prop · G203182 · 1978-12-31 00:00:00 — läns norra tingsrätt anser att det i särskild instruktion eller päannat sätt bör anges en absolut högsta toleransnivå, t. ex. att avvikande frånsjukhus eller ett visst bestämt antal försummade återbesök eller återfallalltid skaU anmälas tUl åklagaren. Möjligen bör i stället på det sätietförslaget justeras så att åklagaren får viss rätt att pröva om anmälan skallgöras till rätten för målets återupptagande. Enligtöveråklagaren i bör provtagning ske tätare än som har föreslagits ochäven stickprovsvis. Med den föreslagna regeln om prov ,torde det enligt överåklagaren föreligga möjligheter att använda narkotikautan att detta upptäcks vid kommande provtagningstUlfäUe. Fråganom möjlighet tiU delegation för överläkaren vid narkomanvårdskliniken berörsav som i avsaknad av närmare motivering motsätter sigbestämmelsen att denne får överlåta åt annan läkare vid sjukhuset att fullgöravad som enligt förordningen åvilar överläkaren. Enfråga beträffande bedömningen vid målets återupptagande som diskuteras avHuddinge Ungsrätt och gäller hur man i händelse av"kontraktsbrott" skaU bedöma den undergångna vårdtiden. 1978/79:182 48 omnågon form av avräkning skall ske. pekar också på attförutsättningarna för att vid återfall i brottslighet döma till särskildpåföljd för det nya brottet inte synes ha belysts tillräckligt. Slutligenbör nämnas att skyddskonsulenterna i Södra och Norra distrikt starkt beionarvikten av en noggrann planering av försöksverksamheten. Sistnämndaremissinstans anser att det presenterade förslaget är ett så angeläget ochefterlängtat försök att komma tiUrätta med missbrukarnas svåra situation attdet inle får fuskas bort genom en ofullständig planering. Ett misslyckande kanäventyra nya försök . Projektet förefaller ha bearbetats lagteknisktoch medicinskt och det har givits nödvändiga fasta ramar. Enligtskyddskonsulenten innehåller projektet emeUertid f. ö. alldeles för mångabrister för att det skall ha en chans att lyckas. Det är inte minstoförsvarligt gentemot klienten att göra honom tUl föremål för ett lagteknisktoch medicinskt experiment, som i sin ofullständighet oundvikligen leder tUI ettmisslyckande, avslutar skyddskonsulenten. Frånnågra håll tas ytterligare upp vissa detaljfrågor rörande förslaget till verkstäUighetsförordning. Prop.1978/79:182 49 Lagmed vissa bestämmelser om handläggningen av brottmål i anslutning till försöksverksamhetpå narkomanvårdens område Finnes i mål om ansvar förbrott, på vilket kan följa fängelse, alt den tilltalade vanemässigt missbrukarnarkotika, får rätten besluta att målet skall vUa i avbidan på att han harundergått sådan narkomanvård enligt särskild behandlingsplan som i anslutningtill försöksverksamhet på narkomanvårdens område meddelas vid sjukhus somregeringen bestämmer. Beslutenligt första stycket får meddelas endast om 1. den tUltalade vidhuvudförhandling i målet har erkänt gärningen eller övertygande bevisningdärvid har förebragts om att han har begått den, 2. den tilltalade har förklaratsig villig att undergå vården, och 3. resultatet av vården kan antasfå betydelse för valet av brottspåföljd. Har den tilltaladeunderlåtit att följa behandlingsplanen och är underlåtenheten ej av endastringa betydelse, skall åklagaren göra anmälan tUl rätten för måletsåterupptagande. Detsamma gäUer, om behandlingsplanen av annat skäl inte kangenomföras. Mål som har förklaratsvilande enligt 1 § skall, utöver vad som följer av 2 §, återupptas 1. om den tUltalade åtalas förnytt brott och rätten ej med hänsyn till omständighetema finner det olämpligtatt målet återupptas, 2. i annat fall när särskilt skältill återupptagande föreligger, 3. sedan ettår har förflutit från beslutet, om målet inte har återupptagits . Närmare föreskrifter förverkställigheten av denna lag meddelas av regeringen. Dennalag träder i kraft och gäller fill utgången av . Prop.1978/79:182 50 PROTOKOLL LAGRÅDET vid sammanträde Närvarande: justitierådet , regeringsrådet Hamdahl, justitierådetHöglund, justitierådet . Enligtutdrag av protokoU vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till lag med vissa bestämmelser om handläggningen av brottmål ianslutning till försöksverksamhel på narkomanvårdens område. Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttranden inom lagrådet: Med det remitterade lagförslaget avses att beredamöjlighet till viss försöksverksamhet i fråga om narkomanvård av personer sombegått brott och som förklarat sig villiga att underkasta sig sådan vård.Enligt vad som framhåUs i remissprolokollet är det inte möjligt att genomföradenna försöksverksamhet inom ramen för nuvarande lagstiftning. Varkenpåföljden skyddstiUsyn eller åtgärder med stöd av 34 § lagen (1974: 203) omkriminalvård i anstalt beträffande intagen som vistas utanför anstalten bådanära till hands liggande alternativ anses sålunda vara ett användbartinstrument för verksamheten. I stället har valts en lösning av närmast processuellnatur, innebärande att domstolen under rättegång i brottmål fär förklara måletvilande i avvaktan på resultatet av narkomanvård, som den tilltalade förklaratsig villig att undergå. De erfarenheter som därefter vinns rörande dentilltalades vilja till rehabilitering blir avgörande för valet avbrottspåföljd. Meningen är att målet skall återupptas så snart som möjligtsedan ett år förflutit. Den föreslagnaanordningen utgör en nyhet på det straffrättsliga området i vårt land. Somframkommit under remissbehandlingen av den promemoria i ämnet som ligger tillgrund för förslaget möter den också vissa principiella betänkligheter.Ändamålet med förslaget att söka sig fram till nya metoder för att komma tUIrätta med de påträngande problem som här föreligger är emellertid såangeläget att dessa betänkligheter synes kunna få vika vid en sådan begränsadförsöksverksamhet som är i fråga. Med tanke på det reformarbete inom påföljdssystemetsom förutskickas i remissprotokollet vill det också synas 1978/79:182 51 vara en fördel att större ingripanden inte nu görs igällande regler enbart för denna begränsade försöksverksamhet. Förslagetlämnas därför utan erinran. Den föreslagna lagen har ett utomordentligt viktigt syfte.Olika metoder måste prövas i försöken att komma till rätta med narkomanproblemoch narkomanbrottslighet. Ätt en metod framstår som okonventionell bör inte ioch för sig hindra att den prövas, om den kan antas ge bättre eUer snabbareresultat än andra metoder. Efter minmening inger emellertid vissa drag i det föreslagna förfarandet betänkligheterfrån rättslig synpunkt. Den till grund för förslaget liggande promemorian harju också i detta liksom i andra hänseenden blivit föremål för en ganska hårdkritik av flera remissinstanser. Förslagetinnebär, att brottmålet skall kunna förklaras vilande, m.edan den tUltalade undergårviss behandling, som han själv förklarat sig villig att undergå. Målet skalldärefter återupptas och slutligt avgöras i belysning av resultatet avbehandlingen. Förslaget anknyter sålunda formellt till ett förfarande som hartäckning i gällande rätt; det har ju t. ex. kommit till användning beträffandeförordnande om rättspsykiatrisk undersökning. Det synesdock klart, att remissförslaget innebär något mer och något annat än blott en vilandeförklaringi avbidan på viss undersökning. Fråga är sakligt sett om att introducera ensärskild påföljdsform, där ett frivilligt åtagande från den tilltalades sidaingår som en viktig förutsättning och som kännetecknas av att denne förstundergår viss behandling och därefter får sin slutliga dom. Introducerandetav denna påföljdsform sker emeUertid inte på vanligt sätt utan med anlitande avprocessuella medel. Det har medfört, att brottmålet inte, såsom annars lordeanses väsentligt, kommer alt slutligt avgöras så snabbt som möjligt genom en domvari blir fastslaget, om den tilltalade skall fällas till ansvar i åtalathänseende, och vari en påföljd anges. Fråga ärom inte detta arrangemang kan innebära vissa vådor. Ovissheten i de nämndahänseendena måste för den tilltalade i åtskilliga fal! betyda, att "frivillig"-momentetblir grumlat av spekulationer över vilken väg som leder tUl att han slipper "biUigast"undan. Det är ju också i remissförslaget oreglerat, vilken inverkan denundergångna vården skall ha vid bestämmandet av den slutliga påföljden; detlablir av särskild betydelse, om trots behandlingen frihetsstraff skulle kommaalt anses erforderligt. Vad som på kort sikt för den tilltalade framstått somen förmån kommer kanske därför i en del fall att resultera i ett läge, som han uppleversom en försämring, kanske rent av som att han blivit lurad av samhälletsföreträdare. Prop.1978/79:182 52 Ävenför åklagare och målsägande måste ovissheten om målets slulligautgång stundom kunna bli besvärande. Vilandeförklaringen skall endast kunnaöverklagas enligt vanliga regler, dvs. under åberopande av alt målet onödigtuppehälles. Ett upphävande av vilandeförklaringen på sådan grund lärer endast iundantagsfall kunna komma i fråga. Särskilt för en målsägande som harskadeståndsanspråk kan situationen komma att te sig som en verklig försämring,jfr 6 § brottsskadelagen (1978: 413). Den i remissprotokollet anvisade vägenatt föra talan i civil väg är knappast likvärdig med en snabb prövning ibrottmålsprocess; den s. k. småmålslagen är ju inte alltid tillämplig. Principielltbetänkligt är vidare, såsom påpekas under remissbehandlingen av promemorieförslaget,att det förfarande som föreslås och som väl åtminstone på kort sikt mäste kommaatt uppfattas av tilltalade som en förmån ej skall stå till buds generellt. Irealiteten kan det uppenbarligen endast bli fråga om tilltalade med bostadinom de två regioner som anges i förslaget. När det gäller påföljder av brotleller förfarandet vid prövning av brott och av dess påföljder synes detta medvisst fog även om fråga är om en försöksverksamhel kunna framstå som en orättvisa. Det nämndaförhällandet att här är fråga om en försöksverksamhet kan naturligtvis i vissalägen försvara olika avsieg från rättsprinciper som man annars häller strängtpå. Så kan vara fallet om det ifrågavarande förfarandet exklusivt möjliggjordeen prövning av de grundtankar förslaget bygger på. Som påpekats underremissbehandlingen av promemorieförslaget torde det emellerlid inte förhållasig på det sättet. Främst skulle kunna komma i fråga att den tilltalade efteren prövning i vanlig ordning, om han befunnes skyldig i åtalat hänseende,dömdes till skyddstiUsyn; denna kunde då förenas med föreskrifter om att dendömde skulle underkasta sig viss behandling som han vid målets handläggningförklarat sig villig att undergå. Ansågs skyddstiUsyn inte lämplig utanfrihetsstraff böra komma ifråga, kunde den särskUda behandlingen introduceraspå verkställighetssladiet med stöd av bestämmelserna i 34 § lagen (1974: 203)om kriminalvård i anstalt; stadgandet skulle måhända behöva undergå vissaändringar. Om skyddstillsyn ådömdes,skulle tydligen fråga om dess undanröjande och bestämmande av annan påföljdkunna uppkomma, för den händelse föreskrifterna om behandlingen ej iakttas.Det i remissprotokollet antydda argumenlet mot detla tiUvägagångssätt, nämligenatt framställning om undanröjande av skyddstillsyn ej förekommer i praktikenannat än i rena undantagsfall, förefaUer mig egendomligt. De lagbestämmelser somfinns i ämnet bör rimligtvis tiUämpas av ansvariga instanser, om förutsättningarnadärför är för handen. En sak för sig är att förfarandet vid upptagande av frågaom undanröjande av skyddstillsyn kan behöva förenklas i en del hänseenden; eventueUtkan beslämmelserna även på Prop.191»fl9: 182 53 andrapunkter kräva viss justering. Detkan tilläggas att om nägot av instituten skyddstillsyn med behand-lingsföreskriftereller förfarande enligt 34 § lagen om kriminalvård i anstaU komme tillanvändning, det måhända skulle bli utrymme för flera ohka behandhngsformer iolika delar av landet. Detta kunde vara av värde vid en framtida bedömning avvilka mer permanenta åtgärder som borde sättas in vid bekämpandet avnarkomanbrottsligheten. Slutligen må framhållasatt den väl icke i lagen men däremot i motiven använda beteckningenkontraktsvård eller vårdkontrakt förefaller mindre lämplig. Fråga är inte härom något kontrakt i vanlig rättslig mening, där två parter åtar sig ömsesidigaförpliktelser. Vad saken gäller är att en förklaring av tilltalad, att han ärvillig att underkasta sig