prop · G203196 · 1978-12-31 00:00:00 — Förbudetför svensk juridisk person all förvärva rörelse i och och attförvärva aktier i sydafrikanskt eller namibiskt företag, vilket förbud avsesskola gälla globall, innebär atl kapilaltillförseln till och 1978/79:196 161 Namibiakan i någon mån begränsas. Vilken påtryckningseffekt som därigenom åsiadkommesär det ej lagrådets sak att bedöma. Den praktiska effekten av förbudet försvensk juridisk person alt göra anskaffningar till koncernbolag i Sydafrikaeller kan, som framgåravdet föregående, i stort sett elimineras avSydafrika genom inomstallig lagstiftning, om skulle finna det medsina intressen förenligt atl anta sådana regler. Lagstiftningenär formellt riktad mot vissa svenska juridiska personer och synes även reelltkomma alt i främsta rummet drabba dessa. Om lagstiftningens uppgift sägs påett ställe i lagrådsremissen att den skall möjliggöra en fortsalt verksamhet iSydafrika "på spariåga", men del framhålles atl svenskaföretag efterhand bör söka sig till andra marknader än . Läget synessålunda vara att det långsiktiga syftet är att de svenska moderbolagen skallavveckla sina sydafrikanska koncernbolags verksamheter, även om deövergångsvis skall kunna fortsätta på sparlåga. Deremissinstanser, som närmast företräder de svenska moderbolagen med dotterbolagi , har ansett det angivna förfaringssättet i praktiken ogenomförbart.Ett modernt högindustriellt företag, som driver produktion i konkurrens medandra likställda förelag, kan inte hålla verksamhelen på sparlåga utanegentliga nyinvesteringar ens . Det kommer enligt dessaremissinstanser atl snabbt förlora sin konkurrenskraft och bli ekonomisktvärdelöst. Då konkurrenterna väl vet atl företaget på grund av den svenska lagsiiftningenej kan upprustas eller göras lönsamt, har det icke heller något egentligtförsäljningsvärde. Lagstiftningens egentliga primäreffekt blir sålunda enligldenna uppfattning att etl antal svenska moderbolag avhändes de reallillgångarsom deras sydafrikanska koncernbolag utgör. Vad som anförs ilagrådsremissen lill svar på dessa synpunkter kan icke sägas på ett övertygandesätt vederiägga remissinstansemas bedömning av den föreslagna lagstiftningenspraktiska verkningar. Man har all allvarligt räkna med delta alternativ i denfortsatta utvecklingen. Förde sydafrikanska koncernbolagen själva kan effeklen bli skiftande.Sydafrikanska motåtgärder kan leda lill att bolagen fortsätter en lönsamverksamhet, ehuru sannolikt med försvagade band till koncernens svenskamoderbolag. Föreställningen i lagrådsremissen alt det sydafrikanska bolagetblir så självständigt att en avveckling ter sig naturiig synes orealistisk. Sålänge det sydafrikanska bolagel är framgångsrikt förefaller en sådan avvecklingej särskilt naturiig, även om moderbolagels ledningsförmåga starkt nedgår.Dotterbolaget blir måhända efterhand så självständigt att koncernförhållandetupplöses. Ett annat alternativ är att den svenska lagstiftningen snabbt gerfull effekl och all del sydafrikanska koncernbolaget förlorar större delen avsitt realvärde. 1 det senare fallet kommer den marknadsandel bolaget haft attöverläs av något annal i verksamt konkurrenlföretag. Lagstiftningensdirekta pålryckningseffekt vis å vis synes under 11 1978/79. 1978/79:196 162 allaomständigheter bli ringa, möjligen helt obefintlig. Del sydafrikanska behovetav de varor, som de svenska förelagen nu producerar men som efterhand kommeratt falla bort, kan väntas omgående bli fyllt av dessa företags konkurrenter. Deneffekt av lagstiftningen som man framförallt hoppas uppnå är den indirekta:Sverige skall genom lagstiftningen bidraga till atl isolera Sydafrika.Härvidlag bygger man på den föreställningen att åtgärd kommer allrelativt snabbi följas av liknande insatser av andra länder, framför allt avsådana vilka genom tillbakadragande av sina investeringar i kaneffektivt inverka på det sydafrikanska näringslivet. Delsaknas underiag för atl bedöma graden av sannolikhet för all utvecklingen går iden