prop · G203119 · 1978-12-31 00:00:00 — Sekretariatet för framtidsstudier har i praktiken arbetat mycketsjälvständigt även om det formellt varit knutet till regeringskansliet.Sekretariatet har knappast fungerat som direkt rådgivare till regeringen. Dethar framför allt haft betydelse som idégivare för den allmänna debatten. Det ärockså i fortsättningen främst denna roll framtidsstudierna bör spela.Verksamheten bör då både formellt och reellt ha en så självständig ställningsom möjligt. Den nuvarande kommittéformen kan inte sägas uppfylla alla krav idessa hänseenden. Det ärlämpligt att också den fortsatta verksamheten leds av ett organ i vilket ingårparlamentariker inte bara från regerings- utan också från oppositionspartier.Det är en mindre lämpUg konstruktion att en permanent verksamhet under ensådan parlamentarisk ledning bedrivs inom ramen för , t. ex. ikommittéform. Den fortsatta framtidsstudieverksamheten bör säledes organiserasfristående frän regeringskansUet. FRN har ansvaret för bl. a. långsiktsmotiveradforskning. En delegation för sådan forskning är knuien till FRN. FRN svararäven för del svenska medlemskapet i för tillämpadsystemanalys (HASA). Båda dessa verksamheter är näraliggandeframtidsstudie-verksamheten. Jag har idet föregående redovisat min syn på frågan om ökad representation förarbetstagarorganisationerna i myndigheter och organ inom FoU-området.Framtidsstudieverksamheten är av sådant intresse för arbetstagarna attarbetstagarorganisationerna bör vara förelrädda i del organ som ansvarar förverksamheten. Jag har tidigare påpekat alt parlamentariker bör ingå iledningen för framtidsstudieverksamheten. Bland ledamölerna i FRN finns såvälparlamentariker som företrädare för arbetstagamas huvudorganisationer. FRN harsåledes en sammansättning som gör den väl lämpad att svara förframtidsstudieverksamheten. FRN börenligt min mening i fortsättningen ansvara även för den verksamhet som idagbedrivs av sekretariatet för framtidsstudier. Därigenom ökar möjligheterna attsamordna framtidsstudierna med verksamheten inom angränsande områden och atteffektivt utnyttja tillgängUga resurser. Jag utgår från attframtidsstudieverksamheten också skall kunna bibehålla och vidareutveckla deinhemska och intemationella kontakter som det nuvarande sekretariatet byggtupp. pågående projekt i framtidsstudie- 1978/79: 119 40 sekretariatetsregi skall givetvis fuUföljas utan hinder av förändringen iframtidsstudieverksamhetens organisatoriska stäUning. för framtidsstudier redovisat i sitt remissyttrande är vissapraktiska problem förknippade med att den studieprocess och det kontaktnät somnu finns förs över till ny huvudman. Inför en anknytning av verksamheten tillFRN bör också bl. a. formerna för samordning med den långsiktsmotiveradeforskningen prövas närmare. Som FRN har anfört är framtidsstudier "inte isig själv forskning och kan inte ersätta eller ersättas av forskning". Jagdelar detta synsätt. EnUgt min mening kan mot denna bakgrund speciella hänsynbehöva tas vid framtidsstudiernas samordnande med FRN:s övriga verksamhet. Föratt dessa problem skall hinna lösas bör en förändring av sekretariatets organisatoriskaställning inte träda i kraft förrän . Jag kommer senare attföreslå regeringen att uppdra åt FRN att i samråd med sekretariatet förframtidsstudier förbereda framtidsstudieverksamhetens inordnande i FRN och attsenast i samband med förslag till anslagsframställning för budgetaret 1980/81redovisa de förslag som kan behöva underställas regering och riksdag. Insiktenhar vuxit det om att många beslut inom främst de tekniska ochteknologiska områdena har träffats utan att konsekvenserna i andra och tredjeled tillräckligt uppmärksammats. Denna insikt i förening med oron för attteknik och teknologiska system i vid mening kan kontrolleras ochatt konsekvensema av dem är övervägande positiva har lett tillönskemål om förbättrade metoder att förutse konsekvenser av nyasystem/teknikvärdering. FRUhar haft i uppdrag bl. a. att överväga frägor rörande