prop · G203150 · 1978-12-31 00:00:00 — För att huvudalternativetsexportutveckling skall kunna realiseras krävs enligt utredningen en sänkning avde svenska relativpriserna så att förlorade marknadsandelar kan återvinnas.Beräkningarna visar alt tillväxttakten för de svenska exportpriserna då måstevara 1,lägre än världsmarknadsprisernas, dvs. 3,uttryckt iutländsk valuta. För hela prognosperioden innebär detta en sammanlagd sänkningi relativpriserna med . Hälften härav beräknas uppkomma enbart tillföljd av genomförda devalveringar. Beträffande företagssektornsfinansiella utveckling konstaterar LU att situationen för svensk industri sedan1975 har karakteriserats av kraftigt sjunkande vinster, en lågsjälvfinansieringsgrad, svag soliditet och otillräcklig räntabilitet. Förprognosperioden fömtsätter långtidsutredningen en relativt kraftig tillväxt iförädlingsvärdets kapitalandel samt motsvarande uppgång av vinsterna. Den s.k. vinstandelen förutsätts öka års bottennivå till en nivå som liggeri närheten av den som uppmättes dock klart lägre änunder t. ex. 1974. Självfinansieringsgraden i de svenska industriföretagenberäknas växa från i genomsnitt till i genomsnitt . Detkan jämföras med att självfinansieringsgraden låg påöver . Räntabiliteten på eget kapital beräknas öka till en nivå som liggerstrax över räntabiliteten första år men klart årsnivå. Trots vinstuppgången väntas ingen förbättring av företagens soliditet.Det är tvärtom så att prognosen om en oförändrad soliditet på förutsätteren relativt kraftig uppgång i nyemissionsvolymen för att kunna realiseras. En central fråga i utredningen ärhuruvida den beräknade soliditets- och räntabilitetsutvecklingen kan ansesförenlig med den prognostiserade investeringstillväxten, dvs. omräntabilitetsuppgången är stor nog för att stimulera företagen till dennödvändiga investeringsverksamheten. Den svaga soliditeten kommer att utgöra enhämsko härvidlag och utredningen bedömer den förutsatta räntabilitetsuppgångensåsom nätt och jämnt tillräcklig. En kraftigare vinstuppgång skullesäkerställa utvecklingen härvid- 1.2 1978 årslångtidsutredning 61 lag.Enligt utredningens bedömningar skulle dock en sådan kunna ge upphov tillspänningsförhållanden med risk för en ogynnsammare kostnads- ochprisutveckling. Beträffande skatternas utveckling visar LU:sberäkningar på en ökning av det samlade skalteuitaget mätt som procentandel avBNP om 1,. I ett historiskt perspektiv innebär det enminskning av skatteuttagets ökningstakt. harskatteuttaget mätt på detta sätt växt med i genomsnitt I procentenhet per år.Den för prognosperioden kalkylerade ökningstakten uppgår till en fjärdedelhärav. Bakomden kalkylerade tillväxten av skatteuttaget ligger dels en kommunalutdebiteringshöjning om års nivå, dels en höjning av detstatliga inkomslskatteuttaget uppgående till ca , utöver denautomatiska höjning som erhålles på grund av progressiviteten i skatteskalornaoch ökade genomsnittsinkomster. Det bör framhållas att den beräknade kommunalautdebiteringshöjningen är den som krävs för bibehållen finansiell balans ikommunerna om utgiflstillväxlen följer den restriktiva utveckling somförutsätts i LU. Det bör vidare framhållas att den måttliga höjningen av denstatliga inkomstskatten förutsätter en fortsatt hög sparbenägenhet ihushållssektorn för att den prognosticerade utvecklingen av privat konsumtionskall realiseras. Tillsammans med en ytterst restriktiv utveckling av destatliga utgifterna beräknas den förutsatta tillväxten av det statligaskatteuttaget leda till etl budgetunderskott om ca . I analysen av sparbalansens utveckling konstalerasatt svensk ekonomi i prognosperiodens utgångsläge kännetecknades av enfinansiell sparbrist som avspeglas i ett bytesbalansundeskoit om ca 13miljarder kr. Av tabell 9 framgår alt beräknas detta blireducerat till . Bakom förbättringen ligger i första hand enreduktion av företagssektorns sparunderskotl, som beräknas minska från ca 30miljarder kr. Även om utredningenräknar med att hushållens sparkvot sjunker något - ehuruspar-benägenhelen fortfarande antas ligga på en hög nivå - förväntas hushållensfinansiella sparande mätt i nominella belopp öka från ca . år1977 till ca . Mot den gynnsamma sparutvecklingen i företag ochhushåll svarar en mindre nedgång i bostadssektoms och den offentliga sektornssparande. Statens finansiella sparunderskotl beräknas öka från ca 7 miljarderkr. På grund av de kraftigt ökadepensions-utbetalningarna förutses socialsektorns sparande stagnera. I kreditmarknadsanalysen, som avslutar LU:sbelysning av det finansiella perspektivet, beräknas den totalakreditmarknadsvolymen 1983 uppgå till , vilket innebär ennågot långsammare tillväxt 1977- 1983 än första hälft. Blandde förutsedda strukturförändringarna på kreditmarknaden märks attsocialförsäkringssektorns 1978/79:150 62 (AP-fondernas)marknadsandel minskar kraftigt p.g.a. atl sektorns sparande slagnerar.Utredningen förutser också ett behov av att den framtida statsskuldspolitikenutformas på ett sådant sätt atl en större andel av statsskuldens finansieringplacerades hos allmänheten, bl. a. genom atl staten inför en särskildplaceringsform för företagens likviditetsöverskott. En sådan åtgärd skulleminska företagens inlåning i bankerna och motverka en alltför snabb ochinflationsdrivande tillväxt av penningmängden. Milj.kr., löpande priser - 7378 -15660 -30 197 -12044 -12920 - 5 000 Flertalet remissinstanser har yltrat sig angåendeLU:s finansiella kalkyler. I.huvudsak har intresset härvid koncentrerats delstill LU:s beräkningar av den framtida skalleutvecklingen, dels till analysenav förelagens finansiella utveckling. (/SR) anser i sittremissyttrande att den vinstnivå i företagssektorn som LU anser nödvändig ärrealistisk. Man framhåller dock att någon ytteriigare nedgång i löneandelen,utöver vad LU har räknat med, inte kan accepteras av löntagarkollektivet. Medtanke på prisstabiliteten vill /SR peka på nödvändigheten av alt hållatillbaka företagens prishöjningar uiöver den nivå som krävs för att motiveraoch realisera den nödvändiga investeringsverksamheten. /SR finner, liksom LU, det troligt atlsparkvoten kommer att minska något. Man konstaterar att detta i så fall kräverkompenserande skattehöjningar. Sådana krävs också på grund av den offentligasektorns expansion och /SR menar att skatte- och avgiftsökningarna måstebli högre än vad LU räknat med. Man anser att speciellt behovet av ökadkommunal utdebitering underskattals av LU. Mot denna bakgrund menar /SR attdet är nödvändigt med en ändring av det statliga skattesystemet och förordaren övergång till inkomstskatteskalor med en jämnare progression. () påpekar i sitt remissyttrandeatt företagens låga soliditet inte bara verkar dämpande på speciellt riskfylldasatsningar utan även på normala investeringar. KF bedömer att den av LUberäknade räntabilitetsuppgången kan vara svår att uppnå. Det finns därför enrisk för att svenska företags soliditet fortsätter att försämras fram till1983. Den av LU förväntade investeringsuppgången kommer då sannolikt inteheller till KF anser det därför vara en central politiskuppgift att främja näringslivels försörjning med riskkapital under beaktande avmålen om rättvis inkomstfördelning och ekonomisk demokrati. Konjukturlnstltutet (Kl) påpekar isill remissyttrande att inte endast de företagna devalveringarna, utan ävenborttagandet av den allmänna arbetsgivaravgiften och de betydandesubventionerna till industrin har haft stor betydelse för företagensmöjligheter att föra en återhållsam prispolilik. Om man tänker sig attsuccessivt trappa ned subvenfionsinsatserna blir det enligtkonjunklurinstitulel svårare att uppnå den önskade relativprisutvecklingen. Kl anser vidare att den beräknadeprisutvecklingen för den konkurrensutsatta sektorns produkter framstår somutomordentligt återhållsam. Kl tror också att det kan bli mycket svårt attuppnå den målsatta lönekostnadsutvecklingen, speciellt med tanke på att deltaskall ske jämsides med en snabb återhämtning i företagens vinstandelar. Attsäkra en sådan utveckling blir enligt KI:s bedömning en krävande om inte nästanövermäktig uppgift för den ekonomiska politiken. grossistförbundunderstryker att den avgörande punkten när det gäller utvecklingen avnäringslivets investeringar är förelagens förväntade avkastning. Manframhåller att staten skulle kunna vända på utvecklingen genom att mildrabelastningen på företagen i form av avgifter och skatter. Vad gäller hushållensdirekta skatteinbetalningar anser att målsättningen bordevara att det relativa skattetrycket ligger still eller helst minskar. anser att LU:s investeringsprognos är alltför optimistisk med hänsyntill den förutsatta vinstuppgången. Man betonar att vinstnivåerna iett historiskt perspektiv måste betraktas som låga och atl enligt kalkylernaskulle vinstnivån ligga under dessa nivåer.Vidare framhålls att den av LU angivna vinstuppgången ter sig otillräcklig ävenav det skälet att soliditeten 1983 kommer att ligga kvar på samma låga nivå somidag. Enligt institutets mening finns det ett behov av att kompensera desenaste årens vinstkris genom alt tillåta övernormala vinster,så att företagen snabbt kan bygga upp sin soliditet igen. Institutet påpekarockså atl även kapitalets rörlighet måste underlättas för alt en kontinuerligtillväxt skall bli möjlig. En allmän konjunkturuppgång kan leda till betydandevinster även i branscher som är stagnerande på lång sikt. Dessa vinstmedel börpå en väl fungerande kapitalmarknad allokeras till branscher som har godatillväxtförutsättningar . ochSveriges framhåller i sitt gemensamma remissvar att denlönsamhetsförbättring för näringslivet som LU fömtsatt är alltför försiktig.Mot bakgrund härav bedömer man LU:s investeringskalkyl såsom orealisfiskt hög.Dessa synpunkter delas av , som framhåller att bristenpå 1978/79:150 64 räntablaprojekt är den viktigaste faktorn bakom företagens ökade benägenhet altplacera medel i finansiella tillgångar i stället för i enrealkapital-utbyggnad. understryker finner den finansiella analysen i LU särskilt belysande. Man betonar attlönsamheten och soliditeten i industrin måste förbättras samt att beskattningenmåste ändras så att möjligheter skapas att tillföra näringslivet riskvilligtkapital. framhåller att den räntabilitelsupp-gång som ligger iLU:s kalkyler är alltför låg och innebär att riskkapitalet inte får någon realförräntning och än mindre någon riskpremie. Man framhåller att denna ersättningknappast lär framkalla något starkt ökat utbud av riskkapital varförutredningens antaganden om emissionsvolymen, soliditetsulvecklingen och isista hand investeringsutvecklingen blir svåra atl förverkliga. TCO påpekar i sitt remissvar att vinsterna enligtLU växer betydligt snabbare än de investeringar som skall finansieras. Manmenar alt eftersom LU inte anger några medel som gör det troligt att vifaktiskt skulle få en så kraftig ökning av investeringarna, som skulle kunna gelöntagarna en tryggad sysselsättning i utbyte mot den förutsatta lönepolitiskaåterhållsamheten, är LU:s fördelningspolitiska konsekvenser mycket svåra attacceptera. () framhåller att denförutsatta vinstuppgången innebär en dramatisk privatisering av det finansiellasparandet i samhället. LO kan inte acceptera de fördelningsmässiga konsekvensernaav en sådan utveckling. () betonar att man bl. a. i samband med beräkningen av den kommunalabeskattningsutvecklingen saknar en diskussion om de för beräkningarnastrategiska variablernas utveckling . Man påpekar vidareatt en diskussion borde ha förts för att belysa de skilda förutsättningar ochresultat avseende kommunalskatternas framtida utveckling som LU resp. KEU(Kommunalekonomiska utredningen) arbetat med och kommit fram till. RRV påpekarvidare att LU:s presentation ger intryck av atl det föreligger ett sambandmellan hushållens sparkvot och det nödvändiga inkomslskatteuttaget. Enligt RRVär så inte fallet. påpekar i sitt remissvar att LU:s kalkyler över den kommunalasektorns