prop · G203117 · 1978-12-31 00:00:00 — Att dessa fordringar åro uppfyllda skall styrkas medläkarintyg. Om ej annat är föreskrivet må läkarintyget ej vara äldre än fyraår. För varje befallning i minimibesäiining anges denpraktiska erfarenhet och den utbildning som fordras för att utöva befattningen(behörighet). Krav på behörighet bestämmes så alt fartyget och dess nautiska,maskinella och övriga utrustning handhaves av därför lämpad personal och på enfrån säkerhetssynpunkt betryggande sätt. För behörighet UU befattning som Innebär ansvar för vakteller Jour på fartyg sjöss eller som eller utkiksman fordras art hatillräcklig syn- och hörselförmåga samt, ifråga om personal för däckstjånsten,normaU färgsinne. Detta skall styrkas genom läkarintyg. Föreskrifter för tillämpningen av bestämmelserna i förstastycket meddelas av efter samråd med . 11 § Befölhavare skaU vara svensk med borgare och ha uppnått . Den somhar ansvar för vakt eller Jour på fartyg skaU ha uppnått . Radiotelegrafist skall vara svensk medborgare.Sjöfartsverket får medge undantag härifrån efter hörande av överbefälhavarenoch . Om fordringar för att erhålla behö- lighet,om behörighetsbevis och utfärdande av sådani bevis finns bestämmelser iförordningen (1978:000) om behörighet för sjöpeisonal. A'0'/' dåckstjänsten på fartyg med en brultodräktighet avminsl 400 regisierlon måste indelas i skift, skaU under fanygeis gång vakthållas på däck av minsl två man förutom fartygsbefäl. Når maskintjänsten på fartyg med en maskinstyrka av minst550 effektiva hästkrafter måste indelas i skift, skall under fartygets gångvakt hållas av maskinbefäl och, om fartygsmaskineriets storlek och typpåkallar det, det ytterligare antal man som oundgängligen kräves förmaskineriets säkra manövrering och drift. I den mån tillämpning på visst fariyg ay bestämmelserna i2 if medför högre krav på bemanningen än som från sjösäkerhelssynpunkt beiingasav fartygets beskaffenhei och utrustning samf omständigheterna i övrigi, ägersjöfartsverket medge undantag från dessa bestämmelser. I ärende som avses I första stycket skall sjöfartsverkelföre avgörandel bereda organisationer representerande redare ochombordanslällda lUl-fälle att yttra sig. 4§ Fartyg, som skall vara utrustat medradloielegrafstation, skaU på resa ha påmönstrad minst en radiotelegrafist.Vakt skall hållas på sådant fariyg på nödfrekvensen för radiotelegrafi / denomfanning bestäm- meddelar föreskrifier om den vakt som underfartygets gång skaU hållas på kommandobryggan eller I motsvarandemanövercentral och i maskinrummet eller i manöver-central for maskineriet. meddelar föreskrifier om de närmarevillkor, på vilka vakl som avses i försia siycket kan ersälias av Ijänslgöring,som ej kräver atl tjänstgörande befattningshayare helt eller delvis uppehållersig på fartygets kommandobrygga, i motsvarande manövercentral, i fartygetsmaskinrum eller i manövercentral för maskineriet, (iourtjänstgöring). Vid tillämpning av första och andra styckena beaktasfartygets storlek, beskaffenhet, utmstning och användning, den fart varifartyget nyttjas och andra förhållanden som kan inverka på fartygets säkraframförande och sjösäkerheten i övrigt. 14 § meddelar föreskrifier om vakl pånödfrekvensen för radiotelegrafi eller radiotelefoni. 5§Fariyg, som skall vara utriislal med radlotdejönstation, skall på resa hapåmöiislrad minst en radioielefonist. Vakt skall hållas på sådani fårtyg pänödfrekvensen för radiotelefoni iden omfallning sjöfarlsverkel besiämmer.Befattningen som radioielefonisi må innehavas av befälhavaren eller annanombordanställd, om denne är behörig därUll. Nyttjas passagerarfartyg istor kustfart eller vidsträcktare fart, skall för varje livbåt som fartygetskall föra i fartygets besättning finnas godkända bätmän UU minst del antal somsjöfartsverket bestämmer. Sombåtman må godkännas den som blivit tillräckligt övad i livbåtars och andrabärgningsredskaps 5/ösa7f-ning samt årors och andra framdriv-ningsredskapsbruk, äger kännedom om och