prop · G203210 · 1978-12-31 00:00:00 — Med att skatteuttaget skall hållas oförändrai menar jag att reglemaför fastställande av den skattepliktiga inkomsten och skallesatsens sloriekinle bör ändras pä elt sådant säu all de generellt sett innebär en lindringeller ökning av företagens skattebelastning i förhållande lill vad som följerav nuvarande regler. Av det anförda följer ocksä atl del inie är aktuellt allnu slopa dubbelbeskattningen av aktiebolagens och de ekonomiska föreningarnasinkomster. Jagansluter mig vidare lill beredningens åsikt alt det inle är påkallat allgenomföra några siörre ingrepp i brullobeskailningen. Del kan i del sammanhangetframhållas all en produktionsfaklorskalt av den modell som nyssharbeskriviisföreierbetydande likheter med den fr. o. m.den Ijuli 1978avskaffade allmänna arbetsgivaravgiften. Sålunda skallproduktionsfaktor-skallen - liksom lidigare arbetsgivaravgiften - inle fålyftas av vid export och någon beskattning skall inte ske vid import. Medhänsyn lill lönekostnadernas slorlek jämföri med företagsvinsterna - under år1976 uppgick de sammanlagda lönekostnaderna inom näringslivet lill nära 100miljarder kr. medan vinsterna före skalt uppgick lill omkring 6,5 miljarder kr.- innebär en sådan produklionsfakiorskatl inle heller någon väsenlligutvidgning av skatteunderiaget. Skallen kan därför närmast betecknas som enbreddad arbetsgivaravgift. Gemensamt för de båda skalleformerna är vidare attde svenska företagens internationella konkurrensförmåga kan försämras om inteskatterna beaktas vid bestämmandet av utrymmet för löneökningar. Itekniskt hänseende föreligger vissa skillnader mellan arbetsgivaravgifter och enallmän produktionsfaklorskalt. Arbetsgivaravgifter beräknas direkl pålönesumman och är därför enkla atl tillämpa och konlrollera. Om en allmänproduktionsfaklorskalt skall baseras bl. a. på företagets resultat måste såvälförelagels lönesumma som vinsten eller förlusten under en viss periodfastställas. Därigenom kommer-oavsell vilket vinstbegrepp som skall ligga lillgmnd för skatteunderlaget - en allmän produktionsfaktorskaU sannolikt altbelastas med flera av inkomstbeskattningens problem. Enligtmin mening kan det inte komma i fråga att införa en allmänproduktionsfaklorskalt förrän den tekniska sidan hos en sådan skatt ärklarlagd. Någol utredningsmaterial som belyser denna problematik finns f n.inte. En allmän produkiionsfaktorskatts verkningar i samhällsekonomiskthänseende är inte heller tillräckligt utredda. Jag har emellertid nyligentillsatt en kommitté med uppdrag att skyndsamt utreda olika former avbmltoskat-ter (Dir. 1979:28). Jag är inle beredd all ta slällning lill enallmän produktionsfaklorskalt förrän en redovisning av kommitléns arbeteföreligger. Prop.1978/79:210 86 Delsenasi anförda innebär sammanfattningsvis all frågan i vad mån de skatleformersom f n. förekommer, kan eller bör kompletteras med en allmänproduklionsfakiorskatl inle kan avgöras . Inte heller i övrigt avser jag alti detla lagstiftningsärende lägga fram förslag om ändringar ibruttobeskatlningen. Jag vill emellertid erinra om atl regeringen nyligenöveriämnal en proposition lill med förslag om all underiaget för deiradilionella arbetsgivaravgifterna skall utvidgas med värdel av förmånen avfri bil (prop. 1978/79:202). Avdet sagda framgår all jag här kommer att ta upp endast sådana frågor som rörföretagens inkomstbeskattning. Beredningen har pä del området lagl fram eltstort anlal förslag av både principiell och teknisk natur. Det är inte möjliglall i della ärende behandla alla förslagen. I del följande begränsar jag migdärför lill vissa frågor som kan hänföras till tvä delområden. Det ena områdetavser företagens möjligheter till reserveringar och resultatutjämning, delandra gäller dubbel- och kedjebeskattning inom bolagsseklorn samtkoncernbeskattningen. Jag räknar med atl återkomma med förslag i endel av de frågor som förbigås. 1 andra delar anser jag alt ytterligareutredningsarbete behövs. I etl avslutande avsnitt kommer jag atl ange vissariktlinjer för del fortsatta lagstiftnings- och utredningsarbetet på företagsbeskattningensområde. 2.2.1Skattekredilernas storlek, m, m. Detnuvarande systemet för beskattning av företagens inkomster ger storamöjligheter alt bygga upp skattefria reserver. Sådana skattekrediter kan bildasi försia hand genom nedskrivning av lager (lagerreserver) och genom attutnyttja investeringsfondssyslemet. I viss utsträckning kan även de reguljäraskattemässiga avskrivningarna pä byggnader, inventarier och andra anläggningstillgångarmedföra att skatlekrediler skapas. Den sammanlagda skatle-kredilen i ett företagmotsvarar normalt summan av de ackumulerade skatteminskningar som åstadkommitsgenom bildande av lagerreserver, avsättning till investeringsfonder samtöveravskrivningar. Innan jag presenterar mina egna ställningstaganden på delaktuella området avserjag alt i slörsta korthet redogöra för nuvarande regler,beredningens förslag och remissyttrandena. Deallmänna bestämmelserna om nedskrivning av varulager finns i punkt I avanvisningarna till 41 § kommunalskattelagen (1928:370), KL. Utgångspunkten äratt det värde pä lagret som har angetts i den skaltskyldiges räkenskaper(bokslut) skall godtas vid inkomsttaxeringen. För att förhindra uppbyggnad avalltför stora skattekrediter gäller dock som huvudregel att lagret vidbeskattningsårets utgång inle Hr tas upp till lägre belopp än 40 96 av lagretsanskaffningsvärde eller åleranskaffningsvärde efter avdrag för inkurans. Dennahuvudregel kompletteras av tvä särskilda bestämmelser, de s. k. 1978/79:210 87 supplemeniärreglernaI och 11. Supplemenlärregel I är avsedd atl förhindra alt tillfälligalagerminskningar framtvingar en upplösning och beskattning av den doldareserven i lagret. Supplemenlärregel II medger lägre värdering avlagret än huvudregeln i de fall då etl lager beslår av rå- eller slapelvarorsom har stigit kraftigl i pris. Såvälhuvudregeln som de båda supplementärreglerna kan frångås om den skaltskyldigevisar atl det föreligger risk för prisfall på lagret. I sådana fall får lagretlas upp lill det lägre värde som kan anses skäligt med hänsyn tillomsländighetema i del enskilda fallet. Avdragför värdeminskning på maskiner och liknande tillgångar medges enligt tvä olikametoder, planenlig avskrivning och räkenskapsenlig avskrivning. Vid beräkningav inkomst av jordbruksfastighet förekommer ocksä den s. k. restvärdemeioden.Praktiskt tagel alla siörre företag tillämpar reglerna för räkenskapsenligavskrivning. Enligt denna avskrivningsmetods huvudregel medges avdrag medhögst av summan av bokförda värdet vid beskattningsårets ingång ochanskaffningsvärdet för sådana under beskattningsåret anskaffade tillgångar somvid utgången av beskailningsäret fortfarande tillhör verksamhelen. Denna30-procentiga degressiva avskrivning kompletteras med en möjlighet till20-procentig linjär avskrivning (komplelteringsregeln). Avskrivningför värdeminskning av byggnad i rörelse beräknas enligt avskrivningsplan tillviss procent per är (i regel 1,5-5 96) av anskaffningsvärdet. Vid beräkning avprocentsatsens storiek skall hänsyn tas till byggnadens ekonomiska livslängd.Vid ulrangering eller rivning erhålls avdrag med skaliemässigl restvärde, ifråga om byggnad som är avsedd att användas i skatlskyldigs egen rörelse Hr -inom ramen för den totala anskaffningskostnaden - s. k. primäravdrag göras vidsidan av de åriiga värdeminskningsavdragen. Primäravdrag medges ochfördelas under vart och ett av räknatfr. o. m. del är dä kostnad för ny-, till- eller ombyggnaden nedlades. Aktiebolag,ekonomiska föreningar och sparbanker som bedriver jordbruk eller rörelse Hrsätta av medel till investeringsfond för konjunktumljämning. Fondavsättningenfår uppgå till högst 40 96 av årsvinsten före skalt och vinstdispositioner samt- i fråga om förelag som bedriver skogsbruk -dessulom högst avbmiiointäkterna av skogsbruket. Avsättningen är avdragsgill men företaget måstebetala in en viss del av det avsaUa beloppet -aktiebolag 46 96 och ekonomiskaföreningar 40 96 - på ett räntelösl konto hos . Konlomedlen Hr tas uti samband med att företaget tillstånd atl utnyttja investeringsfonden för eninvestering. Den huvudsakliga fördelen med au utnyttjainvesteringsfondssyslemet är atl företagen kan lidiga-relägga avskrivningar påbyggnader, maskiner och andra anläggningstillgångar. Beredningenhar - mot bakgrund av sin allmänna utgångspunkt all den loialainkomslbeskatlningen av företagen bör behållas på ungefär oförändrad Prop.1978/79:210 88 nivå- ingående diskuterat hur reglerna för bildande av skatlekrediler bör uiformas.Beredningens diskussion mynnar ul i slutsatsen atl flera skäl lalar för attmöjligheten atl bygga upp obeskattade reserver f n. i alltför hög grad ärkopplad till innehav av lager. Beredningen föreslår därför all ell beloppmolsvarande 20 96 av lönekostnaden under beskaiiningsårei skall fä sältas avtill en s. k. resultatuijämningsfond. I fråga om egenföreiagare får avsättningenenligt förslaget uppgå lill högst 20 96 av lönekostnaden och avegenföretagarens inkomsi av förvärvskällan (före fondavsättningen m. m.). Förall del loiala utrymmet för fria reserveringar inom företagssektorn skallhållas på oförändrad nivå föreslås vidare att rälien lill lagernedskrivningskall minskas från nuvarande lill 45 96. Möjlighetenalt bilda skatlekrediler genom avskrivning på maskiner och andra inventarierbör enligl beredningens uppfattning behällas i oförändrad omfattning.Beredningen lägger inle heller fram något förslag om höjning av deprocentsalser som används vid beräkning av värdeminskningsavdrag på byggnader.Däremoi anser beredningen all den andel av årsvinsten som Hr sällas av tillinvesteringsfond bör ökas från till 50 96. föreslås att denrelativt sällan utnyttjade möjligheten att göra avsättning lill investeringsfondför skogsbruk skall slopas. Ökningen av utrymmet för avsättning lillinvesteringsfond medför, anför beredningen, viss kompensation lill de förelagsom fär sina skatlekreditmöjligheter reducerade genom övergången frånlagernedskrivning till lönebaserad reservering. Investeringsfondssyslemetär, som framgått av det föregående, förbehållet aktiebolag, ekonomiskaföreningar och sparbanker. En egenföreiagare kan således f. n. inle bygga uppobeskattade reserver genom all sälla av medel till investeringsfond. I syfteatl pä detla område minska skillnaden mellan olika företagsformer harberedningen föreslagit att en egenföreiagare skall ha rätt till avdrag föravsättning lill s. k. allmän investeringsreserv. Syslemet har konstruerats medinvesteringsfondssyslemet som förebild. Avsättning föreslås fä ske med högst50 96 av egenföretagarens inkomsi av förvärvskällan. Till skillnad motfondsystemet föreslås dock all ett belopp motsvarande hela avsättningen skallbetalas in pä bankräkning. Medlen Hr användas huvudsakligen för invesieringarmen även för underhäll av byggnader och anläggningar liksom för reparation avfartyg. Något ansökningsförfarande föreslås inle utan medlen får friu utnyttjasför de i lagen angivna ändamålen. Reserverna måste tas i anspråk inom fem år.Har så inle skett återförs reserven till beskattning tillsammans med etttillägg av 30 96. Beredningenhar övervägt om det är möjligt all också på annal säll öka egenföretagarnasmöjligheter lill skatlemässig resullaluljämning. En generell rätt för egenföretagarnaatl fördela inkomsterna framåt i tiden kan enligl beredningen väntas ge upphovtill liknande krav frän andra grupper och skulle dessutom medföraskatleflykisproblem. En förutsättning föratt någon särskild grupp avegenföreiagare skall få räll lill inkomstfördelning måste därför vara atl desom lillhör gruppen har synneriigen varierande inkomster 1978/79:210 89 ochatt dessa variationer inte kan jämnas ut genom t. ex. lagernedskrivning ochöveravskrivning på inventarier. En'annan förulsätlning måste vara au deninkomsi som kan bli föremål för fördelning lätt kan avgränsas från annaninkomsi. Enligl beredningen finns del knappast någon annan inkomsi somuppfyller dessa krav än sådan inkomsi som en s. k. kulturarbelare uppbär i sinegenskap av upphovsman enligl lagen (1960:729)om upphovsrätt lill litterära ochkonstnärliga verk. Beredningen föreslår att kulturarbetarna skall få räll lilluppskov med beskattningen av den del av upphovsmannainkomsien som salts in påett särskilt bankkonto (upphovsmannakonlo). Uppskovsliden föreslås maximeradlill . Fördelningsmöjligheten föreslås bli försedd med elt antalsärskilda spärrar. Beredningensförslag alt föreiagen skall få sätta av ell belopp motsvarande viss del avlönekostnaden lill en fri resultatuijämningsfond har tillstyrkts eller lämnatsutan erinran av prakiiski tagel samlliga remissinslanser. Så goll som allmänenighel föreligger vidare om atl avsättning lill investeringsfond bör höjasfrån av årsvinsten och all skogsbruksfonden skall avskaffas.Beredningens uppfattning atl det nuvarande utrymmet för bildande avskatlekrediler genom reguljära avskrivningar på byggnader, maskiner och andraanläggningslillgångar bör vara oförändrat har på någol undanlag när godtagitsvid remissbehandlingen. Mängaremissinslanser har anslutit sig till beredningens förslag atl avsättning tillresultatuijämningsfond skall få uppgå till högst av beskattningsåretslönekostnad samt atl rätlen till lagernedskrivning skall begränsas från60 96 till 45 96 av det lägsta av lagrets anskaffnings-elleråleranskaffningsvärde (efter avdrag för inkurans). stort antalorganisationer med anknytning lill näringslivel anser dock - under hänvisningtill bl. a. de exportinriktade företagens situation - att det inle bör komma ifråga att begränsa rälien till lagernedskrivning. Dessa organisalioner läggerdärför fram olika förslag om valfrihet mellan nuvarande nedskrivningsregler ochen på lönesumman baserad reserveringsräll. Andra remissinstanser, däribland LOoch TCO, anser däremot all del av beredningen föreslagna utrymmet för friareserveringar är alltför slorl. Enligl LO bör högst av lönesumman fåsättas av till resultatuijämningsfond och lagret få skrivas ned med högst 3096. Förslagelom införande av ell invesieringsfondssystem för egenföreiagare (allmäninvesteringsreserv) har Hit etl blandat mottagande. Förslagel tillstyrks av bl.a. /SR, flertalet av näringslivets organisalioner och några slalligamyndigheler. Den övervägande delen av de slalliga remissinslanserna liksom bl.a. LO och TCO släller sig emellertid avvisande lill förslagel. En ofta framförduppfattning bland de remissinslanser som har avstyrkt förslaget är att enallmän investeringsreserv skulle innebära alt egenföretagarna blev gynnade påetl omotiverat sätt. Som skäl anförs alt egenföretagarnas inkomsienkelbeskaitas medan aktiebolagen kan utnyttja investeringsfondssyslemet endasilill priset av dubbelbeskattning. 1978/79:210 90 remissyttrandenuttalas vidare att den föreslagna investeringsreserven i prakliken innebär atlegenföreiagare Hr omedelbar avdragsräii för investeringar i byggnader,maskiner och andra anläggningstillgångar. Ävenförslagel om upphovsmannakonlo för kulturarbetare har mött viss kritik. Deremissinslanser som är negaiiva till de föreslagna reglerna pekar pä risken försmitioeffekler lill andra yrkesgrupper med ojämna inkomster och pä au reglernainnebär att skattesystemet ytteriigare kompliceras. och atl vissa av de föreslagna villkoren och spärrarna begränsar möjlighetentill uppskov i så hög grad att syftet med reglerna motverkas. KLYS erinrar idel sammanhanget om sill tidigare framförda önskemål om all en särskildulredning lillsälls för alt se över kulturarbetarnas slällning somrörelseidkare. Föregen del kan jag inledningsvis konstatera att del svenskainkomst-skattesysiemei ger förelagen stora möjligheter atl bygga uppobeskattade reserver. Slarka skäl talar enligl min mening för att dessa reserveringsmöj-ligheler- kombinerade med en internationelll sett hög skattesats på redovisad inkomst -bör behällas. Skattekrediterna ger förelagen motståndskraft mot olikakonjunkturbetingade påfrestningar. Genom alt företagen bildar och löser uppobeskattade reserver blir deras redovisade resultat - och därmed ävenskattebelastningen - jämnare än vad annars skulle ha varit fallel. Uppbyggnadenav skatlekrediler genom nedskrivning på lager och överavskrivning påanläggningstillgångar - ofta genom utnyttjande av investeringsfonder - påverkarocksä positivt förelagens tillväxt, effektivitet och internationellakonkurrensförmåga. Företagsskatieberedningensförslag alt den nuvarande på lagervärdet gmndade nedskrivningsrätten skallkompletteras med en möjlighet till avsättning som baseras på lönesumman(resultatuijämningsfond) har allmänt tillstyrkts av remissinslanserna.Meningarna har emellertid varit delade vad gäller den lönebaseradeavsättningens storlek och i vad mån en sådan reserveringsräll skall begränsa utrymmetför lagernedskrivning. Själv vill jag lill en början framhålla atl fleraargument kan anföras för en reserveringsmöjlighet som gmndas på företagetslönekostnader. Del måste sålunda anses rimligt atl de löneintensiva företagenskall kunna göra avsättningar som hjälper dem att hälla sysselsättningen uppeom efterfrågan på företagels tjänster tillfälligt viker. F. n. måste ettföretag som saknar ned-och avskrivningsmöjligheier lillgripa egna beskattadereserver eller träda i likvidation om företaget drabbas av förluster. Denomständigheten att utvecklingen på arbetsmarknaden medfört att lönerna alltmerHit karaktären av en fast kostnad talar ocksä för införande av en lönebaseradreserveringsräll. Jag vill slutligen framhålla att värdet av anläggnings- ochkonsultföretagens tjänster ulgör en växande del av vår export. För dessaförelag kan möjligheten att göra avsättning lill en resultatuijämningsfonduppenbarligen få en expansiv effekl. Molden nu redovisade bakgrunden ansluler jag mig till beredningens 1978/79:210 91 förslagom en lönebaserad reserveringsräll. Jag kan också ansluta mig lill den avberedningen föreslagna nivån, dvs, 20 '>!> av beskattningsårets lönekostnad.Som beredningen föreslagil bör vidare underlaget för egenföretagarnasavsättning lill resultatuijämningsfond uppgå lill- förutom 20 "i, av lönentill anställd personal - 15 96 av egenföretagarens egen inkomsi före fondavsättningm. Frånnäringslivets sida har kritik riktats mot förslagel att minska utrymmet förnedskrivning på lager. Som skäl har anförts bl. a. att flertaletexportinriktade verkstadsföretag skriver ned sina lager med och allen begränsning av lagernedskrivningen därför skulle hårdast drabba den grupp avföretag vilkas expansion är en förutsättning för exportökning och förbättradbetalningsbalans. Denna kritik har enligt min mening en viss lyngd. Detframslår sålunda som mindre lämpligt att genomföra ålgärder som är ägnade altminska reserveringsmöjligheierna för etl beiydande antal exportinriktadeföretag. Man bör därför inte frånta företagen rätlen att skriva ner lager med60 %. Frågan är då hur nuvarandelagernedskrivning och den nya lönebaserade reserveringen skall samordnas. Jaganser inte atl etl och samma företag skall fä möjlighet att utnyttjabåda reserveringsmetoderna. Elt sådant syslem skulle nämligen medföra enväsentlig uividgning av det totala reser-veringsutrymmei. Även det av elt anlalnäringsUvsorganisationer väckta förslaget all föreiagen skall fö välja mellannuvarande lagernedskrivning och de av beredningen föreslagnareserveringsreglerna skulle enligl min mening medföra en för stor uividgning.Jag föreslår i stället att ett förelag skall fä rält au antingen utnyttja dennuvarande 60-procentiga lagernedskrivningen eller göra avsättning tillresultatutjämningsfond med ett belopp motsvarande högst 20 96 avbeskattningsårets lönekostnad. För egenföreiagare lillkommer vid del senarealternativet av den egna inkomsten. Mitt förslag innebär ingen ökning -men heller ingen minskning - av det sammanlagda reserveringsutrymmei så längelagrets värde före nedskrivning uppgår till åtminstone en tredjedel avlönesumman. Det hell övervägande anlalel förelag