prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställerjag all regeringen bemyndigarchefen för arbetsmarknadsdepartementei atttillkalla en kommitté med högst 13 ledamöier med uppdrag att göra en översyn avvissa frägor på semesterrätiens område, attulse en av ledamölerna att vara ordförande, altbeslula om sakkunniga, experter, sekreterare och annat bilräde ät kommittén. Vidarehemställerjag au regeringen föreskriver altersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekrelerare skall utgå i form avdagarvode enligt kommittékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrives, allkosinaderna skall belasla tolfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluler sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. 2.Översyn av yrkesinspektionens distriktsindelning Departemenlchefen,statsrådet . Jaghar i prop. 1976/77:149 med förslag lill arbetsmiljölag m.m. förut-skickal attjag avsåg att inhämta regeringens bemyndigande alt i särskild ordning ulvärderaerfarenhetema av yrkesinspektionens nuvarande distriklsindelning. Jag anhållernu au få återkomma lill denna fråga. Inämnda proposiiion tog jag upp frågan om yrkesinspektionens arbetsformer ochanförde att jag f n. inte var beredd att förorda någon allmän översyn i form aven särskild uiredning. Jag sirök under att del ankommer påarbeiarskyddssiyrelsen som chefsmyndighet för yrkesinspektionen atl noga följautvecklingen och atl kontinueriigt utvärdera erfarenhelerna samt att avge deförslag som detia ger anledning lill. Yrkesinspektionensnuvarande distriklsindelning trädde i kraft den . Den omfattar 19distrikt i stället för lidigare elva. Distrikten följer länsgränserna. Fjortonlän bildar egna yrkesinspekiionsdistrikl. Dessa är , ,. , , ,. Väslmanlands, , , och Norrbottenslän. Fem disiriki omfattar var för sig .301 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementei Del II A:2 Av dessa distrikt omfattar distrikt och Blekingelän,Kalmardislrikt och , Malmödislriki ochKristianstads län, och länsamt distrikt och . 1 finnsett lokalkontor med personal som stadigvarande är placerad där. Det harinrättats med hänsyn till de stora avsiånden i denna del av landet.Yrkesinspektionenkan på så sätl ge bättre service i . Ökningen av antaletyrkesinspekiionsdistrikl från lidigare elva lill nuvarande 19 skedde för altyrkesinspektionen skall kunna verka nära arbetsställena. Tidigaredistriktsindelning medgav inte i önskvärd utsträckning möjlighet lill denkontakt som eftersträvas. Fler och mindre yrkesinspektionsdistrikt medför minskadeavstånd mellan yrkesinspektion och arbetsställe och de inspekterandetjänstemännens restid förkortas. Mindre distrikt ger vidare yrkesinspektionensiörre möjligheler att följa och överblicka näringslivets utveckling inomdistriktet. Vad jag nu har anförl talar för all yrkesinspektionen i princip börorganiseras och byggas upp länsvis. Härför lalar också atl ett slorl antalregionala myndigheter och organisationer, som yrkesinspektionen behöversamarbele med, är länsorgan. Mankan emellertid inte bortse från att det också finns skäl, som talar förrelativt stora distrikt, och all del sålunda i vissa fall kan anföras skäl molen uppbyggnad länsvis. modernt arbetarskydd innefattar komplicerade frågorsom kräver medverkan av specialister på skilda områden.Yrkesin-speklionsdistriklen bör dä inte vara mindre än alt de ger etttillräckligt underlag för atl effeklivi kunna ulnyllja sådana specialisier. har medanledning av en molion i siu belänkande (SoU 1977/78:1) till riksmötebl.a. tagit upp frågan om yrkesinspektionens distriklsindelning. Utskottet, somhyser förståelse för de skäl som motionärerna anförl för all Jälmland skallutgöra ell eget yrkesinspekiionsdistrikl, konstaterar med tillfredsslällelse,atl en utvärdering av erfarenheterna med nuvarande distriklsindelning kommerlill stånd. Nuvarandedistriklsindelning har fungeral ganska kort lid. avstodav del skälet från atl gå in på frågan då utredningsförslaget lades