färdighet i redskapens handhavande samt är i ständatt rätl uppfatta och ållyda order. Närmare bestämmdser omgodkännande av båtman meddelas av . För den som godkänts sombätman skall intyg utfärdas av sjöfartsyerket eller den verket bestämmer. För varje livbåt, sompassagerarfartyg / annan fan än nänrafik skall föra, skall i fartygetsbesättning finnas del antal bätmän som bestämmer. Som bätman godkänns densom flu tillräcklig övning i sjösättning av livbåtar och andra bärgningsredskapsamt / att använda åror och andra framdrivningsredskap, äger kännedom om ochfärdighet i redskapens handhavande och är i stånd alt rätt uppfatta och ållydaorder. Den som godkänns sombålman erhåller intyg härom. För varje livbåt skallutses en person av befälet eller en godkänd bätman som befälhavare samt ställföreträdareför livbåtens befälhavare. För varje moloriivbätskall finnas en person som kan sköta motorn. Förvarje livbåt, som är försedd med radiotelegrafstation eller strålkastare,skall finnas en person som kan sköta denna utrustning. För varje livbåt skallutses bätman eller annan person med motsvarande kunskaper ochfördlgheter sombefälhavare samt ställföreträdare för denne. För varje moloriivbätskall finnas en person som kan sköta motorn. För varje livbåt som harradiotelegrafstation, radiotelefonstation eller strålkastare skall finnas enperson som kan sköta denna utmstning. 8§För livflotlar skall flnnas minst en person som är väl förtrogen medhandhavande och skötsel av sådana flottar. 17 §För livflottar skall flnnas minst en person som är väl förtrogen medhandhavande och skötsel av sådana flottar. På bulklastfartyg som förlast av olja, kemikalier, gas eller annal ämne, vilket kan orsaka explosion,brand, förgiftning eller annan särskild skada, skall under resa och vidlastning och lossning finnas befattningshavare med behörighet att handha sådanlast. Detsamma gäller i fråga om torriastfartyg, om det är påkallat på gmnd avlastens fariighei och mängd. Befattningshavare medangiven behörighel skall finnas pä fartyg som avses i första stycket även förelastningen och efter lossningen, om det behövs med hänsyn till risken förskada. Ifråga om fartyg som släpar eller skjuter farlig last äga första och andrastyckena molsvarande tillämpning. Sjöfartsverketfår medge undantag från första, andra eller tredje stycket, om säkerheten kananses tryggad på annat sätl. LasI av farligt gods Päbulklastfartyg som för last av olja, kemikalier, gas eller annal ämne, vilketkan orsaka explosion, brand, förgiftning eller annan särskild skada, skallunder resa och vid lastning och lossning finnas befattningshavare med specialbehörtghetatt handha sädan last. Detsamma gäller i fräga om torriastfartyg, om det ärpåkallat på grund av lastens fariighei och mängd. Befattningshavare medangiven behörighet skall finnas på fartyg som avses i första stycket även förelastningen och efter lossningen, om det behövs med hänsyn till risken förskada. Ifräga om fartyg som släpar eller skjuter farlig last äga första och andrastyckena motsvarande lillämpning. Sjöfartsverketflr medge undantag från försia, andra eller tredje siycket, om säkerheten kananses tryggad på annat sätt. 1beslut om minimibesätlning anges om befattningshavare som avses i 9§ skallfinnas pä fartyget. Om det behövs i visst fall, flr sjöfartsverkel meddelasärskild föreskrift om behörig befattningshavare i avvaklan pä beslutet. Skall befattningshayaresom avses i 9 i) finnas på annatfartyg än som anges i 6 kap. 2 §första stycket lagen (1965:719)om säkerheten på fartyg, 19 § I beslut omminimibesättning anges om befattningshavare med specialbehörighet enligt 18 §skall finnas på fartyget. Om det behövs i visst fall, flr sjöfartsverketmeddela särskild föreskrift om behörig befattningshavare i avvaktan påbeslutet. 