prop · G20326 · 1978-12-31 00:00:00 — 1978/79: 26 Regeringens proposition 1978/79: 26 omett särskilt statsbidrag till kommuner och landstingskommuner ; Regeringen föreslår att antaga detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen redovisas en överenskommelse mellanregeringen å ena sidan och och åandra sidan. I överenskommelsen behandlas dels den kommunala volymutvecklingenåren och 1980, dels de finansiella fömtsättningarna för kommuner ochlandstingskommuner . För att begränsa den kommunala expansionen harpartema enats om att riktpunkten för den kommunala konsumtionens volymökningbör vara . Parterna är också ense om attinom de angivna ramarna bör utbyggnaden av barnomsorg, äldrevård ochlångtidssjukvård prioriteras. Utrymmet för utbyggnad av andra kommtmalaverksamheter är mycket begränsat. Överenskommelsen innebär att staten tillskjuter ettsärskilt bidrag till kommuner och landstingskommuner för . Bidragetutformas så att det får skatteutjämnande effekt och motsvarar en höjning av dengaranterade skattekraften av medelskattekraften. Detsärskilda bidraget utgår med lägst . per invånare till , Malmöoch kommuner och med lägst . per invånare fill övriga kommuneroch till samtliga landstingskommuner. Det sammanlagda bidragsbeloppet beräknastill ca 980 milj. kr. Samfidigt har utrymmet för extra skatteutjämningsbidragför vidgats med ca 20 milj. kr. jämfört med innevarande år. Det nya bidraget ersätter det generella bidrag tillkommuner och landstingskommuner om 720 milj. kr. Dessutombortfaller det särskilda bidrag om 122 milj. kr. som har utgått årli gen sedanår 1973. 1 1978/79.1 saml. 1978/79: 26 2 Styrelserna för och åtar sig genom överenskommelsen attrekommendera kommunerna resp. landstingskommunerna att inte höja skattesatsernaför . I propositionen föreslås att ettanslag av 490 milj. kr. anvisas på till-läggsbudget till statsbudgeten /79 för det särskilda statsbidraget till kommuner ochlandstingskommuner . Prop.1978/79: 26 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , Asling, Söder,, Mundebo, Krönmark, , , , , Propositionom ett särskilt statsbidrag till kommuner och landstingskont-muner nnder år1979 Vissatidigare överenskommelser mellan regeringen och konmiun-förbimden har regeringen och kommunförbunden och vid flera tUIfäUen träffatöverenskommelser om riktlinjer för den kommunalekonomiska utvecklingen i olikaavseenden. Den första överenskommelsen, som redovisades förriksdagen i prop. 1972: 95, träffades . Bakgrunden var attdåvarande regeringen hade förklarat sig ämna lägga fram förslag om en skatteomläggningfrån , som bl. innebar att den statliga inkomstskattensänktes. För att undvika att effekten av denna sänloiing skulle eliminerasgenom kommunala skattehöjningar åtog sig kommunförbunden att rekommendera sinamedlemmar att begränsa kommunalskatternas höjning under åren 1973 och 1974.Endast i tvingande fall kunde höjningar av skattesatserna godtas. De skulle dåbegränsas till en krona för den sammanlagda kommunal- och landstingsskatten underde aktuella åren. En förutsättning för överenskommelsen var att kommunerna ochlandstingskommunerna gavs ett ökat utrymme på kreditmarknaden. Den totala kommunala utdebiteringen under åren19731974 ökade med endast per skattekrona. träffades ingenliknande överenskommelse. Kommunerna och landstingskommunerna höjde då igenomsnitt sina skattesatser med 1: . träffades en ny överenskommelsemellan regeringen och kommunförbunden. Även denna som i likhet med den föregåendetog sikte på en tvåårsperiod syftade till att så långt som möjUgt Prop.1978/79: 26 4 förhindraatt en planerad sänkning av inkomstskatten skulle motverkas avkommunalskattehöjningar. Överenskommelsen, som redovisades för iprop. 1975: 51, innebar att de båda förbunden uppmanade sina medlemmar attunder endast i tvingande fall höja skattesatserna. Skulle inågot fall en skattehöjning vara oundviklig borde den begränsas till sammanlagten krona för den totala utdebiteringen . För attmöjliggöra för kommunerna och landstingskommunerna att dämpa skatteökningarnasköt staten till ett belopp om 600 milj. kr., vilket beräknades motsvara enutdebitering av ca per skattekrona, under vart och ett av åren 1976 och1977. Statsbidraget utgick till kommunerna och tilllandstingskommunerna och fördelades i förhållande till antalet invånare. Äveni denna överenskorrunelse förutsattes att kommunerna och landstingskommunernagavs ett ökat utrymme på lånemarknaden. steg likvälden sammanlagda utdebiteringen för kommuner och landstingskommuner med totalt1: . Även fördes överläggningar mellanregeringen och kommunförbunden. Enighet nåddes om att en begränsning av såvälprivat som offentlig konsumtion måste ske för att övergripande samhällsekonomiskamål inte skulle äventyras. Genom sin storlek har den kommunala sektorn en mycketstor betydelse för möjligheterna att uppnå en sådan begränsning. Det ansågsnödvändigt att kommunerna och landstingskommunerna främst såg över sinlångfidsplanering för att anpassa planerna till det tillgängligasamhällsekonomiska utrymmet, eftersom möjUghe-terna att i avgörande gradpåverka det närmaste årets utgifter bedömdes vara begränsade. Överenskommelsen, som träffades (prop.1977/78: 39, FiU 1977/78: 11, rskr 1977/78: 67), innebär att staten tillkommunerna och landstingskommunerna betalar ut ett generelltbidrag om 720 milj. kr. för att begränsa behovet av höjningar av de kommunalaskattesatserna. Bidraget utgår med hälften vardera till kommunerna ochlandstingskommunerna och fördelas i förhållande till antalet invånare. Å sinsida åtog sig kommunförbunden att uppmana sina medlemmar att mycket restriktivtpröva alla utgifter i budgetarbetet och att göra en översynav sina flerårsplaner. De utdebiteringsökningar som trots detta kunde blinödvändiga borde begränsas så långt som möjligt. Partemavar också eniga om att barnomsorgen, äldrevården och långtidssjukvården måsteprioriteras inom ramen för den begränsade expansion som bedömdes vara möjligför den kommunala sektorn. Vidare åtog sig regeringen i överenskommelsen attverka för att kommunerna och landsfingskommunerna, inom ramen för vad som ärsamhällsekonomiskt försvarbart, skulle beredas rimligt utrymme på lånemarknadenunder . Den kommunala medelutdebiteringen, exkl. försam- 1978/79: 26 5 lingsskatten,höjdes emellertid med 1: . Det kan noteras att de överenskommelser somträffades i huvudsak behandlade kommunalskattens utveckling.I överläggningarna avseende innevarande år breddades ämnesområdeti och med att även den kommunala verksamhetens volymutveckling togs upp tilldiskussion. Parterna var som jag tidigare nämnt ense om dels att de senasteårens takt i den kommunala konsumtionsökningen inte kunde fortsätta, dels attvissa verksamheter borde prioriteras inom det begränsade tillväxtutrymmet. Erfarenheternaav de träffade överenskommelserna är blandade. Avmin redovisning har framgått att de kommunala utdebiteringshöjningama underåren 1973 och 1974 totalt uppgick till per skattekrona, vilket fårbedömas vara en god efterlevnad av den träffade överenskommelsen för dessa årDäremot har kommunalskatterna höjts kraftigt under de tre åren 1976,1977 och1978. Höjningen uppgår till totalt 3: . per skattekrona för kommuner ochlandstingskommuner sammantagna. Det finns flera ohka skäl till de storakommunalskattehöjningarna under dessa år. En bidragande orsak är att denkommunala verksamheten har byggts ut i mycket snabb takt under de senaste åren.Aren 1976 och ökade den kommunala konsumtionen volymmässigt med drygt 5 %per år. De nu aktuella bedömningarna för utvisar en fortsatt snabbexpansionstakt om för den kommunala konsumtionen. Den stora höjningen avkommunalskatterna har också lett till en mycket kraftigförbättring av den kommunala sektorns finansiella sparande. För innevarande årberäknas ett överskott i kommunernas och landstingskommunernas samlade finansiellasparande av i storleksordningen , vilket innebär en påtagligkonsolidering av den kommunala ekonomin. Somjag har framhållit vid ett flertal tillfällen, senast i det revideradebudgetförslaget 1978/79 (prop. 1977/78: 150 bil. 2), är en fortsatt kommunalexpansion i samma takt som uppenbarligen inte förenligmed samhällsekonomins krav. Även har (FiU 1977/78:40, rskr 1977/78: 366) uttalat att den kommunala konsumtionens ökningstaktmåste anpassas till det föreliggande samhällsekonomiska utrymmet. Detta ärockså bakgmnden tUl utvidgningen av överenskommelsernas innehåll till attutöver de rent finansiella frågorna även omfatta den kommunalavolymutvecklingen. 