fram . är visseriigen erfarenheterna fler, men den nyaorganisationen har fortfarande verkat . Jag är därför inteberedd atl ulan ytteriigare uiredning ta ställning lill hur yrkesinspektionensgeografiska uppbyggnad framöver bör utformas. Molbakgrund av vad jag nu anförl bör en särskild utredare tillkallas för allutvärdera erfarenheterna av nuvarande distriklsindelning och alt avge deförslag en sädan ulvärdering ger anledning lill. Dislriktsindelningen bör geyrkesinspektionen och arbetslivet goda möjligheter lill kontakt. ärdet angeläget atl sträva efter en organisation som ger underlag för entillräckligt allsidig personalsammansäitning och en effektiv organisation.Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Medhänvisning lill vad jag nu anförl hemställer jag all regeringen bemyndigarchefen för arbetsmarknadsdepartementei alltillkalla en särskild utredare för atl göra en översyn av yrkesinspektionensdistriktsindelning, allbeslula om sakkunniga, experter, sekreterare och annal biträde åt uiredaren. Vidarehemställerjag alt regeringen föreskriver altersättning lill utredare, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i formav dagarvode enligt kommiliékungörelsen (1946:394). Del II A:3 Skr 1978/79:103 302 föreskrives,atl kosinaderna skall belasla tolfte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan() 3.Delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor Departementschefen,statsrädet , anför. Undersenare är har stalsmaklerna vidtagit en rad åtgärder för atl underiättaövergången frän skola till arbetsliv och för att begränsa ungdomsarbetslösheten.Dessa åtgärder har byggts ut och getts ökad omfattning. Underhösten 1977 fick arbetsmarknadsverket medel föratt nyanställa 150arbetsförmedlingsaspiranter tidigare än planerat. Dessa skulle frigöra erfarnaförmedlare för bl a intensifierade insatser för ungdomar. Vidare förlängdes ettantal särskilda åtgärder för främsi ungdomar fram till . Delgäller bl.a. möjligheter för ungdomar atl delta i arbetsmarknadsutbildning,anordnande av dagsverksbilliga kommunala beredskapsarbeten, beredskapsarbelen iform av lillfällig praktik hos statliga myndigheter och verk saml enskildaberedskapsarbeten i företag och organisationer. Statsbidraget lill sistnämndaslag av beredskapsarbeten höjdes samiidigi från högsl . Ett ökal antal utbildningsplatser i kortareyrkesinriktade kurser i gymnasieskolan har kommit till stånd. Dessulom kanarbetsmarknadsstyrelsen (AMS) - under fömtsättning att utbildningsplatsersaknas i det reguljära ulbildningsväsendel - anordna företagsanknulna, ettårigayrkeskurser för ungdom. Deåtgärder som vidtagits har fått stor omfattning. sysselsattes23.400 ungdomar i praktik- och beredskapsarbeten av olika slag,medan 20.800 deltog i arbetsmarknadsutbildning. Särskild vikt läggs vid attutjämna regionala olikheler i sysselsättning och främja jämställdhet mellankönen. Genom dessa insatser kunde ungdomsarbetslösheten hällaspå en lägre nivå än under lågkonjunkturen i början av 1970-lalet.Arbetslösheten bland ungdom är ocksä, i inte ringa utsträckning lill följd avde arbetsmarknadspolitiska åtgärderna, väsentligt lägre i än i deflesta andra jämförbara länder. Ettav målen för den sysselsättningspolitik, som förs, är all utveckla olikaarbetsmarknadspolitiska och utbildningspoliliska insatser så, att alla ungdomarkan garanteras arbete, utbildning eller praktik. I det sammanhanget bör denyinrättade lokala planeringsråden för samverkan mellan skola, samhälle och arbetslivkunna spela en viktig roll, bl.a. genom alt i samverkan meddistriktsarbetsnämndema och kommunerna utveckla lokala handlingsprogram förungdomens sysselsättning. 