teknikvärdering. Områdetär svåravgränsat och metodiskt instabilt och utredningen diskuterar bl. a.avgränsningsfrågan; utredningen förordar att termen konsekvensanalys användssom svensk benämning och markerar därmed att den avser en strävan att tidigt identifiera och varnaför negativa följder av tekniska och sam-hällsorganisatoriska system identifiera och beskrivakonsekvenserna även i andra och tredje led av sädana system inom allasamhällsområden och för alla grupper i samhället. Utredningensförslag och rekommendationer när det rör konsekvensanalys innebär att ökade insatser bör göras ifräga om utbildtiing och forskning om förhållandet mellan teknik och samhälle konsekvensanalys bör ske såvälinom näringsUvet som inom den offentUga sektorns olika grenar. Konsekvensanalysinom näringslivet bör offentUggöras 1978/79: 119 41 när det gällerstatliga myndigheter m. fl. remissväsendet bör kunna utgöra en bas för ökadeinsatser konsekvensanalys bör prövas genom att aktuella frägor remitterastill flera remissorgan frän olika samhällssektorer med uppdrag åt dess organatt gemensamt avge utlåtande (storremisser) nägot institutför konsekvensanalys inte bör inrättas. Den föreslagna delegationen förframtidsstudier bör ha ett allmänt ansvar för att bevaka och ta initiativ tillkonsekvensanalyser fristående frän sektorsorganen. Remissinstanserna är i allmänhet positiva till FRU:sförslag om konsekvensanalys. Konsekvensanalysskall, som FRU framhållit, skapa bättre underlag för beslut. Svärigheterna attåstadkomma en konsekvensanalys som tjänar detta syfte är uppenbara. Jag villdock också beröra vissa andra svårigheter. Ensvårighet är att en stor del av den utveckling som skapat behovet avkonsekvensanalys sker utan att samhällsorganen aUs fattar några beslut. Vidsidan av stora reformer på t. ex. det sociala området eller när det gällerstora beslut om investeringar från samhällets sida i tekniska system sker ensuccessiv utveckling genom en rad små beslut fattade av enskilda människor somkonsumenter eller enskilda företag som importörer och fabrikanter, genomutvecklingen av administrativa rutiner inom enskilda myndigheter och företagoch inle minsl genom en internationell utveckling opåverkbar på ett nationelltplan. Vad del här gäller är alltså inte bara att identifiera långsikligakonsekvenser av olika system utan också att skapa beslutspunkter ochbeslutsmekanismer så alt åtgärder kan vidtas om konsekvensanalys ger anledninghärtill. Det är sig en första rangens politisk fråga som rör grundläggandeideologiska och samhällsor-ganisatoriska problem. Några generella åtgärder kanknappast vidtas för alt skapa nya "belysningspunkter". Sådana måsteskapas av regering och riksdag i varje särskilt fall och under hänsynstagandetill förhållandena inom de områden som berörs. Andrasvårigheter hänger samman med att målkonflikter eller oUka bedömningar avkonsekvensanalysens resultat kan komma att mer eller mindre omöjliggöra ettbestämt och långtgående beslutsfattande. Det finnsanledning att varna för en övertro på effekterna av konsekvensanalys. Detsjälvklara faktum att konsekvensanalys i sig inte löser frägan om hurresultaten skall kunna omsättas i beslut är dock inget skäl att inte åtminstoneförsöka ta fram det beslutsunderlag som konsekvensanalys avses utgöra. Jagdelar remissinstansernas uppfattning att FRU med sina förslag angäendekonsekvensanalys pekat på angelägna ätgärder. Förslagen är dock av denkaraktären att de inte nu kräver något beslut av . Enligt min meningbör de utgöra riktlinjer för fortsatt arbete såväl inom regeringskansUet som inomberörda myndigheter. hari det föregående förordat att FRN fär ansvar för den fortsatta verksamhetenmed framtidsstudier. FRU har pekat på atl konsekvensanalyserna har närasamband med framtidsstudierna. FRN bör även få ett allmänt ansvar för attbevaka och ta initiativ till konsekvensanalyser frislående frånsektorsorganen. Jagvill i detla sammanhang erinra om att det vid i byggsupp en temaorienlerad forskningsorganisation. Ett av dessa teman gäller teknikoch social förändring. Enligt det program som utarbetats för forskningen inomtemat skall där eftersträvas en ökad kunskap om vilka metoder som kan användasvid bedömningar av teknikutvecklingen och vari deras begränsningar består.Forskningsinsatserna skall även avse konsekvensstudier av teknik, varviduppmärksamhelen ocksä skall riktas på frågor kring möjUgheterna att fömtsäganya tekniker. 