prop · G203183 · 1978-12-31 00:00:00 — Denna prövningsmöjlighet utgör ett komplement till arrendatorns besittningsskydd.Della skulle ju annars kunna sättas ur spel genom att jordägaren begär enorimligt hög avgift för den nya arrendeperioden. De regler som arrendenämnden skall tillämpa när denfastställer avgiftens storlek är myckel kortfattade. Enligt 9 kap. 9 § JBskall arrendeavgiften vid förlängning utgä med skäligl belopp. Den arrendeavgiftsom jordägaren fordrar skall godtas, om den ej är oskälig. Det ansågs vid JB:s tillkomst inte möjligt alt i lagennärmare ange hdr bedömningen i arrendenämnden skall gå till. Vissa riktlinjerges dock i förarbetena till lagen (prop. 1970: 20 del B 2 s. 867-868). Sammanfattningsvis kan man säga atl de nuvarande reglernabygger på den s. k. marknadsprincipen. 1 arrendesättningstvister brukar därförartendenämndema först undersöka om parterna har lagt fram ett sådant jämförelsematerialatt del går atl påvisa en någorlunda fasl ortsprisnivå. 1978/79:183 13 anmärkls i förarbeiena är det emellerlid ovanligl atl manfinner arrendeställen som är jämförliga med det som prövningen avser. Iblandligger arrendeställena för långl från varandra för atl en jämförelse skall varameningsfull. Även inom samma ort kan emellertid jordmån och dräneringsförhållandenvariera sä mycket att del inle går att göra någon meningsfull jämförelse.Vidare skiljer sig ofta arrendeställen frän varandra när del gälleråkerarealens resp. betesarealens omfattning. Fördelningen av åker och betebrukar också variera. Det är likaså vanligt alt ekonomibyggnadernas storlekoch modernitelsgrad skiftar och all bostadshusen har olika siandard. Om ett åberopat arrendeställe inle kan anses likvärdigtmed det som prövningen avser, utesluter arrendenämnden det arrendestället urjämfö-relsemalerialel. Är de ålersiående jämförelsearrendena få lill anialei,kan de inle anses utvisa någon klar orlsprisnivä. En genomgång av rättspraxis iarrendesällningslvisler ger vid handen all del endasl i undanlagsfall har varilmöjligl alt finna en orlsprisnivä som har kunnai läggas lill grund förskälighelsbedömningen. Det normala förfaringssättet är atl arrendenämnden isiällei grundar sill avgörande på en fri bedömning av vad arrendalorer iallmänhei kan anias vara beredda all belala för arrendeslällel. Därvid kan imånga fall de åberopade prisuppgifterna ändå ge viss vägledning. händer del emellertid alt parterna inte allsäberopar några jämförelsearrenden. 1 sådana fall måste arrendenämnden göra enren skälighetsuppskattning. Nämnden får då i särskilt hög grad lita till denallmänna sakkunskap rörande arrendesättningsfrågor som finns företrädd inomnämnden. I fiera prövningsärenden har del förekommit altarrendatorn har gjort gällande atl avgiften borde beslämmas efterarrendeställets avkastningsförmåga. Detta hardock inte godlagils avarrendenämnderna. 1 den debatt som föregick beslutet atl lillsällaarrendelagskommittén hävdades del bl.a. att arrendeavgifterna tenderade atl ökasä kraftigt att arrendatorernas besittningsskydd urholkades och alt reglerna iJB visat sig olillräckliga när det gällde all dämpa prisstegringen. Denundersökning som kommittén har låtit utföra är 1977 ger emellerlid inte beläggför atl arrendenivän skulle ha stigit uppseendeväckande snabbt. Som kommitténnärmare har utvecklat tyder resultatet av undersökningen pä atl prisutvecklingenefter har varil jämförelsevis lugn, möjligen med undanlag för Malmöhuslän. De störsla prisökningarna lycks ha ägl rum , dvs.omedelbarl före del att kommittén inledde sitl arbete. Därefier har del avalli atl döma skell en stabilisering av arrendenivän. Kommittén anser sig dockkunna konstatera alt avgifterna inom vissa delar av landet har närmat signivåer, som inneburil en snedvridning av prisbildningen pä arrenden. Kommitténbetonar emellertid att stor försiktighet mäste iakttas vid lolkningen avundersökningsresultatet. Spridningen i avgiftsnivå gör att framräknade medeltalblir osäkra. Prop.1978/79:183 14 Au den genomsniuliga