1en skrivelse den 11 okiober 1977 lill chefen för arbetsmarknadsdepartementethar sysselsättningsulredningen föreslagit ätgärder för atl öka unga 303 Kommittéer: Del II A:5 människorsmöjligheter till arbele, uibildning eller praktik. Till grund för förslagenligger bl.a. erfarenheter som utredningen fått genom olika slagsförsöksverksamhel som den har bedrivit. Dessa förslag, som remissbehandlatsunder , berör bl.a. arbetsförmedlingens resurser och arbetssätt,behov och former för att anordna praktik- och beredskapsarbeten för ungdom samtvissa utbildningspolitiska åtgärder. De åtgärder, som haraktualiserats berör ell fiertal områden. Det finns därför enligt min meningbehov av en delegation som övergripande kan följa upp hur ungdomenssysselsättning utvecklas och lägga fram förslag till förbättringar. Jag ärdärvid av samma uppfattning, som arbetsmarknadsutskottet, som i sittbetänkande (AU 1977/78:15, rskr 1977/78:51) över regeringens förslag i prop.1977/78:32, om särskilda ålgärder för atl främja sysselsättningen /78 ägnade särskild uppmärksamhet åt ungdomsarbetslösheten.Med anledning av yrkanden i tvä motioner (1977/78:58 och 1977/78:71) framhöllutskottet att mycket talar för inrättandet av ett centralt organ som skulle haell övergripande ansvar för ungdomens sysselsättning. För sin del villeutskouet föra fram tanken all regeringen borde inrätta en särskild delegationför ungdomens sysselsäll-ningsfrägor. Delegationens huvuduppgift bör vara allpå olika säll verka för att alla ungdomar garanteras arbele, praktik ellerutbildning. syfiet bör delegaiionen la initiativ till arbetsmarknads- och utbildningspoliliskainsatser. En central fråga är därvid kopplingen mellan utbildning och arbele.Alt göra en bedömning av nuvarande insatser på detla område är enligt utskotteten fräga som delegaiionen bör gripa sig an med redan i inledningsskedet. Utskottetpåpekade alt inrättandet av en delegation av detla slag aktualiserargränsdragningsfrågor gentemot exempelvis sysselsättningsulredningen och denverksamhet som bedrivs av AMS och (). Enligt utskottet bördet ankomma på regeringen atl närmare pröva hur denna gränsdragning skall skeså au dubbelarbete undviks och sä atl en effektiv samverkan mellan olikainstanser kommer lill stånd. Ifråga om delegationens sammansättning framhöll utskoitet atl den bör fömtom avförelrädare för regeringen och bestå av representanter förändraintressenier, i första hand parterna på arbetsmarknaden, kommunförbunden, AMSoch SÖ. Även politiska ungdomsorganisationer bör enligt utskottet vararepresenterade. Motdenna bakgmnd föreslår jag atl en delegation för ungdomenssysselsättningsfrågor nu tillkallas. Delegationens uppgifi bör vara atl påolika sätt verka för att alla ungdomar garanteras arbete, praktik ellerutbildning. I det syfiet bör delegationen diskutera olika tänkbara åtgärder ochkunna föreslå lämpliga insatser. Del är angeläget att åtgärderna utjämnarregionala skillnader i sysselsättning samt främjar jämställdhet mellan könen.Traditionella könsroller bildar barriärer för ungdomars utbildnings- ochyrkesval som det är angeläget att bryta, inte minsl för att vidga möjlighelernalill arbele. Jag vill även understryka viklen av ett nära samband mellan desysselsättningspolitiska ålgärderna för ungdomar och insatser pä den socialasektorn och fritidssektorn. I likhet med arbetsmarknadsutskoltet anser jag atldelegationen i första hand bör ta sig an frågan om åtgärder som är ägnade atlunderiätta övergången från skola till arbetsliv. Jag anser det inte lämpligtalt binda delegationen vid mera detaljerade direktiv. Delegaiionen bör få prövasig fram efter olika vägar med utnyttjande av de erfarenheter som har gjortsinom och utom landet i syfte att föreslå åtgärder som bör göra det möjligt att Del II A:4 Skr 1978/79:103 304 nådet grundläggande målel att alla ungdomar skall tillförsäkras arbete, praktikeller uibildning. framhållit börstor vikt läggas vid frågorom gränsdragningen gentemololika myndigheters ansvarsområden. Delegationen bör därför inleda sitt arbelemed att kartlägga de arbetsuppgifter som enligt givna instruktioner åvilarolika myndigheter och således inte på egel initiativ påta sig uppgifter somnormall lillkommer dessa. Särskild vikt bör också läggas vid kontakt medsysselsättningsulredningen. Del bör normall åvila resp. myndighei atl genomförade ålgärder, som delegationens verksamhet kan komma att föranleda. Om detuppkommer gränsdragningsproblem bör dessa liitlast kunna lösas om delegaiionenhar en allsidig sammansäitning. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemsläller jag att regeringen bemyndigarchefen för atttillkalla en delegation med högsl 22 ledamöier för ungdomenssysselsättningsfrågor, allutse en av ledamölerna au vara ordförande, atlbeslula om sakkunniga, experier, sekrelerare och annat bilräde ål delegaiionen. Vidarehemställerjag alt regeringen föreskriver, attersättning till ledamot, sakkunnig, expert och sekrelerare skall utgå i form avdagarvode enligt kommiliékungörelsen (1946:394), om ej annat föreskrivs, altkosinaderna skall belasta tolfte huvudtitelns kommitléanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 4.Utredning om organisation för skyddat arbete m.m. Departementschefen,statsrådet , anför. Industriellverksamhet i olika former anordnas sedan många är för att ge sysselsättning åtarbetshandikappade och andra som inte fåll eller kunnat behålla en anställningpå den reguljära arbetsmarknaden. Verksamheten bedrivs vid verkstäder förskyddat arbete, kontorsarbetscentraler, industriella beredskapsarbelen samt iform av hemarbete och sysselsätter ca 22.000 personer. Omsättningen uppgick år1976 till ca 1.400 milj. kr. och underskottet lill drygl 700 milj. kr.Verksamheten är organiserad på olika säll i olika landsdelar. Den13 fattade beslul (prop. 1977/78:30, AU ]977/78:l6,rskr 1977/78:74) om framtida huvudmannaskap och organisation för skyddatarbele. Beslutet innebär bl.a. all verksamheien vid verksläder för skyddatarbete, kontorsarbetscentraler, industriella beredskapsarbeten och hemarbeteskall samordnas i en gemensam organisaiion. Staten skall tillsammans medlandstingskommunerna bilda regionala stiftelser för skyddat arbete inom varjelandstingsområde. 305 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementet Del II A:4 pande frågor skall en ceniral siiftelse inrättas. Del nyahuvudmannaskapet beräknas kunna träda i kraft tidigast . omfatlande organisations- och förhandlingsarbeteåterstår dock innan den nya organisationen kan träda i kraft. harförordat att en organisationskommitté tillsätts för all utarbeta förslag tilldelaljorganisation av hela den skyddade verksamheten samt för att förbereda delprakliska genomförandet av den nya organisationen. Jag föreslår nu atl enorganisationskommitté skall tillkallas. Verkstäder för skyddat arbete drivs av landstingskommuner,vissa kommuner och i ett fåtal fall av ideella organisaiioner. Antaletverkstäder har ökal från 165 lil! 270 och antaletsysselsatta från drygt 5.000 till ca 16.000. (), som är tillsynsmyndighetför skyddat arbeie, svarar för slatsbidragsfrågor samt viss service ochrådgivning lill arbeisvårdshuvudmännen i frågor som rör t.ex. nyetableringar,verkstadslokalernas uiformning, produktionsinriktning, arbetsanskaffning m.m.Del förekommer inte något organiserat branschmässigl eller annal samarbelemellan verkstäder i olika delar av landet. Kontorsarbetscentraler har funnits sedan början av1960-talel. Syftet med verksamheten är bl.a. att skapa bättre och merordnadearbetsförhållandenför vissa grupper sysselsatta i arkivarbele. Kontorsarbetscentralema drivs avlänsarbetsnämnderna och sysselsätter ca 1.600 arbetstagare vid 40 centraler.Det primära ansvaret ligger hos en särskilt utsedd driftledning, men AMS medverkari viss utsträckning, t.ex. i fråga om försäljning och allmänna driftfrågor. Hemarbete bedrivs som ett led i den skyddadesysselsättning som står under AMS lillsyn. För della arbeismarknadspoliiisklmotiverade hemarbete är kommuner eller landstingskommuner huvudmän. Pä en delmindre orter som saknar befolkningsunderlag för reguljära verkstäder förskyddat arbete har inrättats s.k. hemarbetsfilialer. F.n. sysselsätts totalt ca600 personer i sådant hemarbete. 