prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — -Ulredningenerinrarom att fondstyrelsema vid placeringen av fondmedlen skall tillgodosekraven på - förutom betryggande säkerhet och god avkaslning -tillfredsställande betalningsberedskap. AP-fondens möjligheter alt gelångfrisiiga lån kan begränsas. Utredningen uppmärksammar sålunda atlenligt altemativet med den lägsta fondökningstakten skulle AP-fonden myckelsnart ställas inför kravet atl begränsa löptiden på de nya lån fonden beviljar.Enligt detta altemativ skulle fonden nämligen redan i början pä ståinför ett växande desinvesleringsbehov, dvs. att i stället för att ge nya län- sälja ul från sin låneportfölj för att klara pen-sionsutgiftema. Enligt fondstyrelsemas mening förtjänar den frågautredningen här pekar på i hög grad statsmakternas uppmärksamhet. i annat sammanhang framhållit har AP-fonden en avgörande betydelseför kapitalmarknaden, både för dess kapacitet och dess effektivitet som enfungerande marknad. Kapitalmarknaden är enligt gängse definition marknaden förlångfristiga krediter. Till övervägande del har utbudet på kapitalmarknadenkanaliserats via obligationslån. AP-fondens saralade utlåning utgörs sålunda f.n. till inemot tre fjärdedelar av obligationslån. Löptiden på obligationslånär normalt för staten , för industri- och kommunlån , samt för kraftlån liksom lån lill fjärrvärmeutbyggnad 20-25 år.Slutbetalningsår för de feratonåriga obligationslån fonden gör förvärv avinfaller 1993, för de tjugoåriga bostadslånen 1998 och för obligationslån raedlängre löptid åren . Fondstyrelsema ser det som i hög grad naturligt ochangeläget alt AP-fondens kapitalutbud även fortsättningsvis kan komraa denlånga marknaden tillgodo. Det torde vara uppenbart alt möjligheterna förstaten och kommunema, bostadsbyggandet samt näringslivet atl få tillgång tilllångfristiga krediter allvariigt skuUe äventyras om AP-fondens utbud på denlånga marknaden väsentligt skulle minska eller upphöra. Med instämmande i vadkapiialmarknadsutredningen anför raåste dock fondstyrelsema konstatera attstyrelsema utifrån nuvarande planeringsfömtsättningar i en relativt näraframtid kan komma att ställas inför nödvändigheten att pröva om en fortsattlångfristig kreditgivning är förenlig med kravet på (framtida)tillfredsställande belalningsberedskap. Fondstyrelsernas planeringshorisontnär det gäller sistnämnda krav måsle av naturliga skäl vara lång.Fondstyrelserna skulle självfallet inte se det förenligt med sitt ansvar attbedriva en utlåningspolitik raed sådana tidsraässiga bindningar att den skullekunna medföra risker för betydande fraratida kapitalförluster. Sådana riskerskulle kunna aklualiseras om styrelsema tvangs sälja ut betydandeobligationsinnehav för att klara de växande betalningsanspråken. Fondstyrelsema vill vidare kommentera den av ulredningenantydda möjligheten att begränsa löptiden på de nya lån fonden beviljar. Av fondenssamlade utlåning ulgörs f n. knappt en femtedel av reverslån. Löptiden pådessa lån, som huvudsakligen går till mellanhandsinstiluten inomnäringslivssektorn samt kommuner och landsting, kan naluriigtvis förkor- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 167 tas.En följd härav skulle dock naturiigen bli stora och växande svårigheter t.ex.för mindre och medelstora förelag liksom för kommuner och landsting att fåtillgång till långa krediter. Fondens huvudsakliga kapilalulbud riklar sig fn., som tidigare framhållits, till obligationsmarknaden. 1 det följande kommerfondstyrelserna alt beröra frågan om del är ändamålsenligt att långa lån i denomfattning som sker, kanaliseras i form av obligationslån, eller om intereverslån i flera fall skulle vara en billigare och mera lämpad låneform.Oavsett om en förändring härvidlag kommer till stånd -och då främst i fråga omkommun- och industrilån - kommer fortfarande en betydande långfristigobligationsuppläning alt äga rum. Krav från fondens sida att löptiderna påobligationslån inte oväsentligt skulle förkortas för all de skulle passaAP-fonden, skulle kunna medföra att hela obligationsmarknaden skulle ställasinför stora svårigheter atl fungera. Fondstyrelsernahar, som nämnts, funnit det angelägel att fästa statsmakternas uppmärksamhetpå den fråga som här behandlats. Enligt fondstyrelsemas raening skulle detvara olyckligt om styrelsema ställdes inför kravel alt förkorta löptiderna påde län styrelsema ger. AP-fondens roll på den långa kapitalmarknaden skulle dåvara utspelad. En förutsättning för alt fondstyrelserna skall kunna undvikadelta, lorde vara att statsmakterna är beredda att uttala hur man ser påAP-fondens långsiktiga tillväxt och ut-vecklig. Fondstyrelserna hemställersåledes alt statsmakiema gör ett uttalande härom. Fondstyrelsernaövergår härefter till att kommentera några övriga uttalandenkapitalmarknadsulredningen gjort i avsnittet 8.4.2, AP-fondens uppgifter ochställning. Kapitalmarknadsulredningenframhåller all AP-fonden intar en fri och självständig ställning och att deninte utgör del av vare sig statens eller förelagens förmögenhet. Juridiskt ärAP-fonden en unik institution. Den är självägande och står inte under kontrollav utomstående instanser. -Fondstyrelserna vill för sin del bekräfta detta, ochframhålla att styrelserna bedömer att den fristående ställning somstatsmaktema sålunda gett AP-fonden, varit av stor betydelse för styrelsernasmöjligheter att förvalta fonden så att den blivit till största möjliga gagn förförsäkringen för allmän tilläggspension. Kapitalmarknadsutredningengör vidare ett uttalande av innebörd att AP-fondens fristående ställning intehär avsetts innebära en frihet för fonden att föra en placeringspolitik sominte är förenlig med statsmaktemas intentioner. anpassningtill den förda ekonomiska politiken är en förutsättning, menar utredningen,för att statsraakternas intentioner skall kunna uppfyllas. - Fondstyrelsemavill klarl deklarera alt styrelsema är införstådda med att de inte kan bedrivaen placeringspolitik som strider mot den ekonomiska politikens allmännainriktning. Fondstyrelsema vill i anslutning härtill konstatera atl styrelsemaockså agerat på detta sätt. Fondstyrelserna noterar vidarekapitalmarknadsutredningens sammanfattande omdöme om AP-fondenshittillsvarande verksamhet, nämligen att fondens placeringspolitik under dengångna snart tjugoåriga verksamhetsperioden har varil väl avvägd. Fondstyrelsernavill även uppmärksamma kapitalmarknadsutredningens konstaterande attfondstyrelsema inte kan ges preciserade anvisningar att ge lån till visslåntagare eller finansiera ett angivet projekt. Vid något enstaka tillfällehar fondstyrelserna tidigare haft skäl att markera samma inställning. Fondstyrelsemavill i detta avsniii slutligen bekräfta kapitalmarknadsul- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 168 redningens slutsats, att del ligger iplaceringsreglementets natur, att AP-fondens krediter i ringa utsträckning kanstyras i regionalpolitiskt hänseende. anger atl den inte frångåttsina ståndpunkter (i betänkandet SOU 1972: 63) där utredningen angav skälenför att AP-fondens aktieförvärv borde förvaltas avskilt frän långivningen.Första, andra och tredje fondstyrelsema delar utredningens uppfattning om attdetta är lämpligt. Enligt kapitalmarknadsulredningens mening bör dennuvarande indelningen i tre delfonder för kanalisering av kreditgivningenbibehållas. Första, andra och tredje fondstyrelsema vill understryka atthittillsvarande erfarenheler inle ger skäl att ändra den nuvarande ordningen.Fondstyrelserna tillstyrker således utredningens slutsats. I likhet medutredningen anser fondstyrelserna att den breda representationen av olikaintressegrupper i fondstyrelserna är av stort värde genom den vidsträcktaförankring den ger åt AP-fonden. Fondstyrelserna vill vidare lämna ulan erinrankapitalmarknadsutredningens förslag att gränsen för de medel som skalltillföras tredje fondstyrelsens förvaltning sätts vid förelag med 50anslällda. Fondstyrelsema delar utredningens mening att viss del av deplaceringar andra fondstyrelsen gjort fram lill dess en förändring genomförs,inte bör överföras till tredje fondstyrelsen; praktiskt skulle dettauppenbarligen vara förenat med svårigheter. Fondstyrelsema vill dockuppmärksamma bestämmelsen i 3 § i placeringsreglementet, där det föreskrivs attmedel till pensionerna skall tillskjutas i förhållande tillkapitalbehållningarna enligt styrelsernas balansräkningar avseende utgången avnärmast föregående år. För att inte andra fondstyrelsen efter en ändring avgränsdragningen mellan andra och tredje fondstyrelserna under en följd av årskall behöva bestrida pensioner i väsentligt större omfattning än som svararmot inflytande avgifter, bör denna bestämmelse ändras så att medel tillpensioner skall tillskjutas av fondstyrelsema i förhållande till underföregående år influtna avgifter. I fråga om fondstyrelsernas administration, harkapitalmarknadsutredningen utan att lägga fram något eget förslag redovisatsin principiella syn på den organisaioriska utformningen av förvaltningen.Första, andra och tredje fondstyrelserna vill, som sin principiellauppfattning, hävda att det liksom torde få ankomma på fondstyrelsernasjälva att föranstalta om den administration fondstyrelserna finner lärapligoch erforderiig för att biträda fondstyrelsema vid fullgörandet av de uppgiftersom anförtrotts styrelserna. Fondstyrelsema bedömer alt den nuvarande ordningenmed ett gemensamt fondkansli under ledning av en verkslällande direktör fungerarbra. Samordningen på förvaltningsplanet bidrar till ett konsistent uppträdandede tre fondstyrelserna emellan, vilket styrelsema anser värdefullt och intefinner skäl att ändra. Fondstyrelserna vill i sammanhanget inte hellerunderlåta att peka på del begränsade antalet befattningshavare vidfondstyrelsernas gemensamma administration. Del torde vara en unik företeelseatt en så omfattande kreditgivning och medelsförvaltning kan ombesörjas till såbegränsade kostnader som här är fallet. Innebörden av kapitalmarknadsutredningens överväganden äratl skäl inle föreligger, med några undanlag, att ändra detplaceringsreglemente för 1978/79:165 Bilaga 3 169 AP-fonden,som ursprungligen fastställdes och som i allt väsentligt gäller än . Ävenom fondstyrelsema anser att placeringsreglementet under den gångnasnart tjugoåriga verksamhetsperioden fungerat i huvudsak väl, finns det enligtstyrelsernas mening skäl att överväga om inte tiden skulle vara mogen för vissaförändringar. Jämfört med molsvarande placeringsföreskrifter för t.ex.försäkringsbolagen är AP-fondens placeringsreglemente otvivelaktigt mycketrestriktivt utformat. Särskilt vill fondstyrelserna uppmärksamma att fonden ialltför hög grad är hänvisad till obligationsmarknaden för sina placeringar.Fondstyrelsema ifrågasätter om obligationslåneinstitutet är den adekvatalåneformen i alla de fall den nu måste tillgripas. Den tekniska utformningen avett lån är självfallet icke ensamt avgörande för lånets säkerhet. Den ställdapanten, fömtsatt att den är av kapitalmarknadskaraktär, är naturligtvis avsamma värde, om den är ställd som säkerhet för en obligation eller en revers.Avgörande för den lekniska uppläggningen borde i större omfattning vara denpraktiska situationen. Härtill kommer att obligationslån, som utredningen ocksåbehandlar, är förenade med mellanhandsprovisioner, som höjer kostnadema fördetta slag av lån. Fondstyrelsema föreslår säledes att möjlighet bör finnasför styrelsema att i förekommande fall kunna ge reverslån t.ex, till siörreföretag mot säkerheter av samma slag som normall slälls för obligationslån.Vidare gäller att AP-fonden f. n. har möjlighet att ge reverslån endast tillvissa mellanhandsinstitut. Naturiigi vore att denna möjlighet utsträcktes lillatt gälla alla instituten. - AP-fonden har möjlighet att ge reverslån lillstatliga företag, för vilka staten tecknat garanti för upplåningen. Enligtfondstyrelsernas mening kan detta principiellt ifrågasättas; har staten tecknatgaranti bör inte det avgörande vara om företaget är statligt eller inte. Omfondstyrelsemas förslag bifalles att AP-fonden skall ha möjlighet alt gereverslån lill större företag mot betryggande säkerhet, bortfaller behovet aven särskild föreskrift i de fall staten tecknat garanii. Om så inte sker, synesdet riktigast att rätten att ge lån mot statlig garanti inte begränsas tillstatliga förelag. Vadreverslån till kommuner och kommunägda företag beträffar, drarkapitalmarknadsulredningen slutsatsen alt AP-fonden, som den dominerandekällan för långfristiga krediter till kommunema, bör vara i stånd att i någonmån svara för en sädan överblick och samordning som krävs för den kommunalaupplåningen. AP-fondens rätl att ge direkta lån till kommuner och, som praktiskkonsekvens härav, till kommunala företag, bör bestå i oförändrad form.Fondstyrelserna har ingen avvikande mening mot ulredningen, och tillstyrkerutredningens förslag. Fondstyrelsematillstyrker utredningens förslag att bestämmelsen om reverslån till företag somhar till syfte att befordra folkhälsan bör utgå ur regelementet. Fondstyrelsemaanser all långivning via bankema kan vara ändamålsenlig i vissa fall, ochtillstyrker att rätten härtill kvarstår. Enligt utredningens mening bör detlatillämpas restriktivt. Utredningen pekar bl. a. pä att vid siörre exportaffärerkan en kanalisering via bankinstilut vara en lämplig komplettering tillfinansiering via mellanhandsinstitut. Fondstyrelserna har tillämpat dennamöjlighet restriktivt, och förutser inte behov av en ändring härutinnan. Fondstyrelsernadelar utredningens uppfattning att AP-fonden som självfallel bör harält att förvärva förlagsbevis utgivna av bankema då denna låneform har tillsyfte att förstärka bankemas kapitalbas. 1kapilel 10, Bankema och kapitalmarknaden, föreslår utredningen att Prop.1978/79:165 Bilaga 3 170 bankema skall ges rätt alt ge ut obligationer ochbankcertifikat. Utredningen har i avsnittet om AP-fondens placeringsreglementestannat för att AP-fonden inle skulle ges rätt att förvärva sådana papper.Fondstyrelserna, som återkommer i sitt yttrande till denna fråga (se kap. 7.6),vill i detla sammanhang underslryka alt ett förbud för fonden att köpa ochsälja sådana papper vore olyckligt. AP-fonden bör ges rätl atl kunna agera päsamma marknadmässiga villkor som andra. har ulföriigl redovisat skälenför sin ståndpunkt när det gäller förslaget om avskaffande av återlånen, ochfondstyrelsema anser det inte nödvändigt alt här redovisa dessa.Fondstyrelsema vill endast ytterligare belysa de svårigheter att bedriva enrationell placeringsverksamhet som återlånen kan skapa. Under innevarande vårhar återlånen av skilda skäl expanderat i en omfattning som saknar tidigaremotstycke. Bankemas återlån, för vilka de begärt refinansiering hos AP-fonden,har uppgått till i genomsnitt ca 300 milj. kr. under det förstatertialet. har åleriånegivningen mer änfyrdubblals till drygt I 200 milj. kr. Netto har AP-fonden under senare åtutbetalt ca 800 milj. kr, för refinansiering av återlån; det hittillshögsta årstalet uppnåddes 1977 och uppgick till ca 1150 milj. kr. Detta tal hari år överskridits . Andra fondstyrelsen, pä vars lott detfaller all refinansiera den hell övervägande delen av återlånen, hade 1977 igenomsnitt att netto betala ut knappt 100 milj. kr. I maj 1978uppgick samma (ovillkoriiga) skyldighet till ca 550 milj. kr. En ofrånkomligkonsekvens härav har blivit alt AP-fonden omedelbarl har fått minska förvärvenav obligationslån - teckningama på nya lån har drastiskt måst reduceras.Likaså har fonden kraftigt måst minska sin långivning lillmellanhandsinstituten, med åtföljande ökad köbildning och förlängdautbetalningstider hos dessa. Den bestämda slutsats fondstyrelserna måste dra från dettaslag av erfarenhet, är att ett system som kan tillämpas på ett sådant sätlinte är rationellt, utan tvärtemot motverkar syftet all åstadkomma enändamålsenlig kreditgivning från AP-fonden till det svenska näringslivet. Utifrån det ansvar fondstyrelserna har för förvaltningenav AP-fonden, och med den erfarenhel styrelsema har av hur återlänesystemetlillämpas, tillstyrker fondstyrelserna utredningens förslag i fråga omavskaffande av återlånen. Fondstyrelserna vill härvid, med instämmande i vadutredningen anfört, framhålla att en sådan förändring av AP-fondensullåningsmöns-ter - AP-fondens placeringskapacitet påverkas inte av förslaget -inte bör leda till atl de större företagens lillgång på långfristigt kapitalförändras. Vad utredningens förslag om alt införa nya regler för ettåieriånesysiem för de minsla företagen beträffar, vill fondstyrelsema inlemotsätta sig detla. I sammanhanget vill fondstyrelserna föreslå alt en ändringsker av bestäramelserna för räntan på den utestående stocken av återlån, såatt räntan (i överensslämraelse med utredningens synpunkter) anpassas till denlånga räntan. Fondstyrelsema övergår härefter till frågan om förvärv avkonvertibla skuldebrev (inkl. warrants). Genom tillkomsten av fjärde AP-fondenår inskränktes AP-fondens rätt att placera i sådana lån till denna fondstyrelse.Första, andra och iredje fondstyrelserna hade tidigare haft möjlighet, ochockså utnyttjat denna möjlighet, att förvärva konvertibla skuldebrev. Dessahar sedermera avyttrats till för AP-fonden gynnsamma kurser.Kapitalmarknadsutredningen föreslår nu att även försia, andra och tredjefondstyrelsema erhåller rätt att placera i konvertibla lån, som emit- 1978/79:165 Bilaga 3 171 teraspå den öppna marknaden. Utredningen gör härvid den bedömningen atl dessafinansieringsformer kommer att få en ökad betydelse . Utredningenframhåller vidare att den vidgade marknad som kan påräknas om AP-fondenskredilgivande fondstyrelser erhåller rätt atl förvärva sådana papper börutgöra en stimulans för företagen att pröva denna finansieringsform. Enligtkapitalmarknadsulredningen kommer fjärde AP-fondens kapacitet knappast attmedge att denna delfond blir en mer belydande avnämare för lån av en sådanstorlek del normall är fråga om på obligationsmarknaden. Första,andra och tredje fondstyrelserna finner utredningens förslag nalurligt.Styrelserna delar nämligen ulredningens uppfattning alt denna finansieringsformkan få en ökad betydelse i framliden. De konvertibla skuldebreven är som regellångfristiga lån, där skillnaden mol vanliga obligationslån är atl de ärförenade med en möjlighet att under lånets löptid kunna utbytas mot aktier.Kursbildningen på sådana lån påverkas därför av förvänlningar om hur företagetkommer att utvecklas. Självfallet kan sådana lån vara intressanta uravkastningssynpunkl för AP-fonden att placera i, och då inte endast för denfjärde AP-fonden. Första, andra och tredje fondstyrelsemas intresse kommernaturiigt alt inriklas pä sådana konvertibla lån som har karaktär avlångfristiga obligationslån, och där konverteringstidpunkten följaktligenligger relativt långt fram i tiden. Fondstyrelserna har heller ingen avvikandemening mot ulredningens påpekande all rätten att omvandla skuldebrev tillaktier bör vara förbehållen fjärde fonden. Som utredningen härvid framhållitbör det inte vara förenal med alltför stora problem för första, andra ochtredje fondstyrelsema att ulan kurs-störningar successivt avyttra papper tillandra placerare, däribland . Möjlighetema till ett samarbetemellan fondstyrelsema är här naluriigtvis stora. Iavsnittet AP-fonden och kreditmarknadens funktionssätt har kapitalmarknadsulredningenbl.a. behandlat vissa s.k. förplaceringar som fonden gjort. Sådana förplaceringarfinansieras normalt med korta banklån. -Utredningen nämner att förplaceringarkan genomföras på annat sätt än genom bankupplåning, t. ex. genom utnyttjandeav likvidtiden vid obligationsförvärv. Det sistnämnda förfaringssättet är etthelt ofrånkomligt inslag i en löpande placeringsverksamhet. Statens långa lånt. ex. utbjuds lill teckning under några enstaka dagar. Sannolikheten attfonden har medel tillgängliga för förvärv i samband med att teckningar sker, ärsom regel liten, utan del är nödvändigt att gjorda teckningar finansieras itakt med att medel blir disponibla. Det är överhuvud tveksamt om dettaförfaringssätt skall benämnas förplacering. I ett diagram har utredningenredovisat omfattningen av AP-fondens korta upplåning i bankema under vissa år,vilken upplåning motsvarats av förplaceringar. Utredningen förmenar härvid attdessa förplaceringar nådde en omfattning som förorsakadeproblem för kreditpolitiken. Fondstyrelsemavill i anledning härav göra följande kommentar. Omfattningen av AP-fondenskorta upplåning har sedan fondens tillkomst kontinuerligt redovisats i fondensofficiella statistik. Denna statistik har alltid månadens sisla dag somrapportdag, och är gemensam för de tre fondstyrelsema. De för kreditpolitikenansvariga myndighetema kunde sålunda de aktuella åren månad för månad exaktfölja omfattningen av fondens korta upplåning resp, förplaceringar, och vidbehov ha tagit upp frågan med AP-fonden. Någon sådan kontakt togs emellertidinte. Det framstår följaktligen som förvånande för fondstyrelsema, att det nugörs gäUande atl problem då skulle ha uppstått för kreditpolitiken. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 172 redovisar i sina överväganden,att den be dömt det ändamålsenligt att del införs en vägledande tilläggsformulering i AP-fondens placeringsreglemente. Fondstyrelsema bedömer inle en sådan vägledandetilläggsformulering som nödvändig, och avstyrker utredningens förslag.Fondstyrelsema vill erinra om att styrelserna lidigare förklarat sig heltinförstådda med att de inte kan bedriva en placeringspolitik som strider motden ekonomiska politikens allmänna inriktning. Fondstyrelserna konstaieradehärvid också alt styrelsema hiltills agerat på delta sätl. Den av utredningenföreslagna till-läggsforrauleringen "inom ramen för vad som är förenligtmed den allmänna ekonomiska politiken" kan antingen uppfattas som ensjälvklarhet eller inrymma en tanke att det skall ankomma på fondstyrelsernaatt agera som ell ekonomiskt-politiskl organ. I det förra fallel syns detfondstyrelserna som tilläggsformuleringen är onödig, i det senare direktolämplig. Som utredningen själv konstaterat i annat sammanhang bör en klargränsdragning upprätthållas mellan de för den ekonomiska politiken ansvarigastatsmakterna resp. myndighetema, och partema på kredit- och kapitalmarknaden.Vad del andra ledet i den föreslagna tilläggsformuleringen beträffar "medbeakiande av kreditmarknadens funktionssätt", förefaller det fondstyrelsernaatl en sådan föreskrift skulle kunna ge upphov till tolkningssvårighe-ler.Enligt fondstyrelsernas mening har den ursprungliga lydelsen av denifrågavarande paragrafen bidragit till att skapa en naturlig och i allt väsentligtfrikiionsfri arbetsfördelning mellan fondstyrelsema och de förkredit-politikens bedrivande ansvariga instansema. När fondstyrelsema har stannatför att avstyrka den föreslagna tilläggsformuleringen, har inte minst dettaförhållande haft betydelse. I ett avslulande avsnitt i kapitlet om Allmänna pensionsfondenhar kapiialmarknadsutredningen kortfattat redovisat vissa synpunkter på denfjärde AP-fondens verksamhetsbetingelser. Vad utredningen där anfört föranlederingen kommentar från första, andra och tredje fondstyrelsemas sida, utom såvittavser den av utredningen (majoriteten) föreslagna begränsningsregeln förIjärde fondens aktieförvärv. - Fondstyrelsema har genomgående i delta yttrandesökt bedöma kapitalmarknadsulredningens skilda överväganden och förslag utifrånAllmänna pensionsfondens synpunkt. Fondstyrelsernas ställningstaganden harhärvid framkoramit ur det ansvar ledamöterna har för förvaltningen avAP-fonden, resp. den erfarenhet ledamölerna förvärvat vid utövandet av dettaansvar, - Den fråga det nu gäller ligger uianför försia, andra och Iredjefondstyrelsemas ansvarsområde. Fondstyrelserna har likväl stannat för attuttrycka den uppfattningen, att sett ur AP-fondens synpunkt torde ett behov avden föreslagna begränsningsregeln inte vara uppenbart. Beträffande fondstyrelsernas tillstyrkan av vadkapitalmarknadsutredningen anfört om AP-fondens utveckUng, har , Ekmanoch i andra fondstyrelsen samt Träff och i tredjefondstyrelsen redovisat avvikande uppfattning och därvid anfört: