prop · G20392 · 1978-12-31 00:00:00 — De anser bl.a. att byggnadsstyrelsenhar för höga administrationskostnader, som debiteras nyttjarna, och att nyttjarnahar för litet inflytande i dessa frägor, bådeabsolut och i förhällande till lokal- och utrustningsfrågorna. Vissa framhåller att detgår att komma överens om inredningens funktion men inte om desskvalitet. Nyttjarna skulle i större utsträckning vilja kunna väga in inredningskostnaderna mot såväl andra investeringskostnader som mot driftkostnaderför skötseln. Det hävdas att arbetsmiljöaspekterna måstebeaktas mer i fortsättningen ifråga om inredningen. 1978/79:92 2 5.3.7 Ersättnings-och kompletteringsanskaffning av utrustning och inredning Synpunkterna ärdelade när det gäller forinerna föranskaffning av utrustning. De flesta anser att den nuvarande ordningenfungerar tillfredsställande men det finns de sora menaratt medel för ersättningsanskaffning av utrustning upp i vederbörande myndighets petita och F»tt anslaget sedan skall fördelas pålokal eller regional nivå. Samtliga bedömareär av den åsikten att UUH görett gott arbete med ersättningsanskaffningen och att detlokala inflytandet i dessa frågor är tillfredsställande.Vissa institutioner raenar dock att de självahar större teknisk kompetens än UUH ifrågaom vilka fabrikat som skall upphandlas. De sora yttrat sig om ersättningsanskaffning av inredning kritiserar den nuvarande ordningensom upplevs som opraktisk och centralstyrd. Uppdelningen av inredningen på planmässiganskaffning via anslaget till UHÄ:s dispositionresp. anskaffning vid omdisposition via anses av några som mindre meningsfull och mogen att avskaffa, 5.3,8 Kontinuiteten Ett flertal bedömareanser att det är önskvärt med så stor kontinuitet som möjligt under hela processen från vei-ksarahetsbeskriv-ning t.o.m. byggande ochfunktionskontroll. Därmed avses att brukare,programmerare och projekterare skall kunna, följa ett lokalärende under hela processen eller ivart fall mer kontinuerligt än vad somsker F.nj Den nuvarande ordningen upplevs avolika parter sora otillfredsställande i så raotto att det uppstå.r glapp och skarvar raellan de olika leden i processen. LUP-koramittéernas sekreerare ärsällan med vid utformningen avverksamhetsbeskrivningen påinstitutionsnivå och får därmed inte på ett tidigt stadium kännedom om för vilken verksarahet programmeringenskall ske. Brukarna samarbetar f.n. förstmed 1978/79:92 73 Närdenna är avslutad och projekteringeninleds med och dess konsulter får man, ofta utan vidare medverkan frän LUP-koirimittén, ånyo ta upp verksamhetsaspekter och funktionskrav. å andra sidan gårmiste om de överväganden som har gjorts under programarbetet, och det skulle underlätta för denna omman kunde komma in på ett tidigare stadiim; i processen,I det sammanhanget har framhållits attett sätt att lösa problemet äratt byggmyndighe-ten får ansvaret även förprogrammeringen inom universitets-och högskoleområdet. Några hävdar att funktionskontrollen av de nya lokalerna ibland är bristfälligoch att påtalade brister inte åtgärdas. Från flera hållpåpekas att genom attbyggnadsstyrelsens projektledning släpperifrån sig ansvaret till den regionalabyggnadsförvaltningen pä ett tidigt stadium går miste om värdefullåterföring av kunskap om hur olika led i processen funktionsmässigt fallit ut. Därtill kommer att projektledning och konsulter skiftar även mellan likartade byggnadsobjekt. Under senare århar olika personalgrupper och studerande vid universitet och högskolor fåttstörre möjligheter att utöva medbestämmande ifrågaom den egna arbetsmiljön. Utredningen har i avsnitten li.3 - l).l4 redovisat gällande bestämmelser inom detta område. Dessa är dock av sent datum och har således inte alla varit i kraft då flertalet av de objekt som utredningen har studerathar planerats och färdigställts. De anställdaoch de studerande har I969, somett led i försöksverksaiTihet med nya samarbetsformer, haft företrädare i både LUP-nämndenoch LUP-kommittéerna. (avsnitt 2.1.2) En av mänga omfattadåsikt är att arbetstagarrepresentationen i LUP-kommittéerna börutökas till tre ledamöter sä att samtligatre stora hu'/ii.iorgani3ationer kan medverka i samtliga kommittéer. Andra hävdaratt man åtminstone bör tillse att 1978/79:92 7i) lärarna ges en fast representation ikommittéerna. Arbetstagarorganisationernadelar f.n, på platserna i de olika koramittéerna. På orter med mänga läroanstalter,friimför allt i och , upplevs det sora svårt för i första hand studeranderepresentanterna att kunnasvara för intressebevakningen. Den förhållandevissnabba omsättningen av studeranderepresentanterutgör därvid också en svårighet men detta senare förhållande är inte kännetecknandeenbart för utan är av generell karaktär. De anställda och de studerande betraktar iallmänhet sin representation i LUP-organensom viktig för deras möjligheter att utövasitt medbestämmande. De betonar dock svärigheten försina representanter att hinna sätta sig in ide ärenden sora behandlas i LUP-Kominittéerna, När det gäller medbestäirunandepå det lokala planet, berörd institution (motsvarande), har samarbetetorganiserats på olika sätt beroende påbyggnadsobjektets karaktär och storlek, Inora universitets-och högskoleområdet har institutionsstyrelse eller sä.i skildarbetsgrupp i allmänhet svarat för institutionens ställningstaganden. I dessa frägorfinns i regel de olika vid institutionen verksamma grupperna representerade.Tidigare har dock i flera fall institutionsföreståndare och ämnesföreträdare ensammarepresenterat institutionen i kontakter med och . har dock raedbestäramandet reglerats och därmedhar inflytandemöjligheterna förbättrats. Detanses även ha medfört att tvingats ta större hänsyn tillpersonalens önskemål. Utanför universitets- och hög-skoleorarädethar företagsnämnd eller utskott ur denna samt sk.ydds-kommitté varit forum förpersonalinflytandet i lokal- och utrustningsfrågor, särskilt vid nybyggnad, I vissa fallhar dock inte alla frågor behandlats i samrädsorganet, utan de har avgjorts direkt mellaninstitutionschef och berörd myndighet. 1978/79:92 75 Från flertalet håll har påtalatsatt även om personalen har formella möjligheter till medbestämmande saknar man ofta kunskap om såväl planerings- som byggprocesseninom det statliga området som detta områdes speciella arbetsteknik, nomenklatur och arbetsraaterial,framför allt ritningar. Denna bristandekunskap och erfarenhet finns även inom deenskilda myndigheternas administration och förvaltning, eftersom flertalet inte har haft anledning att befatta sigmed byggnadsärenden. Detta för~ hållande försvårarkommunikationen raed myndigheter och arkitekter samt försvagar påverkningsraöjligheherna. Ett annat hinder föratt utöva inflytande är tidsfaktorn. Man anser sig dels ofta få alldeles förkort tid till att ta ställning till ändringsförslagoch liknande under projekteringsstadiet dels inte ha tid att vara frånvarande frändet ordinarie arbetet sä raycket sora krävs för inlärning, samrådoch forraulering av önskemål. Från olika håll hävdas att möjligheterna till medbestämmande och påverkanvarierar mellan frågor rörande lokaler, utrustning och inredning. Brukarna hävdar i allmänhetatt man får stort gehör för sinasynpunkter i utrustningsfrågor och minst i inredningsfrågor. Däden senare frägan berör samtliga anställdasom är verksamma inom en institution(motsvarande) och dessutom är viktig ur arbetsrailjösynpunkt ärman missnöjd raed att det lokala inflytandet är sä litet. 5-3.10 Samarbetet inom lokal- och utrustningsomrädet Samarbetet päoch mellan olika nivåer inora organisationen för lokal- och utrustningsfrågor berörsav samtliga sora gett synpunkter till utredningen, I den föregående redovisningenhar samarbetsfrägor redan berörts men det finns anledning att också behandla dessa i ett särskiltavsnitt. Den nuvarande organisationen är splittrad sätill vida att olika myndigheter svarar förolika delar när en byggnad skall uppföras. Inom universitets- och högskoleområdetsvarar förprogrammering, UUH för utrustning och bygg- 1978/79:92 76 nadsstyrelsen förprojektering, byggande och inredning. Därtillkommer att anlitar konsulter av olika slag och att denregionala byggnadsförvaltningen ansvarar för byggnadet. En sådanorganisationsbild ställer stora krav på att samarbetet fungerar, vilket har stått klart frånförsta början, UHÄ(tidigare UKÄ), UUH och är därför representerade i LUP-kommittéerna och i LUP-nämndenoch UHÄ är representerat i UUH;s styrelse. ingår även ordförandei styrelsen för . Det har franhållits att dessa arrangemang är orsaken till att samarbetet på verksnivåcentralt har fungerat tillfredsställande.Från de berörda verken självaoch från LUP-kommittéerna framhållsvärdet av att ha övriga verk med i och representanter förbyggnadsstyrelsen och UUH i LUP-kommittéerna,Flera bedömare anser däremot att statskontorets medverkan är likamotiverad, Nyttjarna, företrädesvis påinstitutionsnivå, framhåller att den nuvarande ordningen är besvärande,eftersom man är osäker om vilken av myndigheterna som äransvarig för olika frågor. Närdet gäller projektering och inredning är man ofta osäkerom ansvarsfördelningen mellan byggnadsstyrelsenoch arkitekterna och i fråga om frågor om centralt eller regionalt är ansvarig. De läroanstalter och myndigheter sorautredningen har besökt har olika erfarenheter och värderingar av samarbetet med var och en avmyndigheterna. 3oiri utredningen redovisat i avsnitt 5.3.3 är man inom universitets- och högskoleområdeti allmänhet nöjda raed LUP-kommittéernas arbete. 'JUK får genomgående positiva omdömenifråga om såväl planeringsom upph.andling. Det senare omdömet delas även av de verk förvilka UUH svarat for utrustningsfrågorna.När det däremot gällererfarenheterna av ärkommentarerna med enstaka undantag kritiska. Den kritik som fram-först avser inte samarbetet med enskilda tjänstemän utan det är som verk som man upplever sorasvårt att påverka och fåbeslut ifrån. Omdömena gällersåväl som de konsulter anlitat. 1978/79:92 yt görs ingen skillnad mellan byggnadsstyrelsenoch dessa konsulter, vilket bottnar i en osäkerhetom vem son; ytterst .-ir ansvarig. Vad man i allmänhet vändersig emot är .att synpunkter och önskemål beaktas i för litenutsträckning eller inte åtgärdas alls.Beträffande programmeringsstadiet, i de fall b;yggnads-styrelsen svarar för detta, och projekteringsstadiet fraiiihålls att det ärsvårt att få ändringartill stånd i ett ursprungligt, förslag. Detta ärsärskilt besvärande närdessa stadier i processen-tar ,eftersom förutsättningarn.a i'ör den verks.amliet somskall bedrivas i lokalerna kan hinna förändras under den tiden. Man efterlyser större flexiVii litet under- pro.iekteringen,anses över lag ha störr-e kompetens i fråga on förvaltningslokaler än för de speciella lokaler som de fiesta högre läroanstalteroch vissa verk har. Ett antal bedömareifrågasätter ora interna organisation är den mest lämpadeför .ändamålet. I saraband med att utredni.igen haft öv.-rlåggriifigar ocliintoi-vjuer rörande den hittillsvarande I.Ui-organis.atinnen har inari från skilda läroanstalter aktualiserat några närliggande frågor, [jeri förstaav dessa är fastighetstjänsten därett antal högskolor önskar föraöver ansvaret för underhåll,fa.stighetstjänst och viss-a andra lokalfrågor frånbyggnadsstyrelsen till läroanstalten. Man anser sig ha möjligheter att skötadessa t'r.ior bättre än byggn.adssty-relsen. På en läroanstalthar man däremot överlåtit dessauppgifter på . Den andra frågansora har tagits upp av några läroanstalter är NUU. Det frajiihåils att dess verksamhet är viktig förden medicinska utbildningen men att - till skillnad frän - läroanstalterna saknar inflytande inom NUU och att denkliniska delen av utbildningen blir lidande på detta. Även ora uppgörelser kan träffasmed sjukvårdshuvudmannen i dessa frågor kan NUU förhindraatt besluten genomförs. 