prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — I den mån sådant avtal behandlarrena företagsledningsfrågor kan givetvis inträffa att avtalet läggerförpliktelser på förvaltaren som inte är förenliga med hans skyldigheter enligt53 8 konkurslagen. I en sådan situation har förvaltaren atl följa lagens regelframför avtalets bestämmelser. Eljest torde medbestämmandeavtalet i likhet medkoUektivavtal i övrigt vara bindande för konkursboet i egenskap avarbetsgivare. Det är angeläget att detta problemkomplex blir närmare belyst ipropositionen. AMS:Den av kommittén föreslagna samråds- och informationsskyldigheten, vilken ivissa avseenden går längre än den i medbestämmandelagen föreskrivna,tillstyrkes. Ledamoteni AMS samt suppleanterna och : Vi anser att sjundestycket i yttrandet (Den -tiUstyrkes) bör utgå, enär detta är en fråga mellanarbetsgivare och arbetstagare, som ej berör Prop.1978/79:105 469 Vi kan ej dela den uppfattning som kommit tiU ullryck iyttrandet och anser alt frågan om medbestämmande i konkurssituationerinnefattar en rad komplikationer som konkurslagskommittén ej kunnat utreda ochsom därför först måste övervägas i annat sammanhang. Advokatsamfundet:Med hänsyn till reglerna för den statliga lönegarantin och skyldigheten attiaktta borgenärernas rätl torde del regelmässigt åligga konkursförvaltaren atlverkställa uppsägning av de anstäUda vid konkursulbrottet, om såinte skett. Information till och samråd med fackorganisationskall oberoende av vad som föreskrivs i konkurslagen äga rum enligtmedbestämmandelagen, när konkursgäldenären är bunden av kollektivavtal medsådan organisation. Sådan förhandlings- och informationsskyldighet torde ikonkursfallet relativt snabbt kunna fullgöras av förvaltaren. Kommitténföreslår emellertid dämtöver att varje enskild arbetstagare skall informerasinnan förvaltaren vidtar åtgärd som väsentligt inverkar på arbetstagarensanstäUning. Därmed avses uppenbarligen främst uppsägning. Man vill därigenombl.a. uppnå atl arbetstagaren får möjlighet att lägga fram synpunkter förförvaltaren. Mot bakgrund av det förut omnämnda behovei av att vidkonkursutbrottet verkstäUa uppsägning och med hänsyn till alt förvaltarenpraktiskt taget aldrig kan ha möjlighet atl välja alt avstå från elleruppskjuta uppsägningen framstår det ovUlkorliga kravet på information till deanslällda arbetstagama, innan uppsägning sker, som olämpligt, i vart fall ikonkurser där ett större antal anställda kanske också på olika orter inom ochutom landet förekommer. Information och samråd med de anstäUda om ordningenför rörelsens avveckling är vidare svår att utforma på stadiet efterkonkursutbrottet. Det förefaller samfundet mera meningsfullt om ifrågavarandeföreskrift utformades så att samråd med och information tiU de enskildaarbetstagama skall företas före eller i samband med uppsägning, om det dålämpligen kan ske, och eljest efter konkursutbrottet. Idetta sammanhang vill samfundet framhåUa behovet av en översyn avlagstiftningen om anställningsskydd resp medbestämmande i vad rör förhållandetmellan konkursförvaltningen, å ena, samt de anställda och derasfackorganisationer, å andra sidan. Erfarenhetema efter dessa lagstiftningarstiUkomst utvisar att betydande oklarhet och meningsskiljaktig-heter föreligger,särskUt i fråga om hur reglerna om varseltid och försäljning avproduktionsmedel skaU behandlas i konkursfallen. En reformering av reglernaunder hänsynstagande tiU att konkursens ändamål utan andra alternativ ärrörelsens ändamålsenliga avveckling synes samfundet angelägen. Kommittén harför övrigt uppmärksammat att ett behov av reformering i nämnda avseende kanföreligga (sid 170). Kronofogdeföreningen:I förslaget har också intagits föreskrifter om skyldighet fÖr förvaltaren att ivissa situationer samråda med facklig 1978/79:105 470 arbetstagarorganisation och informera arbetstagare.Konkursens grundsyfte är emellertid all åsiadkomma en snabb avveckling avkonkursgäldenärens verksamhet. Det synes därför inte böra ifrågakomma all utöver de skyldigheler förvaltaren kan ha enligt lagen om anställningsskydd(LÄS) och medbestämmandelagen (MBL) lägga på denne belungande ochtidskrävande samrådsuppgifter, som dessutom rimligen inte kan leda till någotpåtagligt praktiskt resultat. Den väsenlliga informationen till de anställdaoch samarbetet med fackföreningarna i fråga om fortsatt drift mm måsleuppenbarligen ske långt före konkursutbrollel. Den föreslagna bestämmelsensynes också vara oklar lill sin praktiska innebörd. : instämmer i kommitténsuttalande (sid 170) alt den speciella situation som råder när en arbetsgivaregår i konkurs bör särskilt beaktas i den fortsatta lagstiftningen. föreningsbankers förbund: Förbundet tillslyrkeräven förslaget om förvaltarens samrådsskyldighet med arbetslagarorganisalionmen är iveksam lill förslaget om alt förvaltaren skall informera varje enskUdarbetstagare innan åtgärd vidtages som väsentligt inverkar på arbetstagarensställning. En lämpligare föreskrift vore all samråd med och informaiion till deanställda skall företas före eller i samband med uppsägning ellerpermittering, om det då lämpligen kan ske, och eljest efterkonkursulbrottet. LO: En inom arbetsrätten bärande princip är attorganisationerna äger inom vissa beslämda ramar förelräda sina medlemmar somkollekliv. utflöde av denna princip är att kollektivavtal som iräffasmellan en arbetstagarorganisation och en arbetsgivarorganisation inte barabinder organisationerna utan även medlemmama i organisationerna. LO anser attdenna princip i så stor ulsiräckning som möjligt bör gälla även utanför dencentrala arbetsrätten, exempelvis inom konkursrätten. I kommitténs förslagfinns flera paragrafer där det anges att kontakt i den ena eller andra formenskall tas med berörda borgenärer. LO menar atl när frågan berörlöneborgenärerna, denna kontakt även eller uteslutande bör las direkt medlöntagarorganisationen. Enligt 46 8 i kommitténs förslag skall konkursdomaren höratillsynsmyndigheten och de vid första borgenärssammanträdel närvarande borgenärernainnan han utser förvallare. LO anser alt även berörda arbetstagarorganisationerskall höras innan förvaltare utses. På motsvarande sätl skall enligt 41 8 2 st i förslagettillsynsmyndigheten höras innan konkursdomaren fattar beslut om antaletförvallare. Kravel på en samlad konkursförvaltning i konkurser, där flera bolagär berörda, kan vara väsentligt ur de anställdas synpunkt. Även beträffandeantalet förvaltare bör därför, enligt LOs mening, berördaarbetstagarorganisationer beredas tillfälle att yttra sig. Enligt 47 8 2 st i förslaget har tillsynsmyndighet,förvallare, granskningsman och borgenär tillagts rätl alt göra framstäUning omökning av 1978/79:105 471 antalet förvaltare och enligt 50 8 1 si om delning avförvallare. I enlighet med vad som anförts tidigare menar LO alt motsvaranderätl bör tillkomma berörda arbetstagarorganisationer. På motsvarande sätt förhåller det sig även med 60 8 iförslaget. Denna paragraf anger atl tillsynsmyndigheten och förvaltaren harskyldighet att meddela upplysningar om boel och dess förvaltning på begäran avborgenär, gäldenär och granskningsman. LO anser atl sådan upplysningsskyldighelbör gälla även på begäran av arbetstagarorganisation. Delta skulle i så fallnärmasi beröra tillsynsmyndigheten dä förvaltaren har informationsplikt enligt51 8 i förslaget. säll all lösa ovan nämnda problem är atl direkl i KL,i en särskild paragraf, ange att arbetstagarorganisation, som är bunden avkollektivavtal i förhållande till konkursgäldenären och konkursboet, äger rättatl ..reträda sina medlemmar i förhåUande till konkursboet. Kommittén föreslår i 51 a och 51 b 88 attkonkursförvaUaren skall vara skyldig alt höra särskilt berördaborgenärer/arbetstagare och, om anställd arbetstagare tillhörarbetstagarorganisation, även höra organisationen innan förvaltaren företarvissa vikligare åtgärder. De föreslagna reglerna är tänkta att utgöra ettkomplement till MBLs regler angående främsi förstärkt förhandlingsrätt ochprimär informationsskyldighet. Kommittén synes mena att förslaget i huvudsakger samma resultat som en strikt tillämpning av MBLs molsvarande regler eller ivissa siycken t.o.m. sträcker sig längre. LO kan av följande skäl inte deladetta synsätt. Enligt lagtext och motiv till MBL göres ingel undanlag förkonkurssituationer. En lillämpning av medbestämmandelagens förhandlingsregleri en konkurssitualion innebär således att konkursförvaltare, som genast efterkonkursutbrollel eller senare vid eventuell fortsättning av rörelsen vill lägganed verksamheien eller överlåta denna, måste förhandla med lokalarbetstagarorganisation, innan beslut fallas. Konkursförvaltaren måste ävenfortlöpande hålla arbetstagarorganisationen underrättad om sina planer röranderörelsen. har även rätt atl la del av handlingar m.m. Om arbetstagarorganisation begär det är konkursförvaltarenäven skyldig atl förhandla med central arbetstagarorganisation innan beslutfattas. Konkursförvaltarens uppskovsskyldighet d.v.s. att han inte får fattabeslut innan förhandlingar lokalt och centralt är slutförda genombryts vidextraordinära situationer under åberopande av "synnerliga skäl". Dockkvarstår alltid själva förhandlingsskyldigheten. Kommittén har på denna punktdeklarerat en annan uppfattning, då man på sid 168 i betänkandet anger att"undantag från förhandlingsskyldigheten är möjliga". Enligt 51 b 8 i belänkandet anges att förvaltaren skallhöra organisadonen innan han vidtager åtgärd som väsentligt inverkar påarbetslagarens ställning. Ullrycket "höra" är betydligt svagare ochmindre långtgående 1978/79:105 472 än reglema om primär förhandlingsskyldighet i MBL. Det kani detta sammanhang räcka med att påpeka att förhandling förutsätter ett merformaliserat meningsutbyte där båda parter har en lagstadgad skyldighet attredovisa sina ställningstaganden och motiv. Den primära förhandlingen kan ävensom tidigare nämnts föras både på lokal och central nivå och innanförhandlingen är slutförd kan i normalfallet inte konkursförvaltaren/arbetsgivarenfatta beslut. Kommittén menar att regeln i 51 b § skall tUlämpasparallellt med MBLs regler. I praktiken skulle således en förvaltare genom attiakttaga reglerna i MBL kunna fullgöra sina åligganden enligt 51 b 8i förslaget. Det är gott och väl om en förvaltare agerar på detta sätt, menenligt 3 8 MBL gäller att specialreglering i annan lag, t.ex. KL, som avvikerfrån MBL, har företräde framför denna. Detta synes innebära att en förvaltare,ulan påföljd, i slället för atl primärförhandla kan "höra" enarbetstagarorganisation innan beslut fattas. Motivuttalanden att MBL skalltUlämpas med 51 b § i förslaget kan knappast väga över den klara ordalydelseni 51 b § jämfört med 3 § MBL. LO anser det därför vara ett oavvisligt krav att förslagetändras så att MBL kan tillämpas fullt ut även i konkurser. Detta kan exempelvisske genom att i lagtexten intas en bestämmelse som hänvisar tUl MBLs regler omprimär förhandlingsskyldighel och primär informationsskyldighet. Ett annat sättär att KL kompletteras med regler som i materiellt hänseende överensstämmer medMBLs motsvarande regler. Enligt 29 8 LAS skall arbetsgivare varsla arbetstagarorganisationom bl.a. tilltänkt uppsägning och permittering av arbetstagare. Varsel skalllämnas inom vissa i 29 § angivna frister, varseltiden. Föreligger hinder motvarsel inom föreskriven tid, skall enligt 30 8 LAS varsel i stället lämmas såsnart det kan ske. Enligt uttalande i LASs förarbeten åsyftas medundantagsregeln fall där del har inträffat en omständighet som arbetsgivareninte kunnat förutse och som gör det omöjligt att varsla inom föreskriven tid.Av 30 § LAS följer även att det inte i något fall är tiUåtet att underlåtavarsel. Det sagda innebär alt arbetsgivaren i varje enskilt fall måste göra enbedömning om risken för en framtida händelse, som leder tUl uppsägningar, ärpåtaglig. I ett sådant fall måste varsel lämnas . Arbetsgivaren kanej i ett sådant fall med framgång hävda att varseltiden skaU avkortas, så attvarsel i stäUet skaU lämnas då händelsen inträffar. Kommittén anför på sid 110: "Vid konkurs kanuppsägning behöva göras ." "Med stöd avundantagsbestämmelsen i 30 § kan förvaltaren varsla meduppsägningen." LO menar att kommitténs uttalande har blivU olyckligtutformat, vUket kan leda tiU missförstånd. Även ett konkursbo är skyldigt att iakttaga LASs regler omvarsel, men när konkurs inträffar, kan det finnas, vilket Arbetsdomstolenpåpekar i Prop.1978/79:105 473 domnr 68/1977, utrymme för att tiUämpa undantagsregeln i 30 8 LAS. Dettainnebär emellertid inte atl konkursförvallare alllid kan åberopaundantagsregeln i 30 8 LAS. I det fallet att konkursförvaltaren fortsätter attdriva konkursgäldenärens rörelse ställs samma krav på förvallaren som på allaandra arbetsgivare, d.v.s. huvudregeln skall vara att varseltid enligt 29 8iakttages. Även i andra fall måste hänsyn las till att syftet med varsel är atlarbetstagarorganisationema skall underrättas om planerade åtgärder, på ettsådant sätt att organisationen erhåller en praktisk möjlighet att begäraöverläggningar (LAS 30 8) med arbetsgivaren/konkursförvaltaren. Detta innebäratt de flesta konkurssituationer är sådana att utrymme ej finns för alt tiUämpaundanlagsregeln. EnligtLOs mening bör vad ovan sagts om konkursförvaltarens skyldighet enligt LASnärmare klarläggas i motiven. TCO:TCO noterar med tUlfredsställelse att kommittén fastslår att de arbetsrättsligalagama, exempelvis medbestämmandelagen, skall tillämpas också i konkurs. TCOvälkomnar också kommitténs förslag om en ovillkorlig skyldighet förkonkursförvaltaren att samråda med konkursföretagets anställda, oavsett omkoUektivavtalsbundenhet föreligger eller ej. Medhänvisning framför allt till ett uttalande i proposiiion 1975/76:19 sid 67anför kommittén att varsel om uppsägning enligt 30 § lagen om anställningsskydd(LAS) kan lämnas som uppsägning sker. TCO vUl mycket bestämt invändahäremot. Uttalandet i propositionen rör ändringar i lönegaranlilagen och ingårsåledes inte i förarbetena till LAS. Arbetsdomstolen har så sent som 1977-04-20(AD 68/77) behandlat den aktuella frågan och fastslagit att varsel skall lämnasäven om arbetsgivaren försalts i konkurs. Som framgår av motiveringen i denovan nämnda domen finner Arbetsdomstolen att varsel inte i alla lägen dåkonkurs föreligger behöver lämnas minst en månad före uppsägningen. Utrymmekan finnas för att tillämpa undantagsregeln i 30 8 första stycket LAS om attvarsel i stäUet kan lämnas så snart det kan ske. Arbetsdomstolen betonar dockatt "syftet med varsel är att arbetstagarorganisationen skall underrättasom planerade åtgärder på sådant sätt atl organisationen skall ha praktiskmöjlighet att begära överläggningar för att t.ex. förmå arbetsgivaren attavstå från den planerade åtgärden". Eftersom överläggning enligt 32 §tredje stycket LAS kan påkaUas inom efter varsel lagts bör dennatidsperiod även i undantagsfallet utgöra den absolut kortaste tid som kanförflyta mellan varsel och uppsägning i samband med konkurs. Berördaarbetstagarorganisationer har givetvis i många fall ett intresse av att påkaUaöverläggning och lämna synpunkter på konkursföretagets situation. Påkallasöverläggning inom den angivna tidsfristen får enligt 32 8 fjärde stycket LASuppsägning ej ske förrän överläggning ägt mm. TCO hemstäUer attdepartementschefen, efter samråd med chefen för ,uttalar att kommitténs redovisning inte återger gällande rätt. Prop.1978/79:105 474 ger redan den nuvarande arbetsrättsliga lagstiftningen deanställda och deras organisationer möjligheler all påverka arbetsgivarenshandlande före konkursutbrottet. gäller även om själva konkursansökaninte behöver föregås av primära förhandlingar enligt lagen om medbestämmande iarbetslivet (MBL). Det är före konkursen som arbetsmarknads- ochregionalpolitiska bedömningar har sin störsla betydelse. Ioch med konkursen inträder en ny situation. Det