prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — Den sommeddelats villkorkg dom eller lillsynsdom mä genom besvär hos hovrätt föratalan mot beslut i fråga som avses i 27 kap. 8 eller 10 §eller i 28 kap. 8§ andra eller Iredje stycket, 11 § andra stycket, 13 eller 15§. Besvärstiden räknas från den dag då han erhöll del av beslutet. Åtnöjesicke den som dömts till ungdomsfängelse eller internering medövervakningsnämnds beslut om förordnande av övervakare enligl 29 kap. 7§ eller30 kap. 10 § eller med nämndens heslut enligl 29 kap, 8 eker 11 § etter 30 kap.Il eller 14 § eller angående föreskrift som avses i 26 kap, 15 §, äger han hosungdomsfängelsenämnden eller in- Åtnöjesicke den som dömts till internering med övervakningsnämnds beslut enkgt 30kap. 11 § etter i fråga om föreskrift om frivårdshem eker förlängning av lidenför sådan föreskrift enkgt 28 kap. Il § eller om åtgärd enligt 28 kap. 13 §första stycket, äger han hos interneringsnämnden påkalla prövning avbeslutet. terneringsnämnden påkalla prövning av beslutet. Den som slår under övervakning i samband medverkslällighel ulom anstalt av fängelsestraff eller i anledning av villkorligdom, lillsynsdom eller dom å internering äger hos övervakningsnämnd påkallaprövning av skyddskonsulents beslut om förordnande av övervakare ekerbiträdande övervakare eker om föreskrift enkgt 28 kap, 10 § andra slyckel. Densom meddelais villkorkg dom må hos övervakningsnämnd påkalla prövning avskyddskonsulents beslut enligt 27 kap. 7§ att avsluta uppdrag som lämnats honomenligt 27 kap. 3 §. beslut som avses 17-9* efterrättelse,såvida ej annorlunda förordnas. IlS Talanmå ej föras mot beslut som enligt denna balk meddelas av övervakningsnämnd iandra fall än i 7-988 sägs, av hovrätt enligt 8 8 eller avkriminalvårdsnämnden, ungdomsfängelsenämnden eller interneringsnämnden. Talan må ej föras mot beslut som enligt denna balkmeddelas av skyddskonsuleni i andra fall än i 10 § sägs, av övervakningsnämnd iandra fall än i 7958 sägs, av hovrätt enligt 8 8 eller av kriminalvårdsnämndeneller interneringsnämnden. 12 8 Är det för ledning av rättstill-lämpningen ellereljesl av synnerlig vikt atl fråga som avses med övervakningsnämnds beslutprövas i högre inslåns, skak vad i 7-9§§ stadgats om räll för den dömde altanföra besvär även gälla för såsom förelrädare för delallmänna. 38 kap. 3 8 Fråga om ålgärd enligl 27 kap. 5 § andraslyckel eller 6 § upplages av den räll som först avgjort det mål vari meddelatsvillkorlig dom. Talan enligt 27 kap. 9§ eller 28 kap. 14 § väckes vid allmän underrätt, inom vars område den skyddskonsulent som har överinseende över övervakningen är verksam. Talan enligl 28 kap. 8 8 väckes vid allmän underrätt, inomvars område den övervakningsnämnd som handhar övervakningen över den dömde ärverksam. Talan enligl 30 kap. 8 8 väckes vid den rätt som förstavgjort det mål vari dömts till internering. Mål som avses i denna paragraf mä ock upptagas av domstol,där brottmål mot den dömde är anhängigt, eller av rälten i den ort, där dendömde mera varaktigt uppehåller sig, om rätlen med hänsyn till utredningensamt kostnader och andra omständigheter finner del lämpligt. Anmälan jämlikt 34 kap. \0 eller Anmälan jämlikt 34 kap. 10 S gö- 12 § göres hos första domstol i nå- res hos första domstoli något av got av målen. Ansökan jämlikt 34 kap. 13 8 göres hos den rätt som förstavgjort det mål vari dömts till internering. Anmälan jämlikt 34 kap. 