1978/79:117 119 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse I fråga om sådant beslul gäller 6 kap. 4-6 §i/nämnda lag I tiUämpliga delar. För behörighet som avses i 9 § på bulklastfartyg fordrasatl befattningshavaren har gått igenom Jöreskriyen utbildning dels förhantering av sådan last som behörigheten skall gälla, dels i brandskydd förpersonal på bulklasi-fariyg. Befatlningshavaren skall dessulom, innan hanpåbörjar JÖrstnämn- da UtbUdning, ha tjänstgjon minsl sex månaåerpåbulklastfartyg med last av del slag som utbildningen avser och därvid hadeltaga i minst fyra lastnings- eller lossningsoperationer. GällerUtbUdningen hantering av flera slag av laster, skaU tjänstgöringen ha omfattatminst för varje lastslag. För behörighet som avses i 9 § på torrlastfartyg fordras attbefattnings-havaren har gått igenom föreskriven utbildning för hantering avfariig last i torrlastfartyg. För behörighet som avses i 9 § på .fartyg som släpar ellerskjuter last meddelar föreskrifter. 12 § Föreskrifter om utbildning som avses i 11 § meddelas av efter samrådmed . får för visst faU godkänna utbildning somej motsvarar meddelade föreskrifter men ändå kan anses som fullgod. Sådantgodkännande kan förenas med villkor och återkallas när skäl föreligger fördet. Den som har behörighet som avses i 9 § får på begäranbehörighetsbevis av . Gillighetsliden räknasförsta gångenfrån den dag när utbildningen i lasthantering avslutades. fårföreskriva att innehavaren, för att beviset skall förnyas, har att gå igenomprov eller ytterligare utbildning. Avvikelse från beslut om minimibesättning Beslut av befälhavaren enligt 6 kap. 4 i) andra stycketlagen (1965:719) om säkerheten på fartyg skall med angivande av skälenantecknas i skeppsdagboken eller, om sådan dagbok ej föres, nedtecknassärskUt. Har vid samråd framförts ståndpunkt som avviker från beslutet, skallåetta framgå av anteckningen. Om innehåUet i anteckningen skaU befälhavarengenast underrätta sjöfansverket genom telegram eller på liknande sän. 21 § får i beslut om mini mibesättning inskränka den möjlighet angöra undaniagfrån besluiel, varom stadgas i 6 kap. 4 § andra stycket lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg. Inskränkningen kan gälla viss perso nal, viss fart eller andra särskilt angivna förhållanden. 22 § Vad som i I, 3, 5-9 och 19§1 stadgas för fartyg medminimibesättning gäller i tillämpliga delar även .fartyg, för vilket harutfärdats särskUda föreskrifter om bemanningen enligt 6 kap. 2§ tredje stycketlagen (1965:719) om säkerheten på fartyg Prop.1978/79:117 121 Nuvarande lydelse Föreslagen lyddse 9 kap. 13 § 13 § Befälhavaren skall lillse att cerli- Befälhavare skall tillse att cerii- fikat förvaras och duplelt av cerli- fikat förvarasoch duplett av cerii fikai anslås enligt 1 kap. 17 §. fikat anslås enligt I kap. 17 §. skall vidare lillse an beslul om minimibesättning ellerför farlygel särskili utfärdade föreskrifter, som avses i 6 kap. 2 if tredjestycket lagen (1965:719) om säkerheten på fariyg, förvaras på farlygel och allinnehållei däri lillkännages enligi 6 kap. I if. Dennaförordning iräder i krafl . upphörsjöbefälskungörelsen (1960:487) atl gälla, om inte annal följer av vad som sägsnedan. Om behörighetsbevis enligt 3 kap. sjöbefälskungörelsen stadgas särskilti övergängsbestämmelserna till förordningen (1978:000) om behörighet försjöpersonal. Förekommer iförfattning hänvisning lill föreskrifi, som ersätts genom bestämmelse i dennaförordning eller i förordningen (1978:000) om behörighel för sjöpersonal,lillämpas i slället den nya bestämmelsen. Intill den 30juni 1981 gäller vad som sägs i tredje siycket denna punkl beträffande allabefattningar som ingär i minimibesättning med undantag för befälhavare ochmaskinchef samt, vad gäller fartyg med en brultodräktighet överstigande 8 000ton, för den näsl främste bland däckspersonalen och, vad gäller fartyg med enmaskinstyrka överstigande 6 000 kW, för den näsl främste blandmaskinpersonalen. För lidenden 1 juli 1981-31 december 1985 gäller vad som sägs i tredje stycket dennapunkt beträffande den sista (lägsta) av de befattningar för däckspersonal somingär i minimibesättning och som enligt beslutet om sådan