prop · G20399 · 1978-12-31 00:00:00 — perresa i 1974 ärs prisnivå. Denna kostnad har beräknats med utgångspunkt i attdel genomsnittliga regionala och inlerregionala resandet i landet är tvä turoch returtesor om . De totala kostnaderna för riksfärdtjänstenberäknas uppgå till ca 15 milj. kr prisläge. Ulredningenanser atl systemet med riksfärdijänsi - i likhel med vad som är fallel i frågaom den kommunala färdtjänsten - bör bli föremål för försöksverksamhel,förslagsvis . Efter utvärdering av försöksverksamhelen kanen mera långsiktig uiformning av en framlida riksfärdijänsi göras med sikle påett tillfredsställande komplement lill de reguljära färdmedlen. Ulredningenutgär vidare ifrän atl de förslag som kan komma all föreläggas riksdagenbeträftande den försöksvisa riksfärdljänsien föregås av samråd med förelrädareför primär- och landstingskommunala inlressen vad avser huvudmannaskap ochkostnadsfördelning. Härutöver kan samråd med handikapprörelsen erfordras. Utredningenbedömer som nämnls all del totala antalet personer med svära handikapp f n.uppgår till ca 250 000. Riksfärdijänsi lorde behöva inrättas föruppskattningsvis 20 000 personer. Av resterande 230 000 personer med gravahandikapp hörde som är berättigade till - för att kunnagenomföra en längre resa med reguljära irafikmedel - kunna erhälla färdtjänst iförutom hemkommun även ankomstkommun. För att detla skall kunna ske och ävenför att den föreslagna riksfärdljänsien skall kunna fungera understrykerutredningen viklen av atl inrättas i alla kommuner ochbyggs ut i de kommuner som har begränsningar i rätten lill färdtjänst. Detstatliga bidragel till kommunerna för färdtjänsten lorde ge goda fömisäiiningarhärför. HAKO-uiredningenanser i likhet med handikapputredningen att frägan om bidrag UU anskaffning avegen bU bör bli föremål för ytterligare överväganden. Utredningenkonstaterar att den omständighelen atl ansvaret för driften av och lillsynenöver den kollektiva trafiken är sektoriellt fördelad på olika myndigheter ochatl det inom sektorerna också finns en uppdelning mellan myndigheter ochtrafikutövare ställer särskilda krav pä de organisatoriska former inom vilkahandikappanpassningen av fördmedlen skaU genomföras. Deolika färdmedlens genomsnittliga livslängd samt ny- och ombyggnadstakten är avsärskild betydelse för det tidsperspektiv inom vilket de föreslagna 1978/79:99 102 Behovei av preciseringar frän säväl leknisk synpunki somsäkerheissynpunkl av de föreslagna anpassningsälgärderna, saml kravet päforskning och utveckling för au finna lekniska lösningar på vissa ännu inlelösta problem, har också belydelse för hur snabbt anpassningen kan ske.Tillgången på resurser är vidare av väsenilig betydelse för den takt med vilkende kollektiva färdmedlen kan handikappanpassas. Som en följd av dessa fakiorerkan enligt utredningens mening handikappanpassning inte ske parallelll för deolika irafikslagen. Detförhållandet au del finns ell ston antal irafikförelag ochfärdmedels-tillverkare saml all marknadsslrukiuren resp.konkurrensförutsätlningama Slarkl varierar mellan de olika irafikslagenförsvårar enligt ulredningen en enhellig färdmedelsleknisk handikappanpassningpä frivillig väg. Ulredningen konsiaterar dock au många irafikförelag är lyhörda för de handikappades krav men i avsaknad av fasta normer ochresurser gär utvecklingen långsamt. EnligtUlredningens mening är det i och för sig möjligt au resp. myndigheler ochirafikförelag, var och en pä sill omräde, svarar för färdmedlens ochirafikanläggningarnas handikappanpassning. Med hänsyn lill de problem som ärförenade med anpassningen av de kollektiva färdmedlen till de handikappadesbehov, samt den samordning mellan de olika Irafikslagen som under allaförhällanden måste komma till stånd, förordar utredningen atl en särskild fråntrafikförelagen och trafikverken fristående organisaiion skapas med ansvar församordning - som i huvudsak innebär planering, normgivning och uppföljning - avde kollekliva trafikmedlens handikappanpassning. Ansvaret