prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Närdet gäller atl söka undanröja de nämnda ölägenheterna finns anledning alti första hand erinra om del inledningsvis redovisade systemet medfelparkeringsavgift för galumarksparkering. Erfarenhelerna av den konstruktionmed strikt ägaransvar som har valts i lagstiftningen härom har inte visat pånågra olägenheter. Utredaren bör undersöka om en molsvarande uppläggning kanväljas när del gäller tomlmarksparkering. Enannan uppgift för utredaren blir atl överväga vad som skall gälla beiräffandekontrollavgifterna vid parkeringsöverträdelser. Därvid bör lämnas förslag omvem som skall fastställa avgiftens storiek. Om t.ex. markägaren eller den somgenom avial disponerar marken ges befogenhei att under vissa förutsättningarbestämma avgiften kan det finnas skäl alt skapa garaniier för all den intesätts oskäligt högt. Felparkeringsavgiftenlillfaller i princip kommunen och administrationen ombesörjs av statligamyndigheter. Vid tomlmarksparkering vore det naturiigt om avgiften tillföllinnehavaren av parkeringsplatsen. 165 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:10 harju t.ex. genom att en bil varit uppställd för länge på en parkeringsplatstillfogats skada genom att han hargåti miste om ersättning för annat fordon somi slället hade kunnat parkeras på platsen. Det kan emellertid finnas skäl atlöverväga andra lösningar. Denna fråga hänger också samman med övervakningen somjag ålerkommer lill. Närdetgäller administrationen av ett nytt system för beivrande av otillåtentomtmarksparkering synes väsentliga rationaliseringsvinster kunna göras om mankan använda sig av de rutiner som har tillskapats för systemet medfelparkeringsavgift. Självfallet kan t.ex. vissa större företag, som ombesörjerparkeringsupplåtelser, ha iniresse av all själva skola administrationen. Detbör vara en uppgift för utredaren att överväga hur administrationen bör varaanordnad. Utgångspunkten bör vara att den skall få en enkel och ralionelluppläggning. Somjag har angett bygger systemet med felparkeringsavgift på omedelbarbetalningsskyldighet med möjlighet till rällelse i efterhand. När del gällertomlmarksparkering kan del i och för sig hävdas alt man, med hänsyn till denmåttliga avgift det rör sig om, kan tillämpa samma system som vidgalumarksparkering. Vid tomlmarksparkering blir det emellertid fråga om enreglering med starka civilrältsliga inslag. Del får ankomma på utredaren allmed beakiande av del sagda överväga om del vid tomlmarksparkering bör väljasen modell som avviker från motsvarande reglering i systemet medfelparkeringsavgift. Enytterligare fråga är hur parkeringen skall övervakas i ett system som del nuskisserade. Övervakningen av parkeringen på gatumark ombesörjs av polis och avkommunala trafikövervakare som har genomgåti särskild utbildning. När detgäller tomlmarksparkering är del inte givet all markägaren eller den somdisponerar marken själv skall fastställa om överträdelse har skett, eftersom väsenlligarättsverkningar knyls lill en sådan ålgärd. Slutligenbör del ankomma på uiredaren alt överväga om ett syslem som har diskulerals idel föregående bör avgränsas på något säll och om särskilda förutsättningar böranges för tillämpningen. Olika möjligheler kan länkas, t.ex. all den som ägereller disponerar anläggningen skall uppfylla särskilda krav eller att systemetblir tillämpligt bara på anläggningar, där kommunala irafikövervakare anlitas.Det kan också tänkas atl krav bör ställas på atl övervakningen skall ombesörjasav personer med utbildning som har godkänts av myndighei. Även andra problemrörande nu angivna frågeställningar kan behöva uppmärksammas. 