prop · G203195 · 1978-12-31 00:00:00 — Regeringsrällen lar uppen annan fråga, nämligen hur regeln om all fem sjättedelarav de röstande riksdagsledamöterna skall förenasig om lagförslagel, bör lillämpas.Innebär regeln att förslaget måsteanlags i helt oförändrat skick?Eller har majoriteten, om den är beredd atl anta förslaget i huvudsak, frihelall ändra i detaljer, även om ändringen rör någon fri- och rättighet? Det ärvidare oklart vad som skall förstås med "lagförslagel". Avses vid enmera omfattande lagstiftningsfråga hela lagförslaget eller endast de delar uvdelta som rör någon fri- och rättighet? Dessa frågor bör enligt regeringsräliensmening i del fortsalla arbelel med den föreslagna ordningen närmare analyseras.Svea hovräll anmärker all möjlighelen atl ändra ett vilande förslag inte harkommit till något tydligt ullryck i den föreslagna lagtexien. Det är möjligl atlutredningen har länkl sig att ordel "förslag" i della sammanhangskall belyda ungefär detsamma som "ärende"; frågan är inle diskuteradi betänkandet. Högsiadomsiolen anmärker all innebörden av undanlagsreglerna under punklerna 1-3 ifjärde styckei knappasl kan anses med erforderlig tydlighet framgå av lagtexien.Den särskilda betydelse, som här skall tilläggas ordel "enbart",framgår endast i belysning av molivullalanden. Enligt dessa uttalanden kanlagförslag, som angår i del särskilda undanlaget berörda frioch räuigheler,inte i och för sig göras lill föremål fördel särskilda förfarandet. Så kan skeendast i den mån annan av det särskilda förfarandel generellt skyddad fri- och rälligheisuiövningsamlidigt berörs av lagsiiftningen. Ett tillägg, som klargör den avseddainnebörden, bör fogas lill fjärde stycket. Kammarräiieni Göieborganserallffårdestyckel I har fått en mindre lyckad utformning. Därsägs det alt särskilda lagstiftningsförfarandet inte skall tillämpas på förbudatt röja sådant som "far hållas hemligt med stöd avtryckfrihetsförordningen". Kammarrätten konslalerar all med stöd av TF endaslallmänna handlingar fär hållas hemliga och alt TF över huvud tagel inte berörtystnadsplikter. Ienlighet med vad och färjåltar-fbibundförordar som kompletteringar av skyddel föreslår organisationerna lillägg till lagtexien.Riksförbundei föreslår två nya meningar av följande lydelse: "Då sedvanligbefogenhet att använda egendom begränsas, skall detta ske genom lag somförutsätter lillämpning utan gynnande eller missgynnande. Befogenhei atlanvända viss egendom får på samma sätt ytterligare inskränkas, om detta ärbefogal av dess läge, beskaffenhet eller dylikt sakligt skäl." Förfaiiarförbundelföreslår all paragrafens slutord får följande lydelse: "ersäuning för föriusleneller intrånget enligt grunder som bestäms i lag". ,författarförbundförklarar att förslaget är en konsekvens av de nya reglerna om särskildbehandling av lagar som inskränker fri- och rällighe- lerna.Förbundel ifrågasätter om tilläggel är nödvändigt, eftersom hela bestämmelsen endaslutgör en hänvisning till vad som föreskrivs i 2 kap; den har förmodligentillkommit hell enkelt för atl utfylla ett tomrum som eljesl skulle uppstå iden så antagna grundlagen. Om emellertid ett tillägg av sådan karaktärbör förekomma, anser förbundel del inle lämpligt alt man generellt hänvisar lillatt förslag till lag i vissa fall skall behandlas i särskild ordning. Del ärdock endasl fråga om vissa lyperav lagar. föreslår därför atltillägget får följande lydelse: "saml alt förslag till dylik lag i vissafall skall behandlas i särskild ordning". Sveahovräll anser atl beslämmelserna i första styckei bör utformas så att redan avdem tydligt framgår konsekvensen av att ett gmndlagsförslag läggs fram för senl.Hovrällen ullalar vidare att den har svårt atl inse varför rätlen alt begära folkomrösiningskall vara inskränki efter det försia beslutet att anta lagförslaget;utredningen har inte angeti något skäl för siu förslag härom. Möjligheten attframställa sådan begäran synes böra stå öppen i vart fall fram lill någonrimlig tidpunkt före