för del direkiagenomförandet av handikappanpassningen bör dock åvila de olika irafikverken ochtrafikförelagen. Samhälletsmålsättning på handikappområdet, nämligen normalisering och integrering,innebär all de handikappades iransportproblem bör behandlas inom ramen för deövergripande irafikf)olitiska övervägandena. Handikappanpassning av delkollekliva trafiksystemet aren betydelsefull del av en allmän insats för attöka de kollekliva färdmedlens altrakiiviiet sä atl dessa biir generelltlillgängliga och komfortabla för alla. Med hänsyn bl. a. härtill finnerutredningen det naturiigt att den organisaiion som får i uppgift all samordnakollektivtrafikens utveckling i detla hänseende funktionellt integreras med denmyndighet som av trafikpolitiska utredningen föreslås få del övergripandeplaneringsansvaret på irafikområdel - trafikplanerings-nämnden. Föratt tillförsäkra handikapporganisationerna ett reellt inflytande påmyndighetsutövningen pä handikappområdet bör lill nämnden knyias ett särskiltråd med förelrädare för handikappintressenlerna och andra berörda intressenter. Beträffandedet konkreta arbeiei förutsätter ulredningen au trafikplaneringsnämndeninstruktionsenligt får det samordnande ansvaret för de kollekliva färdmedlensoch irafikanläggningarnas anpassning till en högre Prop.1978/79:99 103 gradav tillgänglighet och siandard. Häri ligger inie endasl en exklusivhandikappanpassning ulan även allmänt slandardhöjande ålgärder i övrigi som kanförbäura kollekiivirafikens alirakiiviiel. Nämndens samordnande ansvar förhandikappanpassningen av färdmedlen bör ta sig ullryck i uifärdande av anvisningaroch rekommendalioner sami för irafikverken, irafikföreiagen ochlillsynsmyndighelerna bindande föreskrifter. Siaiensjärnvägar, luftfartsverket och sjöfartsverkel bör insiruklionsenligi, somsärskild myndigheisuppgift,svara föranpassningen av färdmedlen lill dehandikappades behov enligt av trafikplaneringsnämnden utfärdade föreskrifter,rekommendalioner eller anvisningar. Vad gäller enskilda järnvägar, spårvägaroch lunnelbanor bör molsvarande bestämmelser införas i tillsyns-kungörelsen fördessa irafikslag. Enligtfordonskungörelsen skall bussaroch laxibilar lämpligheisbesiktigas.Föreskrifterom olika krav för godkännande meddelas av statens trafiksäkerhelsverk.1 trafiksäkerhetsverkets instruktion bör därför införas all verket -bl. a. isamband med uifärdande av föreskrifter för lämplighelsbesiktning av bussarochlaxibilar-särskilt skall lillgodose anpassningen av färdmedlen tillhandikappades behov. bör f ö. få effeki även pä andra delar av verkelsansvarsområden. Enligtyrkesirafikförordningen ankommer del på länsstyrelserna alt verka för euändamålsenligt anordnande av den yrkesmässiga trafiken. Om lill dennaföreskrift fogas alt handikappades behov därvid särskilt skall lillgodosesskall länsstyrelserna i sin lillslåndsgivning även föreskriva villkor som bl.a. tillgodoser handikappades krav på t. ex. hällplalsarrangemang. Vad gällerandra lerminalfrågor regleras handikappanpassningen i § 42 a i byggnadsstadgan.De slutsatser som ulredningen kommii lill avseende terminaler innebär att nuvarandebegränsning om au handikappanpassning endast behöver ske vid ny-eller ombyggnadskall uigå. kan beakias genom en komplettering av § 42 a ibyggnadsstadgan. Trafikplaneringsnämndenbör verka i samråd med berörda organisationer och myndigheler. Den fömisättssäledes i sitt arbeie inhämta underlag från berörda trafikverk och myndigheterliksom från större trafikföretag och organisationer pä transportområdet samtfärdmedelsiillverkare. Nämnden förutsätts vidare arbela i nära kontakt medhandikapporganisationerna saml handikappinstitutet och . Nämndenbör la inilialiv lill del forsknings- och ulvecklingsarbele som kommer atterfordras för att anpassningen av färdmedlen till de handikappades behov skallnä uppställda mål. Den bör vidare vara rådgivande och samordnande i forsknings-och utvecklingsarbelel samt ha ett uttalat ansvar för prioriiering av deresurser som avdelas för ändamålei. Nägon direkl forskningsledande funktionföreslås dock inte nämnden fä. De på transportområdet redan verksammaforskningsledande och forskningsengagerade institutionerna, såsomiransportforskningsdelegaiionen, väg- och irafikinsti-luiei, skildahögskoleinsiiiuiioner m. fl. förutsätts svara för forskningsstöd 1978/79:99 104 resp.det praktiska forskningsarbetet. Nämnden bör dock kunna spela en väsentlig rollsom initiativtagare lill olika forskningsprojekl saml i samband medutnyttjandet av forskningsresultaten och omsättningen av dessa i konkretaanpassningsätgärder. Nämndenfömtsätts dessutom verka för utveckling och tiUämpning av enhetliga normer förhandikappanpassning av kollekliva färdmedel i inlernationell trafik. Remissinstansernahar överlag ställt sig posiliva lill HAKO-uiredningens förslag omhandikappanpassning av de kollektiva färdmedlen och trafikanläggningarna. a. trafikföreiagens sida har viss krilik riktats mot utredningens förslaglill uiformning av enskilda handikappanpassningsälgärder samt fördelningen avkostnaderna för genomförandet. Samtligaremissinstanser delar ulredningens grundläggande värdering a 11 den kollektivatrafikapparaten måste anpassas lill handikappade för alt de så långt som det ärmöjligt skall kunna leva och verka som andra. () anser alt färdmedlens utformning spelar en ceniral rollnär del gäller au bryta handikappades isolering och ge dem möjlighel all deltai samhällets olika aktiviteter på samma villkor som övriga medborgare. betecknar de föreslagna anpassningsälgärderna som eu självklart led iden angivna målsällningen. Verkei framhäller dock - i likhet med bl. a.kollektivtrafikföretagen och deras företräåare - all en anpassning lillhandikappades krav inte får leda lill en försämring avkolleklivtrafiksiandarden för andra. Landsorganisationeni (Lö) anser att den av kollektivirafikutredningen angivnautgångspunkten för kollektivtrafiken - att tillfredsställa transportbehovet hosden grupp som har den lägsta röriigheten - direkt knyter an tillHAKO-utredningens målsättning. LO anser mot denna bakgmnd atthandikappanpassning bör ingå som ell nalurligt led i trafikföreiagens ochfärdmedelslillverkarnas planering. Man framhäller ocksä au mänga människor, bl.a. lill följd av skador i arbetslivet, under längre eller kortare lid kan fåuppleva problem liknande dem som handikappade ständigt möter i irafiken och påresor. Enallmänt posiliv inslällning att medverka till au handikappade bereds ökademöjligheter att resa kollektivt intas av hävdar emellerlid atl del inte kan vara realistiskt atl åstadkommaen fullständig handikappanpassning av de kollektiva färdmedlen och atlutredningen inte tillräckligt belyst konsekvenserna härav. Arbetsmarknadsstyrelsenoch arbetarskyddsstyrelsen framhäller all handikappades inpassning iarbetslivet bör kunna underlättas av de föreslagna anpassningsåtgärderna. Prop.1978/79:99 105 Flertaletav de remissinsianser som närmare kommenleral HAKO-uiredningens beskrivning avhandikappades siiuaiion i dagens trafikmiljö verifierar ulredningensbedömningar. Socialstyrdsen anser all Ulredningen, genom sina definiiioner avskilda handikappgrupper och genom alt granska vilka grupper som blir hindrade ien viss funklion, har gen problemgenomgången en riklig inrikining. Man noierarockså au de grupper som möler hinder vid resa varierar lill storleken beroendel. ex. på variationer i lillgänglighel hos olika irafikmedel. BeträffandeHAKO-uiredningens ramprogram för anpassningsätgärder avseende färd medel,terminaler och närmiljö saml för forskning och utveckling ger Svenska kommunlörbundeiullryck för flertalei remissinstansers mening när man framhåller alt dekollekliva irafikmedlen sä långl del är möjligt från samhällsekonomisk ochpraklisk synpunki bör göras lillgängliga även för personer med svårarehandikapp. Med hänsyn lill rådande lekniska och ekonomiska förhällanden mästedock genomförandel ske successivi. Vidare måste anpassningsälgärderna vägas motde olika irafikslagens