län fonden beviljar. Kapitalmarknadsulredningenuttrycker oro över denna utveckling mol bakgrund av en förutsedd växandeefterfrägan på långfristiga krediter och med tanke på det sparandeunderskottsom kommer att prägla den svenska ekonomin framöver. Utredningen anser detdärför vara viktigt att den framtida politiken i fråga om pensionsutfästelseroch avgiftsuttag utformas sä att en sådan försvagning av AP-sparandetförebyggs. Försia fondstyrelsen och majoriteterna inom andra och tredjefondstyrelsema har anslutit sig till utredningens åsikt. Enligt deras meningskulle det vara olyckligt om de skulle behöva förkorta löptiderna pä de lån deger. Det skulle kunna medföra att hela obligationsmarknaden ställdes införstora svårigheter att fungera. Styrelserna framhåller också att de har ettbehov av att veta hur statsmakterna ser på AP-fondens långsiktiga lillväxt ochutveckling. Jag vill för min del understryka all avgifterna lillAP-fonden självfallet alltid mäste anpassas sä alt de lillsammans medAP-fondens förmögenhetsbehållning är tillräckliga för att fonden skall kunnauppfylla sina pensionsförpliktelser och därutöver fylla sinkapitalmarknadsfunktion. Det innebär självfallet bl. a. att fondstyrelserna kanräkna med att även i fortsättningen kunna lämna 20-åriga lån. Detta blir fallelredan vid en utveckling som innebär all fondkapitalet inte minskar, mätt inominella termer. Någonytterligare precisering av hur stort sparandet inom fondsystemet skall vara pålängre sikt behövs knappast. Det är inte heller möjligt att bedöma vilkenutveckling av detta sparande som i framliden kommer att visa sig lämplig. Inteminst den allmänna ekonomiska utvecklingen spelar i det sammanhanget enväsentlig roll. AP-fondens sparande i förhållande till BNP nådde under år 1972en topp på 4,. hade denna andel sjunkit lill av BNP. Dennanedgång får ses mot bakgmnd av den kraftiga ökning av fonden som åsyftadesunder fonduppbyggnadsperioden. Del är också av intresse att notera atl nyasparformer har ökat i betydelse. Det kollektiva sparande som sker inom ramenför olika kollek-livavtalsenliga pensions-, sjuk- och livförsäkringssystemökade från av BNP till 2,av BNP . För år 1978uppgick molsvarande andel enligt preliminära beräkningar till 2,. Dettasparande och det sparande som sker inom AP-fonden ökade således tillsammanssin andel av BNP frän 5,under är 1972 till . Den nuvarande procentsatsen för uttagande av avgifternatill AP-fonden - - gäller till utgången av detta år. För de närmasteåren föreligger det ett behov alt höja den offentliga sektorns sparande. Detsparande som sker inom AP-fonden bör mot denna bakgrund förstärkas genom attavgifterna till fonden höjs. Därigenom underlättas i viss mån den uppgift g 1978179, I saml. Prop.1978/79:165 114 för kreditpolitiken som jag redogjorde för när jagdiskuterade statens finansiering. Chefen för kommer senareatl lägga fram lorslag i denna fråga. Vad särskilt angår AP-fondens lillgång på medel förplacering i aktier och skuldebrev som kan bytas ut mot aktier, dvs. det slagsplaceringar som är förbehållna Ijärde fondstyrelsen, sä utgår utredningen fränatt fonden successivt tillförs medel för ändamålet. För all möta företagensstigande behov av riskkapital bör fjärde fondstyrelsen sålunda enligtutredningens mening tillföras medel i takt med utvecklingen. kan detenligt Ulredningens mening övervägas att låta AP-fondens aktieförvärv ske genominrättande av en femte fondstyrelse med en egen administration. En sådan åtgärdökar, menar ulredningen, konkurrensen och företagens valfrihet. Bland remissinsianserna höjs röster både för och emotutredningens inställning pä denna punkt. Bl.a. riksbanksfullmäktige tillstyrkeratt AP-fonden skall fä ökad kapacilel att placera i riskvilliga former. Ett parremissinstanser vill att frågan om inrättande av en ny eller flera nyafondstyrelser bör övervägas nu och i varje fall inte skjutas . OmAP-fonden skall ges ytterligare medel för aktieförvärv föredrar fleraremissinstanser att det sker genom alt en femte fondstyrelse inrättas framföralt fjärde fondstyrelsen fär nya tillskoll av medel. Motsatt uppfattning ärockså föreirädd. Kapital borde sälunda i försia hand tillföras fjärdefondstyrelsen. En femle fondstyrelse skulle innebära att kostnaderna föradministration skulle öka men del bedöms vara tveksamt om konkurrensmässigafördelar skulle vinnas. En del remissinstanser, främst inom näringslivet,avvisar tankarna på att ytterligare öka AP-fondens utbud av riskvilligtkapital. Att försöka en sådan lösning sägs vara alt gå fel väg. I stället börlönsamheten förbättras så att en tillräcklig ökning av det riskvilligakapitalet kan åstadkommas genom en ökning av kvarhållna medel i företagen iförening med ett ökat intresse bland hushållen att delta i nyemissioner. Isammanhanget bör ocksä beaktas vad ett par remissinstanser, LO och TCO, haranfört om belydelsen av vad den pågående diskussionen om löntagarfonder resulterari. För egen del vill jag framhälla atl det de närmaste årenkommer att finnas stort behov av ökat riskkapital inom företagen. Del ärnödvändigt alt företagens lönsamhet förbättras och att nytt riskkapitallillförs företagen, både av deras egna medel och från hushållen genom ennyemissions-verksamhet. Enligt min mening mäsle man också räkna med atltillskott av riskvilligt kapital från AP-fonden kommer atl krävas under de ärsom nu följer. Mot denna bakgrund anserjag del motiverat att inrätta en femledelfond. Jag delar utredningens uppfattning att det skulle öka konkurrensen ochföretagens valfrihet. Del är av stor vikt att riskvilligt kapital kommer frånmånga olika institutioner med förankring i skilda gmpper med olika inrikt- Prop.1978/79:165 115 Det är också viktigt atl viss del av AP-fondensmedel ställs till förfogande som riskvilligt kapital och det kan då varamotiverat att inrätta en femte delfond i stället för atl kraftigt ökakapitallillskoUen till den fjärde fonden. hindrar inle all man senare kanöverväga evenluella kapitaltillskott till den fjärde fonden. Den femle AP-fonden bör dä inte göras lill enbart en kopiaav den fjärde. En femte fond bör få en egen administration och verka oberoendeav den tjärde fonden. Den borde förslagsvis lokaliseras till ort utanförStockholm. Också genom annan sammansättning av styrelsen skulle den kunna fådelvis annan karaktär. Rösträtten för en viss del av de aklier fonden äger iett företag skulle kunna utövas av lokala fackliga organisationer, vilket nusker också i fråga om fjärde fondstyrelsens aktieinnehav. Genom att bredda ägandel i näringslivet skulle en sådanfemle AP-fond kunna bidra till att öka toleransen för höjd lönsamhet inäringslivet och även på det sättet öka företagens riskkapital. Självfalletmåste raedlen förvaltas med utgängspunkt i de krav som bör ställas påpensionsmedlens långsiktiga användning. Hur en femte AP-fond mer exakt bör ulformas för att bli enviktig komplettering lill den fjärde fonden fordrar ytterligare överväganden.Jag avser alt inom närmare pröva sådana frågor som placeringspolitik,styrelsesammansättning, lokalisering, avkastningskrav och avkastningensanvändning vid inrällande av en femte AP-fond. Jag räknar med att detla arbete skallkunna ge ett fylligare underlag i frågan än kapitalmarknadsutredningen nupresenterat, så att regeringen, efter remissbehandling, skall kunna åierkommamed ett konkret förslag till . 2.5.1.3 AP-fondens allmänna placeringspolitik Utredningen konstaterar att den fria och självständigaställning i förhållande lill både staten och de avgiftsbetalande förelagen somAP-fonden har inte är avsedd alt ge fondstyrelserna frihet alt föra enplaceringspolitik som konkurrerar med myndigheternas intentioner. Det belydandeinflytande som fonden skulle kunna utöva pä kreditmarknaden måste trädalillbaka för de mål som har slällls upp för den ekonomiska politiken och förmer allmänna önskemål om en väl fungerande kreditmarknad. Inom den ekonomiskl-politisktgivna ramen skall fonden emellertid sträva efter alt uppnå en god förräntningav det förvaltade kapilalet. Enligt utredningen har AP-fondensplaceringspolitik också varil väl avvägd med hänsyn till dessa olika krav.Ulredningen föreslär ett lillägg i reglementet angående allmännapensionsfonden sä att den nämnda avvägningen, i motsats till vad nu är fallet,framgår av reglementet. Detta bör därför inte bara som f. n. ge uttryck för attAP-fonden skall förvaltas sä alt den blir lill största möjliga gagn förförsäkringen för tilläggspension utan även atl förvaltningen skall utövas inomramen för vad som är förenligt med den allmänna ekonomiska politiken och medbeaktande av kreditmarknadens funktionssätt. Prop.1978/79:165 116 Några remissinsianser har ställt sig tveksamma elleravvisande till det föreslagna tillägget. godtartillägget men anger som förutsäitning härför alt varje samhällssektor öppet fårredovisa sina egna kostnader och att behövliga subventioner eller andrastödåtgärder sätts in lika öppet. Riksförbundei päpekar att del är en sak försig atl man mäsle förutsätta att AP-fonden med hänsyn till sin storlek intehanterar sin placeringspolitik pä ett sådant sätt alt fårsvårigheter att vidla penningpolitiska åtgärder. har samma uppfattningoch uttrycker förhoppningen att den ekonomiska politiken inte i något fallleder till dolda subventioner på bekostnad av AP-fondens avkastning.Första-tredje fondstyrelserna, LO och SAF avslyrker förslaget. Enligtfondstyrelserna kan hänvisningen lill den allmänna ekonomiska politikenantingen uppfattas som en självklarhet och är då onödig eller inrymma en tankeatt del skall ankomma pä fondstyrelserna alt agera som ett ekonomiskl-politisktorgan, i vilkel fall tillägget synes direkt olämpligt. Hänvisningen tillkreditmarknadens funktionssätt förefaller fondstyrelserna kunna ge upphov tilltolkningssvårigheter. LO menar att fondstyrelserna inte bör åläggas att bedömaoch än mindre göra insatser i den allmänna ekonomiska politiken. SAF anför attAP-fonden inle är ett organ för den allmänna ekonomiska politiken utan skalluppträda som en privat kapitalplacerare. I och med att AP-fondens endamålsättning är att uppnå högsta möjliga avkaslning blir, framhäller SAF,fondens beteende fömtsebart för och konsistent på penningpolitiskaåtgärder. För egen del anser jag det vara svårt att komma ifrån attAP-fondens storlek och dominerande ställning på den svenska kapitalmarknadenskulle skapa problem, om fondförvaltningen - föruiom kraven på betryggandesäkerhei och tillfredsställande betalningsberedskap - endast hade kravet pä sågod avkastning som möjligt för ögonen och till fullo utnyttjade detaffärsmässiga övertag som fondens dominerande ställning i och för sig gavmöjlighet till. mäsle rent allmänt anpassa sig efter denekonomiska politik som förs och likaså undvika marknadsstörande ätgärder. 1praktiken har fondstyrelserna i sin placeringsverksamhet också beaktat dessakrav. Jag ser ett sådant tillägg som ulredningen har föreslagit som endastavseit atl bekräfta den inriktning som AP-fondens placeringspolitik ipraktiken redan har. I AP-fondsreglementet har fondstyrelsernas uppgift attförvalta fonden så att den blir lill störsla möjliga gagn för försäkringen förtilläggspension skjutits fram på ett sätt som kan leda till missförstånd. Jagförordar därför att det av ulredningen föreslagna tillägget görs. Därigenommarkeras att AP-fondens storlek och dominerande ställning på kapitalmarknadengör del nödvändigt att fondstyrelserna i sin placeringsverksamhet på det sättsom redan sker håller sig inom ramen för vad som är förenligt med den allmännaekonomiska politiken och beaktar kreditmarknadens funktionssätt. Tillägget böralllså inle förslås så att det förändrar AP-fondens ställning och åläggerfonden att verka som organ för någon subvenlionspolitik eller för den allmännaekonomiska politiken. Prop.1978/79:165 117 En viktig förändring som utredningen föreslär beträffandeAP-fonden avser återlånen. Den helt övervägande delen av återlånen har tagitsupp av företag som har mer än 500 anställda. har AP-fondennetto betalat ut ca 800 milj. kr. varje är för refinansiering av de återlånbankerna har beviljal företagen. uppgick utbetalningarna tillsammanlagt ca 1 150 milj. kr. netto och för lill ca 1 5.50 milj. kr.Utnyttjandet av ålerlänemöjligheten har alltså ökat påtagligt de båda senasleåren. Utredningen anser att återlänesystemet bör avskaffas i sinnuvarande form och ersältas med en utlåning som är anpassad till de mindreföretagens behov. Till övervägande del utnyttjas återlånen av stora företagsom skulle kunna ta upp lån pä den ordinarie kapitalmarknaden. Återlånenutnyttjas ocksä för alt lindra verkningarna av kreditåtstramningar. Systemetinnebäratt sparandet inte kanaliseras efteren konkurrerande prövning päkapitalmarknaden. Utredningen utgär ifrän att de större företagens totalafinansieringssituation inte skulle behöva försämras, om återlänesystemetavskaffades i sin nuvarande form, utan att del frigjorda läneutrymmet skulletillfalla dessa förelag pä obligationsmarknaden eller genommellanhandsinstituten. Avsiklen bakom utredningens förslag är alltså attutrymmet för atl kanalisera AP-fondens medel i marknadsmässiga former skall blistörre. Utredningen föreslår att ålerlänemöjligheten begränsastill högst . för varje låntagare. Däremot skall återlån få avsehälften av de avgifter låntagaren har betalat mol fn. Del minsla belopp som kan återlånas bör av praktiskaskäl dock uppgå till . mot f. n. Lånen bör ha en löptid pähögsl 15 är och avbetalas med lika stort belopp . Fast ränta bör tillämpaspä AP-fondens län till bankerna men räntesatsen för dessa lån bör omprövas vartfemte år med hänsyn lill ränteutvecklingen. Räntesatsen bör fastställas tilldensamma som gäller för det långfristiga statsobligationslån som har getts uthär i landet närmast före fastställandet. Regeringen bör dock kunna fastställaen annan räntesats, om det allmänna ränteläget har hunnit ändras undermellantiden. Det föreslagna återlänesystemet bör enligt utredningen kunnaknylas till industrigarantilånen - lån med statlig garanti enligt förordningen(1978: 507) om industrigarantilån - så att även företag som lider brisl påfullvärdiga säkerheter kan ulnyllja lånesystemet. Bland remissinstanserna råder delade meningar om huruvidaäteriäne-syslemet bör bevaras. Flera remissinstanser hälsar ulredningensförslag med tillfredsslällelse och instämmer i utredningens synpunkter päfrägan. Första fondstyrelsen och majoriteten inom andra resp. tredje fondstyrelsenhar bl. a hänvisat till den stora omfattning återlånen har fält framför alltunder . AP-fonden har till följd härav drastiskt måst reducera antaletteckningar av nya obligationslån och kraftigt måst minska långivningen tillmellanhandsinstiluten. Av de remissinstanser som tillstyr- 1978/79:165 118 kerförslaget understryker dock flera att del är viktigt alt den totalafinansieringssitualionen för sädana företag som går misle omäterlånemöj-ligheten inte försämras därigenom. Som förutsättning för altförslaget skall genomföras kräver man pä flera håll att tillstånd all emitteraobligationer kan påräknas. Inomden grupp av remissinstanser som är tveksamma till eller avslyrker förslagettvivlar man på alt alternativ finansiering komraer att kunna erbjudas deföretag som inte längre avses få återlån. Det framhålls att det skulle varasärskilt olyckligt att nu avskaffa eller begränsa återlånemöjligheten medhänsyn lill den svåra krissituation som råder inom del svenska näringslivet.Svenska bankföreningen har anfört bl. a. följande. Huvudanledningen till alt ålerlånesystemetinfördes var att - om pensionsreformen inte hade skett - medel molsvarandepensionsavgiftema skulle ha fonde-rats inom förelagen stor del och därraedkunnai användas i verksamheten på samma sätt som egna medel.Åtelänemöjligheten är ännu mer motiverad i nuvarande läge närsjälvfinansieringsgraden i näringslivet är låg till skillnad från vad falletvar när möjlighelen infördes. Det är troligt att svensk industri bl.a. pä grundav återlånemöjligheten lättare har kunnai bära den solidiletsförsämring som denhar varit utsatt för . Om man gör företagens planering avfinansieringen mer osäker genom att la bort återlånen, är det inte säkert attförelagen kan bära den fortsatta försämring av soliditeten som ulredningen räknarmed. Del kan innebära att företagen minskar investeringama för alt bibehållasin soliditet. Utredningens uppfattning att företagen i stället för återlånskall tillföras långa krediter på den öppna raarknaden vore riktig endaslunder förutsättning att en fritt fungerande kapitalraarknad verkligenexisterade. Denna fömlsättning är dock inle för handen, om riksbankensemissionskontroll i enlighet med vad utredningen förordar skall bibehållas.Den kreditfördelning som sker via emissionskontrollen kan inte anses innebäraen resursfördelning av bätire kvalitet än den bankerna kan göra. De förelag somdominerar åleriånesystemet är myckel kredilvärdiga. Till den alldelesövervägande delen är de emellertid sådana företag som inte har tillgång tillobligationsmarknaden. Föregen del kan jag instämma i ulredningens uppfaUning att äterläne-sysleraetinnebär ett avsteg från en raarknadsbeslämd fördelning av krediterna.Företagen erhåller åleriån i förhållande lill de avgifter de har betalt ochefter en prövning som är begränsad till företagets kreditvärdighet. Någonytterligare kvalifikation i konkurrens med andra företag krävs inte. Ålerlånesystemetsägs framför allt gynna personalintensiva företag med ett begränsalkapitalbehov, medan kapiialintensiva branscher med fä anställda har mindrenytta av ett sådani system. Detta talar dock inte nödvändigtvis mol altäteriånesystemet bibehålls. Del kan i stället förhälla sig så att systemetbidrar lill alt skapa en viss balans mellan dessa båda slag av företag när detgäller deras kreditförsörjning. Enligt min mening är det Prop.1978/79:165 119 nämligen ovisst om de kapitalintensiva förelagen verkligenmissgynnas på kreditmarknaden totalt sett. De har dock fördelen av att habeläningsbara tillgångar i en annan utsträckning än de personalintensivaföretagen, vars tillgångar ofta är av immateriell nalur. Näråterlånemöjligheten infördes i samband med pensionsreformen var skälet attavgiftssystemet befarades kunna medföra anpassningssvårigheter för deavgiftsbetalande företagen från likviditets- och finansieringssynpunkt och attdel kunde la innan kapitalmarknaden kunde anpassa sig.Återlänesystemet har emellertid nu funnits i snart 20 är och har fungerat välfrån företagens synpunkt sett. Återiånen utgör en av de få finansieringsformerom vilka företagen säkert vet att de är disponibla. Företagens finansiellarisksiluation har förbättrats av att de i sin finansiella planering har kunnaträkna med en säker återlänerätt. Som bankföreningen har påpekat kan ett slopandeav återlänerälten försvaga företagens investeringsvilja, särskilt när derassoliditet är myckel låg. 1 likhel med eu flertal remissinstanser anserjag detmindre välbetänkt att avskaffa eller kraftigt beskära återlånemöjligheten medhänsyn till de betydande problem som de svenska företagen ännu har. Jagförordar därför all det nuvarande återiä-nesystemel bibehålls. Omåterlänesystemet sålunda behålls i ungefär samma omfattning som ,kvarstår också de belastningar som systemet innebär för AP-fonden. Fondensautomatiska skyldighet att låta bankerna refinansiera återlånen hos fondenmedför störningar i fondens likviditetsplanering. Enligt gällande regler harbanken rätt att erhålla län frän fonden i samband med att banken har lämnat ettföretag återlån. Refinansieringslånel skall enligt föreskrifter som Kungl.Maj:t har meddelat betalas ut inom viss korlare tid frän det banken söktelånet. Störningarna i likviditetsplaneringen bör kunna minskas genom atttidsfristerna förlängs något. Det får ankomma på regeringen att ändraföreskrifterna. När detgäller en sådan ackumulerad ätérjånemöjlighet som ulredningen har föreslagit -dvs. möjlighel alt återlåna medel som motsvarar inbetaldaavgifter - har praktiskt tagel alla remissinstanser ställt sig positiva,oavsett om de i övrigt vill ha kvar återlänesystemet eller inte. En delremissinstanser går dock längre än utredningen. a. föreslås atl ell beloppmotsvarande avgifier som har betalts underde tio och inte baraunder de fem senaste, skall få återlånas och att det högsia medgivnaåterlånebeloppet skall ökas från . till I eller t. o. m. 2 milj. kr. Även jaganser att en möjlighet att få åleriån inbetalda avgifter börinföras. De belopp som de mindre företagen har kunnat återlåna har ofta varitså blygsamma att dessa företag inte har funnit del lönt all ärligen ansöka omåterlån. Genom en sådan ackumulerad länemöjlighet som utredningen föreslärskulle dessa företag kunna fä ell mer effektivt slöd inom ålerlänesystemets ramän vad nu är fallel. 1978/79:165 120