1den mån utredarens förslag till syslem för tomlmarksparkering innebär atlstatens resurser skall användas fömtsätter jag att staten - såsom fallet är ifråga om felparkeringsavgift - får full gottgörelse för sina tjänster. Uiredarenbör vidare överväga i vilken omfallning lagstiftningsåtgärder är nödvändiga föratt göra det möjligl alt reservera parkeringsplatser på gatumark för boendeinom särskilda områden. I detla sammanhang bör för-och nackdelar med ett syslemav det angivna slaget analyseras. Om analysen ger vid handen atl fördelarnaöverväger skall undersökas vilka riktlinjer som bör gälla för tillämpningen. Uiredarenbör vara oförhindrad all ta upp även andra frågor som har samband med dem jaghar angett i det föregående. Medhänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jag alt regeringen bemyndigarchefen för atltillkalla en särskild utredare med uppdrag alt utreda frågor omparkeringsöverträdelser på tomtmark m.m.. Del II K:11 Skr 1978/79:103 166 attbesluta om sakkunniga, experier, sekreterare och annal biträde ål utredaren. Vidarehemsläller jag all regeringen föreskriver alt kostnadema för utredningen skallbelasla sjätte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hennes hemslällan. 11.Tilläggsdirektiv till fartygsmiljöutredningen (K 1973:04) Departementschefen,statsrådet , anför. Allmännabestämmelser om arbetsmiljö och arbetarskydd finns i arbeismiljölagen(1977:1160), som irädde i kraft den . Arbetsmiljölagen gälleremellertid inti för skeppstjänsi, dvs. sådant arbete som utförs avombordanställd. Bestämmelser om arbetarskydd vid skeppstjänst finns i stället ilagen (1965:719) om säkerhelen på fartyg (omtryckt 1978:109) (sjösäkerhetslagen). Arbetsmiljölagen gällerarbetsplatser inom landet och är i princip inte tillämplig uianför landelsgränser. Ett uttryck härför är all lagens lillsynsbe-stämmelser inte är avseddaatl lillämpas ulomlands. Sjösäkerhetslagen med dess arbetarskyddsbestämmelsergäller visserligen på svenskl fariyg även då det nyttjas till sjöfart utanförsvenskt farvatten, men reglerna i den om skydd mot ohälsa och olycksfall gällerbara lill förmån för ombordanställda. Detförekommer att arbetstagare utför arbete på svenskt fartyg uianför riket utanatt vara anställda ombord. För sådani arbele gäller således intesjösäkerhetslagen och någon tillsyn av att arbeismiljölagen lillämpas förekommerinte. I praktiken kan därmed vissa arbetstagare komma att sakna skydd enligt svenskarbetarskyddslagstiftning. Iremissyttranden över arbetsmiljöulredningens (S 1970:35) slutbetänkande (SOU1976:1) Arbelsmiljölag framhölls atl t.ex. montörer som inte är ombordanställdaibland följer med fartyg uianför landets gränser för slutjusteringsarbeten e.d.Sådana arbetstagare borde enligt de framförda synpunkterna antingen omfattas avarbetsmiljölagen eller också jämställas med ombordanställda och omfattas avsjösäkerhetslagen. 1976/77:149 om arbetsmiljölag m.m. betecknade föredragandedepartementschefen (s. 214) del som otillfredsställande atl arbetstagare somarbetar på svenskt fariyg utan atl vara anslälld ombord - som en följd avgränsdragningen mellan arbetsmiljölagstiftningen förde landanslälldaoch deombordanställda - i vissa fall syntes sakna skydd enligt svenskarbetarskyddslagstiftning. Frågan borde därför uiredas närmare. Jagdelar uppfattningen att nuvarande reglering är otillfredsställande och förordarefter samråd med chefen för all farlygsmiljöulredningenges i uppdrag atl se över dessa frågor. Ulredningenbör i sill arbete utgå från den allmänna principen att arbeismiljölagen inte äravsedd atl tillämpas uianför landets gränser. 167 Kommittéer: Del II K:11 altberörda arbetstagare skall beredas samma skydd som ombordanställda börutredningen undersöka på vilkel säll gällande arbetarskyddsbestämmelser behöverkompletteras. 1 detta sammanhang torde del vara av värde oin utredningen sökerklarlägga vad som avses med "ombordanställd". Ulredningen bör ocksåöverväga om undantaget för skeppstjänst i arbetsmiljölagen bör ges en någotannan utformning. Utredningen bör lägga fram de förfaltningsförslag somföranleds av dess ställningstaganden. Jag hemsläller altregeringen utvidgar farlygsmiljöulredningens uppdrag i enlighel med vad jag nuhar anförl. Regeringenansluler sig lill föredragandens överväganden och bifaller hennes hemslällan. Del II E:l Skr 1978/79:103 168 \.Tilläggsdirektiv till utredningen (Fi 1970:70) rörande förhåUandet mellanbankgiro och postgiro Departementschefen,statsrådet , anför. Maj;ts bemyndigande tillkallades ulredningen (Fi1970:70) rörande förhållandel mellan bankgiro och poslgiro. I direklivenanfördes att bankerna vid sidan av poslgirorörelsen hade byggi upp ett egelgirosystem, bankgirot, och all delta kunde ses som en rationalisering av denbetalningsförmedling som bankinstiluten traditionellt hade bedrivit. Samtidigtsaltes i fråga om det från samhällsekonomisk synpunkt är lyckligt atlbetalningsförmedlingen i samhället sker via ivå från varandra helt skildagirosystem och om inte detta medför koslnader och svårigheler för allmänheten.Då det var angeläget att få dessa frågor klarlagda borde förhållandel mellanbankgiro och poslgiro uiredas. Ulredningen fick i uppdrag atl föreslå lämpligaålgärder för att åsiadkomma en ralionell girohantering i landet. Isamband med alt Post- och Kredilbanken, bildades deladespostgirorörelsen i en räntebärande del, som överfördes till P K-banken, och eninte räntebärande del, som blev kvar hos postverket (prop. 1973:145, NU1973:63, rskr 1973:326). Uppdelningen medförde alt den sisinämnda delen avpostgirot blev ett renodlat system för betalningsförmedling. 1 proposilionen(s. 52) erinrade föredraganden om ulredningen rörande förhållandel mellanbankgiro och poslgiro. Han framhöll atl uppdelningen av postgirorörelsen bordeunderiätta ett sammanförande av bankgirot och postgirot lill eu enda gemensamtgirosyslem, som kunde tänkas bli administrerat av postverket. Fråganom att förena bank- och poslgirosysiemen förutsätter bl.a. förhandlingar mellanpostverket, bankerna och berörda personalorganisationer. Enligt vad jag harinhämtat från utredningen har den inte kunnat finna någon tillfredsställandelösning av denna fråga. Jag anser atl ulredningen nu bör undersöka om en mer ralionellgirohantering än f n. kan åsladkommas på annal sätt än genom en sammanslagning.Det finns skäl all undersöka vilka för- och nackdelar som är förenade med attjämställa bankgiro- och postgirosystemen i olika avseenden och att låtabetalningar lill och från siaisverkel göras över både bank- och poslgiro. Jagvill därför nu ta upp frågan om lilläggsdirekliv lill utredningen omförhållandet mellan bankgiro och postgiro. Giromarknadenomsatle budgetårel 1976/77 totalt ca , varav postgirotsvarade för ca 2.200 miljarder(88 96) och bankgirot förca 300 miljarder ().Av omsättningen i postgirot svarade staten för mellan 50 169 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:l Andelen av bankgirots omsättning som härrör från statliga belalningar ärobelydlig. vilkel bl.a. beror på gällande föreskrifter alt i första handpostgirot skall anlitas vid sådana betalningar. Bankgirotsoch posigirols kund- och servicestruktur skiljer sig avsevärt från varandra. Bankgirothar kommit atl förmedla i försia hand betalningar mellan företag.Bankgiroverksamheten, som handhas av bankgirocenlralen, innebär förmedling avbetalningar främst mellan bankkonton som har anslutits till bankgirosyslemel.Bankgirot har lidigare förmedlat belalningar mellan sina kunder avgiftsfritt.Fr.o.m. den har emellertid införts en avgift påbankgiroinbetalningar. Kostnaderna för bankgirot finansieras i huvudsak genomavgifter från medlemsbankerna, som i sin lur disponerar och förräntar de medelsom förmedlas inom bankgirosyslemel. Bankgirot har ingen allmänprestationsplikt, vilkel innebäratt bankgirot inte ärskyldig! att lämna serviceål var och en som begär dei och kan vägra all förmedla betalning av småbelopp. Postgirotkaraktäriseras av att del vid sidan av stora betalningar mellan statligamyndigheter m.fl. har en volymmässigt stor förmedling av småbelopp till ochfrån enskilda personer. Postgirots struktur, servicenivå och konkurrensförmågabygger på postverkels landsomfattande nät av postkontor ochlantbrevbärariinjer. är postgirot av stor betydelse för postverketsekonomi och därmed för möjligheterna att ge service åt allmänheten. Till ca tvåtredjedelar finansieras postgirot av ränteintäkter på kontobehållningen ochlikvider i genomlopp och till ca en tredjedel av avgifter. Postgirot har prestationsplikt. Den stora mängden små betalningarinnebär att postgirot kraftigt belastas av hanteringskostnader. Balansen ipostgirots ekonomi påverkas därför bl.a. av det överskott som de omfatlandestatliga betalningarna tillför postgirosystemet. Statligamyndigheter har endast undantagsvis bankgirokonto. Belalningar lill och från destatliga myndighetema sker lill allra störsla delen över poslgiro. Enligtförordningen (1974:591) om skyldighet för statlig myndighei alt anlitariksbanken eller postgirot (omtryckt 1977:383) skall utbetalningar ske överpostgirot, där det lämpligen kan ske och om annal inte har föreskrivits. Vidövriga transaktioner, där förmedling av bank behövs, skall ellerpostgirot anlitas, om det kan ske utan väsentlig olägenhel. 