valel. Kammarrätteni erinrar om atl utredningen redogör (s. 212) för del säkeriigenmycket sällsynta fallel att det inför ett extra val skulle visa sig nödvändigialt få fram till avgörande ett vilande gmndlagsförslag, väckl så senl att del inlekan behandlas i samband med nämnda val. Utredningen menar att man i sådant fallkan låta förkasia det vilande förslaget och medkonstitutionsutskottets medgivande anta ett likalydande förslag såsom vilandeför sluilig prövning efter det nämnda valel. Enligt kammarrättens uppfattningkan man undgå dessa komplikationer, om det i lagtexien anges alt konslitutionsuiskolletsmedgivande om undantag från den stadgade lidsfristen skall lämnas senast förevalet i slället för senast vid ärendets beredning. Rättighetsskyddsutredningenpåstår (s. 129) att lagrådsutredningen föreslagil att ett departement underberedningen av ett lagstiftningsärende bör kunna begära atl under hand få höralagrådets synpunkter beträffande viss fråga och att detta inle torde krävanågon uttrycklig reglering. har emellertid, såvittregeringsrätten kunnai finna, inte framfört något sådant förslag utan lalarendast om det praktiska förfarandet sedan regeringen väl beslutat remiss tilllagrådet. Men hänsyn till den ställning som självständig och oberoendemyndighet vilken lagrådet bör inta lorde det inte böra komma i fråga attlagrådets yttrande inhämtas annoriedes än genom formlig remiss. Del bör därförenligt regeringsrättens mening vara uteslutet att ett departement får anlilalagrådet till hjälp i sitt arbete innan remiss till 29 1978/79. lagrådetbeslutats av regeringen. är det ju för övrigt inte avgjort omlagrådels granskning behövs och lagrådel kan därför bli belasial med arbele ionödan. I övrigi bör såsom lagrådsuiredningen ullalat i fortsältningen lik.som hillillsankomma på lagriidets ledamöter atl själva avgöra vilkel arbetssätt som ärlämpligast. Riksskatteverketanser att man i förarbetena bör behandla frågan om sekretess underlagrådsgranskningens gång och tillse atl lagsiiftningen kommer alt medgesekretesskydd för handlingar i ärendet inklusive lagrådets yttrande fram tillden tidpunkt då proposition i ärendet avlämnas. Frågan, som har behandlats avlagrådsutredningen, ärsärskilt vikiig på skalielagslift-ningens område. Den börses i vissl samband med del framlagda förslagei om förbud mot relroaklivskaltelag. Andraslyckel behandlas i många yttranden. Sveahovrätt anser att granskningsområdei bör intas i en särskild paragraf på sätl lagrådsuiredningenföreslagil. i förordar att uitrycket "lag som angårbegränsning av någon av de gmndläggande fri- och rättigheterna" ändrastill "lag angående föreskrift, som innefattar begränsning av någon av degrundläggande fri- och rättigheterna". JKnoterar atl utredningen skiljer mellan, å ena sidan, lag som angår begränsningav de grundläggande fri- och rätiigheterna och, å andra sidan, lag som avses i8 kap. 2 och 3 §§. Förstnämnda lagtyp faller emellertid in under nämnda 2 och 3§§, främsi 3 §. Indelningen är därför enligt JK:s mening inle heltsärskiljande. Kammarrätteni SundsvaU ifrågasätter huruvida inte karaktären av principlösning har betonatsalllför starkt och uttryckts på ett språkligt mindre tillfredsställande sättgenom att det angivits atl yttrande av lagrådel bör inhämtas över lagförslag avsärskilt angivna typerom vissa förutsättningar är uppfyllda. Det bör enligtkammarrättens mening övervägas att ersätta ordet "bör" med ordet"skall". Härigenom torde regleringen få större pregnans utan attinnebörden ändras. Några konsekvenser i lagprövningshänseende lorde en sådanförändring i varje fall inte medföra, enligt kammarrättens mening, eftersom detfortfarande ligger i hand alt avgöra i vad mån de förutsättningarföreligger som skall utlösa lagrådsgranskning. JKanmärker vidare att lagrådets yttrande "bör" inhämias. Ordel"bör" bör om möjligt undvikas i grundlag. Sådan lag bör innehållaabsoluta och koncisa regler. Ordet i fråga torde f ö. inte heller förekomma inågon av våra gmndlagar f n. Samma kritik kan riktas mot ordel"behöver" i andra meningen av samma stycke. Dessutom anser JK attorden "bör" och "behöver" korresponderar illa med varandrai sammanhanget. påpekaratt sammanställningen "lagrådet börhöras" med "lagrådets yttrande behöver dock icke inhämtas"framstår som svårförståelig. i anför atlundantaget om att yUrande i vissa situationer inte "behöver" inhämtas synes vara utformat mot bakgrund av en tänkl Sådan är huvudregeln inle enligt förslaget, som endast anger attyttrande "bör" inhämtas. Svenska avdelningen av InternationeUajurisikommisslonen anser att det i lagtexien angivna kvalifikalionskravel"om finner lagen vara vikiig för enskilda eller från allmänsynpunkt" öppnar en onödigi vid möjlighel för kringgående av syftet medlagrådsgranskningen. Det bör räcka med alt ange undantagsfallet. Om det med lankepå lagrådets arbetsbörda är nödvändigt med yUeriigare begränsningar, bör delenligt avdelningens mening övervägas, om inle lagrådel självi skall kunnaanpassa omfatiningen av arbetel med en remiss. Uttrycket"om finner" kritiseras också i ett fiertal andra yttranden.Regeringsrätten framhåller alt det inte gärna låler sig göra atl formulera laglextenmed utgångspunkt i att skall finna en lag meriterad för lagrådsgranskning.Lagtexien bör i stället ges en mera allmängiltig uiformning. Regeringen skallju normall fatta beslut i frågan om lagrådsremiss innan ett lagförslag harkommit under ögon. Ytterst måste det visserligen ankomma påriksdagen all avgöra om en lag skall antas utan föregående lagrådsgranskningeller inte men atl så skall vara fallet behöver inte komma lill direkl utirycki laglexten. Del följer enligt regeringsrätten av stadgandel i 1 kap. 3 § RFatt det är som stiftar lag. JKfinner att del uUryckliga understrykandet av såsom den som yttersthar att lillämpa reglerna om lagrådets hörande knappasl är nödvändigt. JK lilläggeratt man av paragrafens avfattning på denna punkt kan få den uppfattningen attregeringen före en propositions avlåtande till skulle inhämtariksdagens mening om huruvida lagrådet skall höras eller inte. Delta är dockuppenbarligen inte utredningens avsikt. EnligtSvea hovrälls mening skulle den av ulredningen föreslagna lydelsen av andra slyckel,läsl ordagrant, kunna tolkas så att regeringen, innan den lägger fram vissalagförslag, skall ta reda på inställning till frågan om lagrådetbehöver höras eller ej. Sä är dock inte avsikten. Enligt utredningen skallregeringen bedöma frågans beskaffenhei och kan på grund av sin bedömning varaprimärt skyldig att höra lagrådet, innan den lägger fram förslaget förriksdagen (s. 146). Regeringen förutsätts alltså göra en förhandsbedömning avriksdagens inslällning. Enligt hovrättens mening är detta en krångligare ochsämre konstruktion än en uttrycklig föreskrift att regeringen skall höralagrådet i vissa fall. Den synes också kunna medföra att regeringen kan kommaatt i onödan höra lagrådel för att inte riskera att fördröja ärendetsbehandling i . Hovrätten ullalar vidare att Ulredningen inte harbeaktat den motsägelse som ligger i bestämmelsen, om regeringen har hörllagrådet i fall då för sin del anser alt lagrådets yttrande inte hadebehövt inhämtas. uppfattning blir ju i detta fall hell utanbetydelse. Det är vidare oklart hur utredningen har tänkt sig förhållandetmellan utskott och i de fall då regeringen inte har hört Hovrättenför anser alt del, med den utformning andra stycket har fåll -vid en hastig blick utformad som en "handlingsregel" för -är del svårl all bildu sig en klar uppfaiining om hur samspelel "regering- lagråd - riksdag" skall fungera. Del bör väl normall vara regeringen somremitterar förslagen till lagrådet innan de föreläggs . Hovrätten slällerfrågan om vad undantagsregeln i andra meningen fakiiski innebär och omregeringen skall göra en förhandsbedömning av hur kommer alt bedömabehovet eller en formell förfrågan. Kammarrätteni Göieborg'ifråg'ås'åller om inle "ömsatserna" i de båda försiameningarna i andra slyckel borde formuleras utan som subjekt, t. ex.med lydelsen "om lagen är viktig för enskilda eller från allmän synpunki"resp. "om lagrådels hörande skulle sakna betydelse .. Atl detändå ytterst blir sak att konstalera dessa förhållanden sägs följaav reglerna om normgivningsmakten. i anmärker att förslaget innebär att ""skall bedöma, om lagrådsremiss av särskilda skäl kan underlåtas. Avsikten medden valda formuleringen tycks vara atl markera atl denna fråga inle skall kunnakomma under omprövning av de rältslillämpande organen. Formuleringen kan emellertidge det intrycket alt genom ell motiverat ullalande (på vilkelstadium?) uttryckligen skulle la ställning lill frågan om lagrådsremiss kanunderlåtas. Gällande föreskrifterom formerna för fattande av riksdagsbeslul ilagstiftningsfrågor lär emellertid inte ge ulrymme ål något sådani uttalande. Iprakiiken måste del ju i försia hand bli regeringens sak alt bedöma om lagrådetskall höras och att för redovisa skälen lill ev. underlåtenlagrådsremiss. I andra hand kan vederbörande utskott göra bedömningen och ev.på egen hand inhämla lagrådels yttrande. Om varken regeringen eller utskottethar inhämtat lagrådels yttrande, kan kammaren antingen ålerförvisa ärendet tillutskottet för yUeriigare beredning (underförstått genom hörande av lagrådet)eller helt enkell godta underlåtenheten atl höra lagrådel. Fakultetsnämndenanser att del föreslagna siadgandel bör omformuleras så atl det inte geranledning till missuppfattningar om den ordning i vilken behovet avlagrådsremiss skall prövas. Juridiskafakultetsnåmnden i förklarar atl uppgiften att avgöra, huruvida ettlagförslag omfattas av rekommendationen om lagrådsremiss, av naluriiga skälprimärt måste åvila regeringen. Finner regeringen atl dess förslag avser sådanlag som anges i paragrafen, skall förslaget remitteras till lagrådet, och ansesnågon av undaniagssiiuaiionerna föreligga, skall motivering lämnas. Ilagtexten anges emellertid som förutsättning för att lagrådet skall höras i deuppräknade fallen all finner lagen vara viktig för enskilda ellerfrån allmän synpunki, och frågan om något av undantagsfallen är tillämpligtsägs likaså vara beroende av uppfaUning. Hur denna riksdagensbedömning skall komma in i beslutsprocessen anges emellertid vurken i lugtexi eller motiv. Enligt första slyckel kan yllrande frän lagrådelinhämias av regeringen eller riksdagsulskolimen inle av som sådun. har all välja mellun ivåuiiernuiiv, om ell frumlugt lugförslag intehur underkasiuls lagrådsgranskning i clt fall, där della enligi mening borde ha skell. Anlingenkan man avslå proposilionen och låla regeringen åierkommamed nyll förslag, sedan lagrådel har hörts,eller också kan man ålerförvisa ärendet lill vederbörande ulskotl för ytterligare beredning,innefattande remiss lill lagrådel. Siadgandelmåsle enligi fakulieisnämndens uppfaUning omformuleras så atl del klarl framgår hur frågan om lagrådsremissens erforderlighei skall prövas. Undantagsreglerna behandlas i annal hänseende av VÄ',som anser alt-om hans förslag lill beskrivning av del obligaloriskalaggranskningsområdel godtas- undaniagen bör anges pådel sätl lagrådsutredningen har föreslagil, varvid dock ordalagen i punkt 1 bland undaniagen bör anpassas till den komplettering av huvudregeln somJK har förordat. Juridiska fakuUeisnäinndeni Siockholm tar upp undantaget för fall, då lagrådels hörande skulle "fördröja lagsliftningsfrågans behandling såalt avsevärl men skulle uppkomma".Fakultetsnämnden reagerar mot den ispecialmotiveringen (s. 214) framfördatanken att detta kan aktualiseras, då "lagrådels arbetsprogram" är ansträngt.Ett sådant synsätt öppnar enligtnämndens mening oroande perspektiv.Genom alt strypa lagrådets resurser skulle man ju då teoretiskt kunna minimera utrymmet för lagrådsgranskning.Enligt fakulietsnämndens uppfattning bör undantagsstadgandet förstås så alt lagrådsremissfår underiåtas, om lagförslagetsgenomförande i sig är så brådskande alt en fördröjning skulle förorsakaavsevärt men. Som exempel nämns behovet av att vissa situationer snabbi flr tillstånd regler mot skatteflykt (jfrutredningen s. 145). anserattman kan göra en jämförelse med dei 15 och 17 §§ förvallningslagen sladgade undaniagen från kommunikations- resp. moliveringsskyldigheten - "om ärendets avgörandeej kan uppskjulas" resp. "om ärendetär så brådskande atl del ej finns tid atlutforma skälen". Nämnden erinrar om all myndighels arbetsbörda som sådaninte får las lill intäkt för att underlåta kommunikation eller utelämna motivering. Motsvarande markering synes angelägen i detta sammanhang. JK tar också upp en fråga som rörsista meningen i andra siyckei. Om moiiveringspliklen har fullgjorts ochriksdagen för egen del över huvud tagel inte har ytirai sig i frågan, lorde i enlighet med vad som gälll fåanses ha pröval remissfrågan och instämti regeringens uppfaUning. Därmed lordeockså vara uppenbarl all rätistillämpandemyndigheler inle kan förklara lagen i fråga ogillig pågrund av utebliven remiss lill lagrådet.Därlill kommer all ulskoltsminoriiethar möjlighel atl få lill stånden remiss lill lagrådet. Vad beträffar lagförslagsom väcks inom genom motionertorde få föruisiittas att frågan om remiss lill lagrådet observeras av vederbörande ulskotl. JK kan möjligen länkasig en föreskrift i riksdagsord- ningensom ålägger ulskotl alt i förekommande fall redogöra för skälen för underlåtenremiss lill lagrådet. Del torde emellertid vara så sällsynl all hithörandetyper av lagförslag aklualiseras genom motioner all JK ifrågasätter behovei aven uttrycklig regel i ämnet. JK har hiuills utgått från atl regeringen harfullgjort sin informationsskyldighet genom att ge en redovisning förde skäl som föranlett att lagrådet inte hörts i ärendet. En situation somenligt JK inte helt kan uteslutas är den motsatta, dvs. atl regeringen inte haranförl några motiv för underiåtenheten att höra lagrådel och att frågan inteheller har tagits upp i . Den fråga som då kan uppkomma är om t. ex.en domstol - under åberopande av sin lagprövningsrätt och att felet, dvs. attlagrådet inle har hörts är uppenban - kan underlåta att tillämpa lagen. JK ulgårfrån all rättighetsskyddsutredningen har velat hindra även en sådan lagprövningoch möjligen ger avfattningen av 18 § ullryck ål detta. Om man, såsom ulredningenoch även JK, anser all det bör finnas ett obligatoriskt område förlaggranskningen och inskrivna regler därom i grundlag, kan del emellertidenligt JK:s mening ifrågasättas om inte en underiålenhet alt höra lagrådelmåste betraktas som ett fet av så allvarlig beskaffenhet att lagen i frågamåste anses ogiltig. JK är visseriigen - liksom rättighetsskyddsutredningen -av motsatt uppfattning, men resonemangel föranleder honom alt ifrågasätta ominte en uttrycklig regel i ärendet skulle vara på sin plats. Den borde då placerasi 11 kap. 14 § och utformas som en inskränkning i lagprövningsrätten.Innebörden skulle vara att den omsländigheten att lagrådets hörande underiåtitsaldrig skulle få åberopas som skäl för atl inte tillämpa en lag som beslutatsav . Kammarrätteni Göleborg anser att den språkliga utformningen skulle vinna på att ordet"något" logs borl ur andra styckets sista mening. Denföreslagna lydelsen av iredje stycket har föranlett några uttalanden. Regeringsrättenförklarar att man vid utformningen av en lag inte sällan ställs inför uppgiftenatt göra en avvägning mellan effektivitet och rättssäkerhet. Denna avvägningkan bli mycket grannlaga och framstå som den svåraste frågan vid lagsliftningsuppgiftenslösande. I den föreslagna grundlagstexten har rättssäkerhetskavet behandlatstillsammans med kravet på förenlighet med rättsordningen och inte tillsammansmed effektivitetskravet. Texten bör enligt regeringsrättens meningomformuleras så att först och för sig anges att lagrådet skall granska hurlagförslaget förhåller sig till gmndlagarna och till rättsordningen i övrigtsamt hur förslagets föreskrifter förhåller sig till varandra. Därefter och försig kan anges att lagrådet också skall granska om