Hr därför oförändrad möjlighetatl bilda fria obeskattade reserver. Övriga företag, dvs. i huvudsak företagmed inga eller förhållandevis små lager, kommer all få ökatreserveringsutrymme. Somframhållits vid remissbehandlingen finns det viss risk för att ett fritt valmellan lagernedskrivning och lönebaserad reservering kan ge upphov tillobehöriga skallelältnader. En verksamhet som drivs av ell aktiebolag kanexempelvis delas upp mellan bolaget och elt nybildat dotterbolag så alt allpersonal anställs av moderbolaget och all lagerhantering sker i dotterbolaget.En sådan uppdelning av verksamheten skulle - om varje bolag behandlades för sig- innebära atl reserveringsutrymmei för den av koncernen bedrivna verksamhetenfick grundas pä såväl lagret som lönesumman. För all hindra konstruktioner avdetta slag bör därför föreskrivas au lagernedskrivning inte får ske omföretaget självt eller något närstående företag har gjort avsättning 1978/79:210 92 Jag återkommer i det följande lill hur en sådan regelbör konslrueras. I del sammanhanget avserjag också alt behandla den närmareulformningen av reglerna för lagernedskrivning och lönebaserad reservering. Beredningensförslag att det nuvarande utrymmet för reguljär avskrivning på byggnader,maskiner och andra anläggningslillgångar bör behällas har, som framgått av detföregående, allmänl tillstyrkts av remissinslanserna. Detsamma gäller förslagetall avsättningen lill investeringsfond Hr ökas från 40 9o lill avårsvinsten och att investeringsfonden för skogsbruk skall slopas. Även jag delarberedningens uppfattning på dessa punkter. Jag föreslår därför inte någon annanprincipiell ändring av avskrivningssystemel än atl skogsbruksfonden avskaffasoch alt den pä årsvinsten baserade avsättningen lill investeringsfond höjs . I detta sammanhang vill jag emellertid erinra om atlberedningen lagl fram förslag om en relalivl genomgripande teknisk omläggningav såväl investeringsfondssyslemet som reglerna för den ärliga avskrivningenpå byggnader och maskiner m. m. Jag återkommer slrax lill mina egnaställningstaganden vad gäller förslaget om en teknisk översyn av lagstiftningenom investeringsfonder. De reguljära avskrivningsreglerna kommer jag däremoiinte atl la upp i della lagstiftningsärende. Molberedningens förslag om en allmän invesleringsreserv har riklats kritik iframför allt två hänseenden. För det försia har anförts att önskemålet omlikabehandling av aktiebolag och egenföreiagare inte moiiverar elt fondliknandesystem för egenföreiagare eftersom enskilda personers inkomster - till skillnadmot aktiebolagens - inte träffas av dubbelbeskattning. Man har för det andrahävdat all den av beredningen konstruerade allmänna investeringsreserven irealiteten ger siörre utrymme för direkiav-skrivning än investeringsfondssyslemet. Jagvill inle bestrida all dessa invändningar lill viss del är befogade. Detförhåller sig ju sä all aktiebolagen måste redovisa vinst - och därmed i regelbeskallas - för alt etl belopp skall kunna avsällas lill investeringsfond.Vinsten beskattas yiieriigare en gång när den delas ut lill aktieägarna.Dubbelbeskattningen kan därför sägas vara del pris som elt aktiebolag mästebetala för att utnyttja investeringsfondssyslemet. Mol detta resonemang kandock enligl min mening invändas alt en effektiv dubbelbeskattning förutsätterall vinstmedel delas ul lill aktieägarna. Avslår ägarna från utdelning skjulsdel andra ledet av dubbelbeskattningen på framliden. Sell snävt ur bolagetssynvinkel blir resultatet i detla fall alt en investering kan, genom utnyttjandeav investeringsfondssyslemet, finansieras med delvis obeskattade medel. Dennamöjlighet saknar egenföreiagare. Till della kommer att egenföreiagaren normallhar högre marginell skatte- och avgiftsbelastning än ett aktiebolag. Dennaomständighet innebär i sig atl det ofta är ytiersi svårt för en egenföreiagareatl finansiera en siörre invesiering med egna medel. Med hänsyn lill vad jag nu har anfört anser jag det befogal alt Prop.1978/79:210 93