1 programmet för temat framhålls att en viktig uppgift är att geinformation om forskning inom temat. Medel för den temaorienterade forskningeni har beräknats i årets budgetproposition. Jaggår nu över till att behandla de frågor rörande forskarutbildning m. m. somtagits upp av FUN. Mina förslag i det följande läggs fram efter samråd med chefenför och bör i tillämpliga delar gälla även Sverigeslantbruksuniversitet. Rekryteringentill" forskamtbildning ökade kraftigt under senare hälften av 1960-taletoch . TiUströmningen tiU olika fakultetsområden under1970-talet framgår av följande tabeU. Nybörjarei forskarutbildning kalenderåren 1970 och 1971 samt läsåren 1972/731977/78 Fakultet (motsv.) 'Exklusive nybörjare i psykologutbildning (skattat antal för ). Källor:SCB, U 1974:22 och 37,1975:17, 31 och 34, 1976:17 och 33, 1977:33,1978:25och opublicerat 1978/79: 119 43 Tillströmningen har legat på i stort settoförändrad nivå. De senasi tillgängliga siffrorna visar att totalt setttillströmningen nu är nägot högre än 1970. Antalet närvarande studerande var drygt9 000. Sedan höstterminen 1971 har antalet närvarande legat relativt stabilt på1100012 000. Antalet närvarande forskarstuderande inom olika fa-kultelsområdenframgår av följande labell. Det bör dock beakias att dessa siffror avsernärvarande individer och inte tar hänsyn till dessas mycket varierande grad avstudieaktivitet. Antal närvarande studerande i forskarutbildninghöstterminerna , 1963, 1966, 1969, 1971. 1973, 1975, 1977 och 1978. Fakultet (motsv.) " Exklusive studerande för psykologexamen. b Anm. ht 1978 preliminära siffror. Källor: SCB. PM 1974:3, U 1976:42, 1977:7 och 10,1978:25 och opublicerat material. Den kraftiga expansionen av antalet forskarstuderandeborde ha resulterat i en ökning av examinationen.Någon sådan ökning har dock inte inträffat. Antalet avlagda forskarexaminaredovisas i följande tabell. Avlagdaforskarexamina läsåren 1969/701976/77 efter studieinriktning Fakultet(motsv.) 1969/70 1970/71 1971/72 1972/73 1973/74 1974/75 1975/76 1976/77* " Exklusive psykologexamina. 6 Anm. /77 preliminära siffror. Källor: SCB, U 1975:31, 1976.42, 1977:10 och 38 ochopublicerat material. Stora skiUnader föreUgger meUan fakulteterna i fråga omantalet studerande i forskarutbildning. Mycket få forskarstuderande finnsexempelvis inom juridisk fakultet. Inom samhällsvetenskapUg fakultet har sketten kraftig ökning av antalet studerande efter gmndexamen, främst beroende påatt antalet studerande för psykologexamen stigit betydligt. (Studerande förpsykologexamen ingår inte i här redovisade tabeller.) Antalet forskarstuderande vid medicinsk fakultet motsvararungefär en femtedel av antalet studerande på läkarlinjen. Inom denna fakultethar också ökningen i antalet avlagda examina varit betydande och i stortmotsvarat den ökade tillströmningen. Även matematisk-naturvelenskap-1igfakultet har en i förhållande till omfattningen av den grundläggandeutbildningen omfattande forskamtbildning. Forskarutbildningen inom de skilda fakulteterna dominerasi flera fall av ett fåtal ämnen. Inom humanistisk fakultet har ämnen somhistoria, engelska, konstvetenskap och litteraturvetenskap mycket stora andelarav det totala antalet regisirerade forskarstuderande. Ämnena sociologi,psykologi och pedagogik vid samhällsvetenskaplig fakultet studeras av sammanlagtca av samtliga närvarande forskarstuderande inom fakulteten. Omstuderande för psykologexamen inkluderas blir beteendevetenskapernas dominansän mer markerad. Tillströmningen tiU vissa ämnen i forskarutbildningen ärmycket Uten och har i nägra fall nära nog