inkomst- och utgiftsutveckling bygger på en alltför optimistiskbedömning av såväl skatteunderiagstillväxten som prisutvecklingen för kommunalkonsumtion. Liknande synpunkter framförs från menar att LU:s antaganden om relationen mellan den allmännaprisutvecklingen och prisutvecklingen för konsumtion medför enkraftig underskattning av den kommunala sektorns finansieringsanspråk. Manframför vidare att LU borde ha ägnat utrymme ål en känslighelsanalys avkommunernas kost- nadsutveckling.I likhet med anser man att LU:s antagande omstatsbidragsandelens utveckling är orealistisk. Ett fåtal remissinstanser har berört LU:skreditmarknadsanalys. delar helt utredningens uppfattningatt kreditmarknadssce-nariot är långtifrån problemfritt och vill understrykaatt det både reser frågor och inger allvarliga farhågor för möjigheterna attförverkliga den förutsedda reala ekonomiska utvecklingen. Man finner förslagetatt införa en särskild placeringsform för företagens likviditetsöverskott ochdärmed minska behovet av statsupplåning genom bankerna väl värt att vidareutveckla.En brist i betänkandets kreditmarknadsavsnitt finner varaatt utredningen inte diskuterar de följder som en fortsatt stor statligupplåning hos affärsbankerna kan komma att få för dessas förmåga att agera someffektiva intermediärer mellan finansiella överskotts- och underskottssektorersamt för möjligheterna att föra en flexibel kreditmarknadspolitik.Man vill i detta sammanhang särskilt peka på risken för att den grå marknadensroll ytterligare förstärks. Fullmäktige i påpekar att frågorbeträffande kreditmarknadens struktur har behandlats relativt utförligt ibankens remissvar över kapitalmarknadsutredningen. Liksom i detta understrykerriksbanksfullmäktige vikten av att kapitalmarknadsutbudet vidgas, i första handgenom att allmänhetens finansiella placeringar i annan form än bankinlåningökar. För att en sådan politik skall bli framgångsrik är det enligtriksbanksfullmäktiges mening bl. a. nödvändigt att nya placeringsinstrumentvid sidan om de nuvarande upplåningsformerna erbjuds med villkor som ärattraktiva för såväl företag som hushåll. Den jämfört med regionalt sett merbalanserade befolkningsutveckling som karakteriserat sammanhänger ihög grad med förändringar i mönstret för den regionalasysselsättningsutvecklingen. Ökningen av antalet anställda inomtjänstenäringarna - främst då de offentliga verksamheterna har under1970-talet fördelats betydligt jämnare mellan olika delar av landet än tidigare.Den regionala omfördelning av industrisysselsättningen inom landet som ägt rumunderdel har dessutom inneburit en påtaglig ökad andel förskogslänen. De regionalpolitiska åtgärder som vidtagits har i stor utsträckningbidragit till denna omfördelning. De allra senaste årens utveckling inom den svenskaekonomin - främst då problemen inom industrin - och därav betingadeförändringar på arbetsmarknaden i olika delar av landet, har dock inneburitatt flytlningsbil-5 1978/79. 1978/79:150 66 den åter förändrats. Den nettoinvandring som skogslänenuppvisade första hälft har stannat av och i vissa fallförbytts i flyttningsförluster. Beräkningar av den regionalasysselsättningsutvecklingen har utförts med utgångspunkt i resultateni LU:s huvudalternativ. Vid den regionala utfördelningen av den sektorvisasysselsättningsutvecklingen enligt LU har en modell av s. k. economic base-typanvänts. Härutöver har också fristående kalkyler utförts förarbetskraftsresursernas utveckling i olika regioner. Genom att ställa dessa tvåkalkyler mot varandra kan spänningar på de regionala arbelsmarknaderna somimpliceras av LU:s resultat belysas. Landets län har i de regionala analysernagrupperats i åtta s. k. riksområden. Enligt beräkningarna uppkommerefterfrågeöverskott på arbetskraft i samtliga riksområden utom ,och om ingen hänsyn tas till den i LUförutsatta nettoinvandringen från utlandet . Särskiltstora efterfrågeöverskott anges för , med öarnasamt . Betydande utbudsöverskotl av arbetskraft föreliggerenligt