prop · G203109 · 1978-12-31 00:00:00 — Dei framlagda förslagen till kryptering och andra åtgärder, avseddaatt förebygga s. k. bakvägsideniifiering, bör enligt mening kommalill användning även utanför SCB, och vid behov bör meloderna vidareutvecklas.På denna punkl finner riksarkivel således, atl rekommendalionerlämpligen kan ges en mera allmän räckvidd i syfte all vinna ett säkrare skyddför informalionen. Som datainspektionen framhållit kvarstår trotssekretessreglerna risker för bl. a. oavsiktliga utlämnanden. Det skydd, som kanerfordras ulöver sekretesslagstiftningen, bör i försia hand åsladkommas påleknisk väg. Ocksåhumanistiska fåkulieisnäinndcn vid Lunds universilel lar upp frågan omkrypiering och anser all dalainspektionen bör bedöma behovei av gallring ochkrypiering, och alt generella riktlinjer för en samlad bedömning av sådanafrågor om möjligt bör utarbetas. Enligt fakultetsnämnden borde kryptering kunnaanvändas i större utsträckning än vad som är fallel för all skydda den enskildesintegritet särskilt när del gäller regisier som skall arkiveras. I specielllkänsliga fall är det önskvärl att krypleringsnyckeln delas upp på fierapersoner, så all ingen enskild kan komma åt regislerinnehållei. Ett sådantsyslem innebär all inga uppgifier av värde för ev. longitudinellaundersökningar förstörs, och det torde innebära ell gotl skydd förden enskildes integritet i prakiiken. De ökade koslnader som krypteringsteknikenmedför uppvägs enligt fakulietsnämndens mening av att riskerna för missbruk avdalaregister avsevärt reduceras. Teknikersom avideniifiering och krypiering har självfallet stort iniresse i detlasammanhang. Från fiera håll har påpekais all man kan kryplera personnummeroch/eller andra lält ideniifierbara dala, så au de kan användas förforskningsändamål ulan missbruk. Prakliskl taget samtliga forskare ochforskningsorganisationer lorde sympatisera med all den personliga integritetenbör skyddas. Del är därför ur forskningssynpunkt välkommet med olika 'SCB:s utretiningsrapport Förstöring, avideniifiering ochkryptering-integriletsskyddsåtgärder i slatislikproduklionen. Prop.1978/79:109 151 formerav krypteringar för atl undvika målkonfiikien mellan information om samhälleloch del personliga iniegritetsskyddel. FRN noierar specielll all slaiisliskacenlralbyrån har framhållil all krypiering ger eu utomordentligt högt skydd molobehörigl inirång. Förslag har framförts om all krypterings-teknik skallanvändas i en siörre omfattning när del gäller register i arkiv. Eftersomkrypiering kan vara förknippad med kosinadsökningar-specielli i samband medofta använda regisier - så är FRN berett att medverka i en diskussion om vilkasamhällsdata som bör bevaras för framlida forskning i ell krypierai skick. Somlidigare har nämnls domineras kommentarerna lill DALK:s resonemang ochslulsaiser i förevarande kapilel av organ med anknyining lillforskningsverksamhet Föruiom yllranden från UHÄ, riksarkivel och ell anialforskningsråd har underremisser avgells av olika fakulieisnämnder, landsarkivm. Hell nalurligl undersiryks forskningens behov av generösa villkor frånalla håll. Inslällningen lill om dalalagen, dalainspeklionen och DALK:s förslagverkligen innebär någon sådan generositet varierar, men grundtonen får sägasvara kritisk. Blandde frågor som behandlas i mer än enstaka yttranden kan nämnas följande:möjligheter att i tillräcklig ulsiräckning bedriva longiiudinella siudier, atlprövningen av register för forskningsbehov eller i vart fall bedömningen av enundersöknings velenskapliga hall skall undandras dalainspeklionen, alldalainspektionens verksamhei kan innebära censurliknande ingrepp saml allforskarmiljöerna själva väl kan göra de nödvändiga el iska bedömningama. Deinslanser som yttrar sig över DäLK:s förslagom ell permanenl samrådsorgan släller sig posiliva lill det. Användningenav personregisier för forskningsändamål och för slaiisliska ändamål har varilföremål för en livlig diskussion. Utredningen har ingående redovisal dennadebait