önskade riktningen. Man kan endast hänvisa till hittillsvarandeerfarenheter att så gott som ingen industriellt utvecklad stat har varit bereddalt vidta åtgärder av den art som föreslås i lagrådsremissen vilka främst slår direklmot egna rättssubjekts intressen. Åtgärder, som är avsedda att påverkaSydafrika men som med omedelbar kraft drabbar i första hand del egna landelsekonomi, kan sannolikt komma till stånd i större omfattning endast inom ramenför en samlad internationell akiion. Först därmed erhålles också verkan påSydafrika. Frågan huruvida en isolerad svensk åtgärd i form av den föreslagnalagen kommer att utlösa en omfattande internationell insats kan blott besvaraspå grundval av rem utrikespolitiska överväganden. Delsamma gäller frågan vilketvärde lagstiftningen kan fa för som utrikespolitisk manifestation.Huvudfrågan om lagförslaget är tjänligt för uppnående av det avsedda syftet attöva påtryckning på blir därmed lill sist uteslutande ettutrikespolitiskt spörsmål. Fråganom lagförslagets ändamålsenlighet faller med andra ord helt utanför lagrådelskompetens. Jag saknar därför anledning att från denna synpunkt vare sigtillstyrka eller avstyrka lagförslaget. Ersättningsfråganberörs kort i lagrådsremissen. Därom sägs blott atl det får i varje särskiltfall prövas om och i vad mån det kan finnas skäl atl låta den skadelidande fåersättning av statsmedel för lidna förluster. Denna ståndpunkt förtjänarnärmare granskning. Enligtsvensk räll är vanligt att ägare och innehavare av olika tillgångar flr iallmänt intresse underkasta sig ofta långtgående inskränkningar i sindisposition av egendom, ulan alt någon ersäuning utgår för den förlust ellervärdeminskning inskränkningen medfört, Samma resonemang skulle kunna föras idetta ärende, 1 förevarande fall är emellertid omständigheterna säregna. Syftetmed den föreslagna lagstiftningen är att öva påtryckning på en främmande stat ianledning av ett av denna begånget folkrältsbroti. Alt detla beivras är ellallmänt intresse. Kostnaderna för påtryckningsålgärderna bör rimligen bäras avalla gemensamt, dvs, av staten. Att låta enskilda svenska personer bekosta demotåtgärder som statsmakterna bedömer böra vidtas Prop.1978/79:196 163 stridermol grundläggande principer för fördelningen under fredstida förhållanden avkostnaderna mellan stat och enskilda. Motåtgärdernaär så utformade att de leder till direkta föriuster för enskilda. Svenskajuridiska personer blir nödsakade att avveckla verksamheter av ofta beiydandevärde under former som med all sannolikhet kommer all medföra beiydandeförluster. De fl tänkbara köparna lill anläggningarna som skall avvecklas vetväl att de svenska företagen som skall säljas är nödsakade att avveckla.Köparna kan därför räkna med atl småningom kunna förvärva tillgångarna tillunderpris. Detär uppenbariigen här fråga om etl förfarande som står nära ett sådantförfogande som enligt 2 kap, 18 § regeringsformen föranleder all regler om ersäuningskall ges i lag. Svaretpå ersättningsfrågan kan sammanfattas så atl enligt gängse principerkostnaderna för en svensk folkrättslig motåtgärd och för en utrikespolitiskmanifestation skall bäras av staten och icke av några få svenska rättssubjekt.Beslutar som företrädare för svenska folkel atl skall prövapå den nu föreslagna metoden all förmå att ändra sin inomstatligapolitik i rashänseende, bör ersättning för de föriuster detta"experiment" vållar enskilda utgå av statsmedel. Jagkan i huvudsak ansluta mig till regeringsrådet synpunkter i Sydafrikaulredningensbetänkande (SOU 1978:53 s. 186-190). Det är sålunda enligt min meningnödvändigt att det genom riksdagsbeslut, fattat i samband med lagensantagande, beslutas om de grunder efter vilka ersättning skall utgå för föriusterförorsakade av lagstiftningens tillämpning. Del är icke möjligt för mig altframlägga förslag till lag om dessa ersättningsregler. Principen synesemellertid böra vara atl, om en avveckling med avyttring av reallillgångarframtvingas av lagen, staten ersätter mellanskillnaden mellan tillgångarnassubstansvärde och del marknadspris dessa tillgångar betingar vid tiden föravvecklingen. Möjligen bör också andra förluster på grund av lagstiftningen bliersätiningsgilla. Somkommer att närmare framgå av yttrandena vid de olika paragraferna i förslagetfinns anledning alt ifrågasätta funktionsdugligheten hos lagstiftningen ivissa delar. De gärningar som kriminaliseras är i flera hänseenden konturlösa,och utredningen rörande dessa blir till viss del avhängig av ulländskmedverkan. Utredningen måste nämligen i beiydande omfattning gälla utländskaförhållanden. Invändningarom kollision med sydafrikanska eller andra utländskarättsnormer är all vänta. De torde ofta bli svåra att rätt värdera. Förverkandereglernastillämpning reser än fler problem. Den valda metoden för att öva påtryckningarpå har många tekniska brister och visar upp stora luckor.Leasingförfaranden är t. ex. ej förbjudna. som lagen kan kringgås avden som så vill, drabbar den även "oskyldiga" i viss omfattning. Detmåste dock medges atl det torde vara svårt att flnna någon tekniskt helt invändningsfriväg, som kan föra till målel. linjer hade uppstått, om lagstiftaren hade valt atl giva den Prop.1978/79:196 164 folkrältsligamarkering varom är fråga den formen, att svenska fysiska och juridiska personerförbjuds att yrkesmässigt driva förvärvsverksamhel i och medde undantag som och andra handelstraklater nödvändiggör och medfastställande av en viss övergångstid för avveckling av pågående rörelser. Delhade då varit givet au förlusterna vid avvecklingen skolat bäras av staten. Meddenna lösning hade även aktionens moraliska motiv fått en klarare relief I lagrådsremissenunderstryks nu att det svenska ställningstagandet har en moralisk sida, ochdepartementschefen pekar på att svenska företag som arbetar i tvingasatl delta i där gällande rasdiskriminering. Det är svårt att inse att detskulle vara mera moraliskt att medverka i rasdiskrimineringen om verksamhetendrivs på sparlåga än om den drivs under normala företagsekonomiskaförutsättningar. Fastmera kan antas att ett relativt framgångsrikt företag harstörte möjlighet att i sin personalpolitik motverka rasdiskrimineringens mestmotbjudande sidor än ett företag som gående "på spariåga" kämpar försin fortsatta existens. Sammanfattningsvisvill jag framhålla alt det enligt min mening borde allvariigt övervägas att, omSverige vill ställa sig i spetsen för en internationell aktion för all förmåSydafrika att upphöra med en folkrätlskränkande raspolitik, välja vägar somerbjuder etl högre mått av sannolikhet för atl de leder lill det avsedda målel. Iförsta stycket I brukas ordet rörelse som beteckning för objekt som ej fårförvärvas mot vederlag. Med rörelse förstås enligt terminologien i 27 § kommunalskallelagenyrkesmässigt bedriven förvärvsverksamhet. Ordet torde här böra las i sammabetydelse som i nämnda lag. Det lorde icke heller brukas i någon annan mening i5 a § lagen (19I6;307)om vissa inskränkningar i rätten alt förvärva fastegendom m, m, vartill hänvisas i remissen. Även kulturell och vetenskapligliksom humanitär verksamhet som utgör yrkesmässigt bedriven förvärvsverksamhetär alt betrakta som rörelse. Sålunda blir det otvivelaktigt fråga om rörelsenär idkar försäljning av litteratur eller annat. Avses altundantaga rörelser av sådan art torde erfordras en uttrycklig bestämmelsehärom. Med"sydafrikanskl eller namibiskt företag" i första stycket 2 tordeavses juridisk person som är bildad enligt lagen i eller ; jfrdefinitionen i 1 § tredje slyckel lagen (1968:555) om rält för utlänning ochutländskt förelag att idka näring här i riket. Däremot torde hit inte kunnahänföras juridisk person som har bildals enligl lagen i ett tredje land ochsjälv driver verksamhet i eller , Liksom sagts ifråga ombegreppet rörelse torde en särskild regel erfordras om man vill från lagens 1978/79:196 165 företagsbegreppundantaga sådana förelag som driver humanitär, kulturell eller vetenskaplig verksamhei, Iförsta stycket 2 förbjuds svensk juridisk person bl. a. att ge sydafrikanskteller namibiskt företag . Uttrycket "tillskott"skall enligt motiven fattas i vidsträckt mening. Som exempel på vad förbudettäcker nämns i specialmotiveringen dels koncernbidrag till sydafrikanskt dotterföretagdels försäljning till överpris och inköp lill underpris vid handel med sådantföretag. De angivna exemplen tyderpå atl det vid "tillskott" förutsätts vara fråga om enkapitalöverföring till det sydafrikanska bolaget, medan sedvanliga affärsmässigatransaktioner där vederiag utgår lämnas utanför. Utredningens betänkandeinnehåller emellertid (SOU 1978:53 s. 178) uttalanden som ger intryck av allett reverslån på normala villkor till etl sydafrikanskt förelag skall betraktassom "tillskott". Om i enlighel härmed under delta uttryck skallinrymmas även transaktioner som inie innebär någon ökning av mot tagarensbehållna förmögen het, torde såsom lillskott böra betraktas också sådani sominsättning av medel på räkning i sydafrikansk bank, försäljning eller uthyrning(leasing) av exempelvis verktygsmaskiner, gruvutrustning eller lastbilar lillsydafrikanskt företag och upplåtelse av licensrätligheter lill sådant företag.En så vidsträckt tillämpning kan delvis stå i strid med Sverigesinternationella åtaganden och torde inte heller vara avsedd. Det är emellertidönskvärt med ett klariäggande uttalande om lagförslagets innebörd på dennapunkt. Enligt lagrådets mening synes det lämpligaste vara att låta uttrycket"tillskott" avse endast sådan överföring som inte motsvaras av någotvederlag och att, i den mån exempelvis penninglån eller kreditgivning skallomfattas av förbudet, uttryckligen ange detla i lagtexten. Enligtdenna paragraf skall åriigen upprättas investeringsplan för rörelse som drivs iSydafrika eller . Avsikten torde vara att planen skall anknytas lill detsvenska företagets räkenskapsår och färdigställas före detta års ingång. Någolkrav på alt den skall föreligga viss lid i förväg ställs emellertid inle upp.Inte heller ges några föreskrifter om vem som skall upprätta planen. Del tordeinte vara nödvändigt atl den fastställs av styrelsen. Föralt den straffsanklionerade skyldigheten enligt denna paragraf skall kunnafullgöras krävs preciseringar i olika avseenden. Sålunda bör anges om 1978/79:196 166 redogörelsenskall avse kalenderår eller räkenskapsår och när den senast skall avges. Vidaremåste preciseras vilka "andra sådana förhållanden som har betydelse förkontroll av efterlevnaden av denna lag" och därförskall las med iredovisningen. Erforderliga föreskrifter kan meddelas av regeringen med stöd avbemyndigandet i sista meningen. Dispensenligt denna paragraf kan medges endasi för sådan svensk juridisk person somvid lagens ikraftträdande själv eller genom utländskt dolterföretag driverrörelse i eller , Det kan ifrågasättas om inte detta undantagkan visa sig alltför snävt. Sålunda lorde regeln i paragrafen omöjliggöra altett svenskl aktiebolag med intressen i genom fusion uppgår i etlannat svenskl aktiebolag. Det blir inle heller möjligl alt inom en svenskägdkoncern överföra en sydafrikansk rörelse eller ett sydafrikanskt dotterföretag lillett svenskt koncernbolag, som lidigare inle själv eller genom utländsktdotterföretag har drivit någon rörelse i , Vidare kan ett svensklförelag, som inte driver rörelse i men har tillgångar där, t, ex, iform av en minoritelsposi i ett sydafrikanskl bolag, och som hindras att föraut sina tillgångar ur landet, inte ges tillstånd alt placera om tillgångarna iexempelvis andra aktier eller obligationer. Det bör därför övervägas all ilagstiftningen införa en möjlighet atl i undantagsfall ge dispens även ål annatföretag än sådant som vid lagens ikraftträdande driver rörelse i Sydafrikaeller , Enligtparagrafen kan företag avge förbindelse atl icke utvidga sin verksamhet, Imotiven anges icke närmare vad som skall förstås därmed, InnetxJrden av detföreslagna stadgandet torde txjra förtydligas. Lagrådet förutsätter atl i vartfall av