prop · G203178 · 1978-12-31 00:00:00 — Intimt samarbele mellan primärvården och socialvården ärdärför nödvändigt. 9.Mödra- och barnhälsovård m. m. Utredningensom utgår från önskemålet om helhetssyn på patienten anser det vara angelägelatt barnhälsovården inlegreras i disiriktsvården så alt husläkaren ochdistriktssköterskan får elt ökat ansvar för denna dock med tillgång lill barnläkarexpertispå konsultbasis. Allmänläkaren skall enligt uiredningens förslag fungera som enläkare för alla familjemedlemmar. Beträffande mödravårdscentralernas verksamhetförs liknande resonemang och utredningen anser det vara naturligt altallmänläkaren/husläkaren får ett ökal ansvar även inom denna verksamhet. Vadgäller läkarinsatserna under gravidilelsövervakningen säger utredningen att"graviditeten är en speciell period under en kvinnas liv och att den kanmedföra komplicerade medicinska skeenden av speciella slag, ofta av den karaktärenatt det är påkallat med specialistvård". Socialstyrelsenbetonar att del är ett oavvisligt krav alt barn- resp. mödrahälsovård inte böranförtros läkare som saknar eforderiig kompetens inom området. Då ett relativtstort antal distriktsläkare som fåll sin allmänläkarkompeiens med slöd avtidigare övergångsbestämmelser saknar utbildning såväl inom barnsjukvård somkvinnosjukvård, kan uiredningens lanke att husläkarna generellt skall gesansvar även för dessa verksamheler inte accepteras. Samlidigl erinrar styrelsenom sitt publicerade förslag lill organisation av den framlida barn- ochmödrahälsovården och till rapporten där kompetenskrav för läkare inom nämnda verksamheter utföriigtbehandlas. Ilikhet med utredningen avvisar beteckningen "allmänläkareför barn", vilken stundom framförts för atl beskriva barnläkarensuppgifter i primärvården. En sådan beteckning leder enligl styrelsen till 1978/79:178 89 Man kan härav la föreställningen att läkare med fastställd allmänläkarkompeiensinte skulle kunna omhänderta minderåriga patienter. hävdarsåledes atl allmänläkarna har väsentliga uppgifter inom primärvärden, när detgäller hälso- och sjukvård för barn och en allmänläkare som utöver deobligatoriska tre månaderna har ytteriigare fördjupad kompelens inom pediatrik,kan också anförtros uppgifier inom barnhälsovården. Malmöhusläns landsting inslämmer i utredningens förslag och redovisar all det ilandstingets hälso- och sjukvårdsplan bl. a. uttalas an primärvården bedrivesmed allmänläkare och barnläkare som är distriktsläkare och gemensamt deltar imottagnings- och jourverksamhet, varvid barnläkaren inriktar sig pä barnens hälso-och sjukvård samt att mödrahälsovården sköts av specialist i obstelrik och gynekologieller av allmänläkare med tillfredsställande utbildning i obstelrik och gynekologi.Det är således av särskild vikt anser atl etl tillräckligt anlalspecialister i obstelrik och gynekologi kommer att finnas. Väslernorriandsläns landsting delar i stort utredningens uppfattning all allmänläkare ochdistriktssköterska bör ha elt ökat ansvar inom dessa sektorer. Enligllandstingets uppfattning kommer sannolikt lokala förhållanden att spela slorroll, men den övergripande målsättningen anses vara riklig. Vidare sägerlandstinget atl specialisterna självfallet skall tjäna som konsulter ätallmänläkarna. Kopparbergsläns landsting anser all uiredningens skisserade förslag för mödra- ochbarnavårdscentralernas uppbyggnad inte är övertygande. anför altuppbyggnaden av mödra- och barnavårdscentralernas verksamhei och hurspecialistresurserna inom dessa områden skall utnyttjas är av allra störstabetydelse och berör en siörre del av befolkningen. Dessa frågor har inle lillräckligtklarlagts av utredningen anser landstingel. Malmökommun konstaterar all förutsättningarna för mödra- och barnavårdscentralernasverksamhei är högst skiftande, varför inte någon bestämd modell börfastställas. Statenshandikappråd betonar att specialisllillgång på primärvårdsområdei är av Slorvikt för handikappade barn. befarar atl utredningens förslag omatt barnavärds- och mödravårdscentralerna skall läggas in i små vårdcentraler,uppbyggda enligt husläkarsyslem, kan innebära atl specialister på barn intelängre blir tillgängliga pä primärvärdsplanet HandikapporganisationernaDHR och HCK är kritiska mol uiredningens förslag att allmänläkaren skall laöver barnläkarens funktion i den öppna vården. DHR betonar all habiliieringenav barn med handikapp kräver läkare med särskilda kunskaper och all dennaverksamhet i allt större utsträckning läggs ut i kommunerna i anslutning tillförskoleverksamheten. DHR vill därför undersiryka an barnhabiliteringen måstebyggas ut på det kommunala planet oberoende av men gärna i samverkan medvårdcentralerna. 1978/79:178 90 sätterden ökade satsningen inom barnhälsovården under 70-talei i samband med minskad sjukligheioch lägre barnadödlighci. HCK anför vidare atl inte minst har förekomsten avhandikapp kunnat upptäckas på ett lidigt stadium -vilket kunnai medföra godabehandlingsresultat och etl minskat lidande för barnel och dess familj. En barnmedicinskskolning är således hell nödvändig för alt rält förstå och korrekt behandla deskiftande hälso- och sjukvårdsproblem som finns i barnaåren. Ålvsborgsläns landsting anser alt barnhälsovårdsöverläkaren även i fortsättningen börsvara för samordningen av barnhälsovården. Vidare anför landstingel bl. "Allmänläkarnasövertagande av huvudansvaret för barnhälsovården får emellenid inle innebära atlbarnsjukvården till alla delar överföres lill primärvården. Spädbarnsåldernssjukdomar är ur såväl diagnostisk som terapeutisk synpunkt så speciella attbarnläkarnas insatser ofta inte kan undvaras. Likaledes bör sådana långvarigaoch svårbehandlade sjukdomstillstånd som t. ex. astma, diabetes, medföddahjärtfel samt svårare handikapp även i framliden skolas av specialister." Göteborgskommun framhåller alt kommunen har en väl fungerande barnhälsovård uppbyggdkring barnavårdscentraler med särskilt utbildade barnsjuksköierskor. Kommunenanser att denna organisation bör bibehållas. Läkarinsatserna vid barnaitärdsceniralernai ombesörjes till övervägande del av specialiserade barnläkare - enordning som kommunen finner fördelaktig. Förde något äldre barnen anserkommunen dock att den primära barnsjukvården kan ombesörjas av allmänläkare.För atl slödja samverkan inom en vårdcentral saml samarbetet mellanbarnhälsovården och vårdcentralen anser kommunen en för Göieborg lämpliglösning vara all placera barnläkare på vårdcentral, särskilt i barnrikaområden. Denne kan då sköta barn- och skolhälsovården i värdcenlralomrädet, tahand om sjuka barn pä vårdcentralen när hans kompetens erfordras, samt i övriglvara konsult i barnsjukvärdsfrägor åt allmänläkarna vid vårdcentralen. Påvårdcentraler som betjänar områden med få barn kan denna roll övertagas av enallmänläkare med särskild utbildning i barnmedicin. Delta synsätt förutsätterdock atl vårdcentralen är koniinuitetsbärare mellan patienten och sjukvården. Belräffandemödravårdscentralerna är dessa i bemannade med barnmorskor och specialislkompeienialäkare. I likhet med vad som gäller barnhälsovården har detla syslem visal sigfungera bra. Kommunen anser dessulom att del finns medicinska skäl att behållanuvarande system. hindrar givetvis inle alt en siörre kopplingeftersträvas mellan mödravården och allmänvården på så säll all vårdcentralenhålls informerad om "sina" patienters kontakter med mödravården. Stockholmsläns landsting anser med hänsyn lill bl. a. de adminislraliva ochorganisatoriska insatser som behövs för att genomföra ett husläkarsyslem atl 1978/79:178 91 detkan vara lämpligt att i storstäderna inte inordna barnhälsovård och-sjukvård i husläkarsystemet. Den vård som ges vid barnavårdscentralernatillhörde bäst fungerande vårdområdena. Samlidigl är del en olägenhel all delfriska barnet får hjälp på barnavårdscentralen och det sjuka på vårdcentralen.En samordning bör därför ske enligl utredningens förslag. Under ettövergångsskede skall barnläkaren och barnsjukskölerskan vara skyldiga atlredovisa sina resultat för husläkaren och distriktssköterskan. Husläkaren skallsvara för helhetsbilden av den familj barnel lillhör. För att underlätta genomförandelav etl totalt husläkarsystem i storstadsområde bör försök med integreradbarnsjukvård och -hälsovård inledas. Samlidigl betonas riskerna med enavspecialiserad primärvård och framhåller viklen av all denspecialiserade barnhälso- och barnsjukvårdens tillgångar tillvaratas i enreformerad primärvård. Inom dessa personalgrupper finns ell kunnande om barnsoch ungdoniars psykiska ulveckling och störningar, som är svårt alt uppehållainom en frän denna kompelens avspecialiserad primärvård med uppgifier över heladet medicinska fältet. Vidare anför landstingelalt del inom den psykiska barn- och ungdomsvärden (PBU) bedrivskonsultverksamhet främsi i form av handledning och fortbildning av personalenvid länets barna- och mödravårdscentraler. finns tolv tjänster avsatlaför denna verksamhei för ca 250 bvc-sjuksköierskor. Ett genomfört husläkarsyslemskulle medföra att konsultverksamheten skulle rikta sig lill distriktssköterskor. Detta skulle radikalt förändra förutsättningarna förkonsultverksamheten inom delta område. Den av barnomsorgsgruppen föreslagnaföräldrautbildningen blir också svår au genomföra om distriktssköterskan fårett för litet befolkningsunderlag. Även förutsättningarna för barnhälsovårdenssamarbele med förskolan kan komma att försväras. Inom ett innerstadsdistrikl iStockholm kan exempelvis en förskola komma att behöva samarbeta med 12distriktssköterskor. Östergötlandsläns landsting anför i sill yttrande bl. a. följande. "Enliglulskotiels mening kan det i socialt speciellt problematiska områden finnas skälatt sälta in siörre resurser än de som disiriktsvården kan ge, eftersom barnenofta fungerar som försia tecken på all något är pä väg an hända inom en familj.Normalt sett och i de fall barnhälsovårdens arbetsuppgifter varitoförändrade hade dislriklsvårdens resurser, med främstdisiriktsskölerskeinsaiser,varit tillräckliga. Förlillfället haremellertid barnhälsovården ålagts nyaarbetsuppgifter såsom föräldraundervisning och förskolans hälsovård. Så somverksamhetens omfattning blir förordar utskottet allfrågan om bibehållande av en speciell barnhälsovårdsorganisation för åtminstonede större orterna tills vidare lämnas öppen. Definitivt slällningstagande börske i samband med alt utredningen om mödra- och barnhälsovårdens framtidaorganisation och innehåll behandlas. 1978/79:178 92 Vidarebör, eftersom barnspecialisterna i öppna vården skall deltaga i den allmänna jourverksamhelen,man sträva efter att läkare med specialistkompetens inom barnmedicin erhållerkompletterande utbildning till allmänläkare. Fördjupningen som dessa läkareefter allmänmedicinutbildningen har på barnmedicinområdet kommer därvid alttjäna som en värdefull tillgäng inom vårdcentralen som en komplettering tillövriga läkares speciella profilering." Vadgäller systemet med barnavårdscentraler släller sig Psykologförbundei tveksam lillatt dessa i högre grad än nu skulle överföras till vårdcentralerna. Också inomdenna verksamhet är kompetensen så mycket bredare än den renodlat medicinsk-biologiskaatl vårdcentralen knappast lorde kunna erbjuda service på motsvarande nivå. a. följande synpunkter vad gäller barnhälsovården. "Arbetsuppgifternainom barnhälsovården tenderar alt allt mer öka i omfaltning. Som exempel kannämnas alt barnomsorgsgruppen i silt betänkande om föräldrautbildning (SOU1978:5) föreslagil att barnmorskor vid mödravårdscentraler och sjuksköterskorinom barnhälsovården skall leda föräldragrupper (antingen enskilt eller igrupp) för alla nyfödda barns föräldrar. Andra exempel är barnhälsovårdensmedverkan i förskolor, ökal samarbete med kommunerna i barnomsorgsfrågor ochviss barnsjukvård. De lokala betingelserna och befolkningsstrukturen (bl. a.ökat antal innevånare i olika bostadsområden) medverkar till alt resursernaspeciellt inom tätortsområdena tillvaratas pä ett adekvat sätl. Med beaktandeav de konsekvenser som här anförts anser SHSTF all man i likhet medspecialistläkarverksamheten inom värdcentralen bör kunna samordna nu befinlligbarnhälsovård i tätorter inom vårdcentralerna sä atl intentionerna i ett "husläkarsyslem"kan uppfyllas. SHSTF anser att de sjuksköterskor som har specialutbildninginom hälso- och sjukvård för barn och ungdom och som frivilligtönskar fungera som distriktssköterskor, måste erhålla kompletlerande ulbildningmolsvarande den ulbildning som erhålles i dislriklssköterskeul-bildningen.Dessa utbildningar skall givelvis leda lill fullständig behörighel och får inteinnebära au den enskilde vidkänns ekonomisk eller annan försämring underutbildningstiden." framhåller att det från medicinsk kvalitetssynpunkt framstår somändamålsenligt att där förutsältningar finns för specialistinsaiser sådana tillhandahålles.Även med dessa begränsningar kommer allmänläkarna enligt läkarförbundetsuppfattning au få en viklig roll i mödra-och barnhälsovården. Deras medverkanställer dock vissa bestämda krav på ulbildning inom resp. verksamhetsområde ochkontinueriig efterutbildning. kan inle acceptera uiredningens modell vad gäller mödra- ochbarnhälsovården för tätorterna, som enligl sällskapets uppfattning innebär altbarnläkarna dras bort från barnavårdscentralerna och 1978/79:178 93 Sällskapet framhålleratt barnläkarna parallelltmed allmänläkarna bör kunna fullgöra viisentliga primärvårdsuppgifter och bl.a. framförs följande synpunkter. "Spädbarnsdödligheteni är lägre än i någol annal land; en nyfödd fiicka i lever i genomsnilllängre än någon annan människa någonstans någonsin har gjort. Redovisaderesultat av 4-årsundersökning-arna har visat alt svenska barn är siörre ochfriskare än några andra barn. Den sociala tryggheten garanteras av lagfästtillgång till en vuxen med primäransvar men, åtminstone i storstadsområdena,finns det allvarliga tecken till all både småbarn och tonåringar har problem avpsykosocial natur. Stora grupper av läkare har en ulbildning som syftar tillall garantera våra barn kroppslig och psykisk hälsa. De fiesta av dessa ärbarnläkare, som inom sin sektor har en utbildning som i myckel liknar den somallmänläkarna har inom vuxenseklorn. Till skillnad från allmänläkarna harbarnläkarna således ulbildning i barnpsykiatri. Dessvärre saknar barnläkare i allmänhelutbildning i öronspecialileien, viklig för diagnoslik och behandling avvanliga barnsjukdomar. Ändå torde alla vara överens om alt barnläkarna inle ärsämre än allmänläkarna vad beträffar alt tillgodose barnens behov av hälso-ochsjukvård. Barnläkarna bör därför parallelll med allmänläkarna kunna fullgöraväsentliga primärvårdsuppgifter." RäddaBarnen anser alt utredningens förslag för barnens räkning innebär en allvariignedrustning, både i jämförelse med nuläget och framförallt i jämförelse med deplaner som bl. a. framlagts av om alt man skulle organiseraprimärvården för barn disirikisvis med särskilda dislriklsbarnläkare placeradevid vårdcentralerna. anför vidare all en förändring enligt konlinuitetsutredningensförslag skulle innebära, atl alla barn i försia hand mäsie gå tillallmänläkaren, den s. k. husläkaren. En sådan person har enligl nuvarande ochplanerade utbildningsregler endast tre månaders ulbildning i barnsjukvård ochbarnhälsovård. Detla bedömer som helt otillräckligt. Ännu på1930-talet var det tämligen likgiltigt om en barnpatieni skönes av en dåtidaprovinsialläkare eller av en barnläkare. Ingen av dem kunde göra särskiltmycket. är siluationen dramatiskt förändrad i och med den myckel snabbamedicinska ulvecklingen inom såväl barnsjukvård som barnhälsovård.Kunskapsgapet mellan allmänläkare och barnläkare har ökal högst avsevärt. Efterhörande av företrädare för de olika intresseområdena har Ålvsborgs länslandsting kommil till den uppfattningen alt gravidilelsövervakningen bör skötasav specialistläkare och barnmorska eftersom en graviditet måste ses som envårdepisod, som inle är avslutad förrän efter föriossningen. Den gravidakvinnans behov av läkarvård för sjukdomstillstånd, som inte direkl sammanhängermed den pågående graviditeten, bör dock tillgodoses inom primärvården. Dä deinom mödrahälsovården verksamma barnmorskorna organisatoriskt är knutna tillprimärvården, torde en sådan fördelning av de 1978/79:178 94 olikaläkarnas insatser komma atl betraktas som självklar. SHSTFfinner det uteslutet att dislrikissköierskan utöver alla övriga arbetsuppgifterockså skall svara för de uppgifter som en barnmorska inom mödrahälsovården haridag. Dessa uppgifter kräver specialutbildning och skulle innebära en alltförlång sammanlagd ulbildning. Den "dubbelutbildning" som nuvarande distriktssköierskcbarnmorskorhar bör forlsätiningsvis utnyttjas för speciella glesbygdsområden. Inomdessa områden kommer distriktsläkaren tillsammans med distriktsbarnmorskan attha en nyckelroll och representera de obsietriska kunnandet. Inom vårdcenlralerav tätortstyp kan läkarinsatserna ske antingen genom konsultinsatser ellerprofilerad allmänläkare. Formerna för samverkan inom vårdcentralerna bör ävenhär kunna lösas inom husläkarsyslemet. HCKanser att det inte finns hållbara skäl till atl låta allmänläkaren få ettstörre ansvar för mödrahälsovården. Effekten av specialiseringen ochcentraliseringen av mödrahälsovården har inneburit en kraftig minskning av dödföddhetoch nylöddhetsdödlighet. I lika stor utsträckning har handikapp hos överlevandebarn minskal. Utredningengår inte närmare in på den psykiatriska öppna vårdens organisation. Ulredningenmenar att specialislläkarens särskilda kunnande skall tas i anspråk, när såbehövs, dock inte annars. Delta synsätt gäller för samlligaspecialitetsföreträdare, inkl. psykialrikern. Ålvsborgsläns landsting konstaierar all det tycks föreligga överenstämmandeåsikter om att kvalificerad psykoterapeutisk behandling inte skall utföras avpersonal inom primärvården. Samlidigl konslaterar att bristen päspecialister troligen kommer alt vara den styrande faktorn under mycket länglid. varför det är svårt alt framlägga några generella synpunkter. Landstingethänvisar i sitt yttrande ocksä till alt i sitt förslag tillprincipprogram utgår från allallmänläkarens insatser inom psykiatrin kommer atl fä ökad betydelse. påpekar att erfarenheterna visar all i sjukdomsbilden oftafinns inslag av psykiska problem. En ökad salsning av öppen vård inompsykiatrin har aktualiserats av i "Psykiatrisk hälso-och sjukvård, förslag tili principprogram". Med tanke på del slora behovetav samverkan - exempelvis inom missbruksvården - och på att psykiska störningarofta är komplexa, bedömer slyrelsen del angeläget all psykiatrisk kompetensfinns företrädd inom primärvården. Kommunförbundetunderstryker i detla sammanhang viklen av atl huvudmännen undviker au bygga uppparallella resurser. Kommunerna skall stå för de sociala insalserna och landstingen för de medicinska. 1978/79:178 95 huvudmännenssynpunkt ger en sådan uppgirtslörilelning den bästa resurs-anviindningen. Urden enskildes synpunkt är det en fördel att de sociala insatserna kan förmedlasutan att fiera socialarbetare än nödvändigt behöver engagera sig. Stockholmsläns kindsiing framhåller att den planerade utbyggnaden av en specialiseradallmän och barnpsykiairisk verksamhet inom länet är nödvändig i ellstorstadsområde. Vidare anförs atl den barn- och ungdomspsykiatriska liksom barnhabiliteringsverksamhetenoch dess samverkan med ett husläkarsystem pä primärnivån inle närmare harbehandlats av ulredningen. Samverkansfrägorna inom dessa vårdområden bördärför bli föremål för ytterligare klarläggande inför ett genomförande av ett husläkarsystem.SACO/SR (Psykologförbundei) anför bl. a. följande. "Vadgäller speciellt psykiatrin vill Psykologförbundei framhålla atl uiredningensförslag inte kan ses isolerat från den ulveckling som pågår inomsvensk psykiatri. Som framgår av ulredningen har psykiatrin redan uppnätt enhög kontinuitet i vad avser den öppna vård som bedrivs vid lasareltsklinikeroch specialistmottagningar. Även vad gäller de resterande övergripande