18 8 göres hos den rält som förstdömt i målet. Talan somavses i 27 kap. 6 §, 28 kap. 8§ eller 30 kap. 8 8 skall anses anhängiggjord, däansökan om målets upplagande delgavs den dömde. Talan somavses i 27 kap. 9§, 28 kap. 14 § eller 30 kap. 8 8 skall anses anhängiggjord,då ansökan om målets upptagande delgavs den dömde. Nämndskall dellaga vid underrätts avgörande av fråga, som avses i 2 S eller i 27kap. 6 §, 28 kap. 9 §, 30 kap. 8 8 eller 34 kap. 10 8 andra styckel, 12 §, 13 8eller 18 8. Detsamma skall gälla i fräga om undanröjande av påföljd enligt 34kap. 1 8 3, förverkande av villkoriigt medgiven frihet eller annan ålgärdenligt 34 kap. 4 8, åtgärd enligt 34 kap. 5 8 tredje slyckel, åtgärd ellerbehandling enligt 34 kap. 6 8 andra stycket samt ålerintagning i anstalt ellerannan åtgärd enligt 34 kap. 8 eller 9§. Vidavgörande av fråga, som avses i 27 kap. 5 § andra stycket eller 28 kap. Il §,är underrätt dom-för med en lagfaren domare. Nämndskall deltaga vid underrätts avgörande av fråga, som avses i 2 8 eller i 27kap. 9 §,28 kap. 14 §, 30 kap. 8 8 eller 34 kap. 10 8 andra stycket, 13 8 eller18 8. Detsamma skall gälla i fråga om undanröjande av påföljd enligt 34 kap. 183, förverkande av villkorligt medgiven frihet enligt 34 kap. 4 8, åtgärd enligt34 kap. 5 S andra styckel eller 6 S andra stycket samt äterinlagning i anstalteller annan åtgärd enligt i4 kap. 9§. Vid avgörande av fråga, som avses i 27 kap. 10 § eller 28kap. 15 §, är underrätt domför med en lagfaren domare. Uppkommer fräga om ådömande av internering, skall rälten, om det ej av särskild anledning finnes obehövligt, inhämta yttrande av interneringsnämnden, huruvida sådan åtgärd bör vidtagas. Innanrälten enligt 34 kap. I 8 beslutar angäende päföljd beträffande någon somdömts lill ungdomsfängelse eller inlernering skall, om det finneserforderligt, yttrande inhämtas frän ungdomsfängelsenämnden ellerinterneringsnämnden. Vad nu sagts skall äga molsvarande tilllämpning i fallsom avses i 34 kap. 12 i>. Innanrätten enligt 34 kap. I S beslutar angäende påföljd beträffande någon somdömts lill internering skall, om del finnes erforderligt, yttrande inhämtasfrän interneringsnämnden. 1 mål omåtgärd enligt 2 8 eller 27 kap. 5§ andra stycket eller 6§, 28 kap. 9§, 30 kap.8 8 eller 34 kap. 10 8 andra stycket, 12 § eller 13 8 skall underrätt lämna dendömde tillfälle alt yttra sig. Begär han att bliva muntligen hörd, skalltillfälle därtill beredas honom. I mål om ålgärd enligl 34 kap. 18 8 skall dendömde lämnas tillfälle att yttra sig, där sä är möjligt. Rättens avgörande avsaken sker genom beslut. Åtgärd enligt 28 kap. 11 § mä beslutas utan att lillfälleberedes den dömde alt yttra sig. Vidhandläggning i underrätt av mål om ålgärd enkgt 27 kap. 9§ eller 28 kap. 14 §skak den dömde höras muntligen. I mål om åtgärd enligl 2 8 eller 30 kap. 8 8eller 34 kap. 10 8 andra stycket eller 13 8 skall underrätt lämna den dömdetillfälle att yttra sig. Begär han att bliva muntligen hörd, skall tilfälledärtill beredas honom. I mål om åtgärd enligt 34 kap. 18 8 skall den dömdelämnas tillfälle all yttra sig, där så är möjligt. Rätlens avgörande av sakensker genom beslul. Åtgärd enligt 27 kap. 10 § eller 2Ä kap. 15 § mä beslutasutan att lillfälle beredes den dömde att yttra sig. Rättens beslut om åtgärd enligl 27 kap. 5§ andra slyckel,28 kap. 11 § eller 34 kap. 10 8 andra slyckel, 12 §, 13 8 eller 18 8 länder omedelbarttill efterrättelse om ej annorlunda förordnas. Detsamma gäller avgörandenenligl 27 kap. 6§, 28 kap. 9 § eller 34 kap. 4, 5, 6 eller 8 § angåendeföreskrifter, prövotid eller tid för ungdomsfängelse. Avser beslul Jämlikt 28 kap. 9§ andra slyckel eller 34kap. 6 § att någon skall undergå behandling varom stadgas i 28 kap. 3 §, ägerrätten, om förhållandena påkalla det, förordna att beslutet skaU gå i Rättensbeslut om åtgärd enligt 27 kap. 9 eller 10 §, 28 kap. 14 eker 15 § eller 34kap. 5§ andra slyckel, 6§ andra stycket, 10 8 andra stycket, 13 8 eller 18 8länder till efterrättelse om ej annorlunda förordnas. Prop.1978/79:212 - 137 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse verkställighet utan hinder av alt del ej vunnit lagakraft. Sådani förordnande må ock meddelas i fråga om beslul jämlikt 34 kap. 8§om ålerintagning i anstah av den som undergår ungdomsfängelse. 12 8 Det åligger polismyndighet att Detåligger polismyndighet aU lämna domstol, övervaknings- lämnadomstol, åklagare, övervak nämnd, kriminalvårdsnämnden, ningsnämnd,kriminalvärdsnämn- ungdomsfångelsenämnden och in- den ochinterneringsnämnden terneringsnämnden handräckning handräckningför den dömdes in för den dömdes inställande i mål ställande imål eller ärende enligt eller ärende enligt denna balk eller dennabalk eller för hans omhän- för hans omhänderlagande jämlikt dertagandejämlikt 27 kap. 10 §, 28 26 kap. 22 §, 28 kap. 11 §, 29 kap. kap.15 § eller 30 kap. 14 8. /y Seller 30 kap. 14 8. Denna lag träder i kraft 00-00-00. Äldre bestämmelser ochsärskilda övergångsbestämmelser skall dock i följande fall äga tillämpningefter lagens ikraftträdande. För den som vidlagens ikraftträdande är villkorligt frigiven frän fängelse skall äldrebestämmelser äga fortsatt tillämpning. Den nya lagen skall dock tillämpas ifråga om förverkande av villkorligt medgiven frihet enligt 34 kap. 4 8. Äldre lag skalläga fortsatt tillämpning beträffande den som vid lagens ikraftträdande undergårskyddstillsyn eller är dömd till skyddstillsyn enligt dom som icke vunnit lagakraft. För den som vidlagens ikraftträdande undergår ungdomsfängelse eller är dömd till ungdomsfängelseenligt dom som icke börjat verkställas skall äldre lag äga fortsatttillämpning. Vad i 29 kap. 4§ sägs om att viss minsta tid i allmänhet skall haförflutit innan den dömde må överföras till värd utom anstalt skall dock ickelängre gälla. Vidare skall gälla, i stället för vad i 29 kap. 12 8 förstastycket andra punkten stadgas, atl påföljden skall förordnas upphöra senast dåetl år förflutit från del den dömde sist överfördes till vård utom anstalt. Äldre lag skalltillämpas beträffande den som vid lagens ikraftträdande är föremål för vårdutom anstalt i anledning av dom å internering, dock att den nya lagen skallgälla för den fortsatta verkställigheten sedan äterinlagning skett. Bestämmelsernai 34 kap. skall i äldre lydelse äga tillämpning i fråga om den som dömts tillskyddstillsyn eller ungdomsfängelse, dock alt förordnande enligt 1 8 1 måmeddelas endasi med avseende på brott som begåtts före lagens ikraftträdandesamt att annan påföljd än böter, disciplinstraff eller överlämnande tillsärskild vård ej må ådömas med tillämpning av 1 8 2. Fråga som medtillämpning av äldre lag skolat handläggas av ungdomsfängelsenämnden skall istället prövas av kriminalvårdsnämnden. Prop.1978/79:212 138 Bilaga 3 Sammanställning av remissyttrandena Yitranden över betänkandet har avgetls av