penningvärdets fall betingade omsäitningsökning-ar icke skall komma ibetraktande som en utvidgning av verksamhelen. Om produktionens värde på grundav inflationen ökar räknat i kronor och ören men volymen är oförändrad, böricke någon utvidgning av verksamheten anses föreligga, Straffskall kunna ädömas enligt denna paragraf redan om det svenska företagel genom underiåtenhethar bidragit lill alt ett sydafrikanskl eller Prop.1978/79:196 167 annalutländskt dotterföretag har vidtagit en sådan åtgärd som avses i 1 §. Vissauttalanden av departementschefen synes antyda att ganska måttliga krav skallställas på bevisningen för att etl sådant bidragande har skett. För fällandedom måste det emellertid krävas bevisning i vedertagen omfattning om att detutländska dotterföretaget har vidtagit en åtgärd i strid mot 1 § och atl dennaåtgärd inle skulle ha vidtagits, om dess svenska moderförelag hade handlat på visslsätt, saml att omständigheterna är sådana att underlåtenheten härvidlag kanbetecknas som uppsåtlig eller grovt oaktsam. Departementschefenhar i lagrådsremissen anfört att de regler som har utbildats i domstolspraxisom straffansvaret för dem som leder juridiska personer och har störstamöjligheten att förebygga lagöverträdelser i verksamhelen bör kunna ansesändamålsenliga även i förevarande sammanhang. I anslutning därtill förklararhan att detla inte innebär alt koncernledningen kan delegera ansvaret förinvesteringsbesluten i till personer som är oåtkomliga för detsvenska rättsväsendet. Departementschefens uttalande ger utrymme för dentolkningen, att ell svenskl koncernbolag kan till ett dotterbolag i ,som har del närmaste ansvaret för ledningen av ell sydafrikanskt dotterbolag,delegera ansvaret för sådana åtgärder som ankommer på ett svenskl moderbolag enliglden föreslagna lagen. Lagrådet har för sin del inte något att erinra mot ensådan tolkning. Straffskalani paragrafen överensstämmer med den som upplagils i sanktionslagen. Denna lagtar emellertid sikte på situationer då FN.s säkerhetsråd förklarat hot ellerbrott mot freden föriigga. Med hänsyn härtill kan ifrågasättas om straffskalanej bör mildras, Stadgandetär så utformat, atl del gäller svensk medborgare som utom rikel bryter mot I §, Paragrafen lorde vara så all förslå att den gäller blott sådan svensk medborgare, vilken som företrädare för svensk juridisk person har företagaransvar för den juridiska personens överträdelse av lagen. Denna inskränkning torde till undvikande av missförstånd böra framgå av lagtexten. Paragrafen torde därför böra inledas sålunda: "Svensk medborgare vilken som företrädare för svensk juridisk person har utom rikel " Förverkandereglernahar utformats närmast efter mönster av motsvarande stadganden i sanktionslagen.Lämpligheten härav måste ifrågasättas, Sankiionslagen är tänkt för allvariigarelägen där hårda ingripanden ter sig naturliga inför hot mot freden. De nuföreslagna bestämmelserna skall tillämpasi mindre utsatta situationer. Förslagets förverkanderegler har formats medtanke på brott enligt sanktionslagen. Brotten enligt lagförslaget är delvis avannat slag. Dentilltalade i ett brottmål enligt lagen är alltid en fysisk person. Den egendom,om vars förverkande det kan bli fråga, lorde i allmänhet icke tillhöra dentilltalade ulan annan, t. ex. den juridiska person som den tilltalade företrättdå brottet begicks. Den hos vilken egendomen skall förverkas måste tillhöranågon av de 36 kap. 4 § angivna person kategorierna. Utöver denjuridiska person som den tilltalade företrätt kan enligt dessa regler den somgenom brottet beretts bli aktuell. Förverkandetalan kommer sålunda altnormalt vara riklad mot någon juridisk person. I vissa fall kan svaranden varadet sydafrikanska förelaget eller annal utländskt företag, i andra fall någonsvensk juridisk person. Vadsom skall förverkas är enligt första stycket "utbytet av brottet".Utbytet av brottet torde vid förvärv av rörelse eller värdepapper varaskillnaden mellan värdet av rörelsen eller värdepapperet