ökningen av arrendeavgifterna inlehar varit anmärkningsvärt stor bekräftas i viss mån av andra uppgifier. Enligtden officiella jordbruksstatistik som redovisas i kommitténs betänkande hararrendeavgifternas utveckling under aren 1970-1976 i stort selt följl konsumentprisindexoch avråkningsprisindex. Som framgär av betänkandet har vidare antaletarrendesällningslvisler, som prövais av arrendenämnd 1977,varil förhållandevis lilel. Ocksä delta lyder pä alt del inle har skell någonöverdriven höjning av avgiftsnivån under denna lid. 1 samband med remissbehandlingen har det inle kommit framnägra uppgifier som ger mig anledning alt ifrågasätta kommitténs bedömning allarrendeavgifterna överlag har höjts jämförelsevis måttiigl. Jag anser därförall denna bedömning bör godias. Enligt min mening saknas det därmed motiv föratt f. n. införa nägon allmän prisreglering av arrendeavgifterna. Med hänsyn till vad som har sagts ansluler jag mig ilikhel med remissinsianserna lill kommitténs ståndpunkt atl den nuvarandeavtalsfriheten vid nyupplåtelse av arrende bör bestå. Frågan huruvida fordrad artendeavgift är skälig bör alltsäliksom hiuills kunna las upp till prövning endast i samband med allarrendeavtalet förlängs. Normerna för denna skäligheisprövning behöveremellerlid förbättras. De faktorer som skall vara vägledande vidavgiftsbedömningen bör yUeriigare preciseras. Härvid bör i högre grad än f. n.beaktas dels atl en renodlad ortsprisjämförelse nästan aldrig är möjlig, delsatl arrendesätt-ningsnormerna kommer alt tillämpas pä en bristmarknad där delråder stor konkurrens om goda arrendeställen. Med den nuvarande marknadsprincipen finns del ingen garaniiför all arrendalorn får del skydd lill hem och näring som är ell av deviktigaste syftena med arrendelagstiftningen. Oavsell marknadens växlingargäller från allmän jordbrukspolilisk synpunki all ell arrendejordbruk pä siklinle kan bära en större arrendekoslnad än vad arrendeställels normala avkaslningmedger. Om arrendeavgiften är för hög i förhållande lill avkaslningen, kandetla leda lill konkurser och arrendalorsbyien och andra driflslörning-ar sommolverkar en effekliv jordbruksproduklion. Jag finner del därför naturiigi alt arrendenämnden vidskälighelsprövningen kan ta hänsyn till att arrendeavgiften måste kunna bärasav arrendeställels avkaslning. En föreskrift som gör en sådan bedömning möjligbör enligt min mening kunna uigöra en effektiv spärr mol all prisbildningen påarrenden påverkas av överdrivna arrendeavgifter som har föga samband medjordbrukets långsikliga lönsamhet. Detla ligger också hell i linje med molivenför den kontroll av köpeskillingen som föresläs komma all gälla vid prövningenav tillstånd lill förvärv av jordbruksfastighet. Enligt del av regeringennyligen framlagda förslaget till ny jordförvärvslag skall förvärvslillständvägras, om köpeskillingen inle endast obetydligt överstiger egendomens värdemed hänsyn till dess avkastning och övriga omständigheter (prop. 1978/79: 85s. 23-27, 44-45, 117, 121 - 122 och 136- 137). 1978/79:183 15 När det gäller alt bedöma vilken roll avkastningsprincipenkan komma att spela vid skälighelsprövningen mäsle man hålla i minnel attarrende-lantbruken är en myckel oenhetlig förelagsgrupp. Där ingär bådeheliids-och dellidslantbruk. Den arrenderade brukningsenheten kan utgöra huvuddelenav brukarens arealunderlag eller bara en liten del därav. 1 arrendeupplåtelseningär del dessutom ofta materiella och immateriella vården som inte har ettdirekt samband med egendomens avkastningsförmåga. Individuella förhällanden avdelta slag avspeglas tydligt i prisbildningen på arrendemarknaden. av detla skäl inle möjligt alt vid den rättsliga prövningen helt gä överlill en avgiftsbedömning pä grundval av avkastningsförmågan. Jag återkommersenare lill frägan vilka andra fakiorer som bör inverka på bedömningen. Mol bakgrund av del anförda biiräder jag kommitténsförslag atl avkastningsförmågan bör tjäna som en riktpunkt vidavgiftsbedömningen. Självfallet mäsle