upphört. Detta är en följd bl. a. avatt en vikande andel av de studerande i grundutbildningen läser de högre kursersom ger behörighet för forskarutbUdning. Den snedfördelning vad gäller kön och social bakgrund somkan konsta- 1978/79:119 45 teras för den grundläggande utbildningen återfinns ocksåinom forskarutbildningen. Färre kvinnor än män fortsätter medforskarutbildning efter avslutad grundutbildning. Drygt en tredjedel av destuderande inom grundutbildningen är kvinnor medan endast en fjärdedel av deforskarstuderande är kvinnor. Ökningen i snedfördelningen mellan könen mellangrundutbildning och forskarutbildning varierar emellertid mellan oUka delar avhögskolan. I ämnen där kvinnoma har liten representation pä grundläggande nivå,t. ex. naturvetenskapliga och tekniska, minskar andelen päforskarutbildningsnivå mindre än inom ämnen där kvinnorna är väl representeradepä grundläggande nivä. Proportionellt sett färre kvinnor än män har försörjningunder studietiden i form av tjänst i projekt, som universitetslärare eller somassistent eller amanuens. Snedfördelningen vad gäller social bakgrund är svårare attfastställa. Det kända faktum att varje utbildningsval i en långutbildningskedja tenderar att förstärka snedfördelningen gäller ävenforskar-utbUdningen. Förändringarna i fråga om socialgruppstUlhörighet är emellertidmindre mellan grundutbildning och forskarutbildning än t. ex. mellangymnasieskola och högskola. Här föreligger emellertid stora variationer, såvälinom grundutbildning som inom forskarutbildning. Åldersfördelningen hos de forskarstuderande har ändratsunder senare år. Genomsnittsåldern har ökat, bl. a. till följd av attgenomsnittsåldern ökat för de studerande inom grundläggande högskoleutbildning.Genomsnittsåldern varierar något mellan olika fakulteter. Genomsnittligt yngstär forskarstuderande vid farmaceuiisk fakultet och genomsnittligt äldststuderande vid teologisk fakultet. De förändringar i forskarutbildningens omfattning ochinriktning samt andra strukturella förändringar som har redovisats översiktligti det föregående har inte relaterats till förändringar i samhällets samladeFoU-insatser. Även om det faktiska sambandet är svårt att fastställa, är detuppenbart att den ökade satsningen på FoU har haften stor betydelse för tillväxten av forskarutbildningen. FoU-verksamheten harockså verkat styrande på tillströmningen till och inriktningen avforskarutbildning. Möjlighetema att finansiera forskarutbildning liksomframtidsutsikterna för dem som gått igenom forskarutbildning torde för deflesta studerande ha en avgörande betydelse för beslut att övergå tillforskarutbildning. De ekonomiska villkoren under utbildningen torde också päett avgörande sätt påverka studieintensiteten. av de forskarstuderandehar lärartjänst inom högskolan. av samtliga aktivaforskarstuderande har f. n. utbildningsbidrag (tidigare doktorandstipendium).Knappt var fjärde forskarstuderande har tjänst som assistent eller amanuens ochen mindre del bedriver sina studier parallellt med tjänstgöring iexternfinansierade projekt. 1 vissa fall innebär anställning i projekt att destuderande kan bedriva sin forskamtbildning på heltid. 1978/79:119 46 Några exakta bedömningar av de olikafinansieringsformernas belydelse för studieintensiteten kan inte göras. Förändringarpä arbetsmarknaden har ocksä påverkat forskarutbildningens kvantitativatillväxt. Under vissa perioder, särskilt första är, vararbetslösheten bland universitets- och högskoleutbildad arbetskraft relativthög. Det finns anledning att förmoda att vissa forskarstuderande i brist pävad de ansett vara adekvat sysselsättning sökt sig till forskarutbildning. FUN diskuterari sitt betänkande olika faktorer som skulle kunna bidra till en vidgadrekrytering till forskarutbildning. FUN föreslår bl. a. följande.Forskningsförberedande moment införs i gmndläggande utbildning som f. n. saknarsådana. Högskolans forskning och forskarutbildning breddas disciplinärt ochtematiskt till områden som har särskild relevans för utbildningslinjer somhiltills saknat eller haft svag anknytning till högskolansforskningsorganisation. Studieplaner och studieorganisation utvecklas i syfteatt definiera etappavgångar inom forskarutbildning och påbyggnadsutbildningsamt att underlätta deltidsstudier. Statliga myndigheter med sektorielltansvar för FoU fär skyldighet att medverka lill deltidsarbete för tjänstemänsom önskar gå igenom forskarutbildning. FUNframhåller vidare bl. a. att en väsentUg faktor när det gäller rekryteringtill forskamtbildningen är arbetsmarknadens formella och reella värdering avutbildningen. FUN pekaräven på att kön och social bakgrund verkar styrande också pä rekryteringen tillforskamtbildningen. Vidare erinrar FUN om att förändringar i rekryteringentill den grundläggande utbildningen har medfört att forskarutbildningenstraditionella rekryteringsunderlag minskat främst vid de filosofiskafakulteterna. FUN:shuvudförslag i fråga om rekryteringen till forskarutbildning gällerbehörigheten till sädan utbildning. FUN förordar att reglerna för behörighetskall avse dels allmän behörighet, dels särskild behörighet. AllmänutbildningsUnje omfattande minst 80 poäng skall ge allmän behörighet förtillträde till forskarutbildning. Kraven för särskild behörighet i form avförkunskaper i ämne eller ämnen, erfarenheter och andra förutsättningar skallfastställas särskilt för varje ämne och högskoleenhet i forskarutbildningen.Vid utformningen av de särskilda förkunskapskraven för forskarutbildningenskall stort avseende fästas vid att upprätthålla nuvarande kvalitetsnivå. Erfarenhet av yrkesverksamhet av betydelse för denaktuella utbildningen skall enligt FUN kunna krävas om detta är motiverat avutbildningens inriktning. Yrkeserfarenhet skall kunna tiUmätas betydelse ocksåvid urval mellan sökande. AUmänna riktlinjer för utformningen av de särskildaförkunskapskraven inom en fakultet skall, enUgt utredningen, anges av UHÄ iutbildningsplan för forskamtbildningen inom fakulteten. Prop.1978/79: 119 47 het skall anges i studieplan som fastställs av en av . FUN framhåller att skillnaden mellan allmän och särskildbehörighet kommer att vara stor. Omfattande åtgärder måste därför,enligt utredningen, sättas in för att göra övergäng till forskarutbildning realistisk möjlighet för studerande inom hela högskolan. För utveckling ochi vissa fall drift av "överbryggande kurser" m. m. förordar FUN att10 milj. kr. Frägor om urval mellan sökande och antagning tillforskarutbildning föreslås åvila en antagningsnämnd pä varje institution. Remissinstansema intar i aUmänhet en positiv inställningtill en breddad rekrytering till forskarutbildning. Det framhälls iremissyttrandena bl. a. att en breddning kan ge forskning och forskarutbildningnya impulser. Det betonas vidare att även den traditionella rekryteringen mästeförbättras. Några remissinstanser påpekar att det är angeläget att flerkvinnor genomgår forskarutbildning. 1 några remissvar redovisas farhågor försviktande underlag för rekrytering till forskamtbildning genom att antaletstuderande som bedriver fördjupningsstudier minskar och att andelen äldre ochdeltidsstuderande i grundutbildningen ökar. Ett antal remissinstanser anser att forskarutbildningenbör tillmätas större värde bäde formeUt och reeUt vid tillsättning av tjänster.Detta föresläs gälla "tjänster i allmänhet", "statUgatjänster", "tjänster vid statliga forskningsinstitutioner utanförhögskolan", "tjänster som överläkare och biträdande överläkare"samt "tjänster som övertandläkare och biträdande övertandläkare".Landstingsförbundet redovisar dock farhågor för ökade kostnader till följd avhöjda krav för oUka tjänster. Förslaget om etappavgångar stöds av bl. a. UHÄ och fleraorgan inom högskolan. TCO ansluter sig till ett i en reservation till FUN:sbetänkande framfört förslag om ett inledande är efter vilket beslut om fortsatthögskoleutbildning fattas. Flertalet remissinstanser accepterar förslaget attbehörigheten skall avse dels allmän behörighet, dels särskild behörighet. Någraanser