1978/79:92 i anstalterna borde därför ges möjlighetatt kunna p)åverka även NUU:s verksamhet. Flera läroanstalter har ävengjort gäl.lande att de frågor som NUU handläggerskulle kunna föras över till . Den nuvarande uppdelningen av utrustningsanskaffning på klinisk utrustning via NUU och pre-klinisk via LUP-kommittéerna anses otillfredsställande, I förevarande avsnitt ger utredningensin egen bedömning av LUP-organisationensverksamhet på grundval av i det föregående redovisatmaterial om verksamheten, de objekt som studerats och synpunkterna på dessa samt de allmänna synpunkter s.om kominit fram vid överläggningar och intervjuer.Utredningen hegränsar med hänsyn till sina direktiv de egna synpunkterna tillatt omfatta endast själva och den handläggningsordning inom vilken organisationen harverkat. I fråga om de övriga synpunkter och åsikter som kommit fram under utredniiigsarbet.et nöjer sig utredningen med len redovisning av dessa somgjorts i det föregående. Som helhet har (LUP-kommittéer, , och dess expertgrupper) inneburit en betydelsefullförstärkning av de ordinarie administrativa och tekniska resurserna under enperiod av stark utbyggnad av högreutbildning och forskning. har inom universitets- och högskoleväsendetmed gott resultat genomfört arbetsuppgifter som eljestskulle ha fullgjorts av förvaltningsorganen inom universitets-och högskoleväsendet och av och . I ett skedeav stark expansion har verkat sammanhållande och normerande samt verkat för effektivitet och rationellt resursutnyttjande. Även om det egentliga programarbetet i stor utsträckning har utförtsi arbetsgrupper med institutionsrepresentanter och andra företrädare för brukarna har prograraför-slagen - genora att de på olika stadier i arbetet granskats i 1978/79:92 79 med dessrepresentanter för berörda centrala verk - i stort sett kunnat läggas påen kostnads- och kvali-tetsmässigtrealistisk grund. Efter tillkomsten av representanter för personal- och studerandeorganisationer i och har dessa representanter haft möjligheter att se till att personalens och de studerandes synpunktervederbörligen prövats. De starka kontakterna mellan LUP-kommittéerna och LUP-nämndenhar skapat förutsättningar för enhetliga bedömningar i frågaom lokalernas utformning och kvalitet. Samarbetet mellan ochbyggnadsstyrelsen har, bl.a. genom att är representerad, i såväl LUP-kommittéerna som i ,varit nära och i stort sett fungerat bra.Arbetssättet har varierat raellan olikaorter. Det synes ha varit till fördel ombyggnadsstyrelsen engagerat sig i programarbetet på ett tidigt stadium. Samarbetet mellan och har fungerat m.yckettillfredsställande i fråga om såväl programarbete som arbete med ersättningsanskaffning av utrustning. Samarbetet mellan LUP-organisationenoch UKÄ/UHÄ har blivit mer omfattande under årenslopp Och det har underlättats av att universitetskanslern varit ordförande i , har haft goda kontakter med läroanstalter och andra myndigheter. Deras placering ien central, förhållandevis liten enhet har skapat förutsättningar fören enhetlig programverksamhet med god återföring och utbyte av erfarenheter. har sekretariatet förvärvat en värdefull erfarenhet och kompetens inom sitt sakområde. Det har äventagits i anspråk för andra programuppgifter inom det statliga området. Dessa resultat har uppnåtts till en förhållandevis liten kostnad. Utredningen finner såledesatt väl fyllt sin uppgift. Detta innebär inte att uredningen anser sig kunna bedöma 1978/79:92 80 om resultatet av programarbetet blivit bättre närdet handhafts av LUP-kommittéerna än om det skulle ha handhafts av byggnadsstyrelsen.Utredningen anser sig dock ha fog föratt hävda att lokal- ochutrustningsprogrammeringens nära anknytningtill universitet och högskolor inneburit god.a förutsättningar för att funktionskraven kunnat göra sig gällandeoch tillgodoses så bra som möjligt i programarbetet. Detta har i sin tur medfört att programarbetet mötts av förtroendefrån universitet och högskolor. Utredningen kan inte heller på grundval av det materi,al den tagit fram. dra några slutsatser om hur kostnaderna för byggnads-objekten påverkats av att ha programmerats av den ena eller den andramyndigheten. Det är likaså svårt att säga hur kunnat påverka tidplanerna. De objekt i utvärderingen som programmerat harvarit tidsbundna genom riksdagsbeslut. Vid en värdering av LUP-organisationensverksamhet är det naturligt att beröra den handläggningsordningför byggnadsärenden sora varit gällande som utvärderingenomfattar. Som framgår av redovisningen i det föregående föreligger päolika håll stark.a önskemål om en förenklad ordnin.g som leder till snabbare beslut ochatt omprograramering undviks. Kritiken mot denna ordning från nyttjarna drabbar ofta LUP-kommittéerna, eftersom det år dessa som får svara för att en omprograramering kommer till stånd. Mot denna bakgrund finner utredningen detmotiverat att kortfattat ge sina egna synpunkter pä handläggningsordninginom vilken svarar förett betydelsefullt led. Handläggningsprocessen är enligt utredningens bestämda uppfattning för läng och omständlig och det finns brister i fråga om kontinuitet och kontakter mellan par-terna. Gällande ordning motsvarar inte nyttjarnas krav ochdet omfattande arbetet med omprograramering efter förhållandevismarginella prutningar är oekonomiskt och tidsfördröjande. 1978/79:92 81 ifrågasättas ora planeringen av lokaler och utrustning skall äga rum tidsmässigtoch organisatoriskt skilt frän övrig resursplanering vid läroanstalterna. Kritiken drabbar säledes samtliga nivåer i handläggningen och det är enligt utredningens mening motiverat med en förändring i här berördaavseenden. 1978/79:92 82 6 UTREDNINGENS ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Innan utredningen gärin på lokal- och utrustningsplaneringen inoraden nya högskolan vill utredningen framhålla vissa allmännasynpunkter på arbets- och ansvarsfördelningen närdet gäller byggnadsärenden inora den civila statsförvaltningen. En av h-avuduppgifter är att försecivila statliga myndigheter med lokaler genom byggande, köp eller förhyrning.Vid bedömning av lokalförsörjningsfrågor måstebyggnadsstyrelsen beakta mänga olika omständigheter, såsombehovet av förnyelse och upprustning avbefintligt lokalbestånd, anpassning av lokalbeståndet till utvidgning eller annan förändring avmyndigheternas verksamhet, lokaliseringssynpunkter och arbetsmarknadsläget. Närdet gäller enstaka myndigheter med ettbegränsat lokalbestånd är det endastbyggnadsstyrelsen som primärt kan väga dessa olika omständigheter mot varandra och ta ställningtill prioriteringen mellan olika myndigheters aktuella lokalbehov. Gäller det däremotmyndigheter med regional förvaltning och ett omfattandelokal-bestånd säsom eller måste det såvitt utredningen kan finna i första hand ankomma pä den verksamhetsansvariga myndigheten att svara för den lokalplanering och prioritering som betingasav verksamheten och dess förändringar. Denna prioritering fårsedan - och i sista hand statsmakterna - väga mot övrigaovan berörda omständigheter av betydelse för prioritering inom den statliga lokalförsörjningen.Vad utredningen anfört gäller lokalplanering i stort, men även i frågaom ett enstaka byggnadsprojekt torde primära ansvar och insatser variera. Gäller det myndigheter med ett begränsat lokalbeståndför vilka större ny- eller ombyggnadsprojekt är sällsynta är det ofrånkomligtatt frän början aktivt bistår dessa myndigheter för att fäfram verksamhetsbeskrivningar och lokalförteckningar.Är 1978/79:92 83 det däremot fräga om myndighetermed ett stort lokalbestånd med ständigt pågående ny-, tiH-och ombyggnader, finns undei lag för en fastorganisation för lokalärenden vid varje sådan myndighet. Behovet av en sådanorganisation är större ju mer specialiserad myndighetens verksamhet är. I anslutning härtillvill utredningen erinra om den betydelsefulla roll som nyttjarmyndigheten ochlokalbrukarna enligt utredningens mening har vid handläggning av byggnadsärenden. Nyttjaren är normaltden enda myndigheten som har sådan kännedom om den verksamhet som skall bedrivas i denya lokalerna att