avkastningsvärderingen uigä frän vad somanses vara arrendeställets normala avkastningsförmåga. I annal fall motverkasju arrendatorns iniresse all genom exlra insaiser påverka rörelseresullalel. Ilikhel med vad som föreslås gälla vid prövningen av köpeskillings skälighelenligi den nya jordförvärvslagen (prop. 1978/79; 85 s. 24-25) bör alllsåvärdeberäkningen grundas pä egendomens avkaslningsförmäga vid en för ortennormal driftsinriklning. Vid arrendenämndens prövning av huruvida fordradarrendeavgift kan bäras av arrendeställets avkastning kan ekonomisk kalkyleringuigöra ett värdefullt hjälpmedel. gäller främsi i mera homogenajordbruksområden. Del är emellerlid vikligl all komma ihåg alt det f.n. inlefinns nägon enhetlig och allmänt vedertagen beräkningsmetod för all göra sådanaav-kastningsvärderingar som del här är fråga om. Svårigheterna atl göra entillförlitlig värdeberäkning är ulföriigl redovisade i kommitténs belänkande.De har blivit ytterligare belysta under remissbehandlingen. Jag förutsätteratl de synpunkter som sälunda har framkommil beträffande dessa problem beaktasi rällslillämpningen. Pä det hela taget villjag understryka viklen av att ekonomiskkalkylering används med urskillning vid skälighelsprövningen. Man måste redanfrän början ha klarl för sig att kalkylens lillförlillighel sammanhänger medmöjlighelerna all i det individuella fallel få fram lillföriilliga dala och alldessa möjligheter i allmänhet är begränsade. I många fall når man en gräns,där det är svårt alt nämnvärt öka lillförliilighelen hos slulresullatel ulanorimliga ulredningsinsalser. Efiersom avkastningsberäkningar under alla förhållandenbara kan ge upplysning om på vilken ungefärlig nivå arrendeavgiften bör ligga,delar jag kommitténs uppfattning att del endasl i undangtagsfall bör bli frågaom atl göra detaljerade ekonomiska avkaslningskalkyler. I vari fall bör del vidprövningen i arrendenämnden i allmänhei vara tillräckligt med överslagsmässigavärdeberäkningar. Enligt min mening bör man inle underskatta de 1978/79:183 16 särskilda förulsältningar som arrendenämnderna har altända nå fram till godlagbara resultat. Jag syftar här bl. a. på den sakkunskap ocherfarenhel som genom inlresseledamöternas medverkan finns föreirädd inom nämnden. Del finns enligi min mening ocksä ell annal skäl lill auman bör undvika invecklade avkastningsberäkningar i arrendenämnden. är inriklal på att vara ett frän parternas synpunki enkell, snabbtoch billigt prövningsförfarande. Jag finner det angeläget atl förfarandet inleförlorar denna karaklär. För att göra en smidig handläggning möjlig har detinte slällls upp några inskränkningar i parternas rätl all i samband medklander av nämndens beslut åberopa nya omsländigheier och bevis. En part kanalllså utan risk för rättsförlust avvakta resultatet av en överslagsmässigberäkning, innan mera omfattande ulredningar om avkastningsförmågan sättsigäng. Somjag påpekade kan det undantagsvis ändå bliaktuellt för artendenämnden atl göra en mera kvalificeradavkastningsvärdering, när nämnden har all la siällning till det material somhar redovisals. Även om nämnden normall fär anses fulll kompetent att göra ävensådana värderingar, kan del dock i vissa fall finnas behov för nämnden attföranstalta om utredning av en utomstående expert. Kommittén har med tanke påsådana situationer föreslagit alt nämnden skall få inhämta yttrande avlantbmks-konsulenl eller annan sakkunnig. Som påpekats nämnden redan generell befogenhet att föranstalta om nödvändigutredning av det slag som här avses. Nägon ytterligare föreskrift för atl detlaskall bli möjligt behövs alllså inle. Däremoi biträder jag vad någraremissinsianser har föreslagil, nämligen all nämnden bör ges möjlighel altinhämta yttrande från lantbruksnämnden om arrendeställets avkastningsförmåga.Detta skulle enligt min mening kunna vara till värdefull hjälp I.ex. när sinsemellanmotstridiga kalkyler har åberopals i ett ärende eller när arrendenämnden eljestär iveksam om huruvida den fordrade