prop · G203110 · 1978-12-31 00:00:00 — Jag vill emellertid ange vissa riktlinjer för utvecklingen. Som jug har framhållit anserjag attskogsindustrins nuvarande råvurubehov inte kun få styra skogsproduktionenslångsikligu inriktning. 1 stiillet bör den direkt låvaruförbrukandeskogsindustrins kapacitet efter hund unpussus till den råvarutillförsel som ärmöjlig inom ramen för den fustlugdu skogspolitiken. På kort sikt är detemellertid av flera skäl omöjligt utt borlse frän skogsindustrins behov.Huvudskälet härtill är att en drastisk nedskärning uv induslrikupacitelenskulle ge oacceptabla konsekvenser för sysselsättningen. Utgångspunkten bördärför vara att söka äsladkommu en skogsproduktion som ger åtminstone denvirkesmängd som utredningen redovisar i sitt alternativ 1. Det skulle innebäradels all avverkningen skulle kunna ligga på en nivå som är tillräcklig för ellnormalt kupacitetsutnyttjande i skogsindustrin, dels att en avverkning av dennustorleksordning skulle kunna bedrivas långsiktigt. Vad jag nu har sugt omskogsproduktionens inriktning skall således inte uppfattas som en definitivläsning lill en viss nivå. Givetvis måste strävan vara en ökad produktion i denmån del är möjligl och lämpligt med hänsyn lill andra vikligu sumhällsmålsomjag har behandlat. Jag kommer att ta upp vissa hithörande frägor ifortsättningen. Även om inget av de detaljerade program som ulredningenhar redovisat bör anlus som långsiktigt program för skogsbruket är de enligtmin mening UV stort värde som allmän utgångspunkt för bedömningar av olikufrågor på det skogspolitiska området. En UV de viktigaste delarna i ett skogsproduktionsprogramär givetvis anläggningen av ny skog efter avverkning. De senare årensskogsodlingar hur oftu inte gett så goda resultat som . på de omfullunde skador som vissa insekter har orsakat på plantorna sedanDDT-hultiga bekämpningsmedel blev förbjudna. Men även de plantskogar somanlades före detta förbud har en alltför låg kvalitet till följd av bristandeomsorg vid planteringen, dålig plantkvalilet och för glesa planteringsförbund.För alt åstadkomma den skogsproduktion jag har förordal fordras avsevärtbälire anläggning av ny skog. Det kan åstadkommas genom utveckling av bälireoch säkrare återväxtmeloder och skogsodlingsmaterial samt genom utbildning avoch information lill dem som sysslar med arbetet. Omsorgsfull plantering,noggrann markberedning och användning av högklassigt skogsodlingsmaterial ger iallmänhet avsevärt Prop.1978/79:110 21 bättre nya skogsbestånd än dem som har åstadkommits undersenare år och medverkar ocksä till minskning av inseklsskadorna. Slrävan mäslevaru utt helt komma ifrån sådana kemiska bekämpningsmedel som medför risk förskador på människor eller i miljön. F.n. pågår eti siörre forskningsprojektsom bl. a. går ut pä all finna acceptabla metoder för bekämpning avsnytbaggen. Innan della är slutfört får andra ätgärder av t ex. den art som jagnyss nämnde tillgripas. Jag utgår från alt problemen kommer ull kunna lösusutan en återgång till DDT-halliga preparat. 1 Ulredningens skogsproduktionsprogram föreslås en rällomfattande plantering uv den kanadensiska contortatallen i norra bedöms kunna ge en betydligt högre volymproduktion än vårinhemska tall. Denna bedömning grundar sig pä några få äldre försök och försöksom är anlagda . F. n. bedriver siorskogsbmkei i norra förhållandevis omfatlande plantering av contortatall. Flera remissinslunservarnar för att införa främmande trädslag. Främsi hänvisar man lill risken för framlidabakslag i form av insekts- och svampangrepp. Några remissinstanser grundar sinnegativa inslällning på uppgifter om conlorta-lallens mindre lämpliga kvalitetsom råvara för sågverksindustrin. För egen del anserjag rent allmänt all manbör vara försiktig med alt införa främmunde trädslag. Jag anser atl ytterligareforskning och försök behövs innan ell meromftiltande införande av främmandeträdslag kan rekommenderas. Jag vill i detla sammanhang nämna att jag har föravsikt all föreslå att skall ges möjligheter alt begränsaanvändningen av främmande trädslag. 1 försia hand bör vi alllså salsa på vårainhemska arter och därvid la tillvara de möjligheler som skogsträdsförädlingenhar visat sig kunna ge. En fortsatt satsning pä förädling är därför angelägen. Ett viktigt inslag i skogsvärden är röjningen avungskogar. Genom röjning kan skogsbeståndens trädslagssammansättning påverkas.Dessulom kan röjningen ge en positiv inverkan på dimensions- och kvalitetsutvecklingen.Skogsulredningen hur betonat behovet av att mer regelmässigt och effektivtutföra ungskogsröjningar. Beroende på förhållandena i det enskilda fallet ochsyftet utförs ungskogsröjningar antingen manuellt eller med hjälp uv kemiskuväxtbekämpningsmedel, s. k. herbicider. Den senare metoden hur varit föremålför en omfattande allmän debatt hiltills under 1970-tulet. Fleruremissinstanser ifrågusälter användningen uv herbicider över huvud tuget elleri varje fall den ökade användning som skulle kunna bli följden av en intensifieradsatsning pä röjning. För egen del vill jug betona alt röjning av ungskogarna ärnödvändig för att nå den skogsproduktion som jag lidigare har förordat. Medhjälp av röjning kan produktionen sälunda inriktas mol en hög kvulitei. Jagvill i detta summunhung också ta upp frågan om reglering avträdslagssamman-sältningen. De farhågor som har framförts om utt produktionenav lövträdsvirke skulle bli alldeles för hög i förhållande tillskogsindustrins beräknade efterfrågan anserjag i vi.ss mån överdrivna. Prop.1978/79:110 22 slagssammansättningen anserjag att man bör behålla ungefärden volymandel lövträd i skogarna som vi nu har. Beträffande melodernu för attreglera sammansättningen är min allmänna inställning självklurt den alt användningenav herbicider och andra kemiska medel bör begränsus så långt som möjligt. Genomnoggrann plunering och genom att åtgärder sätts in är jag övertygad omatt detta är möjligt. Jag är dock medveten om att kemiska medel inle f.n. kanundvaras helt. Jag vill erinr,v om alt den moderna och skärpta lagstiftning vihur på området utgår från att skador på människor eller i miljön genom kemiskamedel skall motverkas så långt som det är möjligt. Vad jag nu har sagt omanvändning av kemisku medel vid röjning gäller självfallet ocksåhyggesrensning. Gödsling av skogsmark är ett sätl att snabbt ökaproduktionen uv virke. Metoden hur använts i huvudsak inomstorskogsbruket. Den skogsmarksareal som åriigen gödslas uppgår nu lill170000-180000 hektar. Gödslingen ger en merproduktion av drygt 1,5 milj. msk.Ulredningen har föreslagit att gödslingen successivt skall öka till ca 450000hektar . Detta skulle mot slutet av den 100-åriga beräkningsperiodenkunna ge en merproduktion av ca 5 milj. m''sk. Flera av de remissinstanser somföreträder miljöintressena avstyrker ulredningens förslag. Många anser att miljöeffekternaav gödslingen måste undersökas ytterligare. Några anser att praktiskasvårigheter hindrar en utökning av gödslingsprogrammet. Gödslingen av skogsmark har gett ett värdefullttillskott av virke. Jag finner emellertid ingen anledning för slalen altslimulera denna verksamhet. Däremot är det angeläget med fortsaU forsknings-och utvecklingsarbele i fråga om skogsmarksgödsling. Framför allt gäller detgödslingens inverkan från miljösynpunkt. Jag vill erinra om att skogsstyrelseni samråd med nalurvårdsverkel har utfärdat särskilda anvisningar för gödslingav skogsmark. Givelvis kan utvecklingen medföra behov av anpassning avanvisningarna eller av föreskrifter av mer bindande karaktär. I det av utredningen rekommenderadeskogsproduktionsprogrammel ingår också skogsproduktion på outnyttjade marker.Det gäller definitivt nedlagd jordbruksmark och myrmark. utgår statligtstöd till skogsplantering på nedlagd jordbruksmark. Den planterade arealen harminskat successivt i takt med den minskade nedläggningen men kanske främst avden anledningen att anslaget har varit oförändrat under en följd av /78 utgick bidrag till plantering av ca 3 000 hektar.Utredningen