prop · G203115 · 1978-12-31 00:00:00 — n. med dessa frågor för att dels öka kontrollen över att gällandebestämmelser uppfylls, dels lämna förslag till ett långsiktigt program för attkomma till rätta med bilavgasproblemen. Med anledning av bilavgasernas betydandehälsorisker är det angeläget att dessa utredningar bedrivs med störstaskyndsamhel. Jagvill i detta sammanhang också beröra frågan om avvägning mellan åtgärder somminskar bilarnas energiåtgång resp. avgasutsläpp. Som jag i det följande kommeratt utveckla närmare kommer utökade insatser i energibesparande syfte attvidtas inom transportsektorn. Med tanke på de betydande skadeverkningar somutsläppen av bilavgaser ger upphov till är det angeläget atl intesparåtgärderna försvårar möjligheterna att minska dessa utsläpp. De förslagtill ålgärder för att reducera bränsleförbrukningen inom transportsektorn somchefen för tidigare denna dag har lagt fram, ärutformade med beaktande härav. Pålängre sikt kan ett ökal användande av alternativa drivmedel ge positivaeffekter från såväl energihushållnings- som miljövårdssynpunkt. Som jag senarekommer att utveckla närmare är det för tidigt att nu ta ställning tillvilketsyntetiskt drivmedel som bör ges huvudvikten i det framtida försörjningssystemet.Jag redovisar i det följande insatser som Prop.1978/79:115 Bilagal Industridepartementet 65 avsesge ytterligare erfarenhet inom området, bl. a. att några statliga verksbilparker avses börja utnyttja syntetiska drivmedel. Sammanfattningsviskan jag således konstatera att en rad åtgärder mol hälso-och miljöproblem vidanvändning av olja och oljeprodukter har vidtagits eller f. n. utreds.Ytterligare uppmärksamhet behöver emellertid ägnas åt dessa frågor. Framförallt de långsiktiga effekterna av utsläppen av svavel, tungmetaller och olikaorganiska föreningar inger oro. För att bestående skador skall undvikas måsteinsatserna inom detta område intensifieras. Brytningav kol är förenad med betydande hälsoproblem. I stenkolsgruvor är deyrkeshygieniska förhållandena fortfarande svåra somolycksfallsriskerna är betydande. Som en följd bl.a. härav är också denpsykiska arbetsmiljön besvärande. För den yttre miljön medför kolbrytningnegativa effekter genom ingrepp i landskapet vid dagbrott. Transporter av kolär förenade med väsentligt mindre miljörisker än transporter av olja. Storakolupplag kan innebära ingrepp i landskapet och medföra negativaarbetsmiljöeffekter, t. ex. genom damning. Kolförbränninginnebär i likhet med oljeförbränning utsläpp av luftföroreningar somkoldioxid, kvävedioxid, svaveldioxid, tungmetaller och ofullständigt förbrändakolväten. Problemen med utsläpp av bl.a. kvicksilver, kadmium och arsenik äremellertid allvarligare vid kolförbränning. är särskilt känsligt förkvicksilvernedfall efiersom kvicksilvret samverkar med försurningen ochdärigenom blir skadligare. Kolanvändning kan också medföra betydandeavfallsproblem genom t.ex. uilakning av tungmetaller från avfallsupplag. Stenkolanvänds i liten utsträckning i . Kol är emellerlid en energikälla medstor uthållighet. Världens nuvarande koltillgångar beräknas räcka under långtid även om förbrukningen ökar. Som jag i det följande kommer att utvecklanärmare bedömer jag en ökad kolanvändning i vårt land som nödvändig för attvårt oljeberoende skall minska. En introduktion av kol i större skala ställerdock långtgående krav på alt lufiutsläppen skall bemästras och på att delångsiktiga avfallsproblemen ska/I lösas. Från arbetsmiljösynpunkt krävsåtgärder för att förhindra skador av damm och buller och också ytterligarestudier av konsekvenser vid bl.a. lagring av kol. Utan sådan åtgärder kan enökad kolanvändning leda till betydande olägenheter från hälso- ochmiljösynpunkt. Teknik för att klara vissa av dessa problem har utvecklats, t.ex. metoder för rening av rökgaser som tar bort av svavlet och vissaav tungmetallerna i utsläppen. Meioder för kvicksilverrening medtillfredställande effekt har ännu inte kommit fram men är under utveckling.Över huvud taget pågår i många länder ett intensivt utvecklingsarbetebeträffande kolanvändning, bl.a. rörande ny förbränningsteknik och effektivarerökgasrening. Med sådan teknik kan sannolikt miljöproblemen med kolanvändningminskas väsentligt. Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 66 Åtgärdermot kolets miljöproblem bör i enlighet med de principer som vårmiljövårdslagstiftning bygger på vidtas och bekostas av den som genom sinverksamhet ger upphov till föroreningarna. Koleldade anläggningar av störretyp för kraft- och värmeproduktion bör i första hand komma i fråga eftersommiljöproblemen är lättare att komma till rätta med vid några stora anläggningarän vid många små. Sådana anläggningar torde främst komma att uppföras avstatens vattenfallsverk och andra kraftföretag samt några kommuner. Kol böremellertid i större utsträckning än f. n. också komma till användning inomprocessindustrin. Det är enligt min uppfattning angeläget att företagen ochkommunerna redan nu genomför en planering med inriktning på att under1980-talet bygga förbränningsanläggningar baserade på kol och utformade med denteknik som krävs från miljövårdssynpunkt. Detärockså angeläget att bl. a. kraftföretagen inför fortsatta beslut inomenergiområdet av statsmakterna och kommunerna visar hurhälso- och miljöproblemen med kolanvändning skall kunna lösas på ett godtagbartsätt. Jag ämnar därför föreslå regeringen att ge vattenfallsverket iuppdrag att utföra ett sådant arbete. Uppdraget avses gälla problemen vidsamtliga de faser av kolhanteringen som blir aktuella i vårt land, dvs. vidtransport, lagring, förbränning och omhändertagande av avfallet. Åtgärder avteknisk natur skall studeras liksom möjligheter att minska problemen genom attvälja kolkvaliteter med låga halter av svavel och tungmetaller. Självfalletmåste även arbetsmiljöproblemen lösas. Jag bedömer att det är värdefullt omvattenfallsverket i detta arbete kan samarbeta med andra större kraftbolag,exempelvis på det sätt som skedde i det s. k. rörandekärnkraftens avfallsproblem. Samarbete vid uppdragets planering ochgenomförande bör ske även med övriga industrin, med kommunema, med statensnaturvårdsverk och med övriga berörda. Delär ett omfattande och betydelsefulh arbete som vattenfallsverket enligt mittförslag får i uppdrag att utföra. Jag räknar med atl insatser från verket ochövriga inblandade kan komma att erfordras i ungefär samma omfattning som underdet s. k. . Eniigtmin mening är det angeläget att organ utan eget produktionsintresse inomenergiområdet tar aktiv del i arbetet rörande åtgärder mot kolets miljöproblem.Delegaiionen (I 1979:01) för solvärme och bränslen som kan ersätta olja är ettlämpligt sådant organ, bl.a. genom att företrädare för miljövårdsmyndigheternafinns representerade i delegationen. Jag avser därför föreslå regeringen attvattenfallsverket ges i uppdrag all fortlöpande redovisa till delegaiionen hurarbetel beträffande åtgärder mot kolets miljöproblem bedrivits och planerna förde fortsatta insatserna. Vattenfallsverketsuppdrag avses gälla teknik och ålgärder som finns eller som kan förutsesfinnas att tillgå under främst . Andelen kol i det svenskaenergisystemet kommer enligt min mening emellertid att Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet Det är därför angeläget att forsknings- ochutvecklingsinsatser rörande för svenska förhållanden och svenska miljökravanpassad teknik för kolanvändning även i detta tidsperspektiv görs. Inom ramenför energiforskningsprogrammet bör därför insatserna inom detta område ökas.Jag återkommer till denna fråga vid behandlingen av anslaget Energiforskning. Jagvill i detta sammanhang påminna om att koleldning ersätter eldning med tjockeldningsolja som även den medför negativa verkningar från hälso- ochmiljösynpunkt. Som grundläggande krav för att en utökad kolanvändning skall kunnaaccepteras bör enligt min mening gälla att kolet vid en jämförelse härmed inteframstår som. sämre från hälso- och miljösynpunkt. Destudier som har utförts visar att hälso- och miljöproblemen vid användning avnaturgas i normala fall är små. Naturgasen innehåller i allmänhet små mängderföroreningar och förbränningen är i allmänhet så fullständig att utsläppen avoförbrända organiska ämnen är små. Riskernavid naturgashantering består främst i att stora olyckor kan inträffa i såvälproduktions- och lagrings- som distributionsledet. Detta är särskilt påtagligtvid hanlering av kondenserad naturgas, LNG. En stor olycka vid t. ex. enterminal för lagring och förångning av LNG skulle, som harvisat, kunna få allvariiga konsekvenser. Riskerna är störst för arbetstagarnavid sådana anläggningar. Innan introduktion av naturgas i form av LNG sker iSverige bör, som kommissionen föreslår, en noggrann bedömning av dessa riskergöras. Införandeav naturgas i större skala i skulle medföra vinster från hälso- ochmiljösynpunkt. Denna fördel måste vägas mot de betydande kostnader som skulleuppstå och det förhållande att naturgasen liksom oljan är en energiråvara medklart begränsad uthållighet, som inte skulle öka vår försörjningstrygghet. Jagåterkommer med en utföriigare diskussion av denna fråga senare (kap. 8.2). Utvinningav torv för energiändamål har under skett endast iobetydlig utsträckning i . Vid ett mer omfattande torvutnyttjande kanframför allt problem i naturmiljön uppstå genom att utdikning och dränering avmossar och myrar samt brytning av torv påverkar landskapsbilden, hydrologinsamt växt- och djurvärlden. Förbränning av torv ger upphov tillluftföroreningar av i viss mån likartat slag som förbränning av olja och kol.Arbetsmiljöproblem förekommer främst genom damning vid frästorvhantering. Somjag kommer att redovisa senare är det angeläget att i full skala prövaanvänding av torv för energiändamål i vårt land. Gjordautredningar och erfarenheter från torvhantering tyder på att utsläppsproblemenär av samma karaktär som vid förbränning av andra fossila bränslen saml attproblem i naturmiljön kan bli akluella. Ingående studier av miljöproblemenbehövs därför. Sådana studier bör bl. 1978/79:115 Bilaga1 Industridepartementet 68 förasvid de torvutvinningsprojekt som kommer att utföras . Torvmarkernautgör en del av våra våtmarker och är av stor betydelse för växt- ochdjurväriden. Ökande anspråk riktas f. n. mot våtmarkerna för att utnyttja dessabl. a. för konventionell skogsproduktion eller energiskogsodling. Regeringengav i uppdrag att från naturvårdssynpunkt inventeralandets våtmarker. F.n. pågår en översiktlig inventering baserad på i huvudsakbefintligt material. lämnade förslag till en meromfattande inventering, som syftar till att ge mer detaljerade kunskaper omlandets våtmarker, deras naturvärden och betydelse, för att möjliggöra enprioritering av våtmarkerna från naturvårdssynpunkt. Ett nära samarbete börgivetvis ske mellan en sådan inventering och de inventeringar av lorvmarker ochmarker för energiskogsodling som görs inom energiforskningsprogrammet. Medbiomassa avses i energisammanhang vanligen skogsavfall, halm, vass, s. k.energiskogar, dvs. odling av vissa snabbväxande trädslag, och andraenergigrödor. Energiskogar och övrig biomassa kan räknas in bland de förnybaraenergikällorna men bör enligt min uppfattning i delta sammanhang behandlastillsammans med övriga bränslen, då miljöeffekterna i många avseenden ärlikartade. Nyttjandeav biomassa för energiproduktion medför i likhet med nyttjande av andrabränslen en rad utsläpp, bl. a. av tungmetaller, kväveoxider och polyaromatiskasubstanser. De senare har vid genomförda undersökningar visat sig varaväl så stora vid förbränning av biomassa som vid oljeförbränning. Risker förklimatpåverkan genom koldioxidutsläpp föreligger dock inte om den förbrukadebiomassan ersätts med ny genom att återväxtåtgärder vidtas. Återväxten tar dåupp lika stor mängd koldioxid som släpps ut vid förbränningen. Utsläppen avsvaveldioxid är små vid förbränning av biomassa i jämförelse med vidförbränning av andra bränslen. Användning av biomassa ger också upphov tillavfall i form av restprodukter vid förbränning. Odlingav energiskog torde om den skall lämna något väsentligt bidrag till landetsenergiförsörjning kräva avsevärda arealer. I försia hand torde nedlagdjordbruksmark och liknande komma i fråga. Liksom närdet gäller utvinning avtorv för energiändamål torde dock anspråk komma att riktas också mot landetsvåtmarker. Riskerfinns för att en monokultur som energiskog skulle bli angripen av parasiter,gnagare, buskbetande djur m. m. och dessutom medverka till en ökning av dessadjurarter. Vidare kan gödsling och användning av kemiska bekämpningsmedel, omsådana metoder tillgrips för att förbättra produktionsutfallet, ge upphov tillnegativa miljöeffekter. har i sitt remissyttrande betänkande fäst stort avseende vid denna fråga som enligtverkets uppfattning har blivit alllför litet beaktad av kommissionen. Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 69 Riskernaför skador vid skogsarbete är stora. Flertalet skador inträffar vidavverkningsarbete och vid transport niedan förbränning av ved ger mindreskador. Hur stora dessa risker skulle bli vid avverkning av intensivodladenergiskog är inte klarlagt. Om denna avverkning kommer att ske med heltmekaniserade metoder är det troligt att skaderisken blir mindre än vidkonventionellt skogsarbete. Praktisk erfarenhet saknas emellertid avenergiskogar, varför ytterligare undersökningar erfordras för en bedömning avyrkesriskerna. Sammanfattningsviskan sägas att energiskogsodlingens totala miljöpåverkan f. n. inte ärtillräckligt känd. Energiskog kan emellertid komma att ge viktigabidrag till den svenska energiförsöijningen. Det är därför angeläget med ettbrett upplagt forsknings- och utvecklingsarbete samt försöksverksamhet rörandekonsekvenserna av nyttjande av energiskog i stor skala för energiändamål.Arbete med dessa frågor pågår f.n. inom ramen för energiforskningsprogrammet.Därigenom ges underlag för framtida beslut om satsning i stor skala. Lövskogsom inte används för massaproduktion samt skogsavfall m. m. utgör en inhemskenergiresurs i . Vid förbränning av sådant bränsle erhålls luflutsläppav i stort sett samma karaktär som vid förbränning av andra bränslen, t.ex.energiskog. Däremot förekommer självfallel inte problem i naturmiljön av denkaraktär som intensivodling av energiskog kan ge upphov till. Jag anser ilikhet med vad bl. a. har angivit i remissyttrandet betänkanden att en ökning av användningen av lövskog ochskogsavfall för energiproduktion bör kunna godtas från hälso- ochmiljösynpunkt. Jagämnar nu beröra de hälso- och miljöproblem som är förenade med nyttjandet avkärnenergi. Vidbrytning av uran för framställning av kärnbränsle sker ingrepp i landskapet.Utsläpp och utläckning av radioaktiva ämnen och tungmetaller kan ocksåförekomma. Vid normal drift av kärnenergianläggningar förekommer kontrolleradeutsläpp av radioaktiva ämnen. De stråldoser som förorsakas av dessa utsläpp ärmycket små jämförda med den strålningsbakgrund som vi alla utsätts för frånnaturiigt förekommande radioaktiva ämnen. Vid drift av kärnkraftanläggningarfinns också en liten risk för reaktorhaveri med omfattande skador som följd.Omhändertagande av restprodukterna från kärnbränsleanvändningen kan också gehälso- och miljöproblem i den mån läckage kan förekomma av radioakliva ämnen. Uranbrylningförekommer i endast i liten skala för forskningsoch experimenländamåli Ranslad i . F. n. bryts ca skiffer . Sverigestillgångar av uranhaltiga skiffrar är emellertid mycket stora. Det finns enligtmin uppfattning inte anledning att utesluta Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 70 attutvinning av uran ur dessa kan bli aktuell i vårt land. Sådanbrytning måste då självfallet ske med beaktande av kraven på hänsyn tillmiljön. Man bör enligt min mening undvika att hamna i en situation därmiljövårdsaspekterna inte har studerats tillräckligt innan en brytning bliraktuell. Jag anser därför att en utredning bör tillkallas med uppgift att frånmiljövårdssynpunkt utvärdera den teknik som kan komma att användas vid eneventuell skifferbrytning i . Förslag om att tillkalla en sådanutredning kommer att framläggas. Utredningen avses ta del av destudier som har genomförts beträffande dessa problem och också föreslåeventuella ytterligare forsknings- och utvecklingsinsatser rörande miljövänligskifferbrytning om den finner sådana erforderliga. Medel för sådana insatserbör kunna utgå från anslaget Energiforskning. Jagövergår nu till alt diskutera frågor om säkerhet och hälso- och miljöproblemvid kärnkraftanläggningar. Vihar i vårt land genom ett omfattande arbete och stort tekniskt kunnandeutvecklat ett kärnkraftprogram med myket hög säkerhet. Vid byggandet avkämkraftanläggningar vidtas omfattande åtgärder för att förhindra onormalautsläpp av radioaktiva ämnen. Anläggningarna utsätts regelbundet för ingåendekontroll och driften omgärdas av omfattande regler med avseende på strålskyddetför de anställda och för att minska risken för onormala aktivitetsutsläpp. Föratt så långt som möjligt undvika långsiktiga skador av sådana utsläpp har normerför högsta tillåtna utsläpp av radioaktiva ämnen från kämenergianläggningarfastställts. Dessa normer fastställs av och gmndarsig på de rekommendationer som utfärdas av internationella strålskyddskommissionenoch andra internationella organ. Riskenför en olycka med stora konsekvenser vid ett kärnkraftverk har studeratsingående av . Ett flertal studier har genomförts på uppdagav kommissionen. Bedömningarna av konsekvensen av en stor olycka varierar i studierna.I samtliga studier redovisas däremot samstämmigt att sannolikheten för enolycka är mycket liten. Energikommissionenanser att de risker som är förenade med kärnkraften är godtagbara med hänsyntill de altemativ som står till buds och verksamhetens sociala nytta.Kommissionen betonar att en viktig förutsättning för denna slutsats är att manockså fortsättningsvis utövar en mycket sträng tillämpning av säkerhetsteknikvid drift av reaktorer samt att fortsatt utvecklingsarbete i syfte attytterligare minska sannolikheten för stora olyckor bedrivs. Kommissionen anservidare att alla rimliga ålgärder skall vidtas för att minska de möjligakonsekvenserna av en eventuell olycka. Motbakgmnd av bl. a. ställningslagande anserjag att arbetetmed att öka säkerheten mot olyckor vid drift av kärnkraftverk fortsättningsvisbör ges ökad prioritet. Detta gäller såväl åtgärder för den tekniska säkerhetenvid kärnkraftverk under uppförande och i drift som planering av åtgärder somskall vidtas vid en eventuell olycka. Prop.1978/79:115 Bilagal Industridepartementet 71 Idet svenska kärnkraftprogrammet ingår kärnkraftblock som har varit 1972. Det innebär att tillstånd för drift av de olika blocken ikämkraftprogrammel är baserade på säkerhetskrav som har utformats under såväl1960- som . har i skrivelse den 23februari 1979 till industridepartementet närmare redogjort för de insatser sominspektionen genomfor och ämnar genomföra för att höja säkerheten hos de idrift och under byggnad varande kärnkraftverken. Ettflertal säkerhetshöjande modifieringar av befintliga kärnkraftverk hargenomförts på initiativ av kärakraftinspektionen. Detta har gällt områdetHaveriförebyggande åtgärder och Haveribekämpande åtgärder. Inom det förstaområdet har insatserna gällt bl.a. kabelseparering. Bland de haveribekämpandeåtgärder som har genomförts kan nämnas förstärkningsarbeten ireaktorinneslutningar. Kärnkraftinspektionenhar inlett en systematisk genomgång av samtliga kärnkraftverk. Genomgången, somär mycket omfattande, planeras ske och börja med detäldsta kärnkraftblocket, 1. Inspektionen har funnit att etteffektivt tillvägagångssätt när det gäller att finna svagheter i befintligakonstruktioner är att granska de olika systemens funktion i samspel. Inom sittprogram för säkerhetsforskning prioriterar därför inspektionen framtagandet avstatistiska metoder för säkerhetsanalys. Dåde äldsta enheterna i det svenska kärnkraftprogrammet är närmare gamlabör inspektionen enligt min mening ges ökade resurser för att intensifiera sinainsatser för att höja säkerheten hos de i drift varande kärnkraftverken. Dettaarbete bör bedrivas i nära samarbete med reaktor-tillverkarna ochanläggningsinnehavarna. Jag anser det viktigt att den kunskap om de svenskareaktorerna som erhålls vid den återkommande säkerhetsgranskning somkärnkraftinspektionen utför, utnyttjas för att vidta säkerhetshöjande åtgärder.Målet bör enligt min mening vara att alla de svenska kärnkraftverken, så långtdet är möjligt, uppfyller samma säkerhets- och strålskyddskrav som ställs pånybyggda anläggningar. Del innebär att modifieringar kan bli nödvändiga i deäldre kärnkraftverken. Trots att dessa modifieringar kan innebära inteobetydliga kostnader för anläggningsinnehavarna bör de enligt min uppfattninggenomföras, bl. a. mot bakgmnd av de krav som bör ställas på fortsatt högsäkerhet hos kärnkraftverken. Ikämkraftinspektionens program för säkerhetsforskning prioriteras verksamhet somsyftar till att förhindra svåra olyckor. Vid utformningen avforskningsprogrammet tas i första hand hänsyn till det existerande svenskakämenergiprogrammet. Projekt för alternativa konstruktioner av kärnkraftverk harhittills givits lägre prioritet. Kärnkraftinspektionen planerar att inom ramenför programmet Haveriförebyggande åtgärder behandla bl.a. problemställningarrörande samverkan operatör-system, inverkan av jordskalv påkämkraftanläggningar och studier av åldringsfeno- 1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 72 men.Vad beträffar haveribekämpande åtgärder planerar inspektionen insatser rörandebl.a. bränslekapslingens beteende vid kylmedelsförlust. Slutligen planerarkärnkraftinspektionen att inom ramen för programmet Konsekvenslindrandeåtgärder göra en uppföljning av den pågående forskningen utomlands vadbeträffar alternativ utformning av reaktorinneslutningar. Jag ansluter mig i storttill kärnkraftinspektionens uppläggning av forskningsprogrammet. Jag anserdock att det är önskvärt att inspektionen, i större utsträckning än vad som nuplaneras, också studerar möjlighetema att vidta konsekvenslindrande åtgärder,även i befintliga anläggningar. Jag bedömer det som särskilt viktigt att alternativautformningar av reaktorin-neslutningen studeras och utvärderas. En del av deforskningsprojekt som kärnkraftinspektionen bedömer som värdefulla gällerfrågor som inte är direkt tillämpliga bara på de nuvarande svenskakärnkraftverken. Projekten har emellertid stor betydelse för förståelsen avuppkomsten av eventuella haverier och deras förlopp. För all göra det möjligtför kämkraftinspektionen att öka insatserna för att höja säkerheten i debefintliga kärnkraftverken beräknar jag att kärnkraftinspektionen /80 bör tillföras ytteriigare 5 milj. kr. Dessa medel böranvändas för att dels utarbeta ett åtgärdsprogram och föreskrifter så att denkunskap som erhålls vid den återkommande säkerhetsgranskningen effektivtutnyttjas för att höja säkerheten i de befintliga kärnkraftanläggningarna, delsutvidga forskningsprogrammet i syfte att öka kunskaperna om konsekvenslindrandeåtgärder. Jag återkommer till denna fråga vid behandlingen av anslagen Statenskämkraftinspektion: Förvaltningskostnader och Statens kärnkraftinspektion:Kärnsäkerhetsforskning. Vissa forskningsprojektrörande kärnsäkerheten, vilka är av mer långsiktig karaktär och vars resultatinte direkt förväntas kunna utnyttjas för att förbättra säkerheten vid dekämkraftverk som är i drift eller under uppförande, finansieras inomenergiforskningsprogrammet. Jag återkommer härtill vid min behandling avanslaget Energiforskning. I vissa beslut omtillstånd enligt 2 § atomenergilagen (1956:306, ändrad senast 1978:281) som gällerinnehav och drift av kämkraftverk föreskrivs att i det län däranläggningen är belägen skall upprätta beredskapsplaner för större olyckor ianläggningen.