kalkylerna i och . Den differens mellande två kalkylerna som uppkommer för och Mellersta resp. däremot av förhållandevis liten storlek. Kalkylerna kan således sägasindikera en i stort sett balanserad arbetsmarknad i dessa tre riksområden 1983.För övriga riksområden gäller atl differensen mellan kalkylerna är av sådanstorlek att den kan anses ligga utanför den marginal som ges av osäkerheten isjälva beräkningsmetoden. För dessa riksområden anger således kalkylernapotentiella obalanser på arbetsmarknaderna vid slutet av prognosperioden. Flera remissinstanser kommemerar demetoder som använts i de regionala beräkningarna i LU. Svenskakomtnunförbiindet menar att de kalkyler för den regionala utvecklingen som LUredovisat är mycket osäkra och måste tolkas med försiktighet. som anser det angeläget att man bedriverett utvecklingsarbete i syfte att förbättra de regionalt nedbrutna kalkylerna.Ett skäl härför är långtidsutredningens betydelse som underlag för både denkommunala och regionalpolitiska planeringen. anser atl enbättre samordning mellan LU:s riksprognoser och länsplaneringens regionalaprognoser är önskvärd. En sådan samordning skulle möjliggöra en bättreutbildningsplanering. Statskontoret framhåller i sitt yttrande alt del förplaneringen inom den offentliga sektorn vore värdefullt om i en kommandelångtidsutredning en regional fördelning kunde arbetas in redan i demodellberäkningar som utförs i stället för att som skattas iefterhand. LO menar att LU utfört samma ytliga analys av den regionala utvecklingensom . anser att den nedbrytning på riksområden somutförts inte är tillräcklig utan det krävs också en redovisning och analys påläns- och kommunnivå. anser att denregionala planeringen bör ta hänsyn till den invandring som konimer att ske somföljd av den politik statsmakterna för på detta område. Däremot får denregionala planeringen inte baseras på enkla framräkningar av hur många nyainvandrare som behövs för att få planeringen i övrigt att gå ihop. Socialstyrelsenpåpekar att de strukturellt betingade regionala skillnaderna i arbetslöshetinte belyses i långtidsutredningen. Enligt kommunförbundets uppfattningär det nödvändigt att stimulera en viss rörlighet på arbetsmarknaden, i förstahand då inom regionerna. Det är emellertid också viktigt atl skapaförutsättningar för sysselsättning där arbetskraften finns. Grunden måstedärför vara fortsatta regionalpolitiska insatser för att tryggasysselsättningen i alla delar av landet. ifrågasätter ominte en avsevärd befolkningsomflyttning måste ske om LU:s kalkyler skall kunnarealiseras. Det måste vara svårt att beräkna i vilken utsträckning obalansernakan motverkas genom invandring och regionalpolitiska insatser. TCO anser att den minskning av dengeografiska röriigheten som orsakats av anställningsskyddet och den ökadeförvärvsfrekvensen i huvudsak måste kompenseras genom en kraftigt förstärktregionalpolitik. Också AMS framhåller betydelsen av kraftfullaregionalpolitiska insatser. hämmas rörligheten mellan olikayrken och sektorer av alt den ofta förutsätter en mellanregional flyttning meddithörande anpassnings-och omställningsproblem. ()framhåller att den större rörlighet på arbetsmarknaden som enligt LU krävs föratt balansen i ekonomin skall kunna återställas i sin tur kommer att betydastora balansrubbningar för vissa regioner. LRF framhåller för sin del att ensådan rörlighet inte får stå i strid med den regionalpolitiska målsättning somregering och riksdag i andra sammanhang uttalat sig för. Utvecklingsbefrämjandeindustriinvesteringar i dessa regioner måste därför vidtas. Jord- ochskogsbrukets produktionsförutsätlningar kan också i många av dessa regionerförbättras genom väl planerade investeringar. Liknande synpunkter framförs alantbruksstyrelsen som menar att den prognos för sysselsättningsutvecklingeninom jordbrukssektorn som redovisas i LU:s huvudalternativ innebär enytterligare minskning av befolkningstätheten i områden där underlaget för olikaformer av nödvändig service redan är mycket svagt. Risken för konflikt medmålen för regionalpolitiken är därmed stora inom främst de sju skogslänen menockså i delar av med öarna och . 