artendeavgiften kan bäras avarrendeställels avkastning. Jag förordar därför att det föreskrivs atl yttrandei här avsedda frågor får inhämtas frän lantbruksnämnden, om utredningen geranledning till det. Med hänvisning till att avkastningsberäkningar till stordel är beroende av subjektiva värderingar har en remissinstans förordat att delinförs en bestämmelse som klargör att med skälig arrendeavgifl bör avses enavgift som tillförsäkrar artendatorn en med andra jämförbara grupper likvärdiginkomst. Delta följer i och för sig redan av de fastställda riktlinjerna förjordbrukspolitiken. Dessa innebär bi. a. att ett huvudsyfte med jordbrukspolitikenbör vara att tillförsäkra dem som är sysselsatta inom jordbruket i alla delarav landet en ekonomisk och social standard, som är likvärdig med den somjämförbara grupper uppnår. Jag erinrar emellertid om atl statsmakterna inte harfunnit anledning att i detta sammanhang precisera det s. k. inkomstmålet genomatt ange vilka grupper som bör jämföras och 1978/79:183 17 hur jämförelsen bör gä till (prop. 1977/78: 19 s. 171-172och JoU 1977/ 78: 10 s. 17- 18). Det gäller alt la hänsyn lill säväl ekonomisksom social standard, vilket gör det svårt atl göra exakia mätningar.Undersökningar pägär för alt få fram malerial som ger en bredare belysning avlevnadsnivån för jordbrukare och molsvarande grupper. har nyligengett regeringen lill känna all del är angelägel atl ytteriigare ansträngningargörs för att belysa hithörande frägor (FiU 1978/79:5, rskr 1978/79:34). F.n.måsle man emellertid enligt min mening konsiaiera att del inte år möjligl augenom en beslämmelse av här angivel slag uppnå en ökad trygghet för arrendatornvid avgifisbedömningen. Jag övergår nu lill frägan vilka fakiorer som bör varavägledande vid skälighelsprövningen vid sidan av arrendeställels normalaavkaslningsförmäga. Enligi den undersökning som kommittén har lälil ulföra ärspridningen i avgiftsnivå stor i samtliga undersökningsområden. Detla visarall de förhållanden som påverkar prissättningen i det enskilda fallel är mångaoch olikartade. För all skälighelsprövningen skall bli tillräckligt flexibel mästearrendesätlningsreglerna utformas sä atl det är möjligl all ta hänsyn till allade omständigheter som bör kunna ge utslag i prissättningen. Som exempel pä omständigheter som bör beakias vid sidan avavkastningsförmågan har kommittén pekat på arrendelidens längd, eveniuellindexreglering och övriga avialsvillkor, byggnadsbesländel och arrendatornsegna invesleringar saml arrendeslällels arrondering och läge från ekonomisksynpunki. Någon uttömmande uppräkning är självfallet inle möjlig. Somytterligare exempel vill jag dock nämna serviiui och andra belasiningar,däribland skyldighet all svara för vägunderhåll. Kommittén har inle närmare utvecklat hur arrendenämndenskall gä till väga, när den bedömer vilkel utslag omständigheter av detla slagbör ge vid avgiftsbesiämningen. Del är emellerlid ofrånkomligt atl nämnden viden helhetsbedömning av arrendeavgiftens skälighel i viss utsträckning fär sökaledning ocksä av marknadens bedömning av arrenderättens värde. Mina överväganden i denna del leder fram till att enbedömning av arrenderättens sammanlagda värde bör bilda ramen förskälighelsprövningen. Detla bör komma lill uttryck i lagtexten. Jag finner detlämpligt att man därvid bygger vidare pä den teknik som efter hand haruivecklais av arrendenämnderna. Avgiftsbedömningen börallisä anknyta till vadarrendatorer i allmänhet kan antas vara villiga atl betala i avgift. Dessaanlaganden bör i sin lur bygga pä de omständigheter som jag har angeti i delföregäende, dvs. i första hand arrendeslällels avkaslningsförmäga ocharrendeavtalets innehåll. Jag skall nu gä in närmare pä hur de nyaarrendesältningsreglerna bör fogas in i JB. Som en gemensam huvudregel förbesittningsskyddade nylt-janderäller gäller f n. all vederiagel vid föriängningav avlalel skall ulgä med skäligl belopp. Del vederiag som upplåiaren fordrarskall godtas, om det inle är oskäligl. 