1976/77:127 om upphävande av statlig myndighets skyldighet att anlilaPK-banken, vilken godkändes av (FiU 1976/77:23, rskr 1976/77:265),log jag bl.a. upp ell förslag från att upphäva 1974års författning i dess helhet. Jag framhöll därvid (s. 15) all förslagetaktualiserade frågan om hur statens kassahållning i stort bör vara ordnad.Riksbanksfullmäktige, fullmäktige i riksgäldskonloret och riksrevisionsverketanförde i sina remissyttranden att frågan om hur statens kassamedel skallplaceras inte kan besvaras ulan all man undersöker på vilkel sätt statenstotala medelsplacering kan ske så effeklivi som möjligt. Såväl budget- sompenningmarknadsaspekter får beaktas, eftersom varje kassahållning hosmyndighelerna ökar siaiens upplåningsbehov. Jag anslöt mig i princip lill dennauppfattning. Vidare påpekade jag att, om 1974 års förfalining skulle upphävashell, myndigheternas skyldighei att anlila postgirol också skulle upphöra. Jagframhöll all denna skyldighei var grundläggande för att man skulle kunnaupprätthålla ralionella betalnings- DelIIE:l Skr 1978/79:103 170 rutinerinom det nuvarande statliga redovisningssystemet. 1det utvecklingsarbete som pågår i fråga om skatteadminislrationen har man inomriksskatteverket och staiskonioret övervägt möjlighelema atl anlita ocksåbankgirot för inbetalning av preliminär skatt och återbetalning avöverskjutande skatt. Frågan om sätiei för sådan älerbelalning har tagits uppdels av . och i en framställning till ,dels av skalteuiskott. Utskoitet (SkU 1975/76:18) fömtsaite därvidatt skulle utreda frågan i samband med omläggning avADB-systemel på skalleområdei. och staiskonioret har iskrivelse lill budgetdepartemeniei för regeringensprövning överlämnat promemorior med synpunkier och förslag lill tekniskalösningar. I skrivelsen framhålls att en förändring av penningströmmarna mellankreditinstituten skulle få stora återverkningar för postgirorörelsen och måslebedömas från bredare samhällsekonomiska perspektiv än enbartskatteadminislralionens. Frånbankernas sida har uttryckts önskemål om att belalningar till och från statligamyndigheter i större ulsiräckning än fn. skall kunna ske via bankgiro. Man harsärskilt pekat på att delta skulle förbättra servicen för allmänheten.Insättningar på bankkonto via bankgirot skulle bl.a. kunna ge snabbare lillgånglill utbetalade medel och också bidra lill all belalningar till statsverketsnabbare kommer in på statsverkets checkräkning i . Deönskemål som har framförts från bankhåll bör enligt min mening prövas medbeaktande av kraven på effektivitet i statsverkets redovisningsrutiner och enralionell slallig likvidiietsplanering och kassahållning. Man måste ocksåbeakta konsekvenserna för postgirot och ta hänsyn lill postverkets möjligheteratl upprätthålla en tillfredsställande service i landets olika delar. Motbakgrund av vad jag nu har anförl bör ulredningen överväga vilka möjlighelersom finns att i olika avseenden jämställa bank- och poslgirosysiemen och attlåta belalningar lill och från statsverket göras över både bank-och postgiro.Möjlighelerna lill förbindelse och snabbare överföringar mellan de bådagirosysiemen börockså prövas. Utredningen bör beakta de önskemål sotn harframförts, bl.a. av revisorer, om en snabbare bokföring ochredovisning av den statliga uppbörden och de statliga betalningarna. Ulöverdessa allmänna riktlinjer vill jag framhålla följande i fråga om det fortsattautredningsarbetet. Måletbör vara att nå bästa möjliga service åt allmänheten genom en rationellgirohantering. De synpunkier och förslag som bl.a. ochbankföreningen har framfört bör analyseras och värderas. Ulredningen