målen(närhet, helhet och lättillgänglighet) torde den pågående utvecklingengarantera att dessa uppnås inom överskådlig framlid. Psykologförbundei hartidigare (i remissvar på principprogram för den psykiatriskavården) framhållit atl psykiatrin endast med svårighet låter sig inpassas i HS-80:svärdstruktur om en effektiv vård skall erbjudas. Detla sammanhängerhuvudsakligen med atl psykiatrin kräver en betydligt bredare kompetens änden renodlat biologiskt-medicinska, vilket lillgodoses inom ramen för det multiprofessionellavårdteamet. Del är Psykologförbundeis bestämda mening att denna kompetens ejkan byggas upp till rimlig kostnad inom primärvården, ej ens med en striktkoppling av denna till socialvården." a alt den snabba ulbyggnaden av den slutna psykialriskavården ulan kommunikation mot övriga medicinska verksamhetsområden medfönbrister i vårdkedjans kontinuitet. Vidare sägs att psykiatri lämpar sig väl förintegration av sluten och öppen vård och man skisserar en mer sektoriseralarbetssätt. {) föreslår att inom bl. a. områdetpsykiatri bör möjligheten atl i anslutning lill värdcentralerna etablera tillhusläkaren kopplade specialisiläkarieam för primärvård undersökas vidare genomolika typer av försöksverksamhet. Uppsalauniversitet ()anser att en allmänläkare med etl kompelensområde,där huvudvikt lagts vid internmedicin, geriälVik, samhällsmedicin och psykiatritorde komma atl uigöra en värdefull länk i framlida svensk sjukvård. 1978/79:178 96 Utredningensförslag om husläkare och en förstärkt distriklssköterskeorga-nisation syftarbl. a. till att förbättra de äldres vård. Ulredningen anför betydelsen av allde som har sammansatla och frekvenia vårdbehov - vilket är vanligt bland äldremänniskor - får en fast läkarkontakt som kan svara för helhetssynen ochkontinuiteten i vården. Sprilar i sitt remissvar upp att ett successivt ökat ansvar för värden avlångtidssjuka inom primärvärden kommer all ställa krav på dygnel-runt-insatserför patienter, som värdas pä sjukhem eller i det egna hemmet. Spri framhållervidare aU lid för öppen vård vid vårdcentralen måste vägas mot den lid sombehövs för att primärvården skall kunna la silt ansvar för patienter, som lårsjukhemsvård, dagsjukvård och sjukvård i hemmet, och för läkarinsatser iprimärkommunal verksamhet som ålderdomshem och . Landstingsförbundetanser atl åtgärder för att förbättra kontinuiteten har särskilt stor betydelseför äldre människor som har täta kontakter med sjukvärden -exempelvis diabetes - men ofta också för fiera åkommor eller i tätföljd. En god kontinuitet i kontakten såväl med distriktssköterska som läkare -en koniakl som fortsätter även efter flyttning lill primärkommunaltserviceboende och ålderdomshem eller till lokalt sjukhem - skulle enligtförbundet väsentligt öka tryggheten för de äldre. Ålvsborgsläns landsting framhåller att specialisterna bör ha ett avgörande inflytande påvärdprogrammens uppläggning för långtidssjuka inom såväl hemsjukvård somsjukhemsvård. Blekingeläns landsting anser atl förslaget alt allmänläkarna skall få etl primärt sjukvärdsansvarför sjukhem och andra mindre vårdinrättningar inom resp. arbetsområden är vikliglför en förbättring av vårdkontinuiteten. Samma förhållanden bör enligtlandstingets uppfattning gälla hemsjukvärden där distriktssköterskorna kommeratt fä än mer ökad betydelse. Härigenom kan ocksä skapas möjligheter till ökalsamarbete mellan öppen och sluten sjukvård och den primärkommunalaverksamheten, t.ex. hemsamarithjälpen. De tankegångar och förslag somutredningen tar upp i dessa avseenden bearbetas redan i landstingi anslulning lill pågående eller redan framlagda utredningar. Malmökommun erinrar om att den verkliga ulmaningen för 1980-ialets sjukvård är atttillsammans med socialvården ge de äldre en sådan service, omsorg och vård attde sä lång lid som möjligt kan leva ett normalt självständigt och aktivt liv. Förattnå denna målsättning krävs att vården förs än längre ut i samhällel. De äldremåste känna trygghet i skilda avseenden.