prop · G20328 · 1978-12-31 00:00:00 — Hovrätten anser dock att det är onödigt att låtaärendet först gå till tingsrätt. Enligt hovrätten aren tänkbar lösning att geåklagare och polis möjlighet att ta egendom i förvar för att säkerställa betalningav skattefordran med skyldighet att anmäla åtgärden till dentjänsteman som har att föra det allmännas talan i mål om den fordran som avsesbli säkerställd. Härigenom skulle egendomen lika snabbt som enligt förslagetbli undandragen gäldenärens dispositionsrätt. Prop.1978/79:28 110 Det är av väsentlig betydelse för hela samhälletsverksamhet att beskalt-nlngssysiemel fungerar på etl effektivt och smidigt sätt.Genom beskattningen tillförs del allmänna medel för sina utgifter och en aktivsamhällspolitik möjliggörs. Det är därför viktigt all de skatter som harbeslämts av fastställs och betalas på det säu och inom den tid somhar avsetts. Skattereglerna har utformats i syfte att ge en sålångt möjligt rättvis och likformig fördelning av den samlade skattebördan. 1den mån någon genom olika åtgärder undandrar sig sin andel av skatten innebärdet en ökad belastning för andra. Underiåter samhället att Ingripa mot sådanaåtgärder ökar frestelsen hos de lojala Inkomsttagarna att själva kompensera sigpå liknande sätt. Det är en allmän erfarenhet allskatteundandragandet har tilltagit. Olika metoder förekommer.Den skallskyldige lämnar osanna eller ofullständiga uppgifter om sinaekonomiska förhållanden och får därigenom lägre skatt än vad som annars skulleha blivit fallet. Skattefusk av detta slag är förhållandevis vanligt. Enannan metod är att lämna korrekta uppgifter till myndigheterna men genomdispositioner med sin egendom försätta sig i en sådan situation altskattebetalningen inle kan fullgöras. Skatteundandragande av det slag som jag här harberört kan inte godtas från det allmännas eller de lojala medborgarnas sida. Kraftfullamotåtgärder av olika slag krävs för att komma till rätta med missförhållandena. Ett flertal åtgärder i form av skärpt lagstiftningoch kontroll har genomförts för att bekämpaskatteundandragandet i olika former. När det gäller skattefusket och liknandeförfaranden skall här nämnas att det skalterällsliga sanktionssystemetreformerades . Särskilda avgifter I form av skatte- och avgiftstillägginfördes och straffen skärptes genom tillkomsten av skaltebrottslagen(1971:69), SkBL. Vidare pågår en förstärkning och effektivlsering av polisensoch åklagarens resurser I fråga om ekonomisk brottslighet. Skattemyndigheternas kontrollmöjligheter harävensuccessivt förbättrats i hög grad. Det kan här vara tillräckligt att peka påden nya taxeringsorganisationen, som avses genomföras fr. o. m. 1979 årstaxering (RS-reformen), och de ändringar som har genomförts beträffanderiktlinjerna för revisionsverksamheten. a. eftersträvas i ökadutsträckning s.k. Integrerade revisioner, dvs. räkenskapsgranskning somomfattar flera olika slag av skatter och avgifter. Reformer har vidare ägt rum Inom detskatteprocessuella området. har omorganiserats ochbyggts ut. har föreslagits en ny organisation förförvaltningsdomstolarna I första Prop.1978/79:28 111 instans (prop. 1977/78:170). Lagen (1961:332) om handräckning vid taxeringsrevisionhar ersatts av bevissäkringslagen (1975:1027) för skatte-och avgiftsprocessen,BSL. I fråga om uppbörds- och indrivningsområdena kannämnas all del allmännas ställning i exekutivt sammanhang har befästs iinförsellagen (1968:621) och lagen (1971:1072) om förmånsberättigadeskattefordringar m. m. Vidare har myndigheternas verksamhet på uppbördsområdetblivit effektivare genom en successiv övergång till modern datateknik. Som ettled I RS-reformen har den för () och statskontoret gemensammaprojektgruppen lämnat en delrapport med förslag till ändradearbetsformer m. m. I fråga om uppbörd av direkt skatt. Förslagen avser attförenkla uppbördsrutiner för skattemyndigheterna och skattskyldiga och ökaeffektiviteten i uppbördsförfarandet. Trots de vidtagna åtgärderna har det allmänna undersenare år träffats av allt större föriuster vid uppbörden och Indrivningen avskatter. Drygt 11 300 milj. kr. Av dettabelopp har under .samma tid 2 800 milj. kr. Vid utgången av år1976 kvarstod fordringar på 2 100 milj. kr. som var obetalda. Det har från vissa håll hävdats attinkomstbortfallet utgör en så ringa del av den statliga uppbörden inombeskattningsområdet att det saknar nämnvärd betydelse. Man har härvid pekat påatt denna uppbörd numera ligger kring åriigen. Föregen del kan jag inte ansluta mig till dennauppfattning. Det är här fråga om belopp som är stora i absoluta tal ochstatsfinansiellt betydelsefulla. Som jag har sagt kan det avrättviseskäl inle heller accepteras att beskattningssystemet missbrukas avvissa grupper av skattskyldiga för att bereda sig otillbörliga förmåner påandra medborgares bekostnad. Härtill kommer att de åtgärder som har satts in föratt bekämpa skattefusket och stärka myndigheternas kontrollverksamhet mångagånger skulle bli verkningslösa om Inte det allmänna har erforderligainstrument för att säkra det ekonomiska utfallet. En väsentlig orsak till att uppbörds- ochindrivningsresultatet har försämrats är enligt min mening attbetalningsmotståndet hos vissa grupper av skattskyldiga har tilltagit. Sådanagäldenärer försöker I det längsta utnyttja beskattningsförfarandet till attskaffa sig krediter på det allmännas bekostnad. Det förel igger erfarenhetsmässigt ett direkt samband mellan åena sidan den tid som förflyter från detatt en fordran på skatt eller avgift uppkommer och till dess den får drivas insamt å andra sidan omfattningen av det allmännas föriuster. Ju somgår desto större är risken att del allmänna åsamkas ekonomisk skada genom attgäldenären inte har medel till att betala fordringen. Del är därvid inleovanligt att gäldenären avsiktligt gör sig egendomslös. Risken för att engäldenär skall göra sin egen dom oåtkomlig är särskilt stor när det vidrevision eller annan granskning upptäcks att han har lämnat oriktiga ellerofullständiga uppgifter I syfte att dra undan skatt. Prop.1978/79:28 112 Metodemaatt göra sig egendomslös har även blivit alltmer avancerade.För vissa personer som driver verksamhet I bolagsform har bl. a.konkursinstitutet blivit ett medel att dra sig undan betalningen av sinaskulder till det allmänna. I detta sammanhang vill jag hänvisa till enundersökning som har företagits inom . Denavsåg att följa upp en av RSV Initierad s. k. kategorigranskning avschaktentreprenörer inom riket. Undersökningen omfattade de fall därde beloppsmässigt största undan-dragandena hade skett. Som nedre gräns förurvalet användes en sammanlagd höjning av , vilket gav ett antal av56 granskningar. Av dessa hade 12 vid undersökningstillfället ännu inte medförtnågon debitering. Återstående 44 skattskyldiga hade debiterats tillkommande skattmed ca 3,2 milj. kr. Av delta belopp hade ca . betalats eller 17,5"... hade drivit In ca . eller 7,8 '\ avskrivlts. Vid slutet av år 1977förelåg fortfarande ca 1,1 rh\\y kr. eller 34,3 "i. för Indrivning. De nu redovisade förhållandena talar för attytteriigare lagstiftningsåtgärder måste sättas in på uppbörds- ochindrivningsområdena. Denna uppfattning bekräftas av de myndigheter som har handom denna verksamhet. De framhåller att 'de upplever bristen på instrument föratt säkra betalning i beskattningssammanhang som synnerligen kännbar. Det har från vissa håll gjorts gällande att detallmännas fordringar på skatt i indrivningshänseende intar en förmånligareställning än civila fordringar. Man har därvid pekat på att skattefordringar,som har fastställts llll beloppet eller debiterats genom särskilt beslut, fårkrävas ut utan hinder av att detta beslut Inte har vunnit laga kraftsamt att de har allmän förmånsrätt framför oprioriterade fordringar. Detär I och för sig riktigt att säkerhetsaspekten i skatte- och avgiftssystemet inågon mån tillgodoses genom att det allmänna får kräva omedelbar betalning såsnart en fordran på skatt etc. har påförts gäldenären - vissa i lag