och uttrycker i fiera sammanhang förståelse för forskningens särskildaproblem och villkor. Sålunda underslryker ulredningen värdel av forskning ochslaiislik och vikten av all forskningens frihel och oberoende inte äventyras.Ulredningen framhåller atl datainspektionen bör ta särskild hänsyn lillforskningens behov av atl använda mjukdata och all samkörningar i siörreulsiräckning än eljesl bör få utföras när velenskapliga inlressen finnsrepresenterade. UHÄvill Slarkl understryka viklen av överväganden av della slag. Utredningenförutsätter dock all dalainspeklionen också i fortsällningen från fall lillfall skall bedöma i vad mån del velenskapliga värdel av ell lillämpal regisierkan ha belydelse vid tillståndsgivningen. Ulredningen aklualiserar isammanhänger frågan om inrätiandei av eii mera permanenl samrådsorgan medförelrädare för dalainspeklionen och forskningen. Fierlalel av de hördafakulieisnämnderna har lillsiyrki förslagei och även UHÄ vjll förorda all Slaismakiernavidtar ålgärder för all lill dalainspeklionen knyla ell rådgivande organ medde av ulredningen föreslagna uppgifterna, i vilka förelrädare förhögskoleforskningen bereds plals. Ulredningenhar avsluiningsvis i della kapilel framhållil au den forskningsdebatt som fönsmer synes gälla forskningens mål och meioder över Prop.1978/79:109 152 huvudlägel än den omsländigheien all man numera använderdaiaieknik för vetenskapligaändamål. Hur den enskildes personliga integritet skall skyddas inom forskningenhar sålunda länge diskuterats av forskarna själva och är egentligen inte enfråga som betingas av datatekniken. Del finns därför enligi Ulredningenbelydande risker för an deballen blir snedvriden om den sker med den begränsadeuigångspunki som dalalagen ulgör. UHÄ inslämmer i della och anser i likhel medulredningen all frågan om forskningens frihel och oberoende bör prövas i ellbredare perspekliv av slaismakterna i samarbele med företrädare för olikaforskningsområden. Riksarkivelifrågasätter om del inie finns anledning att vara än mindre reslrikliv vidtillståndsgivning för velenskapliga ändamål än DALK har föreslagil. Kommitténsuttalanden synes enligi arkivei irols sin posiliva kuraklär knappasl innebäranågon uppmjukning i förhållande lill nuvarande praxis. Veienskapens fortgåendeuiveckling, dess siarka fiexibiliiel och siora behov av rörelsefrihei lalarföratt tillståndsprövningen görs mindre reslrikliv än den enligi dalalagensnuvurunde lydelse kun bli. Inle minsl bör del underslrykus, ull samköming oftauigör eii ofrånkomligi led i dei velenskapliga arbelel, vars meioder lill siordel bygger på sammanslällning av olika källor, som får komplettera varandra ochjämförs eller konfronteras med varandra. Däremoi släller sigriksarkivel frågande inför den siarka åtskillnad som gjorls - och som närmarediskuterats i betänkandet - mellan forskningsregister och administrativaregisier. Som del påpekas i belänkandei används även adminisiraiiva regisierför forsknings- och stalisiikändamål. I själva verkei lorde det finnasanledning all betydligt starkare än som skell framhäva de administrativaregistrens grundläggande belydelse för forskningen. Del är lillräckligi all härerinra om register som fastighelsregistret, inskrivningsregistret befolkningsregislren,skalieregisirel, arbelsmarknadsverkets och försäkringskassornas regisier, vissasiora medicinska regisier. Fören vid krets av vetenskaper ulgör regisier avdenna art ell oundgängligt källmaterial, ulan vilkel ingel klarläggande av denhistoriska och sociala utvecklingen kommer all bli möjligt Frånbevarande- och gallringssynpunkl måsie regisiren främsi bedömas efter delvärde, informalionen äger för framlida forskning, inie efter regisireisfunklion. Över huvud har DALK alllför myckel bortsett från eller underskailaide renl historiska vetenskapernas behov av källmaterial. I synnerhet de merabetydelsefulla adminisiratjva regisiren ulgör komponenter i vikliga hisloriskaprocesser, vilkas spår inle får utplånas. Synpunkten blir än mera