1978/79:183 18 Enligt min uppfattning har det inte anförts några bärandemotiv för alt man pä arrenderättens omräde bör frångå denna huvudregel. Den börföljaktligen behällas. De nya arrendesättningsregler somjag har förordalbör pä motsvarande sätt som de särskilda hyressättningsreglerna i 48 §hyreslagen las in son ett tillägg lill huvudregeln. Sammanfattningsvis innebär alltså mitt förslag althuvudregeln kompletteras med en bestämmelse om all fordrad arrendeavgifl äratt anse som oskälig, om den inle endasl obelydligt översliger vad arrendaloreri all-tnänhel kan antas vara villiga all betala med hänsyn till arrendeställelsavkastningsförmåga, arrendeavtalels innehåll och omsländighelerna i övrigt. Kommittén har i anslutning lill arrendesältningsreglernadiskuierai om någon form av rådgivande verksamhei beiräffandearrendesällningsfrägor bör startas i samhällets regi. Bakgrunden till detta äratl det inom arrendatorernas organisationer finns önskemål om alt statliga s.k. arrendeupp-skallningsnämnder bör inrättas. Dessa nämnder skulle ha tilluppgift alt biträda parterna med råd och rekommendationer rörandearrendeavgiftens storlek. Jag är medveten om atl del kan vara svårl för enskildajordägare och arrendalorer atl bedöma på vilken nivå arrendeavgiften bör ligga.En viss osäkerhetsmaiginal mäsle emellertid enligt min mening alltid godtas ide affärsmässiga förhällanden del här gäller. Jag vill i sammanhangei ocksäpeka på atl den av iniresseorganisaiionerna bedrivna rådgivnings- ochmedlingsverksamheten under senare är har fåll alli större omfattning. LRF harorgan som är särskilt inriktade pä arrendefrägor. Pä riksplanel finns LRF:sarrenderåd och på en del av länsförbunden finns arrendesektioner,arrendegrupper eller motsvarande. Den hjälp och information som FöreningenSveriges jordbruksarrendatorer och samt lill demanslulna lokala föreningar lämnar sina medlemmar har ocksä stor betydelse närdet gäller att sprida kunskap om arrendeavgifterna. Man får inte heller glömmabort all parterna i samband med förlängning alltid har möjlighel all vända siglill arrendenämnden och be nämnden la upp avgifisfrågan lill medling. Genom den rådgivning och informaiion somintresseorganisationerna bedriver kan kännedomen om bl.a.arrendesättningsfrågorna väntas öka. Mycket tyder pä atl organisalionernaforllöpande kommer all la på sig ell vidgat ansvar för att arrendemarknadenskall fungera väl och för att uppkommande intressemotsättningar skall kunnalösas på ett konstruktivt sätl. De önskemål som har legat bakom tanken på alt inräitastatliga arren-deuppskallningsnämnder torde alltså i allt större ulsiräckningkomma all tillgodoses genom intresseorganisationernas verksamhet. 1 likhet medflertalet remissinstanser biträder jag därför kommitténs uppfattning atl nägrastatliga rådgivande organ för behandling av arrendesättningsfrågor inle f, n.behöver inrättas. 1978/79:183 19 Den offenlliga slatislik som f. n. finns över utgåendearrendeavgifter är inte lillräckligi differenlierad för all ge en tillförlitligbild av prisutvecklingen. För både myndigheter och enskilda skulle del underlättabedömningen, om en fullsländigare registrering av avgifternas utveckling fannsatt tillgå. Frägan om en förbättrad statistik pä arrendeomrädel logsupp lill övervägande av (LU 1976/77:27). Enligt riksdagensmening mäsle emellerlid värdet av en registrering av arrendeavgifternas storlekvägas mol samhälleis slrävan all undvika att en alltmer omfatlande uppgiftsskyldigheiäläggs den enskilde. Med hänsyn härtill ansåg all del närmasi fickankomma på arrendelagskommitién atl bedöma huruvida del kunde bli erforderliglall inhämla ytterligare statistiska uppgifier. Kommittén har vid sina överväganden i denna del stannatför att inle föreslå några ålgärder för atl fä fram en mer fullständigstatistik. Inte heller jag anser au del finns tillräckliga moiiv för atl införaen allmän regislrering av arrendeavgifter. Jag finner del däremoi angelägel noga undersöker vilka möjligheter del finns att förbättra och eventuelltkomplettera nuvarande undersökningsmeloder vilka bygger på regelbundnaslickprovs-undersökningar av lanibrukarnas självdeklarationer. Med hänsyn lillfrågans lekniska karaklär bör del som kommittén har anfört i första hand varaen uppgifi för stalisliska centralbyrån alt undersöka vilka förbätlringar somhärvidlag är möjliga. En fråga som brukar återkomma i diskussionen omarrendeavgifterna är vilken inverkan s.k. anbudsarrenden har pä avgiftsnivån. 