fastlagdauppbördsterminer måste dock Iakttas -och vid bristande betalning lämna överfordringen till kronofogdemyndighet för indrivning. Det är emellertid viktigtatt hålla i minnet att det i fråga om inkomst- och förmögenhetsskatterna av praktiskaskäl tar mycket lång lid innan fastställelse och uppbörd kan ske. Förtklenintill dess skattefordringen har fastställts och betalningsterminen har inträttföreligger inte någon möjlighet att säkra fordringens betalning. Under dennatid kan gäldenären, vilket också sker ganska ofta, genom olika transaktionergöra sig egendomslös. Det allmänna kan, I avsaknad av exekutionstitel, inteheller ingripa mot att gäldenärens egendom tas i anspråk för fordringar frångäldenärens övriga borgenärer. Här har den enskilde borgenären ett förstegframför del allmänna. Även om del allmännas fordran har uppkommit föredencivila fordringen kan sålunda den enskilde borgenären ofta utverka enexekutionstitel före det allmänna. Det framstår därför som angeläget med hänsyntill den långa tid som av praktiska Prop.1978/79:28 113 skälmåste förflyta innan en skattefordring kan lämnas för Indrivning, att detallmänna tillförs processuella tvångsmedel för att säkra det ekonomiskautfallet i skatte- och avgiftsprocessen. Jag vill i detta sammanhang erinra om förhållandenai utländska rättssystem. Beskattningsmyndigheterna i flertalet västeuropeiskaländer förfogar över rättsliga instrument som är avsedda att trygga betalningenav skaite-fordrlngar. Ofta är det fråga om processuella tvångsmedel som ärförenade med förmånsrätt. I vissa av dessa rättssystem är del allmännas anspråkäven skyddade genom reglerom solidarisk betalningsskyldighet som är betydligtmer långtgående an i vårt land. Utredningen(Fi 1973:OI)omsäkerhetsåtgärderm.m.iskatleprocessenhar i delbetänkandet (SOU 1975:104) Betalningssäkringslag förskatte- och avgiftsprocessen, lämnat förslag till lagstiftning som syftar tillatt säkra betalningen av det allmännas fordringar på skatt, tull och avgift.Utredningen föreslår att en ny processuell säkerhetsåtgärd, benämndbetalningssäkring, tillförs skatte- och avgiftsprocessen. Åtgärden avser attskydda borgenärens betalningsanspråk fram till dess fordringen frivilligtbetalas eller far drivas in. Den motsvarar i väsentliga delar kvarstad igällande lagstiftning men har längre gående rättsverkningar. 1 övrigt innebärutredningens förslag bl. a. följande. Villkoren för beslut om betalningssäkring är attdet allmänna har en fordran på skatt etc. mot en viss gäldenär och att ensärskild risk föreligger för att denne inte kommer att betala fordringen. Beslutet får avse endast fordran som har uppkommitvid beslutstillfället. Har fordringen ännu inte fastställts i ordinär ellerextraordinär väg, får beslutet omfatta det belopp som på grund av föreliggandeomständigheter skäligen kan antas bli påfört gäldenären. Risken for att betalning skall utebli skall vara avkonkret natur. Det skall föreligga en fara för antingen s. k.betalningssabotage från gäldenärens sida eller för att denne när förfallotideninträder saknar medel att betala fordringsbeloppet. Beslut om betalningssäkring skall i princip fallasav den fiänsteman hos beskauningsmyndighet som har att föra del allmännas talani mål om den fordran beslutet avser. Verkställighet av beslut sker genomkronofogdemyndighets försorg. Myndigheten skall följa de föreskrifter somgäller vid utmätning för ifrågavarande skatt, tull eller avgift. a. att gäldenärens utmätningsbara lösa egendom las om hand eller, om denlämnas kvar hos honom, märks ut. Gäldenärens dispositionsrätt över egendomeninskränks således helt eller delvis. Han förbjuds att förfoga över egendomentill skada för det allmänna. Dessa inskränkningar gäller även i förhållandetill tredje man. Vissa undantag från reglerna om utmätning finns.Sålunda får verkställighet äga rum utan att gäldenären harunderrättats om saken. 