vägande i denmån förvaltningen övergår lill lerminalsysiem som medför, au uidala endast iringa ulsiräckning eller inle alls las ul i klurskrift Denmest långtgående - men trots del i slorl sett represeniuiiva - kriiikenframförs av samhäUsveienskaptigaJåkutielsnäninden vid Siockholms universilel.1 yilrandel inslämmer ullryckligen vidLunds universilel och . allmännautgångspunkt vid genomgången av frågorna om forskning i 1978/79:109 153 betänkandethar varit all ingen frihet och ingen rättighet kan vara absolul, varkenforskningens frihet eller rätten till privatlivets helgd, utun måste vägas molandra friheter och rättigheter och mol samhällets inlressen. Allu ukiiviielerinnebär risker. Ingu risker kun eliminerus hell, uiun ull ukiiviie-lernu ifrågaalldeles upphör, vjlkei i sin lur innebär andru risker. Mun kun ha olikauppfattning om var en opiimal eller godlagbar kombinalion av låg risk ochrimligt effektiv verksamhet ligger. Fakullelsnämndenhar funnil au DALK avvägl vad den anser vara jnlegrjieiskrav mol vad den anservara forskningens krav på eu säll som på goda grunder kan förvarnas bliödesdigert för svensk samhällsvelenskapiig forskning. Inle bara dennaforsknings internationella konkurrenskraft och dess förmåga att uppfylla deförplikielser mot det inlernationella forskarsamhället som våra unika dalainnebär ävenlyras. Också dess möjligheler all fullgöra sina skyldigheter moldet svenska samhällel holas. Till dessa skyldigheter räknar nämnden an ökalillgänglig kunskap om dei svenska samhällel och dess förändringar, altkritiskt studera verksamheien hos myndigheter och institutioner, såväloffenlliga som privala, och allmäni all bidra lill beslulsunderiagel förmedborgama och deras vulda represenianier. Allsamhällsforskningen effeklivi fyller dessa funklioner, bidrar enligifakullelsnämnden till att främja medborgarnas personliga integritet avvägning innebär, att dalalagens uiformning och lillämpning på ettavgörande säll lillåis hindra forskningen från all fullgöra sina uppgifier,gagnar detta i längden inie heller den personliga iniegrilelen. Dalalagen infördes,fortsätter nämnden, ulan hänsynslagande till den pruxis som forskarna självauivecklal för all skydda medverkandes inlegritet Under fiera decennier föredalalagens lillkomsi gjorde forskare inom medicin, samhällsveienskap ochhumaniora mängder av empiriska undersökningar om delvis myckel känsligaförhällanden. Undersökningar som byggde på samverkan mellan forskare ochundersökningspersoner var möjliga endasl i den utsträckning som forskarna kundetillvinna sig undersökningspersonernas förtroende. Många undersökningarmisslyckades vetenskapligl. Olämpligt ulformade undersökningar utsattes föroffenilig krilik av andra forskare men också i massmedia, vilkel då ofta leddetill lågt dellagande. Detla fungerade som en slarkl disciplinerande faktor,vilkel av de flesta forskare ansågs onödiggöra särskilda konlrollinstanser.Många forskare lyckades få upp lill 90 procents dellagande i undersökningar avså känsliga förhållanden som äktenskaplig tillfredsslällelse, sexuelltbeteende, skatlemo-ral,egenkriminaliiet, politiska och religiösaförhållningssätt. DALK har-lika lite som lidigare ulredningar-gjort någotförsök all skaffa sig underlag för all bedöma behovei av lagstiftning och dennalagstiftnings uiformning, genom all undersöka huruvida forskarna missbrukal deförtroenden de fåll. har icke resurser all på egen hand genomföraen lotal inventering av sådana fall men har sökt uppbåda den kunskap om sådanafall Prop.1978/79:109 154 somfinns inom fakulteten. Trots att det vid del här laget gjorts I 000-ialsundersökningar känner fakullelsnämnden ingen svensk undersökning av del slagsom faller under dalalagen där forskare brulil mol eller inleupprällhållil givna löften om anonymitet och sekreless. gäller ocksåmolsvarande äldre undersökningar. Fakuhetsnämndenanser att dalalagen Ibrsämral forskarnas möjligheler att själva skydda demedverkandes iniegriiel genom anonymitet och sekreless, all dalalagenlillämpals