justitiekanslern(), riksåklagaren (), , hovrätten för ,kammarrätten i . , ,, , ,, kriminalvårdsnämnden, ungdomsfängelsenämnden,interneringsnämnden, övervakningsnämnden i , andra avdelningen,övervakningsnämnden i , övervakningsnämnden i , andraavdelningen, övervakningsnämnden i , första avdelningen,övervakningsnämnden i , , slyrelsen för Bärbyyrkesskola, styrelsen för , statskontoret,, juridiska fakulteisnämnden vid ,juridiska fakultetsnämnden vid , i Jönköpingslän, i , utredningen (Ju 1976: 07) om isoleringinom kriminalvården (isoleringsutredningen), ombudsmän (),, . (), , . i (LO), , , . Föreningenstyresmän och assistenter m. fl. vid kriminalvårdsanslalterna (SAK),. saml (). RÅ har överlämnat yttranden frän överåklagarna iStockholms och samt frän länsåklagarna i ,och . i har bifogatyttrande frän socialkonsulenterna i länet. 1 Avskaffandet av ungdomsfängelse Förslaget att avskaffa påföljden ungdomsfängelse harmottagits positivt av så gott som samtliga remissinslanser. i , övervakningsnämnden i , förstaavdelningen, i . Föreningen ochFöreningen har ställt sig tveksamma. i tillstyrker förslaget omavskaffande av ungdomsfängelse men framhåller att påföljden kan ansesfungera ganska väl och atl del inte på något säll brådskar med en reform påområdet. i , första avdelningenkonstaterar att utredningen redan i det refererande avsnittet diskuterar omungdomsfängelse bör utmönstras ur påföljdssystemet och att ulredningen medhuvudsaklig principiell motivering, som bl. a. anknyter till vad utredningenuppfat- 1978/79:212 139 tarsom knäsatta kriminalpoliiiska värderingar, i detla hänseende ansluler sig tillvad som angetts i direktiven. Som en följd av att denna uppfattning finnsangiven redan i början av betänkandet kommer utredningen i fortsättningen ickefram till någon samlad bedömning i frågan. Del hade varit naturligare atl,sedan utredningen fullgjort sin uppgift atl belysa konsekvenserna av allpåföljden avskaffas och övervägl vilka andra påföljder som kan komma ifråga,uttala sig också om hållbarheten i direktivens ståndpunkt till påföljdensavskaffande. Något avgörande i denna fråga föreligger ännu icke ochutredningens resultat är av stor betydelse för ett ställningslagande. Del kandä först konstaleras alt del i varje fall ter sig högst tvivelaktigt om ettavskaffande av ungdomsfängelse kommer att leda till nägot annat än atl dennapåföljd ersattes av tidsbestämt fängelse. Även om man menar all skillnadernamellan dessa påföljder har minskat i sådan grad att dellaresultat bör godtagas skulle vissa olägenheter uppkomma. Ett problem liggerdäri att ungdomsfängelse har kunnat fungera som ett frihetsberövande när någonvid mycket unga är har begått ett särskilt allvarligt brott, för vilket lageninnehåller etl högt slraffminimum. Utredningen, som har haft i uppdrag atl tillseatl en reform icke leder lill elt ökal frihetsberövande för dessa unga, anvisarden lösningen att BrB:s regel om reducerad straffmälning för den som begåttbrott innan han fyllt ändras så all åldersgränsen höjs lill 21 år.Nämnden anser alt denna ändring är hell nödvändig om ungdomsfängelse avskaffasmen att det likväl kan kvarstå en viss tvekan om icke reformen i praktiken kanleda till ökat frihetsberövande för de unga, åtminstone i vissa fall. Detgäller särskilt den silualionen då någon fortsätter att begå brott i sambandmed rymningar och permissionsmissbruk. Det är angelägel alt vid en reformulvecklingen i detta hänseende noga följes