8 Ri/csdagen 1978/79. I sam/. Prop.1978/79:28 114 Försäljningav egendom som har tagits i anspråk får inte heller ske. Beslut om betalningssäkring medför förmånsrätt iden egendom, vari verkställighet har skett. Förmånsrätten motsvarar den somföljer med utmätning. Utredningens förslag innehåller vidare bestämmelsersom gör det möjligt att ställa säkerhet för betalning av fordringen. Omerbjuden säkerhet godtas sätts betalningssäkring inte in. Har beslutet omsäkerhet redan fattats skall det hävas och eventuella verkställighetsåtgärdergå åter. Utredningen föreslår slutligen att bestämmelsernaom kvarstad och skingringsförbud i 26 kap. 1 § , RB, skallomfatta skatt, tull eller avgift, som någon kan misstänkas ha undandragit ellersökt undandra det allmänna genom brott enligt SkBL, lagen (1960:418) om straffför varusmuggling m. fl, lagar. Utredningensförslag har remissbehandlats. Den principiella utformningen av utredningensförslag har tillstyrkts eller lämnats ulan erinran av det stora flertalet remissinstanser.1 vissa frågor går dock meningarna isär. Dessa rör främst ifastställelse- och uppbördsprocessen som en skattefordran skall lasäkerställas, beslutsbehörighelen samt åtgärdens rättsverkningar. Ett mindre antal remissinstanser - främst inomnäringslivet - har ställt sig tveksamma eller avvisande til I huvudprincipernai lagförslaget. De har därvid särskilt uppehållit sig vid alt den föreslagnaålgärden har utrustats med längre gående rättsverkningar än kvarstad och skingringsförbudi civil- och straffprocessen, Samma typ av rättsinstitut bör enligt demtillhandahållas för alt säkerställa såväl offentligrättsliga som privatafordringsanspråk. Avvikelser från denna princip bör endast medges omskillnaden mellan de olika fordringsslagen motiverar detta. Denna målsättning,framhålls det, har inle följts i utredningsförslaget. Där har det allmännasintressen i alltför hög grad tillgodosetts. Säkerhetsåtgärder Ibeskattningssammanhang bör kunna utformas i överensstämmelse med motsvarandeåtgärder I civilprocessen. Man hänvisar bl. a. till den typ av säkerhetsåtgärdsom lagberedningen föreslår i betänkandet (SOU 1973:22) Utsökningsbalk.Slutligen framförs den kritiken att utredningen inte tillräckligt ingående haranalyserat de exekutions- och förmögenhetsrättsliga verkningarsom skulleuppkomma för civila borgenärerom institutet betalningssäkring införs i skatte-och avgiftsprocessen. För egen del vill jag anföra följande. Som framgårav min redogörelse föriorar det allmänna betydande belopp genom denlånga tid som i många fall förflyter från det en skatte- eller avgifisfordranuppkommer och tills den förfaller till betalning. Den betalningsoförmåga somuppkommer mellan fordringens uppkomst och förfallodag är heltavsiktlig. Jag anser i likhet med utredningen och flertalet remissinstanser attsärskilda regler behöver införas för aU säkra det allmännas rätt till betalningför skalte-och avgiftsfordringar. Jag vill också understryka vikten av attbestämmel- Prop.1978/79:28 115 sernaI detta hänseende måste utformas så att hänsyn tas till fordringsförhållandetsspeciella natur och till den massärendeprocess inom vilken fordringenfastställs och uppbärs. Fordran på skatt uppkommer inte genom att avtalträffas mellan det allmänna och den enskilde utan genom dennes faktiskahandlande. Det allmänna väljer inte sin gäldenär och dennes kreditvärdighetblir inte föremål för någon prövning. Fordringen bestäms på grundval avgäldenärens egna uppgifter och förutsätter dennes medverkan. Han är vanligtvisden ende som har en fullständig inblick i de förhållanden som grundarfordringsanspråket. Del allmänna som borgenär är sålunda inombeskattningsområdet i en sämre ställning än fordringsägare icivilrättsliga avtalsförhållanden. Denna omständighet utgör ett starkt motivför att ställa särskilda krav på säkerhetsåtgärdernas effektivitet. Fordringen skall tas ut i ett system som är såutformat att gäldenären medges eller kan skaffa sig kredit under en längre tid.Hans egendom kan tas i anspråk förändra borgenärers fordringarmed påföljd att gäldenären är egendomslös när denoffentligrättsliga fordringen får drivas in. Genom att det är fråga ommassärendeprocesser är det allmännas möjligheter alt upptäcka och ingripamot gäldenärer som saboterar uppbördssystemet begränsade. De civilrättsliga säkerhetsåtgärderna kvarstad ochskingringsförbud skulle i sin nuvarande utformning endast i begränsadomfattning kunna stärka skyddet för det allmännas fordringar. Kvarstad ellerskingringsförbud utgör inte hinder mot att egendomen utmäts för annan fordran.Eftersom dessa säkerhetsåtgärder inte medför förmånsrätt kan kvarstaden ellerskingringsförbudet bli verkningslöst, om egendomen utmäts för annan borgenärsfordran. Det enda skyddet består I att för utmätningen bör I första hand tas ianspråk sådan egendom som inte är föremål för säkerhetsåtgärd. Det är därförangeläget att skapa eu verkningsfullt institut som dels hindrar gäldenären frånatt vidta olika åtgärder med sin egendom i avsikt att göra sig egendomslös,dels förstärker skyddet för det allmännas fordringar gentemot gäldenärenscivila borgenärer då den offentligrättsliga fordringen ännu inteär indrivnlngsbar. har chefen för ilagrådsremiss med förslag fill utsökningsbalk föreslagit bl. a. bestämmelseromett nytt kvarstadsinstitut som i fråga om rättsverkningar delvis avviker frångällande regler om säkerhetsåtgärder. Det remitterade förslaget bygger pålagberedningens belänkande (SOU 1973:22) med förslag till utsökningsbalk. som föreslås infört är enligt min uppfaUning inte hellertillräckligt för att det allmänna skall få ett tillfredsställande skydd förfordringar på skatt etc. Jag kommer senare (avsnitt 8.2.4) att närmare utvecklaskälen härför. Med hänsyn till vad jag nu har anfört vill jagansluta mig till utredningens överväganden i dess huvuddrag. Jag föreslår sålundaatt en ny processuell säkerhetsåtgärd tillförs skatteprocessen. På grund av sinspeciella karaktär bör den ges en särskild beteckning. Jag anser"betalningssäkring" vara en lämplig 1978/79:28 116 Åtgärden bör utrustas med de rättsverkningar,bl. a. förmånsrätt, som utredningen har föreslagit. Den bör i övrigt - utomsåvitt avser reglerna om beslutsbehörigheten och tidpunkten när den tidigastfår sättas In - i huvudsak utformas enligt utredningsförslaget. Som jag har nämnt medförinte kvarstad för fordran eller skingringsförbud förmånsrätt. Om vad jagföreslår I fråga om förmånsrätt på grund av betalningssäkring genomförs, kommerbetalningssäkring all medföra ett mer långtgående skydd för det allmänna än vadkvarstad och skingringsförbud kan erbjuda civila borgenärer. Saken ställs påsin spets I fall då egendom som har belagts med kvarstad eller skingringsförbudtas I anspråk för betalningssäkring. På grund härav kan övervägas om inte ävendessa säkerhetsåtgärder bör utrustas med förmånsrätt. I samråd med chefen förjustitiedepartementet har jag emellertid beslutat att frågan om eventuellförstärkning av kvarstads och skingringsförbuds rättsverkan inte bör tas upp Idetta ärende utan I samband med den pågående reformeringen avulsök-ningslagstiftningen. När det gäller frågan om vem somskall ges behörighet att besluta om betalningssäkring anser jag attlänsskatterätten är det lämpligaste organet. I avsnitt 8.2.2 kommer jag attnärmare utveckla skälen härför. Utredningen har föreslagit attbetalningssäkring skall få beslutas under löpande beskattningsperiod eller -år.Jag anser all övervägande skäl talar för att den tidsperiod, dvs, beskattnings-eller redovisningsperiod, till vilken en slutlig skatt eller avgift är atthänföra bör ha gtt till ända innan åtgärden får tillgripas, I fråga ompreliminära skatter eller avgifter bör på motsvarande sätt gälla att den periodtill vilken skatte- eller avgiftsbeloppet kan anses hänförligt, skall ha gåtttill ända. Innan jag går in på förslagetsenskilda delar skall jag uppehålla mig vid några frågor som har anknytning tilllagförslagen men som utredningen har behandlat endast översiktligt eller intenärmare har berört. En del remissinstanser har framhållitatt den föreslagna lagstiftningen bör