irafiksäkerhelskrav och mot bl. a. de irafikekonomiskamöjligheterna att genomföra åtgärderna. Vissa åtgärder kommer atl vara såvälföretags- som samhällsekonomiskt olönsamma atl genomföra. Önskvärdheten av etthandikappvänligare samhälle lalar dock för alt förslagen bedöms ulifrån euvidare perspekliv och mol bakgrund av samhällets ullalade målsättning pähandikappområdet. (), HCK, och - som i alla delaransluler sig lill ramprogrammet - underslryker vikten av alt övergångstiderna iänpassningsarbelel begränsas och all ålgärderna genomförs med störstaskyndsamhel. DHR menar att anpass-ningsiiden avseende allmänna färdmedel börbegränsas till fem är. Utredningens helhetssyn på trafikmiljön - som omfattarsäväl färdmedel som terminaler och närmiljö - anser man vara nödvändig för atlgoda förflyll-ningsmöjligheier mellan bostäder, arbetsplatser,serviceinrätiningar och de allmänna färdmedlen skall skapas. Svenskakommunjörbundet delar ulredningens uppfaiining atl en åtgärds-prioritering böravse samtliga färdmedel och ulformas sä atl nödvändiga kompletterings- ochöversynsälgärder i försia hand kommer lill stånd. Härigenom kan stora gmpper avhandikappade relativt snabbt nytija den kollekliva trafiken. Ändra remissinstanserifrågsätter i vissa delar ulredningens prioriiering av anpassningsälgärderna.Norrköpings kommun efterlyser således en inrikining av anpassningsälgärdernamol fjärrtrafiken, vilken enligt kommunen uppvisar de största bristerna i frågaom tillgänglighet, medan man i närtrafiken genom färdtjänsten kan säkerställaen lillfredssiällande lokal irafikservice för gravt handikappade. Ulredningenskonkrela förslag till anpassningsätgärder avseende kollektivtrafik fordonenkommenteras i försia hand av irafikföreiagen och fordonsiillverkarna. Prop.1978/79:99 106 anserallmänt att del är möjligt an anpassa fordonen fören myckel stor del av de somär handikappadeoch påpekarail ålminsione 90 V,, av dessa lordekunna färdas med kollekliva färdmedel med den uiformning och under deförulsäliningar som gäller f. n. Föreningen anser i likhel med bl. a.Siockholms läns landsiing, Göleborgs Spårvägar, siaiens järnvägar (SJ), posiverkei,lånsslyrelsen i Göleborgs och lån och all del dockgår en klar gräns mellan iransporl av rullstolsbundna och andra handikappade.Lokalirafikföreiagen frukiar au kollektivtrafikens attraklivitel i närtrafikenkommer au minska genom föriängda tider för av- och påstigning med åtföljandelängre total resiid och försämrad regularitei. Socialstyrelsenbeionar att bussen är det huvudsakliga kollekliva kommunikiionsmedlei försiorabefolkningsgrupper, vilkel moiiverar snabba anpassningsåtgärder för bussarna.Centralorganisaiionen SACÖ/SR anser för sin del ali länken au rullstolsbundnapersonerskall klara sig pä egen hand vid resa med buss är orealistisk. Man bördärför inte salsa stora belopp på utvecklingsarbele för lyft- ochrampanordningar på bl. a. bussar. 1 stället bör man inrikla sig pä all förnyabussbeständei så all rullstolsbundna ulan siörre besvär kan resa med hjälp avledsagare. anser au del bör vara möjligl all bälireän hiuills beakla olika handikappgmppers speciella behov vid ulformningen avnya bussar. En närmare samverkan mellan tillverkare, irafikuiövare ochförelrädare för handikappade lorde kunna leda lill inte oväsentligaförbätlringar härvidlag. SJ anser att en rimlig målsäiining bör vara auhandikappade som i övrigi kan röra sig pä egen hand i samhället också skallkunna resa kollektivt med buss. Moderna bussar är redan anpassade lill lällhandikappade och ell ulvecklingsarbele pägär. Desom översynsälgärder angivna kompletteringarna med ledstöd, stöd-anordningaroch uppsligningshandiag kan enligi Svenska lokal irafik föreningen för vissabussar bli så omfattande atl dessa måsle tas ur irafik för handikappanpassning.Posiverkei uttalar all man självklart är posiliv till förbällringar avhandikappades rese- och kontaktmöjligheter, men önskar au kommande föreskrifteroch regler för fordonsanpassning skall lämna Ulrymme för bedömningar i delenskilda fallel. Detla moliveras bl. a. med all speciella förhållanden idiligensirafiken med kombinerade fordon för gods och passagerare försvårar enenhetlig anpassning. Även anser au ramprogrammeimåste ge ulrymme för differentiering av kraven på handikappanpassning medhänsyn lill de akluella irafikuppgifterna i del enskilda fallel. () uifärdar föreskrifier med de krav som laxibilar ochbussar måste uppfylla för au godkännas vid lämplighelsbesiktning. synes det inte föreligga några hinder för au anpassa dessa föreskriftertill ulredningens förslag. Ävenmed en långlgående handikappanpassning av linjeirafikfordonen anser Siockholmsläns landsting au huvuddelen av dagens färdljänslkunder fortfarande skullebehöva anlila färdtjänsten. Landsilngel menar därför att Prop.1978/79:99 107 delfrån fall till fall bör vara möjligl au anlingen handikappanpassa ordinarieirafikmedel eller au utnyttja färdijänsl. upplyser vidare om au manhar faltal principbeslul om all färdijänsien skall belraklas som en del av denkollektiva trafiken och inordnas i AB Lokaltrafiks verksamhei.Svenska konimunalarbeiareförbundei framhåller all de bäsia förulsäuningarna församordning av trafikulbud och handikappanpassning bör föreligga i kommuner därlokaltrafiken ombesörjs av en kommunalt förelag. .Arbeiarskyddssiyrelsenförutsätier att man vid ändring i bussens konstruktion i tillräcklig graduppmärksammar arbetsmiljöfrågorna. Den personal som skall hjälpa gravtrörelsehindrade au stiga på och av fordonel bör l. ex. ha lillgång lilllekniska hjälpmedel så au lunga och tröttande arbetsmoment kan undvikas.Svenska konimunalarbeiareförbundei har i sill yttrande även lagil uppförarpersonalens arbetssituation. De anpassningsåtgärder somföreslås i fråga om tunnelbana, p e n d e 11 å g och spårvagn berör ett mindreantal lokalirafikföreiag. Volymmässigi svarar dock den spårbundna lokallrafikenför en väsenilig andel av kollekiivirafiken. Ulredningen har pä della omrädeföreslagil en rad anpassningsåtgärder av liknande slag som för bussarna.Svenska lokahrafikföreningen konslalerar alt lillgänglighelen lilltunnelbanans irafiksysiem är relalivi god. Del slörsla problemet är här atlförankra rullstolen under gäng på eu belryggande säll. Föraren måste avsäkerhetsskäl förvissa sig om atl fasisätiningen är klar innan lägel kan avgåvilkel försenar lägel. Siaiens vägoch trafikinslilui anser au den lyp avfixering av rullstolar som utredningen diskuterat torde - med rimliga lekniskainsaiser - kunna ge den rullstols-bundne samma säkerhei som andra passagerarevid normal irafik med de inbromsningar och krängningar som förekommer där. Defordonsiillverkare som yttrat sig över ulredningens förslag förklarar au delfrån tekniska utgångspunkter inte föreligger några hinder atl i nyproduktionenbeakta skilda handikappanpassningskrav. 57framhäller att för handikappade som med eller ulan hjälp av färdtjänsten ellerannan särskild ledsagare kan la sig pä eller av ell f j ä r r i ä g erbjudertåget fördelar framför praktiskt tagel alla andra färdmedel. Av säkerhetsskäloch pä gmnd av nuvarande lekniska begränsningar menar SJ all del inle ärmöjligt all klara rullstolar på tåg. SJ anser vidare all denna handikappgruppär för lilen för all del skall vara möjligt all med företagsekonomiska bedömningarmotivera eu införande av specialbyggda järnvägsvagnar. Atl installera etttillförlitligt högtalarsystem för personvagnar i lokdragna tåg medför bl. a.höga koslnader med hänsyn lill vagnarnas återstående ekonomiska livslängd. 1likhel med moiorvagnstägen - där högtalare redan finns - överväger SJ emellertidinstallation i anslutning till nyanskaffning. 1egenskap av lillverkare av järnvägsmateriel anför ASEA an den minsla gängbreddgenom insiigningsdörrar och korridorer som föreslås kan åstadkommas ulansiörre komplikationer vid nykonstruktion av järnvägsvagnar. Prop.1978/79:99 108 likhelmed SJ påtalar företagel dock den kapaciletsminskning som ökade ulrymmeskravmedför. ASEA avråder - med hänsyn till bl. a. riskerna för den handikappade -frän atl utmsta vagnarna med nägon form av hiss- eller lyftanordning förombordsiigning som manövreras av den handikappade själv. Säkerhetsskäl talarocksä enligt ASEA för alt förflyttning i rullstol under lägels gäng inle börförekomma. talar, i likhel med HCK och , för enviss generell anpassning av järnvägsvagnar som byggs om. Man anser della varavikligl då livslängden pä järnvägsvagnarna iir lång och fä nya vagnarlillkommer. moi allergi vill ha förbud mol all medföra djur ivissa vagnar. Ulredningensförslag lill handikappanpassning av laxibilar - med särskilda siödhandlag,lämplig klädsel, större dörröppningsvinkel etc. - har överlag mottagitsposilivi av remissinstanserna. Lö delar utredningens uppfattning attlaxiväsendei måste ses som en inlegrerad del av kollektivtrafiken.Länsstyrelsen i Siockholms län anser, mot bakgmnd bl. a. av taxis storabelydelse för färdtjänsten, all det finns ell stort behov av laxibilar som ärbälire ulformade med hänsyn lill handikappade irafikanler. Svenskalaxiförbundel acceplerar sin roll i det kollekliva trafiksystemet och delar istort ulredningens uppfattning om lämpliga handikappanpassningsälgärderavseende laxibilarna. Man framhåller dock alt ju mer laxibilen kommer attskilja sig från standardbilen deslo dyrare blir laxibilen i inköp förlaxiägaren. Förbundel önskar att åtgärden atl förse framsäiei med en vridbarhandikappanpassad stol rubriceras som utvecklingsåtgärd i stället för somanskaffningsätgärd. Utvecklingsarbetet bör i övrigi enligt laxiförbundelinriklas pä att förändra personbilens siandardversion i önskad riklning. Handikappinstitutetefterlyser en lämplig barnbilsiol för transport av handikappade barn upp lill10-12 ärs ålder. De barnslolar som finns på marknaden kan bara användas av ettbarn i framsäiet och endasi av barn i de lägre åldrarna. molallergi önskar särskilda allergisanerade laxibilar. Utredningenavseende vissa kommunala trafik- och trafiksäkerhelsfrågor(trafiknämndsuiredningen) upplyser atl utredningen söker finna ett smidigldispensförfarande frän vissa generella trafikregler och lokaiatrafikföreskrifter föratt bereda taxi, färdijänslfordon och handikappade medegen bil möjlighel atl köra sä nära bostäder och olika serviceinrättningar sommöjligl. () och (LlN)samiHandikappinsUtutet och DHR har kommenterat ulredningens förslag lillanpassningsåtgärder avseende flygplan. SAS finner de avsniii som handlar omtrafikflyget redovisade på eu tillfredsställande säll och framförda förslaglill ändringar rimliga. ser inie några siörre svårigheter att genomföraanpassningsälgärderna under en lid av fem är. och all kravel på rymligare loaleliuirymmen borde ha lagiis upp somanskaffningsätgärd. Det bör enligt institutet vara möjligt för flygbolagen allpåverka kabininredningens uiformning så att vissa förhall- Prop.1978/79:99 109 Som exempel pä åtgärder, ulöver lillgängligare loaleiiernämner instituiei uppfällbara armstöd som siandard i alla fiygplan.Luftfartsverket framhåller att modiflering av flygplan alltid måsie uiföras säall flygsäkerheiskraven inte åsidosätts. Säkerhetsaspekternaspelar också en stor roll när del gäller handikappanpassning av fariyg. Någonkonfliki mellan sjösäkerhelskrav och handikappanpassningskrav behöver dockenligt inle uppstå om vid nybyggnad av fariyg av någoriundastorlek skilda krav beakias redan pä projekteringsstadiet. I fräga omöversynsälgärder måste det bli fräga om en individuell bedömning av varjefartyg. Mer genomgripande åtgärder kan komma all beröra t. ex. den valienlätaoch brandsäkra indelningen, framhåller verkei. anserdel självklart all handikappade måsie beredas möjlighel all färdas pä ellbelryggande säll saml all åtgärder vidlas för alt underlätta deras resor. Manframhäller atl alla färjor numera byggs i enlighel med senasle rön pähandikappområdet. Svenska hamnförbundei ochWaxholms konstalerar all förulsäuningarna för alt genomföraanpassningsåigärder är mer begränsade ombord i mindre fariyg ochskärgårdsbålar.