1 skogslänens glesbygder bedrivs på försök ellregionalpoliliskl motiverat hemarbete med företagareföreningarna som huvudmänoch statens industriverk som tillsynsmyndighet. vissl samarbele sker medkommunala verkstäder för skyddat arbete. Verksamheten har till större delenkommii alt uigöra en ersättning fördel kommunala hemarbetet förarbetshandikappade. Totalt är ca 2.300 personer sysselsatta med hjälp av detregionalpolitiska slödel lill hemarbete. Industriellaberedskapsarbeten tillkom för ett tiotal år sedan för att sysselsätta sädana personersomblivit arbetslösa vid företagsnedläggelser och som inte kunnat anvisas"traditionella" beredskapsarbeten. Syftet var alt åsiadkomma rådrumför arbelsförmedlingen för all ordna sysselsättning på annat säU. 1 början av 1970-lalel tillkom industriellaberedskapsarbeten inom vissa regioner med allmänt svag sysselsättning. Syfietmed dessa beredskapsarbeten var atl mer långsiktigt och skapaarbele för äldre lokall bunden arbetskraft i glesbygdsområden. Utvecklingen harmedfört all flertalet industriella beredskapsarbelen, med undanlag för några fåverkstäder i , numera i huvudsak har samma arbetsmarknadspolitiska 20 1978/79. Del II A:4 Skr 1978/79:103 306 syfteoch inriktning som verkstäderna för skyddat arbete. AMSär huvudman för verksamheten som fn. sysselsätter ca 1.600 arbetstagare vid 45arbetsplatser. Skyddatarbele skall främst ses som en arbetsmarknadspolitisk ålgärd i syfte atl värnaom arbetshandikappades rält lill avlönat arbele. Begreppet "skyddatarbete" skall förslås så all de anslällda är skyddade från konkurrens frånpersoner utan arbetshinder närdet gäller att erhålla och behålla ett arbete.Del betyder också att arbetsplatserna i görlig män är anpassade till dearbetshandikappades förtitsättningar. 1 övrigi skall verksläderna för skyddatarbete betraktas som en lillgång i vårt lands samlade näringsliv. Skyddatarbete måste vidare utformas och bedrivas så alt det åtminstone på lång siktförstärker de anställdas möjligheler atl kunna ta annal arbeie. Framlida huvudmannaskap och organisaiion Utgångspunkternaför den framtida organisationen är enligt beslut alt en samordningskall ske pä regional nivå och all organisationen skall ha en stark länsdemokratiskförankring. Som skäl härför anges bl.a. alt del skyddade arbetet har en näraanknyining till flera samhällsområden som berör arbetshandikappade och förvilka ansvarei är föriagi till regional och lokal nivå. En regional och lokalanknyining är också en nödvändig förutsättning för alt arbelsvårdsföretagenskall kunna få ett nära samarbete med näringslivet inom den region där denenskilda verkstaden är belägen. Närdet gäller företagsformen för den skyddade verksamheien framhålls behovet avfriare och mer affärsmässiga former. Därför skall verksamheten drivas istiftelseform. Denna motiveras bl.a. av all arbelsvårdsföretagen ställer kravpå betydande kapitaltillskott samt det förhållandet att skyddat arbele intebedrivs i lönsamhetssyfle utan för all tillgodose arbetsmarknadspolitiska ochsociala välfärdsmoliv. Beträffandehuvudmannaskapet för verksamheten innebär riksdagsbeslutet att statenlillsammans med landsiingskommunerna skall bilda regionala stiftelser förskyddat arbele inom varje landstingskommun. Dennya organisationen skall omfatta alla nuvarande former av arbets-vårdsföretag isåväl statlig som och landstingskommunal regi. Medhänsyn lill all del i flertalet landstingsområden finns en välfungerande administration för del skyddade arbelel bör de regionalastiftelserna byggas upp med dessa arbetsvårdsförvaliningar som grund. I de fälandslingskommuner där arbelsvärdsförvallning saknas fär en molsvarandeadminisiraiion organiseras. De regionala stiftelserna skall i princip läckasamma geografiska områden som de berörda landsiingskommunerna eller de kommunersom står utanför landsiingskommunerna. Med hänsyn till de särskildaförhållanden som råder i Malmö- och Göteborgsregionerna bör dock övervägas ominte regionala stiftelser kan bildas som