har föreslagit att arealen skall öka till ca åriigen.Den skogsplantering av nedlagd jordbruksmark som sker med stöd av statsbidragföregås regelmässigt av samråd mellan , lantbruksnämnden ochlänsstyrelsen. Skogsplanteringsintresset får därvid vika om andra intressenfinns. När skogsplantering kommer till ständ är det sålunda främsi av detskälet atl marken inte skall ligga outnyttjad. Prop.1978/79:110 23 Denna inrikining av verksumheten finner jug helt riktig.Definitivt ned-lugdu jordbruksmurker som inle bör unvändas för unnul ändumålbör alltså även i fortsättningen utnyttjas för skogsproduktion. Jug återkommertill frågun om regler och statligt stöd för verksumheten senure. 1 utredningens skogsproduktionsprogram föreslås också enökad satsning pä skogsdikning. Skogsdikning har förekommii isvenskl skogsbruk. Under de senasle åren har den omfattat i genomsnitt varav merparten på marker som lillhör enskilda.Sialsbidrag utgick föregående budgetår till ungefär två tredjedelar avdik-ningsverksumheten. Utredningen föreslår alt dikningen successivt skull ökubåde på redan skogbevuxna, försumpade marker och på myrmarker. Dikningenberäknas kunna ge en årlig merproduktion i slutet uv den 100-åriguberäkningsperioden uv ca 6 milj. m''sk. Utredningen föreslår utt dedikningsföretag det här är fråga om blir föremål för obligaioriskl samrådmellun företagaren och naturvårdsmyndigheten i avvaktan på utt den inventeringav våtmarkernu som f. n. utför blir slutförd. Flera uv deremissinslunser som förelräder miljöinlressenu riktur kritik mol utredningensförslug i denna del. Man menar att mun bör uvvakla naturvårdsverketsinventering så att miljöintressena kan beaktas. För egen del anser jag det värdefullt om skogsproduktionenkan ökas genom dikning. Det måste emellertid vara ett väsentligt krav allnaturvårdens intressen därvid inte åsidosätts. För att lillgodose dessa harjagför avsikl alt föreslå att skyldighet införs att till anmäla enplanerad våtmarksdikning. Därmed kan våtmarksinventeringen fullföljas samtidigtsom naturvårdens intressen beakias. I detta sammanhang villjag också nämna altvattenlagsutredningen (Ju 1969:58) i sitt slutbetänkande (SOU 1977:27) Revisionav vattenlagen. Del 4, har föreslagit förpröv-ningsskyldighet fördikningsföretag, inbegripet skogsdikning, som skadar motstående allmänna ochenskilda intressen. Betänkandet övervägs f. n. i jusliliedeparlemenlet. Vid remissbehandlingen har ytterligare nägra förslag ochsynpunkter framförts som om de tillgodoses påverkar skogsproduktionen negativt.Utredningen har föreslagil aktiva ålgärder för ökad skogsproduktion på murk somnu är bevuxen med mindre värdefull lövskog och på igenväxande hagmarker somofta ligger förhållandevis nära jordbruksbebyggelse. Dessu marker skulle oftage en förhållandevis hög virkesproduktion om de planterades med barrskog. Någonremissinstans har tolkat detta förslag .som ett hot mol kulturiandskapet ochlövskogarna. har föreslagit att en särskild lagstiftninginförs som på samma säll som i fråga om bokskogar hindrar okontrolleradeavverkningar och byte av trädslag. Hagmarksliknande områden i omedelbaranslutning till jordbruksbebyggelse ingår som en naturlig del i kulturmiljön.Jag anser därför att de i allmänhet inte skall behöva utnyttjas förskogsproduktion. Bestånd av ädellövskog är givetvis värdefulla inslag iskogslandskapet. Prop.1978/79:110 24 lande av dessa, hokskogarna, är redan skyddade med ensärskild lagstiftning. Även övrigu ädellövskogar kan ha ell stort värde förnaturvården. De hur emellertid på långt när inte samma omfattning. Jag är f. n.inte beredd utt tu ställning till frågun om särskild lagstiftning om skydd avädellövskogar. Min avsikt är utt föreslå regeringen att låta naturvårdsverketnärmare undersöka behovei av och förutsättningarna för skydd av särskilt värdefullaädellövskogur. bör därvid samråda med . Undertiden får naturvårdslagstiftningen liksom hiuills tillämpas. Genom denskyldighet att anmäla avverkning som f. n. gäller, och somjag för övrigi hurför avsikt atl föreslå skall gälla även i fortsättningen, kan itid få den information som behövs. har vidare föreslagit ett 10-årigtavverkningsförbud i s. k. urskogar och urskogsliknande områden och ett 10-årigtdispensabell avverkningsförbud i skogarna ovanför den s. k. skogsodlingsgränsen.När det gäller urskogar och urskogsliknande områden anser attskogsbruket gemensamt skall svara för kostnaderna för deras avsättningeftersom de enligt verket har stort skogsvetenskapligt värde. När det gäller urskogarna och deras skogsvetenskapligavärde vill jag erinra om att genbankutredningen (Jo 1973:04) haravlämnat betänkandet (Ds Jo 1978: 12) Skogliga genresurser - bevarande,utnyttjande och förnyelse. Förslagen kan sägas i viss utsträckning tillgodoseett skogs-velenskapligl iniresse. De bereds f.n. inom jordbruksdepartementetoch jag är därför inte nu beredd att närmare ta ställning i denna fråga. Närdet gäller bevarande av vissa urskogar i övrigt får naturvårdslagstiftningentillämpas. Jag vill i sammanhanget erinra om de förslag till förstärkningar avvissa naturvårdsanslag som har lagts fram både i propositionen omtilläggsbudget 11 för innevarande budgetär och budgetproposition. Den s. k. skogsodlingsgränsen finns endast på den mark inorra som förvaltas av domänverket. Den drogs upp i början av1950-lalet. har bedömt atl det ovanför denna gräns tills vidare ärså biologiskt och ekonomiskt tvivelaktigt att bedriva skogsbruk att någon sådanverksamhet inte skall förekomma. Undersökningar pågår för att finna lösningarpå dessa problem. Resultaten kan inte väntas . Med stöd avskogsvårdslagen har för övrig mark i norra dragils upp den s. k.gränsen för svårföryngrad skog. Avverkning ovanför denna gräns får ske förstefter tillstånd av . Sådant tillstånd brukar ges om ingaåterväxlproblem väntas uppslå eller om en försiktig avverkning kan göras, s. k.fjällskogsblädning. Den avgjort största markägaren i dessa omiåden är staten.Men det finns också enskilda mindre skogsägare som har hela sitt skogsinnehavdär och är beroende av delta för sin försörjning. Vissl skogsbruk inom områdetär ocksä av betydelse för sysselsättningen lokalt. Att helt hindra avverkningfinner jag därför inte rimligt. Genom det nämnda kravel på tillstånd kanallvarliga missgrepp undvikas i lid. Genom alt också underrättas 1978/79:110 25 om planerade avverkningar föreligger ytterligaremöjligheler all ingripa i de fall där nalurvårdsintresset är särskilt starktNågot skogsbruk i de former som förekommer i andra delar av landet kan förövrigt inte bli aktuellt de närmaste decenniema. Jag kan dessutom nämna att ettav de förslag jag framför i det följande innebär att även statens skogar i nu aktuelltomräde kommer under skogsvårdsslyrelsernas lillsyn på samma sätt som övrigskogsmark. Slutligen villjag ta upp frågan om ett bättretillvaratagande av det virke som produceras i skogen. 1 slutet av år 1977redovisades resultatet av ett projekt som bl.a. avsåg att klargöramöjligheterna alt tillvarata stubbar, loppar och grenar för industriellförädling men också för energiändamål. Projektet hade finansierats gemensamt avstaten och skogsnäringen. Det har bedömts atl 7-8 milj. m vedråvara skulle kunnabli lillgängliga under förutsättning alt vissa tekniska problem blir lösta ochkostnaderna inle blir för höga. Därtill kommer råvara för energiframställning.Jag finner del synnerligen angelägel att utvecklingsarbetet på detta områdefortsätter. Givelvis måste så myckel virke som möjligt tas tillvara i sambandmed avverkningarna. Inte minsl från skogsskyddssynpunkt är detta vikligl. Redani del kortare perspektivet borde det vara möjligt att öka tillvaratagandetgenom t.ex. vissa ändringar i virkesmoltagningen vid industrin. Traditionellt har samhällel använt flera olika medel föratt genomföra den fastlagda skogspolitiken. Vissa är renodlat skogspoliliskamedan andra mera indirekt kan verka som skogspoliliska medel. De viktigastemedlen som används är skogsvårdslagstiftningen, det statliga stödet lillskogsbruket och den av staten finansierade informations- och rådgivningsverksamhetensom bedrivs av skogsvårdsorganisationen. Till de skogspolitiska medlen kanräknas även den service som skogsvårdsstyrelserna tillhandahåller skogsägarna.Även den statliga luntbruksorganisa-tionens och luntmäteriväsendels arbete medatl förbättra fastighetsstrukluren verkar som ett skogspolitiskt medel. Hitkan ocksä räknas den forskning och utbildning som med statens medverkan sker pädet skogliga området. Vidare har skogsbeskattningssystemet skogspolitiskaverkningar. framhåller atl vid valet avskogspolitiska medel måste de faktorer som kan komma att försvåra genomförandetav den fastlagda skogspolitiken särskilt uppmärksammas. Vissa grundläggandesärdrag karakteriserar enligt utredningen skogsbruket och de måste särskiltbeakias. Det gäller dels den i jämförelse med annan verksamhet mycket långaproduktionstiden, dels det förhållandet atl den växande skogen under lång tidhar karaktären av både produktionsmedel och lätt realiserbar produkt. Dessasärdrag var den ursprungliga anledningen till all del i vårt land infördesbestämmelser om skyldighet atl vidta återväxtåtgärder efter av- Prop.1978/79:110 26 verkning och om skydd för den växande skogen genombegränsning i rätten att avverka. Ett annut förhållande som kan försvåra ettgenomförande av en för hela skogsbruket likartad skogspolitik är att skogarnaägs och drivs i skilda företagsformer och med starkt växlande ekonomiska förutsättningar.Enligt utredningen får många skogsägare numera sin försörjning hell eller ihuvudsak frän annan verksamhet och är därför inte beroende av inkomsler frånskogsbruket. Skogsfastigbeten blir för dessa ägare i stället en form avkapitalplacering. Genomförandet av en enhetlig skogspolitik motverkas också avden på många håll i landet olillfredsställande fastighetsstrukluren somförsvårar ett effektivt skogsbruk. Skogsbruket bedrivs således under skilda ekonomiska ochbiologiska förutsättningar. De ekonomiska förutsättningarna varierar dessutomfrån tid till annan för samma skogsbrukare. Dessa skiftande förutsättningar görenligt utredningen att de skogspolitiska medlen måste utformas så att de kananpassas till olika situationer och skilda skogsägaregrupper. Ulredningenpåpekar att ett samlat system av flexibla skogspolitiska medel kräverfortlöpande uppföljning av de åtgärder som har vidtagits och prognoser överutvecklingen. Enligt utredningens mening är del nödvändigt att också iframtiden använda lagstiftningen som styrmedel i skogspolitiken. Utredningenanser att skogsvårdslagstiftningen är i behov av en genomgripande översyn.Enligt utredningen bör vissa delar av skogspolitikens mål vara möjliga atttillgodose genom en skärpning och precisering av vissa bestämmelser iskogsvårdslagen. Det gäller bl. a. återväxtbestämmelserna och bestämmelsema omhushållning med den växande skogen. Det gäller också kraven på hänsynstagandetill naturvårdens intressen. Enligt utredningens uppfattning är det även ifortsättningen nödvändigt med en viss kontroll av skogsindustrinskapacilelsutbyggnad och därmed virkesbehov. Primärt motiveras en sådanreglering uv önskemålet om en varaktig och jämn avkastning från våra skogar.Samtidigt bör en sådan kontroll enligt utredningen ocksä kunna vara ettinstrument i sysselsäll-ningspoliiiken genom att den kan möjliggöra en styrningav invesleringar till vissu orter eller regioner. Utredningen anser att skogsbruket i princip skall varasjälvfinansierat. Vissa angelägna åtgärder som i och för sig normalt bordekunna utkrävas av skogsägaren kan i det enskilda fallel ibland vara oskäligtbetungande. Utredningen anser därför atl det som ett komplement till lagstiftningeni vissa speciella fall kan behövas någon form av statligt stöd. Utredningenanser vidare att det skogsproduklionsprograin den har förordat med utgångspunkti samhällsekonomiska värderingar i vissa delar är så långtgående att det intekan väntas bli genomfört utan stimulans i form av statligt Slöd. För attgarantera viss självfinansiering av de grundläggande skogs-vårdsätgärdernaföreslär utredningen atl skogsägarna skall vara skyldiga att reservera medelför detta. 1978/79:110 27 Rådgivning betruklus uv utredningen som ett väsentligtkomplement till främst skogsvårdslugstiftningen. Det ur enligt utredningen ävenviktigt utt skogsvärds- och uwerkningsservicen till privutskogsbrukei byggs ut.Des sa frågor behandlas i den del de avser statens insatser avskogsadminislru-liva utredningen (Jo 1974:03). En förbättring uv fastighetsstrukluren ur enligtutredningen nödvändig för ull det skall bli möjligt utt i vissa områden bedrivaett rutionellt skogsbruk. Utredningen unser därför att den verksamhet som medstatens stöd sker i detla syfte bör fortsätta. Eftersom förbättringarnaemellertid går långsamt föreslår utredningen att bildandet av s. k.gemensamhetsskogar i de svårast ägosplittrude områdenu priorileras framförandra struklurför-bultrunde åtgärder. u. för ull skapa samverkan mellanskogsägare föreslär utredningen en ökad statlig satsning pä översiktligaskogsinvenlering-ur. Nya och förbättrude skogsbruksmeloder och välutbildudurbetskraft är enligt ulredningen förutsättningar för genomförandet av detskogsproduktionsprogram som utredningen förordar. Utredningen anserattforskningsoch utvecklingsarbetet inom skogsbruket måste intensifieras och attforskningens generellt sett långsiktiga och allmängiltiga karaktär motiveraratt stulen ökar sinu insulser på detta område. Utredningen föreslår vidare attfriimsi utbildningen av skogsiekniker anpassas till efterfrågan och att möjligheternutill utbildning, fortbildning och rådgivning för de självverk-summu skogsägurnuförbättras. Remissinstanserna har i huvudsak inget att erinra motutredningens principiellu syn på frågan om vilka skogspolitiska medel somfrämst bör komma till användning och hur dessa bör förhålla sig till varandra.Industriverket anser dock atl siarka samhällsekonomiska skäl talar för enmindre restriktiv regleringspolitik på skogsområdet än f. n. För egen del anserjag i likhet med utredningen att detkrävs medel av både rättslig, ekonomisk och administrativ art för atl det målför skogspolitiken somjag har förordal i det föregående skall uppfyllas.Givetvis är del inte möjligt att en gång för alla låsa medlens form ochinnehåll. Med den långsiktiga inriktning som bör prägla skogspolitiken är detnödvändigt att successivt förändra och förbättra de olika medlen. Som underlaghärför fordras en fortlöpande uppföljning av medlens effekt i olika avseenden.Den prognosverksamhet som det åligger att bedriva är ettväsentligt led i denna uppföljning som ocksä omfattar analys av de ekonomiskuaspekterna på åtgärder i skogsbruket. Givelvis måsle en vissstabilitet finnas i de skogspolitiska medlen. Med hänsyn till skogsägarnasbehov av att kunnu plunera sin verksamhet för en inte alltför är detnödvändigt att medlen inte ändras alltför ofta. Som komplement till meravaraktiga skogspolitiska instrument kan det dock i vissa lägen finnas skäl förkonjunkturbetingade åtgärder. Jag anser i likhet med skogsutredningen allskogsvårdslagstiftningen Prop.1978/79:110 28 även i fortsättningen bör användas som medel för all angede grundläggunde kruv som samhället ställer i fråga om skogsvården. Motivhärför är bl. a. behovet av en i sina huvuddrag enhetlig inriktning avskogsproduktionen oavseU formen för skogsägande och oavsett mindre ochtillfälliga variationer i förutsättningarna sett från den enskildeskogsägarens synpunkt. Lagstiftningen bör innehålla föreskrifter om anläggningav ny skog, vård och skydd av den växtkraftiga skogen och hushållning med denäldre skogen. Vidare bör i lugstiftningen ställas upp sådana krav på hänsyntill naturvårdens inlressen som bör ingå som ett normalt led i skogsbruket. skogsvårdslagsliftning bör till skillnad från vad som gäller görastillämplig även på skog som tillhör staten och kyrkan. Reglering av skogsindustrins råvaruförbrukning sker sedannågra år med stöd av 136 a S byggnadslagen (1947:385).