förslaget är så utformat attlagen kan antas tillgodose angivna syften och göra det under tillböriiglbeaktande av rättssäkerhetens krav. Tillägget "i övrigt söka belysaproblem som kan uppstå vid tillämpningen" synes överflödigt. JKanser att det är svårl alt ulforma en konkrei regel om lagrådsgranskningensinriktning. Enligt hans mening utgör emellertid de fyra punkterna i 1970års förslag en god beskrivning, särskilt om beskrivningen kompleiieras i enlighelmed lugrådsulredningens synpunkter, dvs. med ell betonande av att lagrådel börbevaka rätlssäkerhelsintresset och kontrollera all del sakliga innehållet i ettgranskal lagförslag kommit till uitryck i lagtexten på ell adekval säu. JKifrågasätter om man i lagtexien har helt lyckals all ge uttryck för vad som är avsell.Dels anser han dispositionen - den ordning i vilken uppgifterna angivits -mindre lyckad, dels har "översäuningen" av punkt 1 i 1970 årsbeskrivning fått en uiformning som synes JK klart underlägsen ursprunget. Vadsom bör markeras är särskilt i detla sammanhang den lekniska karaktären avgranskningen. Svenskaavdelningen av och Medborgarrättsrörelsen tillslyrkerförslaget. Sveahovrätt har inte något all erinra mot den föreslagna lydelsen av försia meningen.Såvitt avser andra meningen framhåller hovrällen alt frågan vad som avses med"lagens angivna syften" kan föranleda intrikata gränsdragningsproblem,inle minst när det gäller fri- och rättighetsbegränsande lag. I denna del bören mera preciserad lydelse eftersträvas. JK anser alt ordet "angivna"bör bytas ul mot "avsedda". Hovrätten för finner enbesvärande oklarhel i lokutionen "angivna syften" och frågar om dengäller vad som sägs i siycket om rättssäkerhetens krav etc. eller om den tarsikte på ändamålen i den lag som granskas. Länsstyretseni förklarar atl om avsikten med iredje siycket äratt igrundlagen definitivt fastställa principen atl lagrådets granskning skall avseden renl juridiska sidan av de remitterade lagförslagen och inle de allmännapolitiska överväganden som ligger till grund för förslagen bör detta uttryckaspå ett mera direkl sätt. Om detaljerade anvisningar anses böra ges för granskningsarbeiet,bör dessa enligt mening, om de skall skrivas in i grundlagen,uttryckas i stramare ordalag och inle i så lösliga som t. ex. "söka belysaproblem som kan uppslå vid lillämpningen". Högsiadomsiolen har uppfattningen att det bör komma lill bättre utiryck i lagtexten ivilken utsträckning lagrådel har anledning att pröva frågan huruvida ettlagförslag har sådan innebörd att de föreslagna reglerna om det skildalagstiftningsförfarandet blir tillämpliga. Svenskaavdelningen av IniernaiioneUa juristkommissionen påpekar att ulredningen ulan moliveringhar framhållit alt möjlighel till beslutande folkomrösining bör föreligga ocksåi fråga om beslut, som lill följd av särskilda regler i RF fattas i grundlagssliftningsform(med undanlag för RO). Till dessa beslul hör enligt 10 kap. 5 § överförande av.beslutanderätitill internationella organ. Avdelningen anser att beslut av denna natur är avså speciell art i förhållandelill vanliga grundlagsändringar all frågan om beslutande folkomröstning idessa fall bör närmare övervägas före en lagsiiftning därom. Högstadomstolen konsiaterar atl i paragrafen lagprövningsrätt har förklaratstillkomma domstol eller annal "offentligt organ". I fri- ochrättighets-utredningens förslag till 8 kap. 20 § RF talades i stället omdomstol eller annari "myndighet". Av utredningens motiv framgår inte,varför "myndighet" har bytts ul mot det ovanliga uttrycket"offentligt organ" och vilken saklig förändring som därmed kan ha åsyftats.Högsta domstolen noterar vidare atl del i sista meningen föreskrivs atttillämpning av föreskrifi, som har beslutats av eller regeringenendast flr underiåtas, om "felet" är uppenbart. Härmed åsyftas såvälalt föreskrift står i slrid med beslämmelse i grundlag eller annan överordnadförfattning som alt stadgad ordning i något väsentligt hänseende har åsidosattsvid dess tillkomst.