bör bedömaeffekierna i samhällsekonomiska och andra avseenden av olika alternativalösningar. Statliga bidrag eller ersättningar via statsbudgeten får inte öka pågrund av atl betalningsuppdragen fördelas annorlunda. Utredningen bör beaklaförulsäuningarna för gällande avtal rörande samarbelel mellan ochpostgirot. Den bör utgå från atl dess förslag inte skall medföra någon ändringi frågaom postgirots åtagande att i placera poslgiro- ochrörelsemedel som inte behövs för postverkels egen kassahållning. Vidare börden belysa de konsekvenser som olika lösningar kan ha för samarbetet mellanPK-banken och postgirot. Utredningenbör samråda med de statliga myndigheter, bl.a. ochriksskatteverket, som närmasi har all tillvarata statens inlressen i 171 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:2 frågorav delta slag. Den börockså hålla nära koniaki med bankinspektionen,postverket, , övriga affärsbanker och bankgirocenlralen somföreträdare för post- och bankgirorörelserna samt med berörda personalorganisationer. Delfortsatta utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt med sikte på att resultatetskall redovisas . Jag avser att med stöd av tidigare bemyndigandeutse experier alt biträda vid utredningsarbetet. Jaghemsläller atl regeringen ändrar uppdragei lill ulredningen rörandeförhållandel mellan bankgiro och postgiro i enlighel med vad jag nu har anfört. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemslällan. 2.Delegation med uppdrag att följa de nya formerna för lönsparande m.m. Departemenischefen,slalsrådet , anför. Iregeringens proposiiion 1977/78:165 om värdesaken lönsparande föreslogs nyaformer för lönsparande i syfte alt stimulera till regelbundet och långsiktigtsparande. Löntagare och andra som har A-inkomst skall genom att spara i bankeller i akliesparfond kunna få skatteförmåner, som gör sparandet värdesäkert. 1proposilionen framhöll jag viklen av all man med uppmärksamhet följer hur deföreslagna nya sparformerna verkar och hur sparandel i landet utvecklas. Vidbehandlingen av proposilionen log finansutskottet med anledning av en molionupp frågan om tillsättande av en expertgrupp för alt följa och analysera detföreslagna lönsparsyslemet (molion 1977/78:1930, FiU 1977/ 78:37). Utskottetframhöll att del med tanke på systemels komplexitet och på den osäkerhet sområder i vissa avseenden beträffande systemets effekter var av yttersta vikt allen noggrann uppföljning skedde av hur sparformerna verkar och hur sparandetutvecklas. Utskoitet anslöt sig till motionärernas uppfattning all enverksamhet för att följa och analysera effekterna av det föreslagna systemetborde komma lill stånd. Utskottetpåpekade alt riksgäldskonloret redan har lill uppgifi atl följa lönsparandel,vilket f n. sker genom den av fullmäktige i riksgäldskonloret ulsedda s.k.lönsparkommiltén. Utskottet förutsatte atl lönsparkommilléns sammansättning ochuppgifter under alla förhållanden måste övervägas då lönsparsyslemetkompletteras med nya sparformer och då förmånema får en direklskalleanknylning. Huruvida det var lämpligt all lönsparkommiltén gavs även detuppdrag motionärerna ville tilldela en expertgrupp kunde utskottet för sin delinte bedöma. Del borde enligt utskottet ankomma på regeringen all beslula omformerna för uppföljnings- och analysarbetet. Ienlighel med finansutskottets hemslällan beslöl , i samband med atlriksdagen biföll proposilionen om värdesaken lönsparande, alt som Del II E:2 Skr 1978/79:103 172 sinmening ge regeringen lill känna vad utskottet anfört beiräffande tillsättandeav en expertgrupp föratt följa och analysera lönsparsyslemet (rskr1977/78:346). Denuppföljning och den analys av det nya sparsystemet och dess effekter somriksdagen har förordat bör enligt min mening också omfatia en analys av delloiala hushållssparandet och de disponibla inkomsternas fördelning mellansparande och konsumtion. I uppgifien bör således ingå inte enbart alt studeradet införda sparsystemets utveckling, ulan också all analysera effekterna påövriga sparformer och på hushållssparandet som helhet. Effektema på sparkvolens uiveckling bör bl.a. belysas. I anslutning härtill bