prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — - ha hand om försäljning och distributionoch föreslås för detta eriägga av försäljningsintäkterna lill LMV. Iövrigt föreslås inga förändringar i förhållande till vad som gäller. Vissaprakliska detaljer i hanteringen förulsalls komma att regleras direkl mellanparterna. Den sakkunnige räknar med all förslaget, vid sidan av de vinster somligger i en bäure samordning av karlprodukterna och som kommer 22Riksdagen 1978/79. Del II Bo:l Skr 1978/79:103 338 samhälletskartförsörjning lill del, kan ge LMV ökade totala iniäkter om ca I milj. kr.årligen. Delersätlningen från Liber för distribulionsålagandel beräknas gesamma belopp som Liber f n. åriigen eriägger till LMV. Densakkunnige har haft ingående överläggningar med närmasi berörda parter, Liberoch LMV, och har också haft kontakter med företrädare för kartanvändare. Underarbetets gäng har parterna förelagts förslag i de frågor som ulredningen haftatt behandla. Parterna haremellertid inte kunnat enas, främsi på grund av olikauppfattningar om den närmare gränsdragningen mellan verksamhetsområdena. Del nuföreliggande förslaget torde lä betraktas som ett försök lillkompromisslösning. Avbelänkandet framgår all LM V och Liber under utredningsarbetets gång hardiskuterat sammanföring av verksamheterna och därvid funnil att vissa vinslerstår atl göra men inte kommii fram lill någon lösning. Kartulred-ningenframhåller all man för egen del inte närmare har övervägt för- och nackdelarnamed en sammanföring, eftersom man inte enligt direkliven har haft alt pröva en sädanlösning och denna skulle föra längre än vad riktlinjer ger uttryckför. Flertalet remissinsianser uppehåller sig huvudsakligenvid frågan om kartanvändarnas möjligheler all komma ål det allmännakarlmaterialet och ägnar mindre iniresse ål frågan om uppgiftsfördelningenmellan LMV och Liber. Endast ett litet antal är positiva till ett genomförandeav utredningens förslag. Flera av dessa menar dessutom atl de är otillräckligaoch därför kan accepteras som lösning endasl på kort sitk. Krilik riklas alltsåfrämst mot nu gällande regler för vidareuinyttjande av kartmaterialet. Några remissinstanseranser all LMV bör fä oinskränkt rält atl använda kartmaterialet och frånkommunalt håll hävdas alt vidareulnyltjandel bör släppas hell fritt. Föreslagnaregler om anmälan lill LMV vid vidareuinyttjande uppfattas av fieraremissinstanser som krångliga. Även föreslagna ersättningsregler möts avkrilik. Flera remissinsianser är posiliva lill länken påen sammanföring av LMV;sochLibers verksamheter, några framhåller alt alternativet med en sammanföring börövervägas och ytterligare utredas. LMVmotsätter sig förslaget om fortsatt rätl för Liber lill sådan följdpro-duktionsom är av annan än grundläggande karaktär och har ire huvudinvändningar motförslaget. Förslagei bedöms inie kunna tillgodose önskemålet om ensammanhållen överblick över produktområdet. För del andra bör man undvika enordning som innebär alt två statliga organ med i huvudsak sammaverksamhetsinriktning och likartade resurser ges ell delvis gemensamtverksamhetsområde inom vilkel organen kommer alt konkurrera. LMV:s tredjeinvändning är alt verket inte ser någon möjlighet atl på ett något så närenlydigl sätt tolka och lillämpa definilionen av gränslinjen, kartläggning avgrundläggande resp. icke grundläggande karaktär. LMV menar alt verkei primärtmåste fä behålla ensamrätten lill kartmaterialels vidareuinyttjande. Liberanser för sin del att den nuvarande arbetsfördelningen är ändamålsenlig ochbör beslå. Förelaget framhåller atl det är angeläget atl slå vakt omarbetsiryggheien för de, enligt vad Liber uppger, totalt ca 150 personer päLiber som är sysselsatta med kartproduktion. Statskontorethör till de remissinstanser som berör alternativet att föra samman helakartverksamheten. Statskontoret åberopar bl.a. ekonomiska motiv för detta ochser det som ett fullföljande av LM V:s samordningsansvar påkariläggningsområdet atl verkei fär ansvar för all kartverksamhet. 339 Kommittéer: Del II Bo:l överföringav all kartverksamhet lill LMV lorde emellertid enligt statskontoret vara enlösning som kan genomföras först på lång sikt. Även ()vill ge LMV större verksamhetsområde. Enligt RRV bör sålunda rälien tillföljdproduktion helt föras över lill LMV. Som motiv anförs bl.a. att LMV har de.slörsla förutsättningarna atl bedöma behovet av och informera om möjlighelernaatt använda de allmänna kartorna och grundmaterialet för olika typer avföljdproduktion. RRV lar också upp avgifts- och ersättningsfrågorna och menaratt dessa har belysts otillräckligt. Verkei aktualiserar särskilt frågan om hurman vid ett mera flexibelt ulbud av kartor skall dra gränsen mellan sådanaprodukler som skall finansieras över statsanslag och sådana som skall bekostasvia uppdragstaxan. SåvälSvenska kommunförbundei som Svenska kommunaltekniska föreningen avvisar tankenpå en sammanföring av verksamheten. Båda anser alt rälien tillvidareuinyttjande av kartmaterialet bör vara helt fri. TCOoch Grafiska förbundel (LO) tillstyrker förslaget. Den sistnämndaorganisationen motsätter sig bestämt lösningar som innebär alt delar av Libersverksamhet i omlokaliseras till . Sveriges lantmälar-föreninganser att avsaknaden av en ralionell gräns mellan parternas verksamheter lalarför en sammanföring till LMV men all för- och nackdelarna bör närmare övervägasinnan definitiv ståndpunkt till en sådan lösning kan tas. Fackklubbarna vidLiber anser alt ensamrätten till följdproduktion i princip bör ligga kvar hosLiber och att alla parter har mest att vinna på en fortsalt kartverksamhet inomLiber i . Delföreliggande förslaget innebär onekligen en viss förbättring i förhållandelill nuvarande ordning men enligt min mening kan del inte vänlas annal än myckel begränsad del lösa de grundläggande problemen med uppdelningen avkartverksamheten på två statliga producenter. Nyulgiv-ningen av de ekonomiskaoch topografiska kartorna slutförs enligt nuvarande planer under budgetåret1978/79 och kart verksamheten övergår därmed i ett mera koncentreratrevideringsskede. Några beslämda planer för den fortsatta produktionen på långsikl har ännu inte lagls fasl. Man lär emellertid räkna med alt avnämarna iallt större omfattning kommer all efterfråga kartprodukter med ett innehållsom är avpassat för del egna speciella behovei. Kartprodukternakommer därmed sannolikt att fä sådan karaktär att en ökande andel måstetillgodoses genom följdproduktion frän det allmänna kartmaterialet och bekostasav avnämarna. Utvecklingen lorde ocksä föra med sig alt olika statliga ochkommunala organ genom uppgiftslämning m.m. i ökad utsträckning bidrar tillkartframslällningen. En sådan ordning mäsle för övrigt anses önskvärd inteminst från samhällsekonomisk synpunkt. Jaghar för egen del, främsi pä grundval av de erfarenheler och synpunkier .som harredovisats i remissomgången, kommit fram till att utredningens förslag lilländringar i uppgiftsfördelningen mellan LMV och Liber inte bör genomföras. Jaganser att mera påtagliga förbättringar kan åsladkommas bara genom ensammanföring av Libers följdproduktion från den allmänna kartläggningen ochdärmed sammanhängande verksamhet med LMV;s verksamhei. En särskild utredare börtillkallas för att uireda formerna för en sådan sammanföring och lägga fram deförslag till organisatoriska och andra åtgärder som sammanföringen kanföranleda. Utredaren bör också särskilt behandla frågan om ersältning förvidareanvändning av det allmänna kartmaterialet. Uiredaren bör vidare övervägafrägor som rör ordningen för distribution och försäljning av de allmännakartorna. Del II Bo:l Skr 1978/79:103 340 ningarbör gälla för utredningsarbetet. Medhänsyn lill önskemålen från berörd personal hos Liber om fortsall anställning iSiockholm bör utredningsarbetet särskilt belysa i vad mån del är möjligt att,åtminstone för en lid, låla delar av verksamheien fortfarande bedrivas iStockholm. Arbetet bör emellertid la sikle på förslag lill en sädan organisaiorisklösning för samordning av verksamhetema som är lämplig frän ekonomiska ochprakliska synpunkier. Karianvändarnasmöjligheter au vidareutnyttja del allmänna kartmaterialet har uppfattats somen huvudfråga av flertalet remissinstanser. Det är enligt min mening nödvändigtatt skapa siörre frihel i delta hänseende. Statliga och kommunala myndighelerbör därför - mol ersättning pä det sätt jag återkommer till i del följande - fägenerellt medgivande all för egel bruk använda kartorna och grundmaterialet lilldessa. Del fär vidare förutsättas atl LMV efter särskild prövning skall geannan rält all utnyttja kartmaterialet. Uiredarenbör ingående behandla frågan om den ersättning som skall belalas till LMV förmedgivande - generellt eller för särskilt fall - att vidareutnyttja de allmännakartorna och grundmaterialet lill dessa. Utgångspunkten bör därvid vara atlman, med beaktande av inlresset atl tillfredsställande spridning erhålls,skall fä täckning för samtliga sådana koslnader hos LMV som direkl föranleds avvidareulnyltjandel och dessutom fä störsla möjliga bidrag till LMV:s kostnaderför utarbetandet av del utnyttjade grundmaterialet. Självfallel är det ocksåangeläget atl prissättningen sker på sådant säu all konkurrensen mellan LMV ochandra vidareuinytljare sker på så lika villkor som möjligt. Det finns anledningall överväga skilda ersättningsregler för generell utnytljanderätt och förutnyttjande efter särskilt medgivande. Ett väsentligt intresse är allersättningsreglerna görs så enkla som möjligl och inte bidrar till en meromfattande administration än nödvändigt. Till grund för ersättningsreglernaskall dock ligga all även de statliga och kommunala myndigheter som ges engenerell ulnyitjanderäit skall erlägga ersättning härför av i princip samma omfallningsom andra nyttjare. Nugällande regler i fräga om allmänna kartor innebär bl.a. au tryckning skall skeefter anbudsförfarande. Någon ändring på den punklen förutsätts inte komma ifråga. Ulredningenskall bedrivas i samverkan med bl.a. förelrädare för arbetsgivare och personalhos LMV och Liber. När del gäller ersättningsfrågor förutsätts medverkan skeäven av personal frän . I frågor som rör ordningen fördistribution och försäljning av de allmänna kartorna skall samverkan ske ävenmed ulredningen (B 1977:08) om särställning för vissa myndigheter och företagvid leveranser lill slalen m.m. Utredarenbör redovisa sitt arbete med stor skyndamhel. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen bemyndigar chefenför atttillkalla en särskild utredare med uppdrag atl uireda vissa frågor angåendesammanföring av vissa verksamheter avseende allmänna kartor, atlbesluta om sakkunniga, experter, sekrelerare och annal biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag all regeringen föreskriver altersältning lill utredare, sakkunnig, expert och sekrelerare skall utgå i formav dagarvode enligt kommiliékungörelsen (1946:394), om ej annal föreskrivs, atlkostnaderna skall belasta trettonde huvudtitelns kommitléanslag. 341 Kommittéer: Del II Bo:2 Regeringenansluler sig lill föredragandens överväganden och bifaller hennes hemslällan. 2.Utredning om fritidsboendets framtida utveckling Departementschefen,statsrådet , anför. Genomolika reformer under de senasle decennierna har arbetstiden förkortats ochmedborgarnas fritid ökat i molsvarande män. Pensionsreformerna har medfört attnya grupper har fäu ökad fritid. Genom den femte semesterveckan ökar fritidenytteriigare. Fritidsboendetär betydelsefullt för många människor. Del miljöombyte som en fritidsbostaderbjuder, upplevs av många som värdefullt för trivseln. Fritidsbebyggelse hardärför tillkommit i snabb takt. finns drygt 6(X}.0(X) fritidshusi landet. En ökning har skett med närmare 20.000 hus perår under 1970-lalel.Allernaliva former för fritidsboende har däremoi inte utvecklats i nägon störreomfattning. Som ett exempel kan nämnas alt anialei bäddplatser i semeslerbyarav olika slag är endasl drygt 20.000. Samhället har anledning att se positivtpå verksamheter som ger den enskilde möjlighet lill fritidsaktiviteter ochrekreation, däribland också pä utvecklingen av fritidsbebyggelsen. Den starkaökningen av fritidshus medför emellertid också problem. Dessa mäste fl sinlösning, som det är angeläget atl utreda efterfrågan på ochförekomsten av eventuella hinder för utveckling av olika alternativ förfritidsboende och rekreation. Fritidsbebyggelsenhar givits stort utrymme i den fysiska riksplaneringen, såväl i förarbetena somi del snart avslutade planeringsskedet. Fritidsbebyggelsens utveckling framtill 1970-talets början har analyserats och bedömningar har gjorts av framtidakonflikter om markens användning med annan verksamhet. Fritidsbebyggelsen har ibetydande utsträckning lokaliserats lill attraktiva områden som har stortintresse även för del röriiga friluftslivet. Del gäller särskilt områden vidkuster, insjöar samt vid älvdalar och fjäll. I vissa delar av landet harfritidsbebyggelsen fält en sädan utbredning att brislen på byggbar markbegränsar fortsatt utveckling. Det gäller särskilt vid kusterna närastorstäderna. fann vid sin inventering av landetshavskuster alt en belydande del av de stränder som är lämpliga för bad harbebyggts med fritidshus. Enligt lantmäteriverkets invenlering av fritidsbebyggelsenvid /76 skulle inom vissa kommuner i tillväxtenav fritidshus inom områden nära stranden ha varit upp till700-800 hus . Vissa kommuner i fjälltrakterna har haftett årligt lillskotl om ca 200-300 hus. Riksdagenhar beslutat om vissa riktlinjer för fritidsbebyggelsens fortsatta utveckling isitt slällningslagande till propositionerna Hushållning med mark och vatten(prop 1972:111, CU 1972:35, rskr 1972:348) och Redovisning av programskedet iden fysiska riksplaneringen (prop 1975/76:1,CU 1975/76:1, rskr 1975/76:45). Del II Bo:2 Skr 1978/79:103 342 Enligtprop 1975/76:1 och civilutskotteis betänkande (CU 1975/76:1) bör kommunernaförbättra sin planeringsberedskap inom områden där fritidsbebyggelse bör kunnakomma till stånd. Man bör i avvaktan på översiktliga markanvändningsplaner sombeaktar den fysiska riksplaneringens riktlinjer vara restriktiv med all tillåtaytterligare fritidsbebyggelse inom attraktiva kust-, insjö- och fjällområdensamt på och Golland. 1prop 1972:111 understryks all tillräckliga arealer i attraktiva lägen i denkommunala planeringen bör sättas av för övernattningsanläggningar som t excampingplatser och slugbyar. Det är enligt propositionen uppenbarl all ellslort antal hushåll även av olika skäl kommer att sakna egetfritidshus. Andra möjligheler måsle därför finnas för framför allt dessamänniskor alt under längre eller kortare lid vistas i direkl kontakt mednaturen. Särskilt i storstädernas närhet är del angeläget att den kommunalaplaneringen inriklas på att mark för t ex slugbyar och campingplatser skallkunna ställas lill förfogande även i ett längre tidsperspektiv. Enligt proposilionenföreligger del annars stor risk all möjligheterna alt skapa tillräckliga sådanaalternativ spolieras genom en alllför intensiv utveckling av den enskildaftiiidsbebyggelsen. (CU 1972:35) anslöt sig i dessa siycken lillbedömningarna i proposilionen. 1prop 1972:111 liksom i civilulskotiets belänkande (CU 1972:35) understryks altkravel på ökad planmässighel inte behöver innebära minskade möjligheler tillenskilt fritidsboende eller minskad valfrihet för det enskilda hushållet attvälja önskad bebyggelsetyp. Vidare understryks, både i proposilionen och icivilulskotiets belänkande, alt planeringskravet inte heller innebär atlfritidsbebyggelse endast skall tillåtas i form av stora läibyggda fritidsbyar.Enligt proposilionen erbjuder skilda delar av landet olika nalurtyper och harolika högt exploateringstryck. Kravel på siörre planmässighel ulgår frånönskemålet att dessa skilda fömtsättningar skall beaktas vid bedömningarna avfritidsbebyggelsens utveckling så att lillgängliga rekreationsresurserutnyttjas på ell för alla parter ändamålsenligt säll. I anslutning härtillpåpekades atl stora delar av landet är väl lämpade för en utveckling av spriddfritidsbebyggelse i form av enstaka hus eller mindre husgrupper. Denna lyp avbebyggelse efterfrågas av många. Ofta kan en utveckling av sådanfritidsbebyggelse inom dessa delar av landet medföra avsevärda fördelar genomalt fritidsbebyggelsen bidrar till alt landskapet kan hållas öppet,möjlighelerna alt upprätthälla vissa former av samhällsservice ökar ochbefintligt men outnyttjat byggnadsbestånd kan komma till nyttig användning.Genom genomförd ändring i byggnadslagen (prop 1976/ 77:122, CU1976/77:35, rskr 1976/77:310) har ett enklare administrativt förfarandemöjliggjorts när del är fråga om atl komplettera befintlig bebyggelse pålandsbygden med ett begränsat antal byggnader. Deändringar i naturvårdslagen som irädde i kraft innebär bl aatt fritidsbebyggelse inom strandområden skall begränsas med hänsyn tillbehovet av att bevara mark för bad och friluftsliv. Ocksä inom andra områdenkan hänsynen lill naturvårdens krav innebära begränsningar av möjligheternatill ökad fritidsbebyggelse. Riksdagensbeslul med anledning av regeringens proposiiion om planering och samordning avsamhällets insatser för rekreation och turism (prop 1975/ 76:46, CU 1975/76:2,rskr 1975/76:46) ulgär beträffande markanvändningsfrågor i väsentliga delarfrån riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen. FöraU samordna de statligainsatserna för rekreation och turism har en särskild beredning tillkallats.Beredningen skall bl a bedöma frägor om statligt stöd till 343 Kommittéer: Del II Bo:2 utbyggnadav anläggningar för rekrealionslivel. Beredningen analyserar f n den utvecklingsom har skett inom de 25 angivna primära rekreationsområdena. Beredningenkommer alt redovisa sina förslag i en rapport till regeringen under våren 1978.De förslag beredningen har aviserat avser bl a markförvärvs-, planerings- ochslatsbidragsfrågor, särskilt inom de primära rekreationsområdena och andrastörre områden av betydelse för turism och rekreation. Förslag med anledning avberedningens betänkande kan komma alt föreläggas 1978/. Delfinns emellertid behov av att ägna ytterligare uppmärksamhet ål denövergripande frågan om i vilken ulsiräckning och på vilket sätl samhället börengagera sig i frågor som rör lillkomslen av fritidsbostäder av olika slag. bör därför tillsättas. Utgångspunktenför kommitténs arbeie skall vara all olika samhällsgrupper skall ha frihet attvälja mellan olika sätt att utnyttja fritiden. Samhället bör medverka härtilloch lill atl frilidsboendet utvecklas i former som är förenliga mednaturvårdens krav och kravel på god hushållning med naturresurser, energi ochsamhällsekonomiska resurser. Kravenpå bättre hushållning med energi omfattar även frilidsboendet. Kommittén börklariägga hur olika alternativ för fritidsboendels framtida inrikining ochlokalisering påverkar den totala energiförbrukningen. Investeringari enskild fritidsbebyggelse tar i anspråk betydande kapital-ocharbelskraftsresurser. Fritidsbebyggelsens samhällsekonomiska konsekvenser ärofullständigt kartlagda och kommittén bör därför analysera dessa frågor.Kommittén bör beakta de nära samband som finns mellan frilidsboendet ochturismen och ta del av del malerial om turismens samhällsekonomiska belydelsesom har utarbetats av beredningen för planering och samordning av statligainsatser för rekreation. Kommiuén bör i sina förslag även uppmärksammamöjligheterna att samutnyttja investeringar i service av olika slag förfriiidsboende och permanentboende. Tillgängligasiudier visar all önskemålen i fråga om frilidsaktivileler ochfrilidsbosätlning är myckel varierande. Kommittén bör analysera hur önskemålenom olika former för fritidsbostäder kan komma att utvecklas med utgångspunkt idessa studier samt mol bakgrund av bedömningar av demografiska förändringar,förändringar i arbetstiden och i ulländska medborgares efterfrågan påfritidshus. Kommittén bör härvid ge begreppei fritidsbostad en vidsträcktinnebörd. Kommittén bör också särskilt siudera vilka nya former avfriiidsboende som har växt fram eller som kan förväntas iframtiden. Bostadsmiljönhar stor belydelse för att tillgodose behoven av omväxling, aktivitet ochkontakt med naturen. Det är önskvärt all befintliga bostadsområden förbättrasoch nya bostadsområden planeras så alt deras belydelse som fritidsmiljö kanutvecklas. Kommittén bör belysa hur olika fakiorer i boendemiljön påverkarefterfrågan på särskilda fritidsbostäder. Kommitténbör beakla all utrymmet för ytterligare fritidsbebyggelse är begränsat i vissadelar av landet. Den bör vid sina överväganden beakta markfrågorna och därvidutnyttja bl a del malerial som las fram inom ramen för den fysiskariksplaneringen. Inombl a beredningen för samordning av statens insatser för turism och rekreationpågår f n ett arbete med au åstadkomma ett bättre utnyttjande av befintligaboenderesurser. Vidare diskuteras förutsättningarna fören ökning av antaletbilliga och lättillgängliga övernattningsmöjligheter främst i de primära rekreationsområdena.Ulredningen bör la del av de förslag som i DelIlBo:2 Skr1978/79:103 344 olikasammanhang arbetas fram och utgå frän de beslul statsmaklerna kan komma attfatta med anledning av dessa förslag. Vid en eventuell satsning pä uthyrningsverksamheti enskild eller regi, bl a i anknyining lill jordbruket, behöverfrågan om och ulformningen av ell samhälleligt inflylande överupplåtelseformerna utredas. Kommittén bör överväga hur ett sådani inflytandelämpligen utformas. Nyaupplätelseformer för fritidsbebyggelse håller pä atl utvecklas pä skilda håll ilandet. Bl a förekommer "försäljning" av nyttjanderätter fören vissdel av året under en viss lidsperiod. 1 vissa fall betalar förvärvaren enengångsavgift för nyltjanderätlen. 1 andra fall ägs fritidshusen av enekonomisk förening som säljer andelar i föreningen. Även andraupplåtelse-former förekommer. Kommittén bör granska hur olika upplätelseformerharmonierar med lagsiiftningen på olika områden saml föreslå eventuellalagändringar. Kommitténbör också uppmärksamma de problem som uppstår för de fritidshusägare som harsill hus på ofri grund. Omvandlingenav fritidshus lill permanent bebodda hus och omvänt har ökat i omfattning undersenare år. Därmed har gränsen mellan vad som skall betraktas somfritidsbebyggelse och bebyggelse för permanent boende i många fall bliviioklar. Kommittén bör som grund för bl a sina ställningstaganden när det gälleromvandling av bebyggelse till eller från fritidsanvändning söka klariägga omfritidsbebyggelse kan skiljas frän annan bostadsbebyggelse och i så fall vilkakonsekvensema blir härav vad gäller kraven på teknisk standard,energihushållning m m. Isärskilt de större städernas ytterområden pågår en successivomvandling av fritidshus till permanenibostäder. En allt större del av denyuppförda fritidshusen torde inte innebära något reellt lillskotl ulan enbartersätta de befintliga fritidshus som övergått till all bli permanenibostäder.Permanenlningen kan innebära alt del skapas ett bredare underlag för service mm och all del skapas bättre möjligheter att utnyttja befintliga resurser avskilda slag. Fritidshusens övergäng lill permanenibostäder kan emellertid iandra fall medföra vissa problem. Kommittén bör kartlägga omfattningen avomvandlingen av fritidshus till permanenibostäder, analysera dess posiliva ochnegativa konsekvenser samt föreslå åtgärder som kartläggningen och analysernakan ge anledning till. Pålandsbygden och i orter som har utvecklats lill lurisicentra, t ex fiskelägenoch fjällbyar, pågår en omvandling av permanenibostäder till fritidshus. Aupermanentbosättningen på landsbygden till viss del övergår i fritidsboende kaninnebära att bebyggelsen bevaras men del kan också innebära bl a risker för altunderlaget för social service och möjlighelerna att vårda naturen försämras.Denna omvandling av permanenlbebyggelse är speciellt omfaitande i vissakustsamhällen i skärgärden och i vissa fjällbyar. Miljön påverkas härav liksomden bofasta befolkningens möjligheler atl förvärva fasligheter för atl kunnautöva sin näring.