besättning skall hanägon av behörigheterna styrman 5-6, skeppare 8 och skeppare 9 samtbeträffande den sista (lägsia) av de befattningar för maskinpersonal som ingäri minimibesättning och som enligt beslutet om sådan besättning skall ha någonav behörigheterna fartygsingenjör 3 -fartygsmekaniker 7, dock vad gällerfariyg med en maskinstyrka överstigande 6 000 kW inte den näst främsta. Kan i fallsom avses i första ellerandra stycket denna punkt lämplig person, som ärbehörig till befattning som sägs där, ej erhållas i hamn, där befattningenskall tillträdas, får befattningen uppehållas av annan lämplig person intilldess behörig befattningshavare kan erhållas. Den som närmast före a. ikraftträdandet av denna förordning eller 1978/79:117 122 b.utgången av den i punkt 3 första eller andra stycket angivna tiden hartjänstgjort lill sjöss under sammanlagl minsl 42 mänader i befattning, tillvilken han inte har varit kvalificerad enligt bestämmelserna i sjöbefälskungörelsen(1960:487) eller enligt beslut som har meddelats av med stöd avsjöbefälskungörelsen eller 6 kap. denna kungörelse, meddelar påansökan särskild behörighet all uppehålla befattningen. Vidberäkningen av den minsta tjänstgöringstiden får tillgodoräknastjänstgöring i högre befattning som har innehafts . Påsamma grunder kan meddela behörighet att uppehålla likartadbefattning pä andra fartyg. Behörighelenligt första stycket kan meddelas med villkor och återkallas när skälföreligger därlill. Beträffandesärskild behörighet enligt första stycket äger 19-21 §§ förordningen(1978:000) om behörighet för sjöpersonal motsvarande lillämpning. Beslut om minimibesättning, somhar utfärdats före den , skall i fråga om befattningshavares behörigheltillämpas med hänsyn lill innehållet i sjöbefälskungörelsen (1960:487) och deövriga bestämmelser som gällde vid uigången av . I fräga om bemanningen avfartyg, för vilket vid ikraftträdandet av denna förordning beslul omminimibesätlning inle har meddelals, gäller beslämmelserna isjöbefälskungörelsen (1960:487) inlill dess sjöfarlsverkel meddelar dyliklbeslut eller sädana föreskrifter om bemanningen som avses i 6 kap. 2 § andrastycket lagen (1965:719) om säkerhelen på fariyg. 1978/79:117 123 ÖVkomplelierande uiredning avgiven av sjöfarispoUtiskautredningen Sjöfartspoliliskaulredningen (K 1977:05) liUsalles . Under del samräd som skeddehösten 1977 mellan denna utredning och befälsbemanningsutredningen uttaladesjöfartspoliliska utredningen i skrivelse allbefälsbemanningsutredningen behövde komplettera sina resonemang om deekonomiska konsekvenserna och se över vissa avsnitt i utkastet lill betänkandepä grund av kollektivavialsuppgörelser som hade träffats. Befälsbemanningsutredningenavgav sitt betänkande . Regeringenöveriämnade betänkandet "Bemanning av fartyg"(SOU 1978:21) till sjöfarlspolitiska ulredningen för att - inom ramen för sinadirektiv - göra de kompleueringar som angetts i sjöfartspolitiska ulredningensskrivelse till befälsbemanningsutredningen . Härvidfömtsattes "alt de intemationella reglerna om bemanning av fartyg, främstde som är under utarbetande i IMCO:s underkommiité för utbildning ochvakthållning (STW) och sjösäkerhetskommiué (MSC), beaktas". Sjöfartspolitiskaulredningen lade upp sitt kompletterande arbele pä det sättet alt utredningeninledningsvis belyser den tekniska utvecklingen ombord med hänsyn tillmöjligheterna att minska bemanningen. Utredningen redogör därefier fördebemanningsavtal som har träffats . Härefter följer ekonomiskaberäkningar av kostnadsskillnaderna för olika bemanningsaliernativ. Framställningenavslutas med ett fjärde avsnitt som innehåller sjöfartspolitiska synpunkter påbemanningen av svenska fartyg. Det arbele som skallutföras ombord pä ett fartyg kan i stort uppdelas i tre huvudfunktioner,nämligen driftsfunktion, underhållsfunktion och inten-denturfunktion. Inom alladessa tre huvudfunktioner, som normall motsvarar ca 55,25 och av deltotala arbetel ombord, har det under de bedriviis ettintensivt arbete för att underiätta och minska det arbetet ombord.Varje sädan åtgärd kan ej resultera i bemanningsminskningar men när detillsammanstagna har givit en lillräcklig minskning av arbetsvolymen har ävenbemanningen kunnat förändras. Utredningen pekarbeträffande driftsfunktionen försl pä den utveckling som sedan början av1960-talel har lett fram till möjligheter att driva fartyg med obemannatmaskinrum, därför att övervaknings- och reglemtrusiningar m. m. harautomatiserats. Den fortsatta utvecklingen kan medföra au en gemensamdriftscentral för hela fartygei inrättas. Utvecklingen avnavigalionshjälpmedlen har koncentrerats till att förbättra olika apparaterssäkerhet och funktion. Utredningen bedömer att utvecklingen av de 1978/79:117 124 automatiskanavigeringssystemen kan påskyndas och all arbetet inom fartygets manövercentralkan ändras radikalt. Detta leder både lill minskad bryggpersonal och förbätiradsäkerhei. Vidare redovisar utredningen att förtöjnings- och förhalningsarbeielhar underiättats belydligt genom nya material och ny automatik, samt attkommunikationsutrustningen kan komma alt förenklas. Ävenför underhållsarbetet har den tekniska utvecklingen inneburit möjligheter tillförenkling. Volymen av detta arbele kan numera beslämmas relativt noggrannt.Del finns ett gott underiag för hur många underhållstimmar varjeunderhällsenhet kräver och intervallen mellan sådana insatser. Genom ett välplanerat förebyggande underhäll har tiden för oförutsedda reparaiionsinsatserkunnat minskas. Genom alt underhållsarbetet kan intensifieras ochutföras alternativt ombord eller i land kan den normala bemanningen för attutföra underhållsarbete vara liten och sedan förslärkas dåunderhållsprogrammel så kräver. Möjlighelerna atl använda personal i s. k.allmän ijänsi påverkar ocksä behovet av personal. Betydanderationaliseringsåtgärder har vidlagils inom fartygens intenden-lura vdelningar,t. ex. minskning av antalet mässar, bättre planering av lokaler i förhållandetill varandra och användning av halvfabrikat. Utöverde avtal och skrivelser som redovisas av befälsbemanningsutredningen (bilaga Ctill betänkandet) nämner sjöfartspolitiska utredningen att det sedan början av1970-talel finns ett avtal med slöd av 13 § sjöarbetstidslagen som medgerutökad ordinarie arbetstid för vissa, i avtalet uppräknade, fartyg. Vidarehar det mellan för mindre fartyg och Svenska sjöfolksförbundetingåtts ett "Ramavtal för bemanningsavial" med i huvudsak likartatinnehåll som det mellan redareföreningen och förbundet (bilaga C4 tillbetänkandet). Med ramavtalet som gmnd har fyra rederier var för sig ochförbundet träffal bemanningsavial för respektive motorfartygen , CREDO,TÄRNVÄG och . Någrakonkreta avtal rörande bemanning har inte träffats mellan redareföreningen ochde tvä sjöbefälsförbunden men vissa överiäggningar har kommit till ståndrörande bemanningsfrågor. Utredningenjämför minimibesäuningen enligt nu gällande beslul med minimibesätiningenenligt befälsbemanningsutredningens tabeller och med den faktiska besättningenpä sex fartyg av olika typer Del visar sig därvid all i fyra av de sex fallenligger den totala bemanningen enligt utredningsförslaget över den nuvarandeminimibemanningen, medan de båda sammanfaller i återsiäende två fall. I ettenda fall av de sex ligger totalbemanningen enligt befälsbemanningsutredningenstabeller över den nuvarande faktiska besättningen - skillnaden är en man. Utredningenhar funnit att den nuvarande faktiska besäuningen är ett resultat av delssjöfartsverkets minimibesättningsbeslut, dels överenskom- 1978/79:117 125 melsermellan redama och de ombordansiälldas organisationer beträffande arbetetsorganisation och fördelning ombord, och dels rederiets egna övervägandenbeträffande lämplig utrustning i fartyget, lämplig underhällsnivå ombord, m.m. Även om den faktiska besättningen i fiertalet fartyg är siörre än denföreskrivna minimibesätiningen, har utvecklingen under de senaste åreninneburil all den faktiska besäuningen alltmer närmat sig minimibesäuningen. Enökning av den föreskrivna minimibemanningen medför därför en reduktion avmöjligheterna att ytteriigare minska fartygens besättningar. Denreducerar enligt utredningens bedömning möjlighelerna förarbeismarknadsparterna atl förhandlingsvägen iräffa överenskommelser om enralionell och ekonomisk arbetsorganisation ombord. Den reducerar även rederietsmöjligheler all med lönsamhet införa arbetsbesparande utmstning ombord elleratt överföra underhållsarbete från ombordanslällda lill landanslälld personal. Som framgår avulredningens redovisning bör man kunna räkna med en fortsatt teknisk utvecklingpä fartygsomrädet som kommer alt skapa förutsäuningar för en ytteriigareminskning av bemanningen i kommande fartyg. Enligt utredningens mening är delrimligi atl räkna med aU enighel bör kunna nås kring bedömningen att en sädanteknisk utveckling kommer lill ständ och atl denna för en handelsfiotta somSveriges kommer atl påskyndas av nödvändiga strukturförändringar. Även andrafaktorer än den lekniska utvecklingen har emellertid enligt utredningens meningväsentlig betydelse för utvecklingen när det gäller bemanning i svenska fartyg.Man bör kunna utgå ifrån att det svenska systemet med rederianställning och välulvecklade avlösningssystem för sjöpersonalen är fakiorer som starkt bidrartill att driftsbesätlningarna i kommande fartyg kommer att ytterligarereduceras. Detta hänger samman med del förhällandel atl partemas rätl attdisponera över arbetslidsuttagei är direkt bestämmande för hur stordrifts-besättning eU fariyg måsie ha. Avtal mellan parterna,som inom ramenföreti fullvärdigt avlösningssystem medger ett sådant arbetstidsuttag för vakt-och jourtjänst att förändringar i vaktsyslemet blir möjliga, synessjöfartspoliliska ulredningen inte vara helt osannolika mot bakgmnd av de avtalsom redan har träffats. Medansamtliga faktorer talar för att besättningarna i kommande svenska fartyg kommerall kunna påtagligt reduceras, innebär enligt utredningens meningbefälsbemanningsutredningens förslag att nuvarande bemanning inle barabibehålls utan lill och med ökas. Ulredningenanser all del har framlagts goda skäl för att ansvaret i sin helhet förminimibemanningen läggs pä . Kvar slår frägan om sjöfartsverkelbehöver några allmänna riktlinjer för sin bemanningspolitik. Eu ökat inflytandefrån arbetsmarknadens parter måste minska behovei härav. Bemanningsfrågan harbehandlals under de senasle årens avtalsförhandlingar och en samverkan harredan inletts mellan sjöfartsverkel och parterna. Det kan ifrågasättas humvidainle starka skäl talar för att denna samverkan inslilulionaliseras i form avett bemanningsråd, knutet till 1978/79:117 126 sjöfartsverket.Det starkaste motivet härför är emellertid alt bindande beslut om minimibesäUningi fartyg - med hänsyn lill leknisk utveckling, förändring av avlösningssyslemm. - måsle faUas på ett mycket lidigi stadium, dvs. när ett fartygprojekteras och investeringsbeslutet skall tas. Kommer en diskussion till ständmellan verkei och parterna redan på detla stadium kan man räkna med att ocksäprincipiella frågeställningar aktualiseras. Delär enligt ulredningens mening konsekvent att minimibesätiningen bestämsuteslutande med hänsyn till de arbetsuppgifter som har samband med säkerhelen.Nägon risk för att säkerhelen skulle bli åsidosatt vid ett sädanl mera rörligtsystem som utredningen diskuterar föreligger icke. Parternas vidgade inflylandeutgör en garanti för all det inte blir fråga om någon försämring. Bemanningstabeller ochandra liknande riktlinjer fastlagda av regering och riksdag skulle i dessasammanhang kunna leda lill en stelhet som från sjöfartspolitisk synpunki vorebetänklig. Av fastställda bemanningsiabeller är ingen lämpligutgångspunkt för handläggning av bemanningsärenden. Även omlabellema i försia hand endast skulle tjänstgöra som vägledning, föreliggerrisk för alt de på ett icke önskvärt sätt skulle kunna binda de avtalsslulandepartema och i sista hand .