och vederlaget. Avserbrottet tillskott lorde hela tillskottet skola förverkas. Delta har emellertidkommit ett sydafrikanskl förelag lill godo, som är svårt att nå med den svenskarättsregeln. Då brottet består i underlåtenhet att förhindra anskaffande avanläggningstillgångar, kan tvekan uppstå huruvida som utbyte av brottet skallanses överskottet av den industriproduktion som möjliggjorts genomanläggningstillgångens anskaffande. Det måste bli särskilt svårt au bestämmasådant överskott, om den straffbara gärningen lett till anskaffande av t. ex.ett transportmedel eller en maskindel. Enligtandra stycket skall hjälpmedel vid brottet kunna förverkas. Hjälpmedel vidförvärv av rörelse eller av värdepapper är vanligen kontors-utensilier av olikaslag. All egendom som förvärvats genom något brottsligt förfarande enligt 1 §synes också kunna förverkas enligt andra stycket. Om också vederlaget tilltredje man skall anses som gods, varmed tagits brottslig befattning och somdärmed blir förverkningsbart, synes ovisst. andra stycket intagna regeln om att i stället för egendomen dess värde skallförklaras förverkat, kan få stor praktisk betydelse belräffande t. ex. störreförvärv. I flertalet förvärvsfall lorde nämligen den egendom, vilken anskaffatsgenom brottet, icke vara åtkomlig för svensk verkställighet. Omräkningen tillpengar blir då viktig och kan komma att gälla stora värden. Enliglmin mening borde man först noggrant undersöka vilken egendom som behöver kunnaförverkas i samband med de delvis mycket säregna brott som kan förövas enligt lagen.Förverkanderegler bör därefter utformas mot bakgrund avundersökningsresultatet. I avvaktan på att adekvata förverkanderegler blir pådelta sätt utformade torde övergångsvis alla förverkanderegler kunna utgå urlagen. Förverkandehotel lorde i vart fall inledningsvis icke bli någon faktorav betydelse för all ge lagen effektivitet. Prop.1978/79:196 169 Lagenföreslås skola träda i kraft den . Del kan fömises atl liden mellanlagens utfärdande och dess tilltänkta ikraftträdande kommer att bli kort. Lagenförutsätter att de svenska moderföretag, som har dolterföretag verksamma iSydafrika, vidtar åtskilliga ålgärder i syfte att skaffa sig noggrann kontrollöver även detaljer i de sydafrikanska dotterföretagens drift. Härför tordekrävas viss lid. Enligt 5 § skall moderföretag före lagens ikraftträdande kunnaavge en deklaration förenad med viss rättsverkan. Det svenska moderföretagetbör ges erforderlig tid att överväga om företaget vill begagna sig av dennamöjlighet. Investeringsplan skall enligt 2 § upprättas . Arbetet med denförsta planen torde förenklas, om lagen träder i kraft . Motbakgrund av vad som sålunda anförts vill lagrådet förorda att lagen ej skall trädai kraft tidigare än . Prop.1978/79:196 170 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , De , , , , , Propositionmed förslag till lag om förbud mot investeringar i och Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till lag om förbud mot invesieringar iSydafrika och . Föredragandenredogör för lagrådels yttrande och anför. Lagrådetsmajoritet, f d. regeringsrådet samt justitieråden ochKnutsson, har inledningsvis tagit upp frågan om lagförslaget strider mol folkrältsligaprinciper eller någol internationellt åtagande av vilket är bundet.Dessa ledamöter har också allmänt diskuterat lagstiftningens effektivitet ochfrågan om svårigheter vid tillämpningen. De framhåller, atl förslaget, såsomjag också har påpekat i lagrådsremissen, i sistnämnda hänseenden har vissasvagheter. De finner dock att det kan godtas med några modifikationer. Denfjärde ledamoten, regeringsrådet , synes inte heller finna någrafolkrättsliga hinder mot förslaget. Han anser dock att andra vägar än den nuföreslagna borde övervägas för atl nå det avsedda målet, lar även uppfrågan om ersättning för föriuster som kan orsakas av lagstiftningens lillämpning. Jaganser det inte nödvändigt atl närmare kommentera de synpunkter sominledningsvis lämnas i lagrådets yttrande.