grundläggande syftet är altsåvitt möjligt åsiadkomma en snabb och ändamålsenlig avveckling av förelagelsverksamhei. Enligt förslaget § 61 får förvaharen endasl om särskilda skälföreligger fortsätta gäldenärens rörelse längre än ell år efter försiaborgenärssammanträdet. De anställdas ekonomiska intressen skyddas i väsentliggrad genom den statliga lönegarantin. Kommitténanför (sid 166) atl frågan huruvida reglerna i MBL skall tillämpas även sedanarbetsgivaren gått i konkurs inte berörts i proposition 1975/76:105 och allMBLs regler inte på alla punkter synes vara så väl avpassade för konkursfallel.Då emellertid varken lagtexien eller motiven tUl MBL gjort uttryckligt undantagför konkurssiluationen finner kommittén att man får utgå från atl MBL iprincip är tillämplig. alt MBLs regelkomplex kompletteras med en bestämmelse ikonkurslagen (8 51 b) som sträcker sig ännu längre än MBL. kan enligtföreningens mening inte vara uitryck för en rimlig bedömning. Föreningenmotsätter sig sålunda att den föreslagna 8 51 b tillföres konkurslagen. Frågani vilken utsträckning MBLs regler är tillämpliga vid konkurs bör då dennagrundläggande fråga ansetts ligga utanför kommitténs uppdrag bli föremål förfortsatt särskild utredning. Industriförbundet:Förbundet, som tagil del även av Svenska Arbetsgivareföreningensremissyttrande, vill instämma i vad däri sagts om förhållandet mellanmedbestämmandelagen och konkurslagen och särskilt i avseende på 51 b 8 iförslaget. : Kommittén föreslår alt förvaltaren ulöver vad somföljer av t.ex. lönegarantireglerna och medbestämmandelagen skall informeravarje enskild arbetstagare innan förvaltaren vidtar åtgärd som väsentligtinverkar på arbetslagarens anställning. Detla finner Förbundel, åtminstone ikonkurser med något nämnvärt antal anslällda, inte praktiskt genomförbart ochknappasl heller motiverat. Förvaltaren har särskilt i konkursens inledningsskedemycket på sig för att vidta de åtgärder som ur borgenärs- och andrasynpunkier är nödvändiga. Såväl de fackliga organisationema som de enskildaarbetstagarna lorde redan nu få den informaiion som kan lämnas och när den kanlämnas. 1978/79:105 475 2.4 Rätt för förvaltaren att i vissa fall tillgripa tvångför besittningstagande av boets egendom m.m. JK: Kommittén anser (s. 113) alt förvaltarens utnyttjandeav tvångsmedel bör bedömas som myndighetsutövning i skadeslåndslagens meningoch kunna ge upphov till skadeståndsansvar för det allmänna. Konkursförvallarensverksamhet i övrigt skall däremot enligt vad som framgår av s. 105, not 5, intebelraklas som sådan myndighetsutövning. En molsvarande konstruktion, dvs. altverksamheien i ell företag eller hos något annat subjekt delvis är all anse sommyndighetsutövning, förekommer också i andra fall (t.ex. i fråga om AB Svenskbilprovning), men det är uppenbart att konstruktionen inte är problemfri.Därför är också stor restriktivitet påkallad när det gäller att införa enliknande konstruktion på nya områden. Av särskilt intresse i detta sammanhangär alt enligi förarbetena till skadeståndslagen (se bl.a. prop. 1972:5 s. 507)myndighetsutövning kan anses föreligga endasl när maktmedel anförtrotts enperson i del allmännas intresse. Visserligen är som framhållits i betänkandet konkurser numera inte enbart en borgenärernas angelägenhet utan berör ocksåen rad olika samhällsintressen. Det är dock alUjämt borgenärsintressena somdominerar. På grund härav kan del inte anses självklart all stålen om denföreslagna regleringen genomförs blir skadeståndsskyldig enligt reglerna omdet allmännas ansvar för skada vid myndighetsutövning. Enligt min mening är del, även bortsett från den behandladeproblemaliken, tillräckligt atl ge tillsynsmyndigheten de tvångsmedel somförvallaren kan behöva. Jag har svårt alt förslå varför en sådan ordning skullebehöva bli "stel och opraktisk" (s. 112). RÅ: Däremoi kan del slarkl ifrågasättas om förvallarenskall ges rätt atl använda tvångsmedel för att omhänderta eller eljesl tabefattning med gäldenärens bo m.m. Enligt min bestämda mening bör av rättssäkerhetsskälbeslul om användande av tvångsmedel i konkurs i första hand ankomma på åklagareoch domstol. Jag kan därför inte biträda kommitténs förslag i denna del (548). Överåklagaren i åklagardistrikt: I 54 och 88 88sladgas om räll för förvallaren alt tillgripa tvång. kan rikta sig motiredje man och innefattar också fysiskl tvång mot person. Jag känner vissiveksamhel inför all en omfaitande tvångsräll tillförs förvaltaren bl.a. därförall denne, som fömtsattes vara advokat, själv saknar de personalresurser sommåhända erfordras i besvärliga fall. Det förefaller emellertid, som kommitténframhållit, svårt atl lägga utövandet av tvånget å kronofogdemyndighelen ulanalt della skulle ävenlyra effektiviteten. i och län:Enligt förslaget skall förvallaren få rätl all i viss utsträckning använda tvångsmedelför all omhänderta bokföring. Mot delta finns inte något att erinra. 1 : I stället för atl, som Prop.1978/79:105 476 tidigare,behöva vända sig lill överexekuior eller domstol för all tillvaratakonkursboels intressen gentemot en tredskande gäldenär får nu förvaltaren en iprincip oinskränkt räll alt bereda sig tilllräde lill bostäder och andralokaler och där bemäktiga sig egendom, därvid han även har möjlighet atlanvända fysiskl våld för genomförandet av sina intentioner. Han kan därvidgenom myndighetsmissbmk eller vårdslös myndighetsutövning ådra sig självstraffansvar och staten skadeståndsskyldighel; å andra sidan har han själv rätllill nödvärn och, såvitt jag förstår, också rätt all till sill skydd peka påbestämmelserna i 17 kap BrB om straff för våld, hot, för-gripelse och våldsamtmotstånd mol myndighelsutövare. Med all respekt för advokatkårens juridiskakunnande och omdöme vill jag ifrågasätta om del finns en önskan hos genomsnittsadvokatenatl i egenskap av förvaltare ikläda sig rollen av en sådan myndighetsperson. 1vart fall är det tvivelaktigt om det kan gagna det samarbele mellan förvaltareoch gäldenär som torde vara något av det betydelsefullaste vid en förnuftighandläggning av boets angelägenheler. Länsåklagarmyndigheteni och : Jag anser att del finns skäl att räkna medatt en förvaltare, som anser sig behöva använda tvångsmedel, i första handvänder sig till polis eller åklagare och försöker få samma åtgärder till ståndgenom att anmäla alt gäldenären kan misstänkas för gäldenärsbrott. Dettaantagande gmndar jag på en jämförelse mellan taxeringsmyndigheternasanmälningar om misstänkta skattebrott och deras egna beslut om handräckning förtaxeringsrevision. Götahovrätt: Däremot kan hovrätten inte ansluta sig till de föreslagnabestämmelserna om rätl för förvaltaren att använda tvång för att omhändertagäldenärens bo. Enligt förslaget skulle förvaltaren själv kunna tvångsvisbereda sig tillträde lill låsta utrymmen hos gäldenären och även få tillgripafysiskt tvång mot denne. Sådana åtgärder bör självfallet inte anförtros annanän myndighet med erfarenhet av myndighetsutövning av sådan art. Enligthovrättens mening bör reglerna utformas så att kronofogdemyndighet gesbefogenhet alt på begäran av förvaltaren använda tvångsmedel för all omhändertagäldenärens bo, om sådan åtgärd är nödvändig. Del skall därvid ankomma pådenna myndighet att bedöma humvida förutsättning för användande av tvångsmedelföreligger. Skadeståndsskyldighel för oriktig myndighetsutövning åvilar därvidstaten enligt vanliga regler. Hovrättenöver och : Det får anses vara en brist i gällande rätt attuttryckliga regler saknas om vilka lagliga befogenheter som står förvaltarentill buds för att ta ifrån en tredskande gäldenär besittningen tillkonkursboets egendom. För att undvika förlustbringande dröjsmål för konkursboetär det ibland behövligt med snabba ingripanden från förvaltarens sida. Dennuvarande ordningen att förvaltaren inte utan först efter enerhållen exekutionstitel kan utverka erforderligt biträde hos kronofogdemyndigheten, tillgodoser inte nämnda 1978/79:105 477