omfattar såväl somGöleborgs och läns landstingskommun resp. kommun och länslandsiingskommun. Deregionala stiftelsernas styrelser skall bestå av lolv ledamöter. Ordförandeoch ytterligare tio ledamöier utses av landstingskommunen. En av de lioledamölerna ulses efter förslag av Svenska kommunförbundets länsav-dpining, enefter förslag av , en efter förslag av TCO-distriktel 307 Kommittéer: Del II A:4 ochen som representant för länets näringsliv. Regeringen utser en ledamot somsamtidigt är vice ordförande. Ulöver dessa tolv personer bör två representanterför länsarbetsnämnden adjungeras till styrelsen. Vidare bör till slyrelsenadjungeras två fackliga förelrädare för personalen, varav en bör representerade arbetstagare som har skyddat arbele. De anställda måste beredas betryggandeinsyn i stiftelsernas förvaltning. Formerna för della bör övervägas mellanförelrädare för de fackliga organisationerna och den centrala och de regionalastiftelserna. Avsiktenär alt tre revisorer skall ulses för att granska de regionala stiftelsernasförvaltning och räkenskaper. En revisor ulses av regeringen och två avlandstingskommunen. Av de senare utses en efter förslag från den fackligaorganisation som förelräder de arbetstagare som har skyddat arbete. Den skyddade verksamheienskall också ha en lokal förankring. Det ankommer på de regionala stiftelsernasjälva atl med hänsyn lill de skiftande förutsättningarna falla beslut om hurden lokala representationen bör utformas. Dispositionsrättenöver platserna i skyddat arbete skall ligga kvar hosarbetsmarknadsmyndigheterna. Ansvarei för uppföljningen av arbelsförmedlingensverksamhet på detta fält bör i första hand ankomma på de partssammansaltadistriktsarbetsnämndema. Enligt beslulförutsätts industriella beredskapsarbelen kunna finnas även . Deregionala stiftelserna skall emellertid svara för driften av industriellaberedskapsarbeten som beslutas av regeringen eller, efter dess bemyndigande,AMS. En av fördelarna med denföreslagna organisationen är all man kan minska antalet organ som sysslar medarbetsanskaffning och försäljning av industriellt tillverkade produkter. Denya stiftelserna skall därför också kunna sköta arbetsanskaffning tilllerapiverksamhet m.m. vid sjukhus och andra vårdinstitutioner. Prissättningennär del gäller arbetsanskaffning skall grundas på marknadsmässiga principer förkalkylering. Den skyldighet som statliga myndigheter f n. har all informerakriminalvårdens verksläder om planerade statliga beställningar bör i enlighetmed uttalande omfatta också arbelsvårdsföretagen. Deregionala stiftelserna för skyddat arbele kommer alt innebära en bättreregional samordning av verksamheien och en omfattande decentralisering. Deregionala stiftelserna kan emellertid inte tillgodose behovei av enbranschmässig samordning av arbelsvårdsföretagen i olika delar av landet. Ensådan samordning förutsätter en övergripande organisaiion på riksplanet som kanbiträdade regionala stiftelserna i inköps- och försäljningsfrågor samt i frågaom val av lämpliga produkter att tillverka. Genom en branschmässig samordningpå riksplanet kan också fördelar nås när det gäller invesleringar och utnyttjandeav dessa. Del gäller inte minst möjligheterna atl undvika dubbelanskaffning avdyrbar utrustning. Denföreslagna organisationen kommer vid starten atl sysselsätta mer än 22.000arbetstagare i skyddat arbete och närmare 5.000 tjänstemän. Del kommer därföralt finnas ett stort behov av central service när det gäller personalpolitiskainsatser. Detsamma gäller i rehabiliteringsfrågor och beträffande samverkanmed AMS, , kommunförbunden m.fl. Medhänsyn till detta har beslutat att en central stiftelse skallinrättas. Till denna skall föras samman olika funklioner för den skyddadeverksamheten som sköts på central nivå av olika organ. Del II A:4 Skr 1978/79:103 308 stiftelseninnebär således i praktiken ingen utökning av redan befintlig centralorganisaiion, men väl en effektivisering och samordning av resurserna.