1976års kommunalekonomis&a utrednings förslag I överenskommelsen för konstaterades attarbetet inom företagsskatteberedningen, skatteutredning och 1976 årskommunalekonomiska utredning (KEU 76) var inne i sitt slutskede och att utredningarnasförslag skulle framläggas . 1978/79: 26 6 enseom det angelägna i att en mera varaktig reglering av de ekonomiskarelationerna mellan staten och kommunerna skulle kunna införas med början år1979 och att en effektivare skatteutjämning borde uppnås. De tre skatteutredningarna lade enligt planernafram sina slutbetän-kanden . KEU 76 har redovisat sinaställningstaganden i två delbetänkanden. Kommunemas ekonomi 19751985 (SOU1977: 20) och Översyn av de speciella statsbidragen till kommunerna (SOU 1977:48) samt i slutbetänkandet Kommunerna. Utbyggnad, utjämning, finansiering (SOU1977: 78). Betänkandena har varit på remiss tUl bl. a. samtliga kommuner ochlandstingskommuner och bereds f. n. i budgetdepartementet. KEU:s delbetänkanden innehåller dels en analys avden kommunal-ekonomiska utvecklingen fram , dels förslag om att ettantal specialdestinerade statsbidrag skall slopas och medlen överföras tillskatteutjämningssystemet. I slutbetänkandet behandlas i första hand trehuvudfrågor. För det första diskuteras utrymmet för den kommunala sektornsutbyggnad och medel för att begränsa den kommunala verksamhetens expansion. Idetta sanmianhang förordar KEU 76 att de senaste årens frivilligaöverläggningar mellan regeringen och kommunförbunden utvecklas och får enfastare form. Däremot anser man inte att en lagstiftning om begränsning av detkommunala skatteuttaget bör aktualiseras. För det andra föreslår KEU 76 ettreformerat skatteutjämningssystem i syfte att öka utjämningen mellankommunerna och kraftigt förstärka det statliga stödet till de uikomstsvagakommunerna. För det tredje diskuterar KEU 76 finansieringen av den kommunalaverksamheten och kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. Härvid föreslårutredningen ett antal åtgärder som kan aktualiseras om man vill öka överförmgenav stafiiga medel till kommunerna. Bland de åtgärder som innebär ett ökat statligtstöd till konununerna har KEU 76 prioriterat reformeringen avskatteutjämningssystemet. Som jag har redovisat i det föregående har ocksåregeringen och kommunförbunden i överenskommelsen avseende varit enseom att en effektivare skatteutjämning bör uppnås. En förändring av destadiga skatteutjämningsbidragen har emellertidinte varit möjlig. Beslut skulle i så fall ha fattats av under våren1978, eftersom det i den nu gällande lagen (1973: 433) om skatteutjämningsbidragstadgas att länsstyrelserna skall lämna uppgift tillkommuner och landstingskommuner om storleken av det skatteunderiag som statentillskjuter påföljande år. Med den omfattande remissomgång som KEU:s betänkandenhar varit föremål för, har det inte funnits förutsättningar för regeringen attredan under våren 1978 ta ställning till KEU:s förslag. En reformering avskatteutjämningssystemet kan således ske med verkan tidigast fr. o. m. Prop.1978/79: 26 7 Jag räknar med att lägga fram en kommunalekonomisk proposition medregeringens ställningstaganden till KEU:s förslag för behandling i riksdagenvåren 1979. Denna tidsplan har också utgjort en av utgångspunkternaför de nya överläggningar mellan regeringen och kommunförbunden som har ägt rumunder . Vid diskussionerna om ett eventuellt särskilt statligt stödför har parterna således utgått ifrån att ett sådant stöd måste ges enprovisorisk utformning i avvaktan på statsmakternas beslut med anledning avförslagen från KEU 76. Överenskommelsemellan regeringen och kommunförbunden Överläggningarna mellan representanter förregeringen och kommunförbunden har resulterat i enöverenskommelse . Överenskommelsen, som för statens del gällerunder förutsättning att beslutar att anslå erforderliga medel, börfogas som bilaga till regeringsprotokollet i detta ärende. En huvudfråga i överläggningarna har varit hur enanpassning av kommunernas resursanspråk till föreliggande samhällsekonomiska ramarskall kunna åstadkommas. Parterna är ense om att det utrymme som finns förprivat och offentlig konsumtionsökning är ytterst begränsat. Det är helt klartatt de senaste årens expansionstakt om för den kommunalakonsumtionen f. n. inte är samhällsekonomiskt möjlig. En omprövning av de kommunala flerårsplanerna idämpande syfte är fömtsatt redan i föregående års överenskommelse. Det ärangeläget att denna dämpning fullföljs. Parterna är ense om att riktpunkten förden kommunala konsumtionens volymökning bör vara och1980. Det påpekas i överenskommelsen att denna bedömning är att se som enkompromiss meUan å ena sidan vad som vore Önskvärt från allmäntsamhällsekonomiska synpunkter och å andra sidan de angelägna önskemål som finnsom utbyggd verksamhet inom en rad områden. Det angivna talet gäller den genomsnittligakonsumtionsökningen i den kommunala sektorn. Talet bör också utgöra riktpunktför planeringen i de enskilda kommunerna och landstingskommunerna. I vissakommuner bör förutsättningar finnas för en lägre ökningstakt än per årsamtidigt som parterna är medvetna om att svårigheter kan föreligga för ettbegränsat antal kommuner och landstingskommuner att anpassaverksamheten till den angivna ramen. Den genomsnittliga kommunalakonsumtionsökningen väntas, som jag har nämnt, bli . Det krävsdärför att de enskilda kommunerna och landstingskommunerna drar nerökningstakten med ca en fjärdedel 1978/79:26 8 föratt den överenskomna utvecklingen skall uppnås. Parternaär ense om att inom de angivna ramarna för konsumtionens volymökning börutbyggnaden av barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård prioriteras, dvs.samma prioritering som i föregående års överenskommelse. Barnomsorgensutbyggnad bör ske i enlighet med den överenskommelse som träffades mellanregeringen och . Antalet platser ifamiljedaghem och i långtidssjukvård bör byggas ut i den takt som anges igällande kommunala flerårsplaner. För olika former av äldrevård i övrigt krävsen anpassning till förändringar i befolkningens storlek och åldersstruktur. KEU76 har beräknat att den angivna utbyggnaden inom dessa prioriterade områdeninkl. en anpassning av det kommunala tjänsteutbudet i övrigt tillbefolkningsförändringar skulle leda till en ökning av den kommunalakonsumtionen med 1980. beräkningar,som har tagits fram av regeringen och kommunförbunden gemensamt, ger liknanderesultat. innebär utbyggnaden inom de prioriteradeområdena samt anpassningen till befolkningsutvecklingen en konsumtionsökningmed något per är. Ökningstakten är något snabbare för kommunerna änför landstingskommunerna. Utöver detta intecknade utrymme återstår det såledesinom de i överenskommelsen angivna ramarna för volymutvecklingen ett visstutrymme för utbyggnad av olika kommunala verksamheter. Detta utrymme äremellertid mycket begränsat. DärtOl bör naturligtvis möjligheterna tiUomprioriteringar och rationaliseringsinsatser tas till vara. Idetta sammanhang noteras i överenskommelsen att kommimerna ochlandstingskommunema f. n. gör aktiva insatser inom sysselsättningspolitikensområde. Detta gäller inte minst insatserna för att motverkaungdomsarbetslösheten. Det påpekas att fortsatta engagemang inom detta områdekan bli aktuella. Desiffermässigt preciserade riktlinjerna i överenskommelsen avser den kommunalakonsumtionen. Även i fråga om transfereringsutgifter och investeringar uttalasemellertid att kommunerna och landstingskommunerna måste iaktta starkåterhållsamhet. Inte minst investeringsutvecklingen måste uppmärksammaseftersom investeringar i stor utsträckning leder till ökade driftkostnader närde tas i bruk. Investeringarna bör i första hand inriktas mot den prioriteradeutbyggnaden av antalet platser i barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård. Parterna är införstådda med att iimebörden av endämpning av den kommunala expansionen och en prioritering av den kvantitativautbyggnaden av barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård måste bli attre-surskrävande reformer och förbättringar inom andra verksamhetsområden fåranstå eller genomföras endast i den utsträckning som är möjlig inom ramen för ihuvudsak redan befintliga resurser. Prop.1978/79: 26 9 föratt uppnå en lägre expansionstakt är vidare att största återhållsamhetiakttas även i fråga om stafiiga beslut som ställer anspråk på utökadekommunala insatser. I föregående års överenskommelse förklaraderegeringen att reglerna för statliga myndigheters normgivning m. m. skulle sesöver. Regeringen har därefter utfärdat en förordning (1977: 629) om ändring ikungörelsen (1970: 641) om begränsning i myndighets rätt att meddela föreskrifter,anvisningar eller råd. I årets överenskommelse erinrar parterna om förekomstenav denna förordning. KEU 76 pekar i sitt slutbetänkande på vikten av attkommunernas företrädare kan tolka riktlinjer och riktlinjerna i defrivilliga överenskommelserna om den kommunala volymutvecklingen på avsett sättoch överföra detta i praktisk handling i det kommunala budgetarbetet. Ettstort problem är därvid hur volymutvecklingen skall mätas. I samband medöverläggningarna har regeringen och kommunförbunden gemensamt utarbetatrekommendationer om hur man i kommunerna och landstingskommunerna skall kunnaberäkna volymutvecklingen budget på ett enhetligt sätt. Vad gäller den kommunala volymutvecklingen avserden senast träffade överenskommelsen . Den del avöverläggnmg-arna som har berört fiaansieringen av verksamhet har däremotbegränsats . Detta sammanhänger, som jag tidigare nämnt, med attstatsmakternas ställningstaganden med anledning av KEU:s förslag kan komma attpåverka den kommunala ekonomin . De löneavtal som har slutits på arbetsmarknaden kanförutses medföra en förhållandevis begränsad ökning av hushållens inkomster förår 1979. De finansiella diskussionerna har haft som bakgrund att det i dennasituation är angeläget att köpkraftsutvecklingen inte urholkas genom kommunalaskattehöjningar. Överenskommelsen innebär att staten tillskjuter ettsärskUt bidrag tiU kommuner och landstingskommuner för . Regeringen ochkommunförbunden har varit överens om att det är angeläget att förbättraskatteutjämningen mellan kommunerna. I avvaktan på ett ställningstagande tillKEU:s förslag om ett reformerat skatteutjämningssystem har man därför enats omatt som ett provisorium för utforma det särskilda bidraget så att detfår skatteutjämnande effekt. För de kommuner och landstingskommuner som uppbärskatteutjämningsbidrag skall det särskilda bidraget motsvara denhöjning av skatteutjämnings-bidraget som skulle följa av en uppräkning av dengaranterade skattekraften för kommunen i fråga enligt lagen (1973: 433) omskatteutjämningsbidrag av medelskattekraften. Det finns dessutom ett antal kommuner ochlandstingskommuner som inte uppbär skatteutjämningsbidrag. 1978/79: 26 10 landstingskommunersom har en egen skattekraft som med avmedelskattekraften överstiger den garanterade, skall det särskilda bidragetmotsvara det skatteutjämningsbidrag som skulle utgå om den garanteradeskattekraften för kommunen i fråga räknas upp avmedelskattekraften. Det särskilda statsbidraget för får således sammaeffekt som om den garanterade skattekraften skulle ha höjts med tvåprocentenheter av medelskattekraften för samtliga kommuner ochlandstingskommuner, dvs. från , från osv. Det särskilda bidraget skall dock utgå med lägst 45kr. per invånare till samtliga landstingskommuner och kommuner som ingår ilandstingskommun. För , och kommuner är det lägstabidragsbeloppet . Det särskilda statsbidraget för år 1979ersätter det generella bidrag om 720 milj. kr. Dettasenare bidrag, som i sin helhet fördelas i förhållande till antalet invånare,uppgår till 43: . per invånare för landstingskommuner och kommuner somingår i landstingskommun samt tUl 87: . per invånare för de landstingsfriakommunerna . Det betyder att överenskommelsen för år1979 inte för någon kommun eller landstingskommun iimebär en försämring, menatt den för ett stort antal kommuner och landstingskommuner inom skatteutjämningssystemetleder till en betydande uppräkning av det statliga stödet jämfört medinnevarande år. Det sammanlagda beloppet för det särskildastatsbidraget tUl kommuner och landstingskommuner kan med debidragsregler jag nu har redovisat beräknas uppgå till ca 980 milj. kr. Däravtillfaller ca 560 mUj. kommunerna och ca 420 milj. kr. landstingskommunerna.Det särskilda bidraget skall utbetalas med en sjättedel varaiman månad underåret. Utöver det särskilda bidraget har regeringenförklarat sig beredd att för vidga utrymmet för extraskatteutjämningsbidrag tUl kommuner med särskilda ekonomiska problem med ca 20milj. jämfört med innevarande år. Regeringen beslutar om de extra bidragensedan skatteutjämningsnämnden har yttrat sig över föreliggande ansökningar ombidrag. Jag anmälde i årets budgetproposition (prop. 1977/78: 100 bil. 11 s.102) att behovet av extra skatteutjämningsbidrag för vid den tidpunktenvar svårt att överblicka och att jag därför vid min beräkning av anslagsbehovetutgick från samma belopp som för , dvs. ca 96 milj. kr. Mot deimabakgrund har regeringen tilldelat 45 kommuner extraskatteutjämningsbidrag för med ett sammanlagt belopp av 115 milj. kr. Om det särskilda bidraget och den vidgade ramen förextra skatteutjämningsbidrag summeras uppgår statens nya åtaganden gentemotkommuner och landstingskommimer för enligt överenskommel- 1978/79: 26 11 sentill totalt ca 1 000 (980-[-20) milj. kr. Ävenborttagandet av återstående av den allm.änna arbetsgivaravgiftenden innebär en betydande lättnad för den kommunala ekonomin. Förkommuner och landstingskommuner sammantagna kan den slopade allmännaarbetsgivaravgiften beräknas leda till en nettobesparing på ca 325 milj. kr.för samt ca 700 milj. kr. Denborttagna allmänna arbetsgivaravgiften har också aktualiserat ett slopande avdet särskilda bidrag om 122 milj. kr. Bidragetfördelas med 82 milj. kr. till landstingskommunerna och 40 milj. kr. Detta bidrag avser att kompensera kommunerna ochlandstingskommunerna för den skatteomläggning som trädde i kraft den 1 januari1973.1 prop. 1972: 95 föreslogs en sänknmg av den statliga inkomstskatten,vilken skulle finansieras huvudsakligen genom höjd mervärdeskatt. Detta förslagutgjorde grunden för den inledningsvis nämnda överenskommelsen mellanregermgen och kommun-förbunden om rekommendationer till kommunerna ochlandstuigskom-munema att tmder åren 19731974 avstå från att höja kommunal-resp. landstingsskatten. Finansieringen av inkomstskattens sänkning ändradesemellertid under riksdagsbehandlingen från den föreslagna höjningen avmervärdeskatten till en höjning av den allmänna arbetsgivaravgiften med tvåprocentenheter. uttalade härvid (SkU 1972: 32, rskr 1972: 238) att iden mån en sådan höjning av arbetsgivaravgiften innebar en merkostnad förkommuner och landstingskommuner i förhållande till den i propositionenföreslagna höjningen av mervärdeskatten borde staten med hänsyn tillöverenskommelsen rörande kommunal- och landstingsskatterna lämna kompensationför detta. Jagkonstaterade redan föregående år i prop. 1977/78: 39 att den före slagnasänkningen av den allmänna arbetsgivaravgiften från den 1januari 1978 i och för sig motiverade att det särskilda bidraget om 122 milj.kr. I avvaktan på KEU:s förslag tUl en mer varaktig regleringav de ekonomiska mellanhavandena mellan staten samt kommuner ochlandstingskommuner som då ännu ej förelåg, var jag emellertid inte beredd attförorda att det särskilda bidraget skulle upphöra.