prop · G203161 · 1978-12-31 00:00:00 — Återstår sä det fall då beslut om arbetsgivarensansvarighet för ej innehållen preliminär A-skatt meddelas innan arbetstagarenhar debiterats slutlig skatt för det inkomstår under vilket skatteavdragetskulle ha verkställts. För atl solidarisk betalningsskyldighet för beloppelskall uppkomma krävs i detta fall att betalningsskyldighet åläggs bådearbetsgivaren och arbetstagaren. förutsätts också för atl beloppet skallkunna gottskrivas arbetstagaren vid debitering av den slutliga skatten ienlighet med bestämmelsema i 27§ 2 mom. UBL. Arbetsgivarens och arbetstagarens solidariska ansvarighetför ej innehållen skatt kommer i 75 S UBL bl. a. till uttryck på så sätt attkrav på eriäg-gande av skattebeloppet får riktas mot både arbetsgivaren ocharbetstagaren sedan lokal skattemyndighet har meddelat sill beslut. Omarbetstagaren vistas på känd ort inom riket får dock arbetsgivaren krävas baraom del kan antas atl arbetstagaren har underrättats om sin skyldighet atlbetala beloppet. Bestämmelserna om arbetsgivares ansvarighet förarbetstagares skatt vid underlåtenhet att göra skatteavdrag är i princip oförändradesedan de infördes uppbördsförordning (1945:896). De ändringar somhar vidtagits har bara avsett en uppmjukning av ett ursprungligt krav på att arbetstagareni första hand skulle anmanas att fullgöra sin betalningsskyldighet. Arbetsgivarens ansvarighet fick sålunda enligt 1945 årsuppbördsförordning göras gällande bara om arbetstagaren underlät att efter anmaningbelala skattebeloppet. 1 den proposifion (prop. 1953: 100, BeU 1953: 33, rskr1953: 187) som låg till grund för nuvarande uppbördslag (UBL) framhöll departementschefenatt arbetstagaren slutligen skulle svara för det ej innehållna skattebeloppetoch att det därför tedde sig naturligt att skattekravet i första hand riktades molarbetstagaren. Enligt departementschefens mening borde dock arbetsgivarensansvarighet i vissa fall kunna göras gällande utan att arbetstagaren förstbehövde anmodas att erlägga skatten. Som exempel angavs fall då arbetstagarenhade flyttat från rikel eller vistades på okänd ort. Departementschefen berördei sammanhanget också betydelsen av att arbetsgivama förde sådana anteckningarom arbetstagama atl de kunde identifieras. Bestämmelsema utformades i enlighetmed departementschefens förslag så alt arbetsgivaren - om arbetstagaren vistadespå känd ort inom landet - fick krävas bara om arbetstagaren hade underlåtit attefter anmaning betala skattebeloppet. 1978/79:161 105 Nuvarandeordning enligt vilken arbetsgivaren i fömt angiven situalion får krävas bara omdet kan antas att arbetslagaren har underrättats om sin skyldighet alt betalaskattebeloppet infördes enligt förslag i prop. 1967: 130 (BeU 1967: 53, rskr1967: 336). Departementschefen ansåg att denna jämkning borde vidtas medhänsyn till alt det var den lokala skattemyndigheten i arbetstagarens hemortsom i fortsättningen skulle besluta om arbetsgivarens betalningsskyldighet.Dittills gällande bestämmelse att arbetstagaren skulle krävas i första handfick därmed enligt departementschefens mening inte samma betydelse somtidigare. Särskildabestämmelser om arbetsgivares ansvarighet finns i UBL också för det fall attarbetsgivare underlåter atl inbetala belopp som har innehållits genomskatteavdrag. 1 sådant fall får beloppet enligl 77 § UBL indrivas hosarbetsgivaren i samma ordning som gäller för restförd skatt. 1 fråga om arbetstagarengäller att han är fri från betalningsansvar för motsvarande belopp. Bestämmelsemahar i sak varit oförändrade sedan källskattesystemet infördes. 14.2Reformbehov och tidigare förslag Nuvarandebestämmelser om arbetsgivares ansvarighet vid underlåtenhet att göraskatteavdrag tillkom som jag har nämnt vid källskallesysle-mets införande.Syftet var närmast atl åstadkomma en sådan ordning atl arbetsgivaren genomsärskilt beslul kunde göras betalningsskyldig för icke innehållen preliminär skaltså snart försummelsen upptäcktes samlidigl som skattebeloppet genom beslutetgjordes indrivningsbart också hos arbetstagaren. Den ulformning som bestämmelsemamed hänsyn härtill gavs och den omständigheten att arbetsgivaren harregressrätt mot arbetstagaren medför alt arbetsgivare inte kan åläggasbetalningsskyldighet för icke innehållen skatt med mindre än att ansvarighet förskattebeloppet fastställs för viss namngiven arbetstagare.Regeringsrätten har i några mål (nr 3083-3084/1975; avgjorda den 19 oktober1977) angående arbetsgivares ansvarighet för skattebelopp, som inte har kunnathänföras till viss arbetstagare, uttalat att varken ordalagen i 75 § UBL ellerutformningen av övriga regler om arbetsgivaransvaret ger utrymme för annantolkning än alt sådan ansvarighet skall fastställas för varje arbetstagare försig. I ett annat likartat och avgjort mål (nr 2281 -1976) harregeringsrätten förklarat atl av utformningen av reglema om arbetsgivaransvarföljer atl detta blott kan avse bestämd arbetstagares skatt. Regeringsrättenhar i enlighet härmed begränsat arbetsgivarens ansvarighet för skatten lill såstor del av den utbetalda ersättningen, som kunde uppskattas ha utgjort lön förkänd arbetstagare. Enarbetsgivares ansvarighet för icke innehållen skatt bör självfallet varaförenad med regressrätt mot arbetstagaren. Det är emellertid enligt min meninginte acceptabelt att låta detta få till följd att en arbetsgivare kan 8 1978179. 1978/79:161 106 undgåansvarighet genom att inte föra i UBL föreskrivna anteckningar om arbetstagaresnamn m. m. eller genom att undanhålla sådana anteckningar. Bakom ett sådantförfarande ligger ofta, har det visat sig, inte bara en avsikt hosarbetsgivaren (uppdragsgivaren) att komma undan ansvarighet för icke innehållenskatt. Det ger arbetstagaren (uppdragstagaren) anonymitet och därmedmöjlighet alt också slutligt undgå beskattning för ersättningen. Behovetav atl kunna fastställa ansvarighet för arbetsgivare utan hinder av attarbetstagaren är okänd har behandlats i etl avsnitt av en inom finansdepartementetupprättad promemoria Ansvar för skatt vid entreprenad m. m. (Ds Fi 1976: 4). 1promemorian framhålls all frågan bl. a. har aktualiserats av en kontrollaktionbelräffande entreprenadföretag på . Det hade därvid i många fallvisat sig svårt att få fram uppgifter om de arbetstagare som hade deltagit iarbetet och om storleken av utbetalda löner. Detla kunde bero på attbokföringen var bristfällig eller saknades eller all ersättningarna felaktigthade bokförts som inköp av varulager o. d. 1 vissa fall kunde vidare delentreprenadförelag, som rätteligen var ansvarigt för arbetstagarens källskatt,ha saknal kännedom om vilka arbetstagare som hade utfört arbetet. Promemorianutmynnar i förevarande del i förslag om att möjlighet öppnas fören uppskattningav ansvarsbeloppet bl. a. när uppgift om arbetstagare inte föreligger. Flera remissinstanser ser positivt på förslaget att skattskall kunna beräknas approximativt. Enligt i län ger detlaen efterlyst möjlighet till snabb indrivning. iÄlvsborgs län anser alt möjligheten till "skönsuppskattning" blir eltutmärkt komplement lill vitesföreläggande för alt tvinga fram bokföring elleruppgifter från tredskande arbetsgivare. Även lokala skattemyndigheterna i fögderier tillstyrker förslaget. i Västemorrlandslän, som påpekar att uppbördsutredningen i sill betänkande SOU 1965: 23avvisade tanken på approximativ beräkning som oförenlig med nuvarandeuppbördssystem, anser att frågan bör upptas i samband med de ändringar i UBL,som kommer atl genomföras med anledning av föreslående skallereform. Ulredningenom säkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen (USS) anser atl frågan bör anslåi avvakten på atl statsmakterna tar ställning fill förslagel om betalningssäkringslagför skalle- och avgiflsprocessen. Antas detta lagförslag minskar nämligen iviss mån behovet av regler om approximativ beräkning. Nuvarandebeslämmelser om arbetsgivares och arbetstagares ansvarig-hel för ickeinnehållen skatt tillkom, somjag har nämnl tidigare, vid käll-skattesystemelsinförande. De har under lång lid förefallit innebära en tillfredsställandelösning med hänsyn till både det allmännas och arbetsgivar- 1978/79:161 107 En arbetstagares inkomster skall enligtsystemet beskattas i direkt anslutning till inkomstemas förvärvande genom attarbetsgivaren gör skalleavdrag. Om han underlåter att göra avdrag kan enligt bestämmelsemabetalningsskyldighet för skattebeloppet åläggas honom. Betalar arbelsgivarenbeloppet har han för sin del möjlighet alt direkt vända sig tillkronofogdemyndigheten för alt få det indrivet hos arbetstagaren. Det har emellertid blivit allt vanligare atlarbelsgivare låter utföra arbete i sin verksamhet på entreprenad eller enlreprenadliknan-devillkor. När entreprenadarbetena utförs av en självständig företagare med egnaarbetstagare är det denne som är arbetsgivare och enligl UBL ansvarig för källskattenpå de löner som betalas för arbetet. I sådant fall berörs alltså inle den somlämnar entreprenad uppdraget av om ansvarighet. Så blirdäremot fallel om arbetet vid närmare granskning visar sig ha ulförts avarbetstagare för vilka uppdragstagaren inte är arbetsgivare utan baraföreträder dem när arbetsavtal ingås och vid arbetets utförande.Uppdragsgivaren är då arbelsgivare i UBL:s mening och därmed den som skallsvara för alt skalleavdrag görs. Att del har blivit allt vanligare alt uppdragpå detla sätt ges lill mellanman som inte är egen företagare omvittnas allmäntav länsstyrelsema och de lokala skattemyndighetema. Om uppdragsgivaren (arbelsgivaren)underlåter att la in uppgifter om arbetstagarnas namn och adressereller undanhåller lokal skattemyndighet dessa uppgifter uppkommer somjag harvisat fömt ett för det allmänna oacceptabelt förhållande. Bestämmelsema bör därför enligt min mening ändras. Om detklarläggs att lön har betalts för visst arbete utan atl skatteavdrag har gjortsbör sålunda betalningsskyldighet kunna åläggas arbelsgivaren även om arbetstagareninle kan identifieras i direkt anslulning till att frågan om arbetsgivarensbetalningsskyldighet prövas. Beslut varigenom arbetsgivarens regressrättsäkerställs får i stället meddelas om och när arbelsgivaren uppger vilkenarbetstagare skatten avser eller denne själv ger sig lill känna eller kanknytas lill arbelsgivaren i samband med undersökning om ansvarighet förkvarstående skalt. Jag föreslår i enlighet med det sagda alt 75 § UBL ändrasså all betalningsskyldighet för icke innehållen preliminär A-skatt kan åläggasarbetsgivare även om lönen har betalts till arbetstagare för vilkenidentitetsuppgifter inte är kända vid beslutets meddelande. Förutsättning föratt beslul om betalningsskyldighet skall meddelas skall självfallet också ifortsättningen vara att arbetsgivaren utan skälig anledning har underlåtit allgöra skatteavdrag. Jag vill också erinra om atl en arbetsgivare som villförvissa sig om hur hans uppdrag lill viss person skall bedömas med hänsyn lillUBL:s beslämmelser om avdragsskyldighel, kan vända sig lill lokal skattemyndighetför besked. Han har också möjlighet att få en bindande förklaring av RSV om avdragsskyldighelen.Han undgår därmed risk alt mol sin egen uppfattning senare bli bedömd som arbelsgivare.Milt förslag fömt- Prop.1978/79:161 108 a. att nuvarande bestämmelse om solidariskansvarighet i 75 § första stycket utgår och alt föreskrift ges om hurskattebelopp skall beräknas när arbetstagare är okänd. En arbetsgivare är enligt gällande bestämmelser ansvarigför icke innehållen skatt till belopp som svarar mot vad han har underlåtitatt avdraga. Denna bestämmelse bygger pä alt arbetstagaren är känd och attavdrag för preliminär skatt därför kan beräknas på grundval av kolumn i vissskattetabell. En sådan ordning lämpar sig mindre väl när arbetstagaren ärokänd. Det synes lämpligare att beräkna skattebeloppet efter en fastprocentsats. Jag föreslår att skattebeloppet i de här avsedda fallen skallanses utgöra av den lön som skatteavdrag skulle ha verkställts på. Bestämmelserna bör vidare förtydligas så att det klartframgår att betalningsskyldighet skall åläggas både arbetsgivare och kändarbetstagare när beslut om sådan skyldighet meddelas innan sluilig skatt hardebiterats för det inkomstår under vilket skatteavdraget borde ha gjorts.Beslut om betalningsskyldighet för både arbetsgivare och arbetstagare kan behövameddelas också i ett annat fall. Jag tänker härvid på sådant fall då detupptäcks atl arbetsgivaren inle har gjort skatteavdrag och att arbetslagareninte har lagit upp sin ersättning från arbetsgivaren i självdeklarationen.Betalningsskyldighet bör då kunna åläggas båda i avvaktan på att arbetstagarenblir debilerad tillkommande skatt. Jag föreslår att beslämmelse härom tas in i75 § UBL. Som jag redan har nämnt krävs ett särskilt beslut för attsäkerställa arbetsgivarens regressrätt när en arbetstagare blir känd. Närarbetstagaren identifieras innan debitering av sluUig skatt har verkställtsmåste sålunda beslut meddelas om arbetstagarens betalningsskyldighet för deticke innehållna skattebeloppet. Betalningsskyldighet bör också kunna åläggasarbetstagaren i avvaktan på att tillkommande skatt debiteras. 1 andra fallmåste beslut meddelas om hur stor del av arbetslagarens kvarstående ellertillkommande skatt som omfattas av arbetsgivarens betalningsskyldighet. Jagföreslår atl bestämmelser av denna innebörd införs. Enligt nuvarande lydelse av 75 § UBL skall beslut omarbetsgivares ansvarighet meddelas av den lokala skattemyndighet som harutfärdat eller skulle ha utfärdat de,belsedel för arbetstagaren. Denna regelbör gälla ocksä i fortsättningen. Den måste dock kompletteras med bestämmelseför det fall att arbetsgivarens ansvarighet avser icke känd arbetstagare. Jagföreslär att behörighet i sådani fall skall tillkomma den lokala skallemyndighelsom har att debilera arbetsgivarens slufiiga skall för det inkomstår undervilket skatteavdraget skulle ha verkställts. Den lokala skattemyndighet, somskall pröva frågan om arbetsgivares betalningsskyldighet bör också meddelabeslut om arbetstagares betalningsskyldighet eller om hur stor del avarbetstagarens kvarstående eller tillkommande skatt som omfattas avarbetsgivarens ansvarighet. Jag fömtsätter att denna ordning iakttas utanuttryckliga beslämmelser därom. 1978/79:161 109 1samband med de här föreslagna ändringama bör enligt min mening beslämmelsen i75 § UBL om ordningen för framställande av krav mol arbetsgivaren jämkasnågot. När arbetsgivarens ansvarighet avser kvarstående eller tillkommandeskatt som har påförts arbetstagaren har denne regelmässigt krävts påbetalning innan betalningsskyldighet åläggs arbetsgivaren. Nuvarandebestämmelse att arbetsgivaren - när arbetstagaren vistas på känd ort i riket -får krävas bara om det kan anlas att arbetstagaren har underrättats om sinbetalningsskyldighet bör därför begränsas lill de fall dä betalningsskyldighetåläggs både arbelsgivare och arbetstagare. Så kommer att ske när frågan omarbetsgivares betalningsskyldighet prövas innan slutlig skatt har debiteratsför arbetslagaren eller innan den tillkommande skatt har påförts som föranledsav att skatteavdrag inte har verkställts. Jag föreslär att bestämmelsema jämkasi enlighet med det sagda. Detillägg och ändringar som mitt förslag fömtsätter ger anledning alt dela upp75 § UBL pä två paragrafer, 75 § och en ny 75a§. Lagbestämmelserna harutformats i enlighet härmed. har några ändringar av redaktionellnatur gjorts. Mittförslag bör förses med några ytteriigare kommentarer. Med de föreslagna bestämmelsemaavses att läcka en lucka i UBL som gör det möjligt för mindre nogräknadeuppdragsgivare atl undgå ansvarighet för preliminär A-skatt genom all intehämta in identiletsuppgifter om arbetstagama eller undanhålla lokalskattemyndighet dessa uppgifter. Ett sådant förfarande tillämpas ofta iförening med att köpet av arbeiskraft arrangeras på sådant sätt, att det utåtlätt framstår som ett uppdragsförhållande mellan självständiga företagaremedan det i verkligheten är ett anställningsförhållande. Del säger sig självtatt del under dessa omständigheter inte sällan kan uppslå svårigheier förlokal skallemyndighet atl få precisa uppgifter om hur mycket som har betalts ilön för uppdragets fullgörande. Ofta kan det bli nödvändigt all gå igenomarbetsgivarens räkenskaper och andra handlingar. Det är exempelvis vanligt attdet av faktureringen framgår all tjänster i form av arbetad tid har utförts.Ledning för bestämmandet av lönebeloppet kan också komma att erhållas genomrevision hos den av arbetstagama som har stått som förelrädare vid avtaletsingående. Arbelsgivare kan vidare enligt 78 § 2 mom. UBL föreläggas vid viteatt lämna uppgift om arbetstagare och utbetalda löner. Lokal skattemyndigheteller revisionspersonal hos bör därför ha goda fömlsättningar föratt få fram det underlag som behövs för en beräkning av det lönebelopp påvilket skatteavdrag borde ha gjorts. Del ligger i sakens nalur att denna beräkningibland inte kan ske utan en uppskattning med hänsyn till de uppgifter som harerhållits frän räkenskaper eller exempelvis genom upplysningar frånarbetsgivaren eller kända arbetstagare. Några uttryckliga bestämmelser härombehövs dock inte enligl min mening. Jag vill i sammanhanget också erinra omalt lokal skattemyndighet enligl 84 § UBL kan änd- Prop.1978/79:161 110 ra ett beslut om arbetsgivares ansvarighet om det visasvara felaktigt och atl besvär över lokal skattemyndighets beslut skall föras hoslänsskalterät-ten. Mitt förslag medför att det blir möjligt att fastställabetalningsskyldighet för arbetsgivare i huvudsaklig överensslämmelse med vadsom åsyftades i den fömt nämnda promemorian Ansvar för skalt vid entreprenad m.m. Promemorian behandlar emellertid i huvudsak en annan och vidare fråga. Denna gäller i vilken mån källskattekontrollen kaneffektiviseras genom att viss uppgiftsskyldighet införs i fråga om arbete som uppdrastill någon som inte är arbetstagare hos den för vilkens räkning arbetet utförs. Den av mig här föreslagna ordningen kommer med allsäkerhet att inte oväsentligt minska möjlighelema lill skalleundandragande. Detåterstår dock fortfarande att bedöma i vilken mån en ytteriigare effektiviseringkan erhållas av skatteuppbörden genom att viss uppgifisskyldighel åläggs uppdragsgivare.Jag är emellertid inte beredd atl ta ställning till denna fråga . Jag avserdärför att återkomma lill den i etl senare sammanhang. Jag vill säga några ord om arbetsgivaresansvarighet enligt 77 § UBL för skatt som han har innehållit genom skalleavdragmen inte redovisat inom föreskriven tid. Arbetstagaren är i sådant fall fri från betalningsansvarför del innehållna skaftebeloppet. Detta goltskrivs honom vid debileringen av sluiligskatt såsom om del var inbetalt. Fall kan naturiiglvis länkas då arbetsgivarevisas ha innehållit visst skattebelopp ulan att det samlidigl framgår förvilken arbetstagare skatteavdraget har gjorts. 1 sådani fall föreligger delenligt min mening inte något hinder mot att betalningsskyldighet åläggsarbetsgivaren för skattebeloppet. Detta får gottskrivas arbetstagaren när hanger sig till känna för att få utrett varför han har tillgodoräknats preliminär skaltmed för lågt belopp och kanske blivit debiterad kvarstående skatt. Jag hardärför inte funnit anledning att föreslå någon ändring av 77 §. 15 Vissa följdändringar i TL Det förslag till ändringar i taxeringsorganisalionen och laxeringsförfarandetsom jag lade fram i prop. 1977/78:181 gällde framför allt inkomst-och förmögenhetslaxeringen.Den nya ordningen fömtsätter dessutom vissa ändringar i omfastighetstaxering. Med hänsyn lill att reglerna om denna taxering f. n. sesöver av fastighetstaxeringskommittén (Fi 1976:05) begränsar jag mitt förslag lilländringar angående den särskilda fastighetstaxeringen. Ändringarna får ses somprovisoriska. Följdändringar behövs också i några andra avseenden. Jagredovisar ändringarna i anslutning till de paragrafer som berörs. 35 § 1 taxeringsnämndsordförandens uppgifter har hittillsbl. a. ingått att motta deklarationer. Enligt den nya ordningen skallordföranden främst Prop.1978/79:161 111 ha till uppgift att planera och leda nämndens arbete. Hanär härvid också skyldig att granska deklarationer och andra handlingar i denutsträckning som fordras för en noggrann och tillförlitlig taxering. Göromål avexpeditioneli natur har så långt möjligt avlastats honom och lagts på personalhos länsstyrelsema och de lokala skattemyndighetema. Ordföranden bör enligtmin mening nu också befrias från skyldigheten atl ta emot deklarafio-ner fränallmänheten. Detta åliggande har för övrigt mist sin betydelse i praktiken. Jagföreslår att 35 § ändras i enlighel med det sagda. 1 samband härmed bör ocksånågra redaktionella jämkningar företas. 129 och 130 §§ Enligt bestämmelsema för den nya taxeringsorganisalionenskall taxeringsnämndema erhålla biträde av tjänstemän hos länsstyrelse ellerlokal skaltemyndighet. Kronoombud skall inle längre förekomma. Länsstyrelsenfår dock övergångsvis förordna kronoombud att biträda nämnden. 1 sådani fallgäller äldre bestämmelser om kronoombud. Föreskriften om kronoombud i 129 § 1mom. kan därför utgå. Momentet bör vidare jusieras med hänsyn till denöverflyttning till 13 § av föreskriftema i 16 § 2 mom. som har gjorts lidigare.Samlidigl bör bestämmelsema i 6 mom. om konsulent inom lappväsendet ochhänvisningen lill delta moment i I mom. slopas. Detsamma gäller bestämmelsemai 130 § första stycket om ordningsman i lappby. Andra bestämmelser i omsådan konsulent eller ordningsman har utgått lidigare. Förutom de ändringarsom betingas av del sagda föreslår jag också några jämkningar av redaktionellnatur i både 129 och 130 §§. Jämkningarna sammanhänger bl. a. med tidigarebeslutade ändringar i bestämmelsema om val av ledamöler i taxeringsnämnd. Bestämmelser om valbarhelsvillkor m. m. för ledamoteller suppleant i taxeringsnämnd finns numera i 8 och 9 §§. Nuvarande paragrafhänvisningi 174 § 4 mom. femte stycket bör ändras i enlighet därmed. Jag föreslårsamtidigt några mindre redaktionella justeringar. 184 och 185 §§ 1 första stycket av 184§, som avsersärskild fastighetstaxering, hänvisas bl. a. lill fömlvarande 7 och 17§§.Dessa paragrafer har ersatts med ändrade bestämmelser i 11 och 14 §§ omordförandens uppgifter i taxeringsnämnd resp. vad som ankommer påskattechefen. Beträffandeordförandes uppgifter vid särskild fastighetstaxering torde ordföranden isärskild fastighetstaxeringsnämnd också i fortsättningen böra utföra en del avde åligganden som ankom på taxeringsnämndsordförande enligt förutvarande 7§.De föreskrifter som kan behövas härom bör enligl min mening lämpligen meddelasi administrativ ordning i avvaktan på den lagstiftning som fastighetslaxeringskommitlénsarbete kan resultera i. 1 anslutning fill atl hänvisningen till 7§ slopas börhänvisningen till 17 § ändras att avse 14 § och flyttas till I85§ förstastycket. 1 184 § förstastycket hänvisas f.n. också till 16§3 mom. och59§.Dessa stadganden är slopade i enlighet med prop. 1977/78: 181. Möjlighetenligt 16 § 3 mom. för ordförande att anlita skrivbiträde föreligger dock en- 1978/79:161 112 Hänvisningen till 16 § 3 mom. och 59 § bör nu alltsåutgå. Slopandet av hänvisningen till 16 § 3 mom. bör kombineras medövergångsbestämmelse om att får medge att ordföranden vidsärskild fastighetstaxering anlitar skrivbiträde till dess erforderligt biträdelämnas av tjänsteman hos länsstyrelse eller lokal skattemyndighet. I sådantfall bör vidare äldre bestämmelser om skrivbiträde gälla i sin lydelse föreden . Jagföreslår att 184 och 185 §§ ändras på det sätt somjag har sagt här. Vidändringen av 185 § har också beaktats att hänvisningen i första stycket till 61§ 5 mom. numera skall avse 2 mom. 189§ 1 paragrafens sista stycke hänvisas till 69 § 4 mom. andra styckel. Dettastycke har emellerfid upphört alt gäUa Bestämmelsema om hur underrättelseskall sändas har i stället sammanförts i första stycket. Enligt dessa bestämmelserskall underrättelse sändas till den skatiskyldige i vanligt brev. 1 särskildafall får försändelsen rekommenderas eller delges den skattskyldige.