viss vård, tillmätes betydelse vid domstols ellerannan myndighets beslut. Iremissprotokollet motiveras kontraktsterminologin med att den skall ha en"psykologisk funktion"; däremot har den inte "någon egentlig juridiskbetydelse". Undras må emellertid om det inte kan befaras att en sådan"psykologisk" effekt under alla omständigheter blir av tämligen kortvaraktighet. I längden är det kanske inte så lätt att få personer att tro ochhandla som om något är något annat än det är. I vart fall framstår det för migsom högst tvivelaktigt, huruvida rättsordningen bör laborera med rättsligterminologi som inte har och inte skall ha täckning i den eljest användabegreppsbildningen. Ett sådant förfaringssätt kan för övrigt tänkas få menligaverkningar på områden, där den ifrågavarande termen har sin korrektaanvändning. Ävdet förut anförda framgår att efter min mening åtgärder mot narkomanbrottslighetenborde organiseras i andra former an dem som föreslås. Likväl anser jag miginte böra avstyrka, att förslaget genomförs som ett provisorium. Det beror påatt det nu tycks föreligga en beredskap att mycket snart angripa härifrågavarande problem i enlighet med ett utarbetat och förberett program.Skulle föreUggande förslag ej genomföras utan göras till föremål föromarbetning för att bringas i bättre överensstämmelse med gällande system, ärdet risk för att i och för sig så lovvärda initiativ ej alls kunde fullföljasinom rimlig tid. Vadangår den närmare utformningen av det remitterade lagförslaget lämnar jag, i Ukhetmed övriga ledamöter, förslaget utan erinran. 1978/79:182 54 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , , ,De , , , , Propositionora försöksverksamhet med s. k. kontraktsvård av narkotikamissbrukare som harbegått brott Föredragandenanmäler lagrådets yttrande över förslag till lag med vissa bestämmelser omhandläggningen av brottmål i anslutning till försöksverksamhet pånarkomanvårdens område. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Treav lagrådets ledamöter har pä anförda skäl lämnat förslaget utan erinran. Enledamot har gelt uttryck för uppfattningen att åtgärder motnarkomanbrottsligheten bör organiseras i andra former än de föreslagna men harlikväl inte ansett sig böra avstyrka förslaget. Som jag anförde iremissprotokollet är jag väl medveten om att det från olika synpunkter kanriktas vissa invändningar mot det föreliggande förslaget. I likhet medflertalet inom lagrådet anser jag dock ändamålet med försöksverksamheten såangeläget att dessa invändningar inte bör få bli avgörande. Jag förordar alltsåatt förslaget, vars närmare utformning har lämnats utan erinran av lagrådet,föreläggs . Medanledning av vad som i övrigt har anförts inom lagrådet bör tilläggas att jag ienlighet med vad som har uttalats i remissprotokollet anser att den aktuellaförsöksverksamheten i viss utsträckning bör kunna bedrivas med stöd av 34 §lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt. Till den del försöksverksamhetenbedrivs med stöd av detta lagrum måste den dock undergå de modifieringar somföranleds av gällande regler och praxis på området. Jag vill också framhållaatt det självfallet är ett angeläget önskemål alt de former av behandling mot Beslutom lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1978/79:182 55 missbruksom kan komma tUl stånd med stöd av lagen om kriminalvård i anstalt eller inomramen för påföljden skyddstillsyn vidareutvecklas oberoende av den nu aktueUaförsöksverksamheten. Det är enligt min meningangeläget att försöksverksamheten kommer i gäng . Medbeaktande av att visst planeringsarbete återstår och med hänsyn tillsemesteruppehållen vid domstolarna förordar jag dock efter samråd medprojektledningen att ikraftträdandet flyttas till ochatt lagen alltså får galla frän nämnda dag till utgången av augusli 1982. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen föreslårriksdagen aitantaga det av lagrådet granskade lagförslaget med vidtagen ändring. Ärendetbör behandlas under innevarande . Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all genomproposition föreslå att antaga det förslag som föredraganden harlagt fram.