så att eventuellt ytterligarelagändringar kan snabbt övervägas. De negativa erfarenheter man anser sig hagjort av behandlingsresultatet inom ungdomsfängelsets ram talar väl emot atlungdomsfängelse kommer till användning i lindrigare fall, där kravet pä ettlillräckligt bestämt ingripande från samhällets sida kan lillgodoses genomfrivård eller kortare fängelsestraff Detta synes emellertid redan beaktas avdomslolarna. Däremot kan sädana synpunkter icke anföras mot att ungdomsfängelseanvändes i stället för ell långl fängelsestraff Ett alternativ att överväga kanalltså vara alt man, i stället för atl hell avskaffa ungdomsfängelse, genomlag begränsar dess lillämpning till brotl med högl slraffminimum.Föreställningen om det negativa utfallet av behandlingsätgärder får självfalleticke avskräcka från atl, inom ramen för ett frihetsstraff som må kallas förungdomsfängelse eller för fängelse, söka på alll sätt minska skadeverkningarnaav frihetsberövandel för dessa unga och öka möjligheterna fill anpassning isamhället. Länsslyrelsen i Jönköpingslän anser inte alt man genom kriminalvård i frihet kan rehabilitera alla deungdomar som döms till ungdomsfängelse. Tvång krävs i vissa fall förderas lillrällaförande. Ur vårdsynpunkl kunde det därför förefalla bättre attinfria intentionerna med ungdomsfängelse än att införa nya påföljder avlillsynsdomens karaktär. Svårigheterna alt inom det nuvarande systemets ramgöra detla mäste emellerlid vara stora och anser därför atlförslagel bör i huvudsak godtas men att möjligheten att för vissa svåra falllillgripa mer slutna vårdformer ytterligare bör övervägas. FöreningenSveriges åklagare vill - med hänsyn till de skäl som åberopas därför - intemotsätta sig atl ungdomsfängelsepåföljden avskaffas. Elt par nackdelar förenademed sådan åtgärd kan dock enligt föreningen skön- 1978/79:212 140 jas, nämligen en oundvikligen ökad användning av fängelseför det nuvarande ungdomsfängelseklienlelel och en risk för alt vissa av dessaungdomar - de som fyllt - i ålerfallssituationer får undergå sammanlagllängre frihetsberövande i form av fängelse än de skulle ha behövt göra om dedömts till ungdomsfängelse. Enligt harungdomsfängelsestraffet såsom det tillämpats väl trots alltmåst betraktas som ell sätt alt under viss lid förhindra den unge alt begäbrottsliga handlingar genom alt förvara honom på en sluten anslall. Deanmärkningar som kanske i första hand kan rikias mot ungdomsfängelseinstilulelsynes vara all påföljden framstår till liden obestämd. 1 deballen har påsenare tid framförts att man skall betrakta straffet som ett straff och ickesom ett medel atl behandla den brottslige. Straffet framslår alltså som heltrepressivi. Skulle dessa idéer föras över på tankarna runt ungdomsfängelsetsvara eller icke vara skulle väl resultatet bli atl man slopar ungdomsfängelseoch i stället dömer lill frihetsstraff och att efter straffets avtjänandeeventuell övervakning eller tillsyn kan följa. Straffet skulle tjäna bådeindividualpreventiva och allmänpreventiva syften. Härigenom skulle ocksåundanröjas den krilik som har riklats mot institutet ungdomsfängelse så tillvida all strafftidens längd inte för den dömde skulle framstå som obestämd.Dessa tankegångar fömtsätter emellerlid att begränsningar som föreliggerrörande användande av fängelsestraff bör bortfalla så alt inget hinder möteratt ådöma en person elt fängelsestraff. Det kunde möjligen framståsom en kompromisslösning att strafftidens längd begränsades genom regler i 26kap. broUsbalken (BrB). 2 Utredningens förslag i stort JK anför alt det är uppenbart att åtgärden all avskaffapåföljden ungdomsfängelse inte avskaffar den typ av brottslingar för vilkenpåföljden tillämpats. Svårigheterna ligger med andra ord i att finnaalternativ. Detta har också varit utredningens huvuduppgift. Atl lösa dennauppgift utan att öka antalel frihetsberövanden i form av fängelse, vilket idirektiven angivits som elt mäl, är svårt. Utredningen har tyckt sig finnalösningen framföralll i del nya inslilulel lillsynsdom. JK är myckel tveksamtill denna nyhet. JK delar utredningens uppfattning om nödvändigheten aveffektiv kontroll i de fall som avses. Det kan dock starkt ifrågasättas omdetla kräver så omfattande förändringar i påföljdssystemet så vitt avserkriminalvård i frihel som utredningen föreslär. Utredningens förslag attvillkoriig dom och skyddstillsyn skall ersättas med sex olika former avkriminalvård i frihet var och en inrymmande en rad olika sanktionsformer ledertill att päföljdssystemet blir svåröverskådligt och medför komplikationer ilagtekniskt hänseende. JK kan därför inle tillstyrka alt förslaget utanbetydande omarbetningar läggs fill grund för lagstiftning. JK:s allmännauppfattning är att påföljden villkoriig dom bör behållas i allt väsentligtoförändrad och alt möjlighelerna lill inlensivövervakning och intagning ianstalt bör tillgodoses inom skyddstillsynens ram. Något tillspetsat ochförenklat hyser JK den uppfattningen att en del av det nuvarandeungdomsfängelseklientelet kan föras in under den vanliga fängelsepåföljden ochatt det beträffande återstoden finns i stort sett tillräckligahandlingsmöjligheter inom ramen förden nuvarande skyddstillsynen. Prop.1978/79:212 : .i 141 RÅ betonar atl en förutsättning för ett avskaffande avungdomsfängelsepåföljden är all detla ej tillåies medföra en vidgadlillämpning av fängelsestraffet. En sådan utveckling torde dock vara möjligatt förhindra genom tämligen begränsade ingrepp i påföljdssystemel. Sålundalorde en utvidgning av institutet anstaltsbehandling vid skyddsiillsyn samt enhöjning av åldersgränserna i 26 kap. 4 8 2 st. BrB för begränsning avfängelsestraffels tillämplighet och i 33 kap. 4 8 BrB för underskridande avstraffminimum i princip vara tillfyllest. Utredningen går emellertid mycketlängre och lägger fram förslag till delvis hell nytt päföljdssystem. Motbakgrund av vad man känner lill om ungdomsfängelseklientelet kan man ställa sigtveksam lill frågan om frivård i egentlig mening är en päföljd som kan fånämndvärd praktisk användning beträffande dem som dömes lillungdomsfängelse. Visseriigen torde en upprustning av frivårdens resurser kunnai viss mån vidga ramen för institutets användning men någol avgörande substitutför frihetsberövande påföljd lorde det inte komma atl ulvecklas lill. Medhänsyn härtill anser sig inte RÅ kunna tillstyrka det framlagda förslagel,vilket i väsentlig män vilar jusl på den förutsätlningen att en påföljd medintensiv övervakning skall kunna kompensera bortfallet av påföljden ungdomsfängelse.Vidare kan mol förslaget till förändringar i påföljdssystemel anföras atl dettagenom förslagel skulle bli ytterligt komplicerat och svåröverskådligt. Härtillkommer att gränsen mellan påföljderna villkorlig dom och tillsynsdom är oklar.I viss mån går dessa påföljder över i varandra. De nu påtalade bristerna ärenligt RA:s mening så allvarliga att förslaget även av denna anledning ej kanläggas till grund för lagstiftning. RÅ framhåller vidare att (Brottsförebyggande rådels rapport 1977:7, Nytt straffsystem) måhända kan kommaall leda till fortsatt utredningsarbete då det gäller påföljdssystemetsutformning. Det kan därför sättas i fråga om man ej nu bör avstå från andraändringar än sådana som är nödvändigt förbundna med elt avskaffande av ungdomsfängelsepäföljden.De sålunda nödvändiga ändringarna är enligt RÅ en utvidgning av institutetanstaltsbehandling vid skyddstillsyn samt en höjning av vissa åldersgränser.Beträffande anstaltsbehandiing vid skyddstillsyn ansluter sig RÅ tillutredningens uppfattning. Enligt RÅ bör den längsta tiden föranstalts-behandling kunna ökas . bör anstaltstiden bestämmasav domstolen. Därmed skulle påföljdens allmänpreventiva värde öka. Vidare bör ienahanda syfte någon verkställighet utom anstalt ej få komma ifråga. Slutligenbör nuvarande förbud alt förordna om anslallsbehandling beträffande den som ejfyllt ulgå. I sakens nalur ligger dock att restreklivitet måste iakttasbeträffande denna åldersgrupp. En höjning av åldersgränserna i nuvarande 26kap. 4 8 2 st. BrB beträffande fängelsestraffets fillämplighet och i 33 kap. 48 1 st. BrB för underskridande av straffminimum kommer främsi all beröra denstora del av ungdomsfängelseklienlelel som känneiecknas av hög bronsintensitetoch snara återfall. Givetvis medför en höjning av berörda åldersgränserlättnader även för den grupp som vid ett oförändrat päföljdssystem skulle hadömts lill lids-bestämt fängelsestraff. Detta behöver emellerlid ej uigöranågot hinder mot att bestämma generella åldersgränser. För alt undvika attåstadkomma beaktansvärda föriängningar av anslallsliderna för den beiydandedel av ungdomsfängelseklienlelel som fyllt vill RÅ förorda alt ifrågavarandeåldersgränser höjs till . När del gäller underskridanden av slraffminimumbör - såsom utredningen framhållit - mera väsentliga sädana förbehållas deyngre inom åldersgmppen. Enligt länsåklagaren i län kan några bärande skälför att ha Prop.1978/79:212 142 speciella påföljder för ungdomar i 18-20-årsåldernknappast anföras. De förslag till kriminalvård i frihet som utredningen lagtfram bör därför inte leda till separat lagstiftning. I stället bör dessaförslag las med i de fortsatta överväganden som BRÅ:s rapport måste leda till.I avvaktan på resultatet i denna fortsatta utredning bör förungdomsfängelseklienlelel endast företas vissa smärre ändringar som redan nuulan svårigheier kan genomföras. De viktigasie förändringarna skulle då varaatl påföljden ungdomsfängelse avskaffades och ersatts med fängelse samt allstadgandet om lindrigare straff för ungdomar i BrB 33 kap. 4 8utvidgades till all också avse ungdomar under 21 är. Länsåklagaren i anser alt det inte finnsanledning alt helt förkasta behandlingslanken och särskilt inte i ettstraffsystem för unga lagöverträdare. Adekvata åtgärder i början avbrottsligheten skulle kunna minska behovet av fängelsestratT Utredningensförslag lill kriminalvård i frihel är svåröverskådligt i många stycken. Detinnebären onödigt stor differentiering av påföljderna och för sloramöjligheter för verkställighets-myndigheten till ändring av deras innehåll. Omman anser del angeläget att avskaffa ungdomsfängelse lorde enintensivövervakning vara enda lösningen för all undvika siörre användning avfängelsestraff för dem som döms lill ungdomsfängelse.