1978/79:150 68 Vid beräkningen av erforderiiga investeringar inomindustri och verksamhet tar LU hänsyn också till investeringar imiljövårdande syfte. De kostnader som redovisas är främst sådanainvesteringskostnader som företas i direkt syfte att reducera utsläpp eller attåterställa skadad miljö. Dessa kan dock på intet säii las som mått på de totalaresursinsatserna i miljöskyddande syfte. Dels kan sådana kostnader varaintegrerade i andra investeringskostnader och (omöjliga att urskilja, delsinnebär övergången till ny teknik ofta i sig förbättringar i miljöskyddet. Investeringarna i direkta miljöskyddsåtgärder inomindustrin och för den kommunala avloppsvattenreningen har under 1970-taletuppgått till , varav drygt hälften beräknas hagällt det industriella miljöskyddet. En viktig utgångspunkt för LU:sbedömningar av utvecklingen har varit att miljöskyddsarbetet skallfortsätta i oförminskad takt. Åtgärder inom industrin bedöms krävainvesteringar av storleksordningen 3000 milj. kr. totalt under perioden1977-1983. Detta motsvarar av de beräknade totalaindustriinvesteringarna. Ungefär hälften avser åtgärder för att begränsautsläppen av föroreningar i sjöar och vattendrag, medan resten avser åtgärderför att begränsa luftföroreningar samt dämpa buller. Massa- ochpappersindustrin bedöms ensam svara för ungefär hälften av hela industrinsmiljöskyddsinvesteringar. Andra tunga branscher är i detta avseende denkemiska industrin samt järn-och stålindustrin, vars miljöskyddsinvesteringarberäknas motsvara resp. av branschernas totala investeringar. Miljöskyddet inom kommunerna domineras avavloppsvattenrening och avfallsbehandling. Utbyggnadstakten föravloppsvattenrening, som avtagit något , väntas minskaytterligare . Detta beror främst på att allt fler tätorterfår anslutning till reningsverk. De samlade årliga investeringskostnaderna i miljöskyddandeåtgärder beräknas 1977-1983 uppgå till ca 900 milj. kr. i hela ekonomin. Detinnebär investeringar av ungefär samma storleksordning som under de närmastföregående åren. För hela ekonomin beräknas investeringarna i miljöskydd utgöraknappt 1,av de totala investeringarna 1977-1983 enligt LU:s huvudalternativ. Kemikontoret, som ulan alt vara remissinstansinsänt yttrande över LU, betonar resurstillväxtens betydelse för en snabbteknikförnyelse. Det är, enligt Kemikontoret, ett ofta förbisett faktum attteknikförnyelsen varit av avgörande betydelse för framgångarna inommiljöskyddet. talarinte för någon nedrustning av miljöskyddet men vill framhålla svårigheternaatt vidareutveckla de uppnådda vinsterna vid en svagare resurstillväxt. En merrealistisk bedömning krävs vad gäller avvägningar mellan ekonomiska ochtekniska fömtsättningar samt ekologiska behov än vad som skett under de senasteåren, anser Kemikontoret. Kemikontoret framhåller vidare vikten avintemationell samordning av lagstiftningen för hälso- och miljöfarliga varor.Att försöka ligga långt före i utvecklingen på dessa områden kan kostaavsevärda resurser, betonar Kemikontoret. Man påpekar vidare alt frågan om ettproduktregister har tilldragit sig stort intresse i EG och EFTA. Risken attdeklarationer till registret får en icke avsedd effekt av tekniskthandelshinder är påtaglig, anser Kemikonloret. Behovet av atl inom långtidsutredningarnas ram göraen utblick utöver det medelsiktiga perspektivet har successivt ökat. Vissa avde beslut som fattas får konsekvenser långt in . Dessa beslutbör fattas mot bakgrund av en uppfattning om hur den långsiktiga ekonomiska utvecklingenkan komma att se ut. I långtidsutredningens huvudalternativ för denmedelsiktiga utvecklingen förutsätts att den svenska ekonomin återigen skallha nått fullt kapacitetsutnyttjande . Tillväxten i ekonomin under dedärefter följande åren blir därför direkt beroende av produktionskapacitetensutveckling.