innehålla bestämmelser om förtur och omskyndsam handläggning av mål vari betalningssäkring har meddelats. Jag ansluter mig till uppfattningenatt mål angående fordran som har belalningssäkrats bör behandlas med störstaskyndsamhet. Verkningarna av det ingrepp i gäldenärens förmögenhetssfär sombetalningssäkring utgör bör sålunda begränsas i möjligaste mån. Det bör därförankomma på det allmänna att så skyndsamt som möjligt fastställa gäldenärensskuld. Regler bör utfärdas i administrativ ordning om alt sådana mål skallbehandlas med förtur. Jag har i detta sammanhang övervägttidsbegränsade säkerhetsåtgärder av den typ som finns i den finskalagstiftningen. Den tidskrävande process som förekommer i vårt land samt denomständigheten all den skattskyldige förhalar processen har gjortatt jag har avstått från en sådan lösning. Säkerhetsåtgärden bör få bestå tilldess att fordringen kan las ut i exekutiv ordning. Prop.1978/79:28 117 En remissinstans har framhållit att bestämmelser omskadeståndsskyldighet fördel allmänna bör föras in i den föreslagnalagstiftningen och därvid knutit an till de civilprocessuella reglerna omsäkerhet för skada som kan tillfogas kvarsladsgäldenär. Reglerna garanterar attgäldenären inte lider några rättsföriuster på grund av säkerhetsåtgärden. Detframhålls att ett felaktigt beslut om betalningssäkring skulle kunna medförakostnader bl. a. för bankgaranti. Även minskade affärsvinster kan uppkommagenom aU beslutet om betalningssäkring kommer till offenfiig kännedom. Enligt skadeståndslagen (1972:207) skall staten iprincip ersätta sakskada eller ren förmögenhetsskada, som har vållats genom feleller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörandestaten svarar. Ersättningsskyldighet föreligger endast om de krav har blivitåsidosatta som med hänsyn till verksamhetens art och ändamål skäligen kanställas på dess utövning. Statens skadeståndsansvar vid fel eller försummelsei myndighetsutövning är sålunda utföriigt reglerat i skadeståndslagen. Jagfinner inte skäl föreligga för att föra in etl längre gående skadeståndsansvarI betalningssäkringssammanhang. Flera remissinstanser har uppehållit sig vid fråganom den föreslagna lagstiftningen kräver personalförstärkningar ochutbildningsinsatser. RSV har därvid framhållit att tillämpningen avsäkerhetsåtgärden kommer att medföra att arbetsbördan hos beslutande ochverkställande myndigheter kommer aU ökas endast marginellt. Några omedelbarapersonalförstärkningar synes enligt verkets mening därför inte behöva sättasin. Sett mot bakgrund av de ytteriigare reformer som har genomförts ellerplaneras inom indrivningsområdel måsle emellertid resurserna med utgångspunkthäri samordnas och planeras. Det föreligger vidare enligt verket ett behov avutbildning för att betalningssäkringen skall bli ett smidigt och rättssäkertinstrument. Jag ansluter mig till verkets bedömning, 1 likhetmed vad som har skett i fråga om lagstiftningen om bevissäkring bör denpersonal som skall tillämpa lagen fa genomgå erforderiig utbildning. Jag anserInte att de personella resurserna I fråga om fastställelse eller verkställighetf n, behöver förstärkas. Behovet får senare ånyo undersökas med hänsyn tillfrekvensen av de mål där betalningssäkring används, I det följande avser jag att gå närmare in på deenskilda avsnitten i förslaget till lag om betalningssäkring för skatter,tullar och avgifter. 8.2Förslaget till lag om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter I utredningsförslaget ges lagen ett vidsträckttillämpningsområde. Den föreslås gälla för praktiskt taget alla skatter, tullaroch avgifter. 1978/79:28 118 frånstatsfinansiell synpunkt mindre betydelsefulla skatter och avgifter föreslåsundantagna. Remissinstanserna har överlag ställt sig positivatill förslaget. 1 fråga om några medelslag har dock framhållits att behovet avsäkerhetsåtgärder inte är särskilt stort. Enremisslnstansärtveksam till attåtgärden får an viindas för att säkra anspråk enligt 77 a § uppbördslagen(1953:272), UBL.