prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Vi kan icke bilräda kapitalmarknadsulredningensuppfattning i fråga om den framtida politiken om utfästelser och avgifter inompensionssystemet, AP-avgifter ulöver vad som är motiverat för uppbyggnad av enbuffertfond i försäkringen är enligt vår uppfattning icke någon lämplig metodatt främja näringslivets kapitalförsörjning. För all kapilalersältningen i reala termer efter skall förvanliga hushåll 1978/79:165 Bilaga 3 173 skall nå en skälig nivå, måste lönsamheten i näringslivetförbättras. Sker detta, kan näringslivets investeringar ökas och välståndetstiga utan tillskott frän fonder av något slag. Vi kan således lika litel nu som tidigare biträda enuppfattning atl AP-avgifterna av kapitalbildningsskäl sättes högre än vad somär försäkringsmässigt motiverat. På grund av ovanstående anser vi oss icke kunna anslutaoss till uttalandena i meningama. "Enligt fondstyrelsernas mening - ochtill grund för kapitalmarknadsutredningens överväganden ligger sammauppfattning -är de skäl som ursprungligen låg till grund för AP-fondenstillkomst lika gällande , liksom i ett framtida perspektiv"" och""Fondstyrelserna vill å sin sida uttala att de har samma uppfattningsom kapitalmarknadsulredningen". Beträffande fondstyrelsemas tillstyrkan av kapitalmarknadsutredningensförslag om avskaffande av återlånen, har , och i andrafondstyrelsen samt Träff och i tredje fondstyrelsen redovisalavvikande uppfattning, och därvid anförl: Ur de avgiftsbeialande arbetsgivamas synvinkel haräterlänen varit av stort värde. De har spelat en stor roll i företagensfinansiella planering. Återlånen har utgjori en form för mellanfristigkreditgivning lill siörre såväl som mindre företag, vilken för många företaginte låter sig ersättas med någon annan etablerad banklåneform.Kapitalmarknadsutredningens förslag att avskaffa återlånen för störrearbelsgivare är icke underbyggt med någon utredning om hur återlånen iprakiiken har påverkat den totala kreditgivningen till företagen. Förslagetatt avskaffa återlånen för större arbetsgivare bör enligt vår mening avvisas.Förslaget är särskilt olyckligt i en period när näringslivet genomgår denstörsla krisen under delta sekel. Beträffande vad fondstyrelsema anfört om den avkapitalmarknadsutredningen föreslagna begränsningsregeln för fjärde AP-fondensaktieförvärv, har avvikande uppfattning redovisats, dels av , ochLjunggren i andra fondstyrelsen saml Träff och i iredje fondstyrelsen,som härvid anfört att eftersom denna fråga ligger utanför första, andra ochiredje fondstyrelsernas ansvarsområde hade styrelserna bort avstå från attuttala sig härom, dels av Odhner, och i andra fondstyrelsen,som därvid anfört följande. I ett avslutande avsnitt i kapitlet om Allmännapensionsfonden har kapitalmarknadsutredningen kortfattat redovisat vissasynpunkter på den fjärde AP-fondens verksamhetsbetingelser. Vad utredningendär anför föranleder ingen kommentar från vår sida utom såviti avser den avutredningens majoritet föreslagna begränsningsregeln för fjärde fondensaktieförvärv -nämligen till motsvarande av röstetalet i varjeenskilt företag. Vi anser liksom minoriteten i utredningen all någon sådangräns inle bör sättas. Säsom tidigare framhållits i detta yttrande är detviktigaste syftet med den Allmänna pensionsfonden atl slärka näringslivet föratl skapa del reala underlaget för pensionsutbetalningar. Del kan väl länkasatt en större ägarandel för fjärde fonden kan vara önskvärd fördetta syfte. Vianserdärför begränsningen olämplig. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 174 5.11 AP-fonden, fjärde fondstyrelsen Kapitalmarknadsulredningen diskuterar ingåendefinansieringssituationen för den svenska industrin . Av analysenframgår med önskvärd tydlighet att ett slorl behov av ökat riskkapital kommeralt föreligga, vilket helt överenssiämmer med den bedömning fjärdefondstyrelsen gjorde i sin ansökan om en utökning av fondens kapital.Fondstyrelsen noterar därför med lillfredsställelse att utredningenförutsätter atl fonden tillföres ökade resurser i takt med utvecklingen avföretagens behov av riskkapital. Fondstyrelsen anför i fråga om förslaget atl AP-fondeninte skulle få inneha av aktiema (röstvärdet) i samma bolag: Enligt fjärde fondstyrelsens uppfattning finns det en radförhållanden, som talar mot en begränsningsregel. Den jämförelse som görs medförsäkringsbolagen är inte relevant, eftersom begränsningsregeln i detta fallursprungligen har motiverats av en önskan att uppnå riskspridning för attskydda försäkringstagarna. Fjärde fondstyrelsen har totalt tilldelals ett kapitalom I . Delta innebär naluriigtvis att fonden inte harnågra svårigheter att strukturera en aktieportfölj, som är välförde-lad frånrisksynpunkt, det vill säga en portfölj i vilken ingen enskild placering haren alltför stor dominans. Fonden bör i detta avseende jämföras med de störreprivata investmentbolagen som Investor, och Providentia, för vilka detinte existerar någon begränsning vad gäller innehavet i enskilda företag. Fondstyrelsen är en kapilalplacerande ochkapitalförvaltande institution, om man med detla begrepp menar att fondeninnehar en värdepappersportfölj, som är välfördelad från risk- och avkastningssynpunkt.För alt fondstyrelsen skall kunna utöva sin kapitalförvaltande funktion på detmest effektiva sättet, har den i de förelag där fondens innehav normall settblivit tillräckligt stort för styrelserepreseniation begärt plats i styrelsen.Fondstyrelsens uppfattning är att den härigenom bidrar till en förstärkningav dessa företags styrelser. Dessutom skapas effeklivare möjligheter till enralionell fördelnjng av det kapital som fondstyrelsen har till.sitt förfogande.Samtidigt innebär naturligtvis delta förhållande att fondstyrelsen böriakttaga samma regler som gäller för så kallade "'insiders"".Eftersom fondstyrelsens placeringar i princip är långsiktiga, innebär detlaatt denna typ av institution är synnerligen lämplig att utföra sinkapitalförvaltande funktion på detta sätt, det vill säga genom en aktivförvallning. Det ftnns alllså enligt fondstyrelsens uppfattning ingenting ibegreppei väsentligen kapilalplacerande institution, som talar för enbegränsning av innehavet i enskilda företag. En begränsning av placeringsrätten komraer vidare attinnebära atl antalet placeringsalternativ successivi minskar, om och närfondens innehav uppgår lill i allt flera förelag. kommernyemissions-möjligheterna i dessa företag att minska, eftersom altemativetriktad emission lill fonden inle kommer att föreligga, och eftersom fondeninte kommer alt kunna teckna mer än sin andel i vanliga nyemissioner.Fondstyrelsens uppfattning är atl den siarka uppgången i nyemissionsvolymen avaktier och konvertibla obligationer till betydande del påverkatsav fondens inträde på marknaden. En begränsningsregel torde alltså verkaåterhållande på emissionsaktiviteten. Eftersom fondstyrelsens placeringar tillstor del inriktats på långsiktigt expansiva företag, det vill säga Prop.1978/79:165 Bilaga 3 175 företag där nyemissionsbehoven är stora, kan ocksåbegränsningsregeln i vissa fall negativt påverka dessa företags framtidatillväxt. Det förtjänar vidare att framhållas att fonden i flerafall under sin korta verksamhet kommit i kontakt med företag, ofta av typenfamiljeföretag, där kapitalbehovet varit siörre än tio proceni av del lolalaaktiekapitalet. Inom fondstyrelsen har de medelstora icke börsnoteradeföetagens kapi-talsituaiion diskulerals. Det ligger i sakens natur alt enbegränsningsregel helt skulle omöjliggöra denna typ av placeringar. Det voredärför olyckligt all införa en sådan, innan fondstyrelsen tagil slutgiltigställning till denna fråga. Vidare föreslås placeringsregelementet, paragraf 12,ändrat så atl första-tredje fondstyrelsema erhåller rält att placera medel isamma slags konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade med optionsrätt, somfjärde fondstyrelsen får förvärva, under förutsättning att det är fråga omförskrivningar avsedda för den allmänna rörelsen. Däremot föreslås inteförsta-tredje fondstyrelserna få konvertera dessa skuldebrev till aklier. Detfinns enligt fjärde fondstyrelsens uppfattning vissa skäl som talar mot denföreslagna ändringen i reglementet. Konvertibla skuldebrev är ett mellanting av etträntebärande skuldebrev och en aktie. Normalt setl emilteras dessa med enräntesals, som är lägre än för ell obligationslån men högre än underiiggandeakties direktavkastning. Vid ett långsiktigt innehav är sannolikheten för attdet konvertibla skuldebrevet kommer att bytas ut mot aktier stor. Konvertiblaskuldebrev har använts utomlands, men andelen nyemitteradekonvertibla skuldebrev har dock varit liten i förhållande till normalaaktieemissioner. Användningsområdet har ofta varit högt skuldsatta företag ochföretag med sämre kreditvärdighet. Bland svenska börsföretag har finansieringsformenblivit allt vanligare . Detta beror delvis på att den harvissa skattemässiga fördelar framför en normal nyemission, och all dessafördelar accentueras vid en hög inflation. existerar dock vissamissuppfattningar om de reella kostnadema för denna finansieringsform jämförtmed kostnaden för en vanlig nyemission. Detta förhållande har sannolikt ocksådelvis påverkat den ökade populariteten. Som ovan nämnts är sannolikheten för en konverteringnormalt setl mycket stor. I kapitalmarknadsutredningen anges som skäl för attlåta första-tredje fondstyrelserna förvärva konvertibla skuldebrev att fjärdeAP-fondens kapacitet, oavsett vilka ramar som kommer att fastställas iframtiden, knappast kan medge att denna delfond blir en mer betydande avnämareför sådana lån. Detta måste med andra ord tolkas så, atl den volym som de treförsta fondstyrelsema kan länkas förvärva blir av förhållandevis storomfattning. Detta innebär då att återverkningama på aktiemarknadenbfir betydande, när de konvertibla skuldebreven kommer attavyllras på andrahandsmarknaden. För att motverka dessa negativa effekiermäste då med största sannolikhet kapital på något sätt tillförasaktiemarknaden. Enligt fjärde fondstyrelsens bedömning är del därför betydligtmera naturiigi alt kanalisera behovei av riskkapital, vare sig det gällervanliga nyemissioner eller konvertibla skuldebrev, direkt till fjärdeAP-fonden. Om det bedöms önskvärt att öka placeringskapaciteten utöver deramar som beviljats, kan olika varianter tänkas för detla. Ett sätlvore atl införa nägon form av refinansiering hos de tre första fondstyrelsernaför nyemitterade konvertibla skuldebrev och nyemitterade aktier, underförutsättning att fjärde fondstyrelsen bedömer placeringama som önskvärda.Altemativt kan naturligtvis fjärde fondsty- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 176 relsen tillföras nya medel i den omfattningen att rimligabehov av kapital, både i form av konvertibla skuldebrev och vanliganyemissioner, kan tillgodoses. Det är vidare fondstyrelsens uppfattning atl det inte ärriktigt att vidga marknaden för en finansieringsform, konvertibla skuldebrev,som är ett förhållandevis nära substitut till en annan finansieringsform,vanlig nyemission, utan alt samma marknadsvidgning görs för denna. Det är medandra ord en klar fördel, om det föreligger marknadsmässig neutralitet i företagensval mellan olika finansieringsformer. Genom den högre komplexiteten vidvärdering av företag, vars skuldstruktur innehåller konvertibla skuldebrev,finns vidare också en risk för en totalt sett lägre marknadsvärdering av dessaföretags kapitalstockar. Eftersom detta innebär atl företagenskapitalkostnader blir högre, bör kanske inte emissioner av konvertiblaskuldebrev uppmuntras i alltför hög grad jämfört med vanliga nyemissioner. Då riksdag valde att inrätta en speciellaktiefond i stället föratt vidga de dä existerande AP-fondernasplaceringsreglemente till att gälla också aklier, är en logisk följd av deltabeslut atl köp av konvertibla skuldebrev som begränsas till fjärde fondstyrelsen.Detta inte minst för att i framliden undvika de stora negativa kursutslag somskulle bli följden av atl en stor innehavare måste avyttra delar av sittinnehav, eftersom rätt att konvertera inle föreligger. Särskilt uttalande: med instämmande av Booanmälde att de anslöt sig till fondstyrelsens mening men önskade göra följandeuttalande: Det synes ur riskspridningssynpunkl vara rimligt, atl 4:eAP-fonden av samma skäl som gäller för försäkringsbolagen begränsade sittinnehav av aklier i ett och samma bolag till högst lio procent avaktiekapitalet. En sådan riskspridning borde vara ett riktmärke förplaceringama. Undantag frän borde kunna göras, då särskilda skälföreligger, varav tvä -familjeföretag och icke börsnoterade förelag - berörts iremissen, enligt bedömning av styrelse och verkställande direktör. har inga invändningar mot förslaget attjustera storleksgränsen på de företag vilkas avgifter tillförs tredje fonden,vars andel av det totala fondkapitalet har varit krympande. delar utredningens åsikt att AP-fondensrätt atl ge direkta lån till kommuner och kommunala företag bör bestå.Föreningen anser i likhet med KMU att fondens utlåning lill kommunema ifortsättningen i högre grad än bör ske genom obligationsförvärv. Beträffande AP-fondens rätt att ge direkia lån tillbankinstituten, anser KMU att fondens vägledande princip bör vara altkreditgivningen skall ske via mellanhandsinstituten på kapitalmarknaden.Bankföreningen vill framhålla, alt AP-fonden bör vara fri att utnyttja allakreditinstitut som erbjuder konkurrenskraftig avkaslning på ansluter sig till utredningens uppfattning att AP-fondenslångivning via bankerna kan vara ändamålsenlig i vissa fall och att rätlen börkvarstå, vill framhålla alt företagens inbetaladeATP-avgifter molsvarar medel sora - om inte ATP-systemet hade införts - tillstor del skulle ha fonderats inom företagen och därmed kunnat användas i verk- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 177 samheten på samma sätt som egna medel. Detta varhuvudanledningen till att återiånesysiemet infördes så att företagen fick rältatt låna lillbaka viss del av de inbetalade ATP-avgifterna. Mol denna bakgrundkan bankföreningen inle acceptera KMU:s resonemang att återlånen leder tillfelallokering av kapitalet. Det ligger ingenting orimligt i att de företag somgör stora inbetalningar till ATP-syslemet också har stora äterlånemöjligheter.Eftersom det ansågs motiverat att införa återlånemöjligheten i början av1960-talet, när självfinansieringsgraden i näringslivet var mycket hög, villbankföreningen framhålla atl det i ntivarande läge med låg självfinansieringsgradär ännu mer motiverat all bibehålla återlånemöjligheten. anser att återlånen är en myckel viktig ochför företagen väl fungerande finansieringskälla. Ett slopande av återlånenskulle innebära ett allvarligl ingrepp i det system för företagsfinansieringsom utvecklats under de senaste ca 15 åren. Utredningen har inte tillräckligtbeaktat konsekvenserna vare sig för de låntagande företagen eller delångivande bankerna. Äterlänen utgör, som framgår av den statistik ulredningenredovisat, ett betydande inslag i näringslivets finansiering. För de företagsom främst utnyttjar ålerlånesystemet är andelen givetvis väsentligt högre änvad genomsnittssiffrorna för näringslivet utvisar. Svensk industris soliditet har hela 1970-talel sjunkilsamtidigt som lönsamheten legat på en i genomsnitt läg och sjunkande nivä. Detär troligt att företagen lättare har kunnat bära denna solidiletsförsämring bl.a. på grund av att de har haft möjlighet lill återlån. Företagen vet atlåterlånen, på grund av likvidiielskvotsregler, är mindreresurskrävande för bankema än andra krediter, varför företagen sannoliktupplever möjligheten till återlån som en positiv faktor i sin planering. KMUtror att företagens soliditet kommer au fortsätta att försämras bl.a. därföratt det politiskt är svårt att ge företagen den lönsamhetsnivå som skullebehövas för atl soliditeten skulle bli oförändrad vid önskad investeringsnivå.Bankföreningen vill påpeka att om man genom att ta bort återlånen görföretagens planering av finansieringen mer osäker, är del inte säkert attföretagen kan bära en fortsatt försämring av soliditeten. Delta kan innebäraatl förelagen för atl bibehålla sin soliditet minskar investeringama. Utredningen hävdar som nämnls alt företagen i slälletskall tillföras långa krediter via ett syslem som har högre kvaliteter änåterlånesystemel, nämligen den öppna marknaden för långfristigt kapital.Bankföreningen vill framhålla att utredningens resonemang vore riktigt endaslunder förutsättning att en fritt fungerande kapitalmarknad verkligenexisterade. Emellerlid har utredningen ocksä föreslagit attemissionskontrollen skall bibehållas. Förelagen kommer därför enligt KMU:sförslag inte att ha tillgång till cn marknad som permanenl är öppen för dem. Debyter således en säker rätl lill återlån mol en osäker väntan i köför obligationsemissioner. Det kan inle göras gällande att den kreditfördelning somsker via emissionskontroll frän samhällsekonomiska ellerförelagsekonomiska synpunkter skulle innebära en resursfördelning av bättrekvalitet än den bankema kan göra. En undersökning av bankemas utläning visaratt de företag som dominerar återlånen utgörs av mycket kreditvärdiga företag.Det är i stor utsträckning dessa som kan väntas bära upp den önskadeexpansionen av företagssektorns investeringar. Del kunde dä invändas att jusl dessa egenskaper borde göradel möjligt för företagen atl erhålla krediterna på annat sätt än via åleriån.Utredningen pekar främst pä obligationsuppläning. En analys av återlånen i detvå Prop.1978/79:165 Bilaga 3 178 största medlemsbankerna visar emellerlid atl dessa vadgäller lån . till alldeles dominerande del utgörs dels av låntill företag som inte är tillräckligt stora för obligationsmarknaden eller intehar den typ av säkerheter som obligationsmarknaden kräver, dels av lån tillförelag som (oberoende av storlek) inte har tillgång tillobligationsmarknaden: handels- och serviceföretag, rederier, utländskadotterbolag m.fl. Även om den nedre gränsen för obligationslån kan sänkasnågot, kvarstår problemel atl finna former för dessa lån. Mot bakgrund av de skäl som anförts ovan villbankföreningen bestämt avstyrka KMU:s förslag atl införa en maxiraigräns på500000 kr. för varje förelags åleriån som i praktiken skulle innebära attåterlånerälten avskaffades för alla andra företag än småföretagen.Ålerlånesystemet är av ett sådant värde för att irygga näringslivelskapitalförsörjning att det bör bibehållas i sin nuvarande form. Vad belräffar utredningens övriga förslag tillförändringar i ålerlånesystemet tillstyrker bankföreningen förslaget attinföra en ackumuleringsrätt som skulle öka företagens möjligheler atl utnyttjaäterlånerätten. 1 betänkandet föresläs vidare att bankernasupplåningsränta i AP-fonden i samband med återlånen skall höjas till en niväsom motsvarar statsobligalionsränian. acceplerar detta förslagunder förutsättning atl bankema medges rätt till en anpassad justering avutlåningsräntoma. vill framhålla atl det bör vara möjligt attinom ramen för det nuvarande systemet minska återlänens störningar påAP-fondens likviditetsplanering genom föreskrifter om ett vissl minslatidsavstånd mellan ett företags ansökan om återlån och ålerlånens utbetalande. En betydande del av de krediter som skulle ersättaåterlånen - om KMU:s förslag skulle genomföras - skulle ges i form avbankkrediter, krediter från mellanhandsinstitui och utländsk upplåning. Häravskulle sannolikt en stor del falla på bankerna, bl, a, därför att de störreföretagen inte passar som kunder i Industrikredit. skulle bankemaberövas det resurstillflöde som refinansieringen av återlån hos AP-fondeninneburit. Det är nödvändigt alt bankema i så fall kompenseras för detta föratt företagen skall kunna erbjudas tillfredsställande finansiering. Dettaskulle till åtminstone en del kunna ske genom att AP-fonden får rätt att köpabank-obligationer. AP-fondens köp av bankobligalioner Utredningen anför, att "AP-fonden som hiltillssjälvfallet bör ha rätt att förvärva förlagsbevis utgivna av bankema då dennalåneform har till syfte att förstärka bankernas kapitalbas".Bankföreningen instämmer i denna uppfattning och vill tillägga, alt AP-fondenockså bör få rätten att förvärva de bankobligationer som eventuellt kommer attutges enligt utredningens förslag. vill främst anföra följande skäl för sinuppfattning. En väl fungerande kapitalmarknad förutsätter ett stort måttav frihet. Inga kapitalplacerare - vare sig institutionella eller privata - börmed olika medel tvingas att göra investeringar som inte framstår som affärsmässigtattraktiva. Kapitalplacerarna bör heller inte åläggas några restriktioner -andra än de säkerhetsmässiga regler sora måste gälla för institutionellaplacerare av olika slag - i sina val mellan olika placeringsalternativ. KMU föreslår som en nyhet alt bankerna skall ges rätt attge ut bl. a. egna obligationer men att AP-fonden inle skall få köpa dessa. Delframstår enligt bankföreningens uppfattning som orimligt, atl dessaobligationer in- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 179 te skulle få förvärvas av kapitalmarknadens dominerandeplacerare AP-fonden. Som utredningen själv påpekar, torde en rätt för AP-fondenatt förvärva obligationer vara en förutsättning för att dessa skall fä denlikvida karaktär som allmänheten torde kräva för att omplacera sinkonventionella bankinläning. Härtill kommeratt fonden enligt bankföreningensåsikt måste få möjlighet att maximera sin avkastning och fritt besluta omobligationsinnehavens sammansättning. Utredningen anför som argument mot en rätt för AP-fondenatl förväva bankobligationer, atl AP-fondens långfristiga kapilalulbud dåskulle kunna omvandlas lill relalivi kortfristig utlåning från bankerna. anser delta argument mindre relevant dåbankemas utlåning de facto i allmänhet har medelfristig karaktär. Om delskulle bedömas nödvändigt att säkerställa, att de medel, som tillförs bankemaom AP-fonden förvärvar bankobligationer, används till även formelltlångfristig utlåning, kan delta arrangeras i bankema genom altobligationslikviden används lill finansiering av existerande förelagskrediter.Dessas löptid skulle då kunna anpassas efter obligationslånens. Det naturliga i atl AP-fonden inte åläggs någrarestriktioner i fräga om förvärv av bankobligalioner understryks av, att utredningens förslag om ett bibehållet återlånesystem för de mindre företagen likväl utelämnar en stor mängd företag i storleksklassen mellan de minsla och de obligationstit- givande. Denna stora kalegori måste få sin fortsatta lillgång på bankkredi ter tryggad. AP-fondens köp av bankcertifikat Övervägande skäl talar således för, att AP-fonden inte börhindras att förvärva bankobligationer. Beträffande de föreslagnabankcertifikaten anser bankföreningen, alt även dessa bör kunna få köpas avAP-fonden, som därigenom skulle kunna utnyttja certifikaten i förvaltningen avsina likvida medel. AP-fondens köp av konvertibla skuldebrev och warrants Beträffande utredningens förslag om AP-fondens placeringari övrigt, vill bankföreningen tillstyrka att de tre första fondstyrelserna fårrätt att köpa konvertibla skuldebrev och s.k. warrants men att inom AP-fondenkonverteringsrätt av dessa värdepapper förbehålls fjärde fondstyrelsen. Genomalt de tre fondstyrelsema fick rätten alt köpa konvertibla skuldebrev ochwarrants skulle en önskvärd breddning ske av marknaden fördessalå-neinstrumenl. anser del vikligl att ansirängningar görsför all öka del egna kapitalel i företagen genom tillskott utifrån. I förstahand bör detta ske genom att aktiesparande stimulans genom bl.a. lämpligaåtgärder på beskattningens område. tillstyrker utredningens förslag alt fjärdeAP-fondens aktieinnehav i ett förelag skall maximeras till avröstetalet. Förslaget att denna gräns skall kunna överskridas efter dispens,kan bankföreningen tillstyrka endast under förutsättning att det slås fast atten sådan ökning sker på framställning av det berörda bolaget, t. ex.manifesterad genom en riktad nyemission. AP-fonden bör således inte kunnaerhålla sådan dispens för uppköp av aktier på marknaden. Om det skulle anses nödvändigt att öka AP-fondensresurser Prop.1978/79:165 Bilaga 3 180