så all den innebär censur av forskningens frågeslällningar och valav undersökningsmeloder, alt datalagen medfört en kraftig byråkraiisering avforskningsprocessen, all denna byråkraiisering lell lill minskad empiriskforskning och mindre effekliv uibildning i empiriska meioder, sami all dessaverkligen pålagliga nackdelar ej uppvägs av några liknande pålagliga fördelar. Närdet gäller försämringen av iniegriieisskyddei anför fakullelsnämnden: Forskarnakan inle längre på egen hand och med hjälp av den praxis de själva uivecklal iegel iniresse och av eiiska skäl skydda iniervjupersonernas anonymjlel ochtillämpa sekreless för lämnade uppgifier om de avser all dalabehandla dem. Delbör kanske klargöras all dalabehandling I sig innebär en anonymisering avuppgifterna i förhållande lill behandling. Tidigarekunde forskarna på ell myckel belryggande säll gurunleru unonymilel ochsekretess till iniervjuude eller på undru sätt medverkunde i slumpmässigaurval. Vilka som ing'ck i ell sådani urvul vur endasl känl av forskarlaget Enålgärd var all avskilja alla idenlileisuppgjfier från inlervju-uppgifterna.Forskarna kunde förhindra all någon ulomsiående fick reda på vilka som deltagitgenom all förvara de så avskilda identitelsuppgifterna så all de vid behov (inödfall) kunde förstöras. 1och med lillkomslen av dalalagen upphörde den möjlighelen. Datalagen förhindrarell löfte om anonymilel under forskarens personliga ansvar lilliniervjupersonerna i slumpmässiga urvul. Lugen ivingur forskaren atl hosdatainspektionen registrera undersökningen och hela dess innehåll. Ansökningarnaär offenlliga handlingar hos datainspektionen. är en försämring av detiniegrileisskydd som den individuella forskuren kunde gurunteraintervjupersonerna före dalalagen. Forskareoch inslanser med många forsknings- och slalislikregisler tvingas nu avdalalagen all upprätta ett cenirali regisier med uppgift om i vilka olikaundersökningar en individ eveniuelli ingår. Sådana regisier har ingenforskningsmässig molivering och ökar riskerna all enskilda individer iurvalsundersökningar kan spåras, där deras deltagande tidigare vur anonymt Tidigarekunde forskarna se lill all ingen utomstående hade tillträde till register meduppgifterna. Au dalainspeklionen nu genom lagen har lilliräde till registren ärnaluriigtvis ingel problem i normulu fall. För vissa typer uv uppgifter och förvissu lyper uv undersökningspersoner uppfullas emellerlid ocksådatainspektionens tillträdesräll läll som en ökad risk i förhållande lill närendasl forskaren själv hade lilliräde. Denna ökade risk är akluell närundersökningen innefattar personer som är rädda för varje myndighelskon-takt(ex. invandrare som fruktar för sitt uppehållstillstånd, förtidspensionärer somtror att pensionen kan bli indragen) saml kända personer eller personer i 1978/79:109 155 Typer av uppgifter där datainspektionens lilllrä-desrällmedför ökad upplevd risk i förhållande lill när endasl forskaren har lillirädegäller i.ex. skaltemoral, självdeklarerad brottslighet, uppgift om"extrema" politiska förhållningssätt, uppgifterom dellagande i vissatyper av poliiiska akliviieier saml vissa lyper av organisalionsmedlemskap. Närdel gäller konsekvenserna för forskningens frihel hävdar fakullelsnämnden allde direkia ingripanden som dalainspeklionen gjort har censuringripandenas allakarakiärisiika. Seu i den totala samhällsforskningens perspektiv är detnaturligtvis fråga om detaljer vilka, som all censur, präglas av godtycklighet.Som alla censuringripanden får emellertid också dessa effekier genom allgränser för forskningens frihet sätts upp. Inte minsi klargör de all hoiei omingripanden är reellt och beroende av politiska konjunkturer. När därtilllidsbegränsade tillstånd blivit regel i dalainspektionens utlåtanden får dettapotentiellt mycket allvariigaeffekter för kontroversiella projekt. Delidsbegränsade tillstånden innebär uu forskure som investerar kanske hela sillakliva forskurliv i en långvurig och dyrbar dalainsamling kan ivingas