att studier motsvarande 80 poäng inom lokala och individueUa linjer samtenstaka kurser ocksä bör ge allmän behörighet. Vidare påpekas att det inom högskolanfinns varianter av utbildningslinjer, som bygger på yrkeserfarenhet eller päutbildning utanför högskolan och därför är nägot kortare än den reguljäraallmänna utbildningslinjen, och att dessa varianter bör bedömas pä samma sättsom den "normala" varianten av resp. linje. att arbetslivserfarenhet måste vara ett krav för allmän behörighet tiUforskarutbUdning. Flera av de remissinstanser som accepterar FUN:s förslagpoängterar att den särskilda behörigheten måste utformas så att det inte blirnågon kvalitetssänkning inom forskarutbildningen. Detta framhålls av bl. a.FRN, STU, och /SR. Prop.1978/79:119 48 FUN:sförslag om allmän och särskild behörighet avstyrks av vissa remissinstanser.Några anser att den aUmänna behörighetsnivån blir för låg. Andra uppehäller att skillnaden mellan den allmänna och den särskilda behörigheten i mängafall skulle bli stor och anser av denna anledning att den aUmänna behörighetenär meningslös. Beträffandede av FUN förordade "överbryggande kurserna" påpekar någraremissinstanser, däribland statskontoret, RRV och ,att de skuUe bli svärgenomförbara och resurskrävande. Det anses bl. a. attbehovet av sädan utbildning bör tillgodoses inom befintligt kursutbud. FUN:sförslag i fräga om antagning avstyrks av de flesta remissinstanserna, vanUgenmed motiveringen att institutionsstyrelsen eller prefekten som börkunna ansvara för antagningen. Några av dem som tillstyrker vill att i denföreslagna antagningsnämnden utöver handledarna skall ingå"allmänrepresentanter", "studeranderepresentanter","representanter för sjukvårdshuvudmännen" etc. Föregen del vill jag anföra följande. Storenighet råder om forskningens betydelse för vårt samhälle. För att forskningenskall kunna uppfylla de krav och förväntningar som ställs på den är detangeläget att de för forskning mest lämpade kan rekryteras tUlforskningsarbete. Det är enligt min mening i högsta grad angeläget altforskarbegävningarna kan tas till vara. De studerande i forskarutbildningenrekryteras f. n. sä gott som uteslutande från dem som gätt igenom detraditionella universitets- och högskoleutbildningarna. Inom många områdenrekryteras alltför få kvinnor till forskarutbildning. Vidare är siuderande medviss social bakgrund underrepresenterade bland doktoranderna. Attrekryteringen till forskarutbildning på detta sätt är mer eller mindre starktbegränsad till vissa kategorier innebär alt många individer som väl skullelämpa sig för forskningsarbete och som skulle kunna ha mycket att tillföraforskningen går förlorade för forskningen. Det är ett slöseri medbegåvningsresurser som vi inte har råd med. Jagdelar FUN:s och remissinstansernas uppfattning att rekryteringen tillforskarutbildning bör breddas. Genom ett bredare rekryteringsunderlag ökarmöjlighetema att i forskarutbildning få in dem som bäst lämpar sig förforskning. Forskningensprobleminriktning bestäms i stor utsträckning av forskarna själva. Brister irekryteringen kan innebära att många angelägna frågor inte uppmärksammas allseller inte uppmärksammas inom forskningen. En breddad rekrytering tiUforskarutbildning kan bidra tiU att det i forskningsarbetet kommer in individermed andra erfarenheter, egenskaper, kontakter etc. än huvuddelen av dagensforskare. Detta bör kunna få betydelse för val och behandling avforskningsproblem. Ennaturlig följd av att vissa yrkesgrupper har utbildats inom universitet ochhögskolor har varit att forskningsverksamhet har utvecklats i an- Prop, 1978/79:119 49 slutning till dessa utbildningar. Jag ser del som enfördel för forskningen atl högskolan nu har fått en vidare omfallning. Del ärsålunda enligt min mening angeläget att del sker en kunskapsutveckling även idirekt anslutning lill de nya högskoleutbildningarna. Jag vill här erinra om deåtgärder som har vidtagits för atl utveckla forskning inom områdena socialtarbete och vårdarbete.