den kan vägaalternativ med olika tekniska utförandenoch olika kostnader mot varandra. Med kostnader avses dä inte enbart investeringskostnader utan även kostnader förden löpande driften. Lokalbrukarna hardet direkta intresset av att nya lokaler blir så ändamålsenliga som möjligt. Hos lokalbrukarna finns sådana kunskaper om och erfarenheter av verksamhetenatt deras medverkan i byggprocessens olika etapper synes nödvändig för ett gott resultat. Lokalbrtikarna har ocksä förutsättningar att korrekt ange de krav som bör ställas med hänsyn till arbetarskydd och arbetsmiljö. I detta sammanhang vill utredningen erinra ora att statensarbetsmiljönämnd i sina riktlinjer förskyddsarbetet i statlig tjänst (avsnitt 1).!)) slagit fast attdet. yttersta ansvaret för arbetsmiljön vilar pånyttjarmyndigheten. Vidare bör beaktasdet inflytande som medbestämmandelagstiftningen tillförsäkrararbetstagare i lokalärenden. måste tillförsäkras ett motsvarande inflytande, i den mån arbetstagarnas förhandlingsrätt i lokalärenden koramer att gälla mot den myndighet som lokalbrukarna tillhör. Mot denna bakgrund har utredningen vid utformning av sittförslag sett lokalbrukarna som denviktigaste instansen i byggprocessen. Bristande förmåga hosbrukarna att överföra verksamhetskrav i verksamhetsbeskrivning samt programarbete ochritnings-granskning föranleder dock krav på utbildning och information. 1978/79:92 UU skall med sina speciella kunskaper ochvida erfarenheter bistå nyttjarmyndigheten och lokalbrukarnai deras arbete och överta ansvaret för de delar av byggprocessen som - om detta ansvar låg kvar hos nyttjaren -skulle kräva att denna myndighet tillfördes personalresurser med annan kompetens än vad som behövsför den ordinarie verksamheten.Lokalbrukarna bör inte uppleva byggnadsstyrelsensom en motpart utan som en servicemyndighet vars mål är att inomramen för fastställda normer och gängsestandard ge brukarna så bra lokaler som möjligt. Att utredningen så starkt betonar nyttjarrayndighetens och lokalbrukarnasansvar innebär alltsä inte att utredningen raenar att byggnadsstyrelsensallmänna ansvar för att statliga civila myndigheter har ändamålsenligalokaler skall minska. En klarare ansvarsfördelningmellan nyttjare/brukare och bör emellertid innebära ökade förutsättningar förett gott resultat av deras samarbete, dvs. att de nya ." okalernaskall vara så väl anpassade till brukarnas behov sora möjligt. Vad utredningen häranfört ora betydelsen av brukarnasinsatser har vunnit stöd vid utredningens studium av olikabyggnadsprojekt. I ett fall - nybyggnad förstatens väg- och trafikinstitut - inrättade nyttjarmyndigheten en arbetsgrupp som leddesav en tidigare verkschef och i vilken ingick representanter för bl.a. personalen. Resultatet av denna arbetsgruppssamarbete med byggn.adsstyrelsen blev enligt samstämmiga uppgifter från verket bra ur lokalplaneringssynpunkt. De erinringar som framfördes mot de nya lokalerna gällde mest liyggnadstekniska lösningar. I ett annat fall - nybyggnad för - framhölls frånverksledningens sida att det efteråtframstått som en brist att verket saknategen kompetens som kunnat göra det möjligt förverket att bättre hävda sina synpunkter vid diskussionerna medbyggnadsstyrelsen. Hur de behov som sålundaframkommit skall lösas i allmänhet inom statsförvaltningenankommer det inte på utredningen att Prop.1978/79:92 85 Vad angår högskoleområdet föreliggeremellertid speciella anledningar och möjligheteratt tillförsäkra nyttjarmyndigheten en sådanorganisation att det inom detta omrädekommer att finnas tillräcklig kompetens för att säkerställa ett fullgott underlag för olika projekt. Främsta anledningen härtill är att byggnadsverksamheten inom högskoleväsendetkan fortlöpande beräknas fåen sådan orafattning att det motiverar upprätthållande inom högskolan av egen kompetens för ändamålet. Därtillkommer att inora högskoleområdet verksamheten förhållandevis ofta ställer speciella krav på lokaler. 5.2 Precisering av utredningens område