lillanpassningar inför hol om all undersökningen kan avbryias - hol som inle ensbehöver vara reella för all få skadliga följder. Vadbeträffar by råk raliseringen av forskningen uttalar fakullelsnämnden bl. Allupprätta en ansökan till dalainspeklionen tar i normalfallet för enkvalificerad forskare. Del är fråga om all sälla sig in i en ganska kompliceradlaglexl och skaffa fram dokumeniaiion som ofta inie är forskningsmässiglmoiiverad. Enbarl forskarnas arbele med all upprätta ansökningshandlingar ianledning av dalalagen lorde molsvara upp lill 30-40 manårs arbele avmyckel kvalificerad personal. Dänill kommer datainspektionens arbete medregistrering saml handläggning, varvid besluiel i minsi 99 fall av 100 är ingenålgärd. Denna verksamhei uppfyller samiliga krilerier i begreppei byråkratiäven om datainspektionens verksamhet hiltills inte uppmärksammats från dennasynpunkt i den offenlliga deballen, där del råder poliiisk enighel om alt enminskning av byråkratin i samhällel är önskvärd och nödvändig. Fakullelsnämndenlillsiyrker införandel av eil samrådsorgan såsom DALK föreslår. Nämnden delargivelvis kommitténs uppfattning all inom den nuvarande datalagen upprättandeoch användning av personregisier för forskning och slaiislik bör bedömas mindrereslrikiivt än upprättande och användning av sådana regisier för andru ändumål.Nämnden vill gärna lolka kommitténs uttalanden därvidlag som en anvisning omminskad restrikliviiel gentemot forskningen. En sådan uppmjukning inom dennuvarande dalalagens ram äremellerlid inte lillräcklig. Samhällsforskare har.sedan liera år klargjort hur problemen med datalagstiftningen kan lösas. Lösningenbör bygga på en distinktion mellan administraiivu regisier och regisier förforsknings- och sluiistikändamål. Endasl regisier som ulesluiande används lörforskningsändamål skull undunlus från duiuinspekiionens prövning. 1978/79:109 156 udminisiruliviregisier kun inle undunlus från dutuinspekiionens prövning bura därför utt deldessulom unvänds för forsknings- och siuiisiikändumål. bestämdu uppfuttning bör ulltså register som uteslutandeanvänds för forskningsändamål hell undanlas från datainspektionens prövning.Dalainspeklionen skall däremoi enligt fakullelsnämnden behålla funklionen atluigöra klagoinstans för personer som eventuellt blivit felaktigt behandlade iforskningssammanhang. En sådan instans bör finnas och vara fristående frånforskarkollektivet skall ha tilllräde lill forskningsregisterendast när det gäller uppgifter om person som vänt sig till inspekiionen medklagomål. Dalainspeklionen skall som kunna utdöma skadestånd. För alldalainspeklionen skall kunna fullgöra uppgiften som klagoinstans och kunnakontrollera att skillnaden mellan forskningsregisier och beslutsregisterupprätthålls, är det sannolikt nödvändigt att regisiren anmäls lillinspektionen i någon form. Behov och kostnader för ett sådantanmälningsförfarande måsle dock vägas mol de nackdelar som lidigare anförts. Arbelsgruppenför ADB och juridik vid Siockholms universilel framhåller all del är en brislall DALK inie ullryckligen diskuierai den molsäiining som föreligger mellansamhälisforskarnas och daiainspekiionens uppfattning om vad som är inirång ipersonlig iniegriiel. Enligi arbetsgruppen har representanter församhällsforskningen vilka yitral sig i frågan vanligen utgått från attregistrering och bearbetning av uppgifter för siatisliskt-velenskapliga ändamålinte kan medföra intrång i personlig inlegritel om inle uppgifierna anlingenläcker ut eller, trots den stalisliska bearbeiningen, kan identifieras såsomavseende vissa individer. Från denna utgångspunkt kommer enligt arbelsgruppenmånga av de föreskrifiersom inspektionen meddelat rörande forskningsregisteroch utnyttjande av offenlliga regisier för velenskapligl arbele all le sig somuislag av överdrivna säkerhetskrav eller t o. m. misslro mol forskarens avsikter.Man kan emellerlid enligt arbelsgruppen ur belänkandei ulläsa alldalainspektionen lill grund för sina beslul har lagl en uppfattning, enligtvilken inirång i personlig iniegriiel kan uppstå genom blotta insamlingen ochregistreringen av persondata även om risk saknas för atl uppgifier som kanhänföras lill särskilda individer kan komma lill uiomsiåendes kännedom. Dellaförefaller gälla Jnie bara för särskili känsliga uppgifter utan även för lillsynes banala uppgifier. Genom all DALK inie Ullryckligen djskuierar dennamolsäiining och del berälligade i de mouaiia synsätten - ehuru kommittén islorl sett förefaller ansluia sig lill den uppfattning som dalainspeklionenlillämpal i sin praxis - har diskussionen av dalalagens förhållande lillforskning och sialisljkproduklion blivit lidande. Enligt arbeisgruppens meningär del påkallal att problemkomplexet blir föremål för ingående analys i slälletför atl, som DALK gjort, uttala all moisäiiningen mellan daiainspekiionensverksamhei och iniressei av en fri och obunden forskning är lill stor delskenbar (sid. 192). 1978/79:109 157 framhöllsockså atl datainspektionen i sin praxis och även D.ALK i sin framställninghar last slorl avseende vid den regel .som finns i 3 i; andra siycketdalalagen, enligt vilken vid bedömning av om oiillbörljgl inirång i personligintegritet kan uppkomma skall beaktas den inställning lill registret somföreligger eller kan antagas föreligga hos dem som kan komma au registreras.Denna enligi sin lydelse myckel vittgående regel infördes genom propositionenmed en myckel kortfattad motivering som närmasi ger inlryckel all del varilförhållundcna vid s. k. selekliv direklreklum som Ibrunleii regeln (se prop.1973:33, sid. 95 f). Dennu regel synes ha fåll en ofta utslagsgivande belydelseför daiainspekiionens bedömning av forskningsregisier. Skulle man till fullotillämpa regeln skulle infiylandet på samhällsforskningen bli högst betydande,eftersom del är myckel möjligl all de regislrerades inslällning påverkas av omresullalei av den ifrågasatta velenskapliga undersökningen överenssiämmer medderas känslor och inlressen eller ej. Enligi arbeisgruppens mening kan man inlepå ell lillfredssiällande säll klariägga datalagens lillämpning påforskningsregister och bearbetning av myndighelers regisier lor vetenskapligaändamål uian all noggranl analysera ifrågavarande beslämmelse, särskili iljuset av dess lillkomslhisloria. Humanisiisk-samhällsvetenskapligaforskningsrådel () finner DALK:s redovisning av daiainspekiionenserfarenheter och praxis mindre övertygande. Här finns visseriigen mångainlressanta och riktiga enskildheter. Men framslällningen synes målad i välljusa färger och undervärdera de svårigheler. som dalalagen medfört förforskarna och som datainspektionen är underkunnig om. Upprepade gångerframhålls all endasl en ansökan avslagils hell och noga belönas hur fiexibelinspekiionen varil i sina relalioner lill dem som sökt tillstånd. Om deprejudicerande verkningarna på forskarnas beteende av avslag och förelagnaändringar i enkälformulär sägs däremoi föga. HSFRfinner del uppenbarl att DALK:s ställningstagande inle är ägnal alt stilla denberättigade oro som forskare vid universitet och andra högskolor känl alltsedandatalagens tillkomst Del skall visserligen klarl framhållas altdatainspektionen efterhand lagit betydligt siörre hänsyn till forskarnassynpunkter än vad fallel vur i ell inledningsskede. Mångumeningsskiljuk-tigheler har kunnat övervinnas genom diskussioner och intesällan har tidsutdräkten kunnai minskus genom all de generella grundreglernalillämpals mindre strängt ifråga om forskningsregisier. Men häremol måsteställas den "anpassning" som skett bland forskarna: undvikande avfrågeslällningar som kräver "känsliga" dala, val av sämre meioder förall slippa ADB-analyser osv. Ision sett är forskarna beroende av välvilja från daiainspekiionens sida: pruxisär i många fall osäker eller för den enskilde forskuren obekunt Furhågor förull osukkunnigi infiytande skall göru sig gällunde vid bedömningen av ellregislers inomveienskapligu relevuns är vurken ovunligu eller oberättigade. 1978/79:109 158