1den allmänna deballen har del hävdats atl anbudsarrendena driver uppavgiftsnivån och all del därför finns skäl all ingripa mol användningen avanbudsförfarande. Enligi vad kommittén har anfört är det emellertid svårt allfinna en bekräf-lelse pä della i den undersökning som kommittén har låtitutföra. Den slutsals som man enligt kommittén närmast kan dra av undersökningsresultatetär att anbudsförfarandets effekt pä avgiftsnivån i stort torde vara lilen. Fördelta lalar också det faktum atl anbudsarrendena enligt undersökningen utgören relalivi liten andel av den arrenderade arealen. Kommittén har därför intefunnil det lämpligt att överväga förslag lill lagstiftning som skulle la siklepä all inskränka rälten atl använda anbudsförfarande. Jag ansluter mig på denna punkl till kommitténsuppfattning. Som flera remissinsianser har påpekal är frågan hur man skall molverkaogynnsamma effekier av systemet med anbudsförfarande främst en informationsfråga.Information av della slag måsle emellertid spridas på i huvudsak andra vägarän som kan ske i della lagsliflningsärende. Organisalionerna påarrendemarknaden lorde enligi min mening ha bäsl förutsättningar, när delgäller alt påverka arrendeupplätare och arrendebrukande lantbrukare så attslentrianmässiga eller alltför korlsikliga överväganden inle får fällaavgörandel, när anbudsförfarande används. 1978/79:183 20 Bäde jordägaren och arrendatorn har enligt JB möjlighelall säga upp arrendeavtalet lill arrendeperiodens slul lor all la lill ständ enomprövning av arrendevillkoren. Kan parterna inlc komma överens om villkorenför den nya arrendeperioden, kan frägan föras vidare lill arrendenämnden. 1vist som rör annat arrendevillkor än arrendeavgiftens storlek eller arrendetidenslängd skall enligt 9 kap. 9 S JB lösas sä all del av jordägaren uppslälldavillkorel skall gälla, om del inle slrider mol god sed i arrendeförhållandeneller pä annal säu är obilligl. Sedan är 1976 har jordägaren och arrendalorn dessulommöjlighet all hos domsiol påkalla prövning av arrendevillkoren med stöd av dens. k. generalklausulen i 36 S lagen (1915: 218) om avtal och andrarättshandlingar pä förmögenhelsräilens omräde (avtalslagen). Sädan prövningkan påkallas när som helsl . Enligt generalklausulen fär avtalsvillkor jämkas ellerlämnas ulan avseende, om villkorel är oskäligl med hänsyn lill avtalelsinnehåll, omsländighelerna vid avtalels tillkomst, senare inträffadeförhällanden och omsländighelerna i övrigt. Generalklausulen gäller inom heladel förmögenheisräiisliga omrädel. 1 samband med lillkomslen av generalklausulen påpekades audenna ej siämde helt överens med JB:s besiämmelser om skäligheisprövning avandra arrendevillkor än arrendeavgiften (prop. 1975/76:81 s. 171 och 174). Delansågs dock uppenbart all man vid skälighelsbedömningen av arrendevillkor iförlängningsfallen har all anlägga i slorl sell samma belraktelsesäii som vidlillämpningen av generalklausulen. En behövlig ändring av JB:s bestämmelserbedömdes därt'ör kunna ansiä lill dess frågan kunde prövas i samband med andraändringarav arrendelagstifiningen. Enligi kommitténs förslag bör den beslämmelse i JB somreglerar prövningen av annal arrendevillkor än arrendeavgifien ellerförlängningstiden nu ändras så alt den stämmer bälire överens medgeneralklausulen. Bestämmelsen bör enligt kommittén ges den lydelsen all annalarrendevillkor skall vara skäligt med hänsyn lill arrendeavgiftens storlek,andra arrendevillkor och omständigheterna i övrigi. Förslagei har i allmänheilämnals ulan erinran vid remissbehandlingen.