prop · G20311 · 1978-12-31 00:00:00 — Förslagsviskunde det uttryckligen anges att utfärdaren av postfullmakten hade möjlighetatt låta fullmakten avse resp. inte avse befogenhet att utkvittera delgivningshandlingar.Skulle man likväl välja den i promemorian förordade metoden bör detta framgådirekt av lagtexten. Att låta denna viktiga rättsprincip endast framgå motsättningsvisav den föreslagna bestämmelsen om kvitterad postförsändelse som hämtas av budkan inte anses tillfredsställande. Föregen del villjag understryka vad som sägs i departementspromemorian, nämligenatt huvudregeln i 19 § första stycket DL om när delgivning anses ha skett måsteläggas till grand för övervägandena i postfullmaktsfrågan. Systemet meddelgivning syftar till att bereda den sökte tillfälle att ta del av innehålleti de handlingar som rör honom. Endast i några begränsade fall genombrytshuvudregeln av särskilda, i lagen uppställda presumtionsregler. Dessa presumtionsreglerär såväl vad gäller förutsättningar som rättsverkningar noggrant angivna ilagen. Enligt DL finns ingen möjlighet att genombryta huvudregeln inom ramenför den ordinära delgivningen. Såvitt avser gällande rätt anserjag därför att,när rekommenderad försändelse har kvitterats ut med stöd av postfullmakt, detavgörande måste vara som den sökte får handlingen och intevid vilken tidpunkt som postfullmäktig har tagit emot handlingen. 1978/79:11 47 Vadhärefter gäller frågan om att införa en uttrycklig regel om postfullmaktensinnebörd i delgivningssammanhang bör för det första prövas om det praktiskabehovet av en sådan presumtionsregel som delgivningsutredningen föreslog är såstort att det överväger de principiella invändningar som kan riktas mot den. RÅhar i sitt remissvar framhållit, att postfullmaktsfallen inte är så få utanförde allmänna domstolamas område. För att få behovet av en presumtionsregelbelyst har jag under hand låtit undersöka rutinerna kring postfullmakterna ochde rekommenderade försändelserna. Användningenav postfullmakter torde vara något vanligare än som antyds i promemorian.Framför allt utnyttjas sådana fullmakter av juridiska personer och fysiskapersoner som driver rörelse. För företag som har fack- eller boxadress tordedet ofta vara praktiskt att ha postfullmakt. Det förekommer också att en makehar fullmakt att kvittera ut den andra makens post. Avmottagningsbevisets tryckta text framgår endast att handlingen kvitteras avadressaten eller dennes befullmäktigade ombud. Har kvittens skett med annatnamn än den söktes anges endast undantagsvis att det har skett med stöd avfullmakt. 1 de allra flesta fall är det dock den sökte själv som har kvitteratförsändelsen. Om det är påkallat kanavsändaren ange att försändelsen endast får kvitteras ut av adressatenpersonligen (3 § andra stycket DK; så även enligt 3 § andra stycket ipromemorians förslag till DF). Enligt postens fullmaktsformulär gäller intepostfullmakt om avsändaren har angett på försändelse att utlämning får skeendast mot kvitto av adressaten personligen. Jag har inhämtat att det bland detingsrätter som använder rekommenderad försändelse med mottagningsbevis i målom lagsökning och betalningsföreläggande är vanligt att man utnyttjar dennamöjlighet att utesluta postfull-maktsfall vid delgivning av fysiska personer. Somhar angetts i promemorian måste man i de flesta fall kunna utgå från att densökte genom postfullmäktigens försorg får del av handlingarna redan samma dagsom försändelsen lämnas ut från postanstalten. Sannolikheten för att så skeranserjag till skillnad från promemorian vara så stark att den som vill göragällande att han har fått försändelsen först bör förebringanågon omständighet som talar för att så var fallet. I de flesta fall börmyndigheterna alltså kunna utgå från att den sökte har blivit delgiven sammadag som försändelsen har lämnats ut av posten även när utlämnandet har sketttill någon som har postfullmakt. Endast i ett mindre antal fall torde någon iefterhand komma att göra gällande att delgivningen inte har fullbordats. Mångagånger bör man också av skriftväxlingen eller andra omständigheter kunna slutasig till att den sökte har fått del av den handling som sänts till honom. Ocksåden tid som har förflutit utan att den sökte har reagerat bör kunna tillmätasbetydelse. När fråga uppkommer huruvida besvär har anförts i rätt tid är detnaturligt att över- 1978/79:11 48 instansensöker klarlägga den sökte har fått del av handlingen. Ettblankt påstående av den sökte att han inte har fått del av densamma bör integodtas utan bör stödjas av andra omständigheter. Ä andra sidan kan naturligtvisalltför stora krav inte ställas på den sökte härvidlag. Det bör räcka med atthan gör sannolikt att han inte har nåtts av försändelsen. Att man i ett mindreantal fall härigenom kommer att få sakpröva ärenden som annars skulle ha kunnatavvisas som för sent inkomna uppfattar jag inte som någon större olägenhet. Vadjag har sagt nu har i första hand avsett delgivning med privatpersoner. Närdet gäller juridiska personer finns det enligt min mening i än högre gradanledning att anta att försändelse som har kvitterats ut med stöd avpostfullmakt når behörig företrädare för den sökte . Särskilt gällerdetta företag som driver verksamhet eftersom denna kan antas vara såorganiserad att försändelsen överbringas till någon behörig företrädare sammadag den hämtas på posten. Sammanfattningsvisanserjag att det knappast skulle uppsfå några större praktiska olägenheter omman avstår från att genomföra delgivningsutredningens förslag beträffandepostfullmakt och i stället nöjer sig med den grandläggande principen atttidpimkten då den sökte får handlingen är avgörande för när delgivning skallanses ha skett. Med en tillämpning av den fria bevisprövningen i enlighet medvad jag har redovisat bör för övrigt skillnaden i praktiken bli litenmellan den nuvarande huvudregeln i 19 § första stycket DL och den absolutapresumtionsregel som delgivningsutredningen föreslog. I undantagsfall kommerdet emellertid att kunna förekomma att man i efterhand måste underkänna endelgivning där postfullmakt har förekommit. 1 sådana fall kan man med minståndpunkt rätta till uppenbara felaktigheter med tillämpning av nuvaranderegler om ordinära och extraordinära rättsmedel. Detta är inte möjligt med denabsoluta presumtion som delgivningsutredningen föreslog. Dettorde mot denna bakgrand endast vara i ett fåtal fall som frågan om delgivninghar skett i behörig ordning sedermera behöver bli föremål för tvist. i något särskilt ärende skaffa sig en säkrare garanti för attförsändelsen når den sökte kan den åstadkomma detta genom att -enligt vad föratsagts - begära personlig kvittens och därmed utesluta postfullmaktsmöjligheten.I vilka fall så bör ske får ankomma på myndigheternas egen bedömning. Närdelgivningen gäller juridiska personer kan begäran om personlig kvittensknytas, till viss namngiven ställföreträdare, som anges som försändelsensadressat (jfr 9 § DL). Jagvill också understryka att frågeställningen är begränsad till de rekommenderadeförsändelserna och att problemet minskar ju mera man övergår tillbrevdelgivning. Närdet därefter gäller det fallet att den sökte själv kvitterar en rekommenderadförsändelse och därefter låler hämta den genom bud ansluter jag mig till vadsom har anförts i promemorian. Den som har utfärdat kvittot Prop.1978/79:11 49 hari den angivna situationen gjorts uppmärksam på försändelsen och är närmast attsfå den - obetydliga - risken att försändelsen sedan inte lämnas till honom avbudet. Jag tillstyrker därför att 19 § DL förses med ett tillägg i enlighet medpromemorieförslaget. Närdet slutiigen gäller frågan huravida postfullmaktens innebörd i delgivningssammanhangbör regleras genom en uttrycklig bestämmelse ansluter jag mig tillpromemorians ståndpunkt att detta inte är erforderligt. I det föregående harjag redovisat hur jag anser att 19 § första stycket DL bör tolkas enligtgällande ordning. Mot denna bakgrund finner jag det opåkallat att genom ensärskild bestämmelse reglera postfullmaktsfallen. Det bör vara tillräckligtatt göra det föreslagna tillägget till 19 § DL. Genom detta och de uttalandenjag har gjort i detta sammanhang finner jag att lagstiftarens ståndpunkt harkommit till tillräckligt klart uttryck för att man skall uppnå en enhetligrättstillämpning. Dennya lagstiftningen föreslås träda i kraft . För att destämningsmän som då har förordnande av länsstyrelse skall kunna slutförauppdrag som lämnats dem före ikraftträdandet bör deras förordnanden gällaintill utgången av . Det förutsätts dock att de efter polismyndighetensbehov och egna önskemål skall kunna få stämningsmannaförordnande avpolismyndighet. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring idelgivningslagen (1970:428), 2. lag om ändring iutsökningslagen (1877: 31 s. 3. lag om ändring i lagen (1921:244) om utmätningsed, 4. lag om ändring i växellagen(1932:130), 5. lag om ändring i checklagen(1932:131), 6. lag om ändring ilagsökningslagen (1946:808). Förslagenbör fogas till regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga 3. 1978/79:11 50 4.1Förslaget tUl lag om ändring i delgivningslagen Iförsta stycket har gjorts en omfoirmulering som innebär att ordinär delgivningkan ske genom att handlingen - föratom att sändas med posten -överlämnas medbud eller på annat sätt till den sökte. Denna ändring har behandlats iavsnittet om buddelgivning (2.4.2). Vidare har på skäl som anges i avsnittet2.4.1 ordet delgivningserkännande bytts mot delgivningskvitto. Kretsenav myndigheter som får använda särskild postdelgivning framgår av andrastycket. Frågan har behandlats i avsnittet 2.5. Ändringeni tredje stycket syftar, som framgår av avsnittet 2.6, till att understrykalagstiftarens restriktiva inställning till användningen av stämningsmannadelgivning.Genom ändringen antyds också att myndigheterna inte är skyldiga att göra försökmed stämningsmannadelgivning i fall som de med fog bedömer som dömda attmisslyckas. Tillägget "enligt 24 §" syftar på den reglering avintygens bevisverkan som görs där. Ändringenhar behandlats i avsnittet 2.6. Ändringeninnebär i sak att tidsfristen för att i visst faU anslå meddelande inomfastighet i samband med kungörelsedelgivning utsträcks från sju tiU tio dagar.Härigenom uppnås överensstämmelse med den tidsfrist som gäUer för att införameddelande i tidning. Frågan är behandlad i avsnittet Iparagrafen har införts ett Qärde stycke, som reglerar frågan när delgivningskall anses ha skett om den sökte kvitterat postförsändelse som hämtas av budpå postanstalten. Frågan avser i första hand ordinär delgivning genomrekommenderad försändelse med mottagningsbevis och har i den aUmännamotiveringen behandlats i anslutning till postfullmaktsfrågan (avsnitt 2.9).Där framgår också att kvittens av den som har en av den sökte utfärdadpostfullmakt inte innebär att den sökte därmed skall anses ha mottagitförsändelsen. Iparagrafens andra stycke behandlas delgivning som någon har att ombesörja pågmnd av föreskrift i författning men utan samband med mål eller ärende. Försådana s. k. privata delgivningar gäller i tillämpliga delar 1978/79:11 51 vadsom i Övrigt stadgas i DL. 1 enlighet med den ändring som gjorts i 3 § tredjestycket har ordet "skall" bytts ut mot "får". Ändringen harberörts i avsnittet 2.7. Enligtden nya lydelsen övertar polismyndighetema länsstyrelsernas uppgift attförordna stämningsmän. Polismyndighetema skall förordna stämningsmän till detantal som behövs i varje polisdistrikt. Härigenom markeras att stämningsmänneni fortsättningen kommer att vara knutna till de lokala polisdistrikten. Dennärmare innebörden av den föreslagna omorganisationen avstämningsmannaverksamheten redovisas i avsnittet 2.6. Iparagrafen anges vem som kan utfärda sådant intyg som utgör fullt bevis om hurdelgivning har skett. Lagrammet reglerar således behörigheten att utförastämningsmannadelgivningar. Ändringarna har behandlats närmare i avsnittet2.6. Kretsen avbefattningshavare som får utföra stämningsmannadelgivning har vidgats till attavse även tjänstemän vid vissa anstalter. Deras behörighet är dock begränsadtill delgivningar med dem som är intagna i anstalten. Beträffande nämndemän ändringen gjorts att endast nämndemän i tingsrätt får utförastämningsmannadelgivning. Behörigheten omfattar delgivning för tingsrättensräkning. Vad gäller personal vid kronofogdemyndigheter omfattar den nya regelningen ändring i sak. Somberörts i den allmänna motiveringen får delgivning genom stämningsman ellerandra i bestämmelsen angivna personer inte karaktär av stämningsmannadelgivningannat än om delgivning skett i tjänsten. Jag bortser härvid från notariuspublicus och nämndeman i tingsrätt. Genom föreskriften i denna paragraf attintyget skall vara utfärdat i tjänsten för att ha angiven bevisverkan haravsetts att markera detta förhållande. När det gäller nämdeman i tingsrätt ärbevisverkan knuten tiU intyg som rör delgivningsärende för tingsrättensräkning. Intyg av publicus är inte underkastat några särskildaförbehåll. Bevisverkanav intyg som utfärdats av tjänsteman vid postverket har uttryckligen angettsavse särskild postdelgivning. Slutligen har en numera idelgivningssammanhang obsolet bestämmelse om intyg rörande anslag på kommunensanslagstavla utgått. Ikraftttädandetoch därmed sammanhängande frågor har berörts i avsnittet 2.10, 1978/79:11 52 4.2Förslagen till lagar om ändring i utsökningslagen, lagen om utmätningsed,växellagen, checklagen och lagsökningslagen Ändringamainnebär att den ovillkoriiga rätten för part att själv ombesörja delgivningeni de fall som avstss med ifrågavarande lagram upphör och ersätts med denallmänna regeln i 2 § DL, enligt vUken sådan s.k. partsdelgivning kan medges påpartens begäran om myndigheten finner det kunna ske utan olägenhet. Frågan ärbehandlad i avsnittet 2.8. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lagom ändring i delgivningslagen (1970:428), 2. lag om ändring iutsökningslagen (1877:31 s. 1), 3. lag om ändring i lagen(1921:244) om utmätningsed, 4. lag om ändring i växellagen(1932:130), 5. lag om ändring i checklagen(1932:131), 6. lag om ändring ilagsökningslagen (1946:808). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1978/79:11 55 INNEHÅLL Förslag till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428).. .. 57 Förslag till lag om ändring i lagen (1921:244) omutmätningsed 60 Förslag tiU lag om ändring i växellagen (1932:130).......... ... 61 Förslag till lag om ändring i checklagen (1932:131) ......... ... 62 Förslag till lag om ändring i lagen (1946:808) omlagsökning och betalningsföreläggande..................................................... ... 62 Förslagtill förordning om ändring i förandersökningskungörelsen (1947:948)...................................................................... ... 63 Förslag till förordning om ändring i kronofogdeinstraktionen (1971:425)...................................................................... ... 64 Förslagtill delgivningsförordning ...................................... ... 64 1 Inledning........................................................................ .. 69 2 Nuvarandeordning i huvuddrag..................................... ... 69 2.1 Delgivningslagen....................................................... ... 69 2.2 Valet av delgivningsform........................................... ... 72 2.3 ................... ... 73 3 .................................................. ... 75 3.1 betänkande................................................ ... 75 3.2 betänkande................................................ ... 77 Remissbehandlingen......................................................... .. 78 5 Statskonsultsutredning................................................ .. 79 6 Riksrevisionsverketsrapport........................................... ... 80 6.1 Domstolamas organisation ...................................... ... 81 6.2 Delgivningsverksamheten ........................................ ... 81 6.3 Planeringen av brottmålstingen................................ ... 82 7 Överväganden................................................................ 82 7.1 Allmänna synpunkter................................................. ... 82 7.2 Kostnadsaspekter pådelgivningsformema................ ... 84 7.3 Ifrågasatta författningsändringar.............................. ... 86 7.3.1 Delgivningslagen m.m..................................... 86 7.3.1.1 Partsdelgivning(2 § DL m. m.)............... 7.3.1.2 Delgivningsformema(3 § DL)................. .. 87 Ordinär delgivning (3 § första stycket DL) 88 Brevdelgivning ....................................... .. 88 Buddelgivning......................................... .. 94 Rekommenderad försändelse med mottagnings bevis ...................................................... .. 95 Särskild postdelgivning (3 § andra stycket DL).. 98 Stämningsmannadelgivning (3 § tredje stycket DL).......................................................... 101 7.3.1.3 Brådskande delgivningsuppdrag (4 § DL).... 107 1978/79:11 56 7.3.1.4 Vissa frågor omkungörelsedelgivning........ 107 7.3.1.5 Anslag i fastighet vidkungörelsedelgivning. 7.3.1.6 Postftillmaktsfrågan (119 §första stycket DL) 111 7.3.1.7 "Telefondelgivning"(19 § första stycket DL) 115 7.3.1.8 Fömekande av identitet m.m. (19§ andra stycket DL) 117 7.3.1.9 Delgivning vid sammanträde (20§ DL)....... 119 7.3.1.10 Stämningsmännens anknytning tiU polisväsendet (23§DL) 119 7.3.1.11 Andra kategorier med stämningsmannabehörighet (24§ första stycket DL).......................... 121 7.3.1.12....................................................... Övergångsbestämmelser 125 7.3.2Övriga författningsändringar..................... 125 Lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) Härigenom föreskrivs att 3, 4, 17, 19 samt 22-24 (1970:428)skall ha nedan angivna lydelse. Myndighet ombesörjer delgivning genom att sändahandlingen med posten eUer med bud till den sökte, varvid som bevis att dennemottagit försändelsen begäres delgivningserkännande eller mottagningsbevis(ordinär delgivning). Myndighet som Konungen bestämmer får ombesörja att handlingenlämnas till den sökte i särskild ordning genom postverkets försorg om detfinns anledning antaga, att delgivningserkännande eller mottagningsbevis ejkommer att lämnas eller ej kommer att erhållas {sårskild postdelgivning). Kan delgivning ej ske enligt första eller andra stycket,skall myndigheten anlita stämningsman eUer annan, vars intyg utgör fullt bevisom delgivning (stämningsmannadelgivning). Myndighet ombesörjer delgivning genom att sändahandlingen med posten eller överlämna den med bud eller på annat sätt till densökte, varvid som bevis att denne har mottagit försändelsen begäresdelgivningskvitto eller mottagningsbevis (ordinär delgivning). Om det finns anledning antaga, att delgivningskvitto ellermottagningsbevis ej kommer att lämnas eller ej kommer att erhållas fårde allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna ombesörja att handlingenöverlämnas till den sökte i särskild ordning genom postverkets försorg (särskildpostdelgivning). Kan delgivning ej ske enligt första eller andra stycket,får delgivning ske genom stämningsman eller annan, vars intyg utgör fulltbevis om delgivning (stämningsmannadelgivning). Ifall som avses i 15 och 16 §§ får delgivning ske genom kungörelse(kungörelsedelgivning). Om befordran av meddelande, som skall delges, genomtelegraf, telefon eller på annat liknande sätt till den på vilken delgivningsupp-dragetankommer meddelas bestämmelser av Konungen. Ombefordran av meddelande, som skaU delges, genom telefon, telegram eller påannat liknande sätt till den på vilken delgivningsupp-draget ankommer meddelasbestämmelser av regeringen. Kungörelsedelgivningsker genom att handlingen hålles tillgänglig hos myndigheten ellerpå Kungörelsedelgivningsker genom att handlingen hålles tillgänglig hos myndigheten ellerpå Senaste lydelse 1977:677. plats,som myndigheten bestämmer, och genom att meddelande härom och om handlingenshuvudsakUga innehåll införes i Post- och och ortstidningeller endera av dessa från beslut om kungörelsedelgivning. Ärinförande i tidning uppenbarligen meningslöst, får meddelandet i ställetanslås i myndighetens lokal . Detta förfarande får ocksåanvändas, om kungörelsedelgivning enligt 15 § ägt rum och därefter nydelgivning skall ske i samma mål eller ärende. Vid delgivning i fall som avsesi 16 § första stycket andra punkten med de personer som hyr eller annarsinnehar lägenhet i samma fastighet skall dessutom meddelandet anslås inomfastigheten på lämpligt sätt från beslutet om kungörelsedelgivning. Ifall som avses i 16 § sändes dessutom meddelande med posten till någon ellernågra av de personer som sökes för delgivning under deras vanliga adresser föratt vara tillgängligt för alla dem som avses med delgivningen. Ingår statiig myndigheteller kommun bland dem som avses med delgivningen, skall sådant meddelandealltid sändas tiU myndigheten eller kommunen. Avser delgivningen i faU somavses i 16 § första stycket andra punkten de personer som hyr eller annarsinnehar lägenhet i samma fastighet, skall i stället handlingen eller meddelandeenligt 6 § andra stycket sändas med posten tUl envar av dem, om ej också dettaförfarande skulle medföra större kostnad och besvär än som är försvarligtmed hänsyn till ändamålet med delgivningen. plats,som myndigheten bestämmer, och genom att meddelande härom och om handlingenshuvudsakliga innehåll införes i Post- och och ortstidningeller endera av dessa från beslut om kungörelsedelgivning. Ärinförande i tidning uppenbarligen meningslöst, får meddelandet i ställetanslås i myndighetens lokal . Detta förfarande får ocksåanvändas, om kungörelsedelgivning enligt 15 § ägt ram och därefter nydelgivning skall ske i samma mål eller ärende. Vid delgivning i fall som avsesi 16 § första stycket andra punkten med de personer som hyr eller annarsinnehar lägenhet i samma fastighet skall dessutom meddelandet anslås inomfastigheten på lämpligt sätt från beslutet omkungörelsedelgivning. Ifall som avses i 16 § sändes dessutom meddelande med posten till någon ellernågra av de personer som sökes för delgivning under deras vanUga adresser föratt vara tUl-gängligt för alla dem som avses med delgivningen. Ingår statligmyndighet eller kommun bland dem som avses med delgivningen, skaU sådantmeddelande alltid sändas tUl myndigheten eller kommunen. Gäller delgivningeni fall som avses i 16 § första stycket andra punkten de personer som hyr eUerannars innehar lägenhet i samma fastighet, skall i stället handlingen eUermeddelande enligt 6 § andra stycket sändas med posten tiU envar av dem, om ejockså detta förfarande skulle medföra större kostnad och besvär än som ärförsvarligt med hänsyn till ändamålet med delgivningen. Delgivninghar skett genom att den som sökes för delgivning har mottagit handlingen ihuvudskrift eUer styrkt avskrift eller styrkt kopia oavsett på vilket sätt denkommit honom tUlhanda. Förekommervid särskild postdelgivning eller stämningsmannadelgivning att den som sökesför delgivning vägrar att taga emot handlingen, anses delgivning ändå haskett. Delgivningskall anses ha skett enligt6 § andra stycket genom att handlingen är tUlgänglig och meddelandetdelgivits, enligt12 eller 13 § genom att det blivit fullgjort som föreskrives där, enligt15 § andra stycket sista punkten genom att handlingen lämnats i den sökteshemvist eller fästs på dörren tiU hans bostad, enligt17 § på tionde dagen efter beslutet om kungörelsedelgivning under föratsättningatt det blivit fullgjort som föreskrives i paragrafens första stycke. Har den sökte kvitterat postförsändelse som hämtas av bud påpostanstalt skall delgivning anses ha skett när försändelsen har hämtats. 11 § Bestämmelsema idenna lag om delgivning av handling tiUämpas även vid delgivning av annat änhandling. Lagengäller i tillämpliga delar när någon på grund av föreskrift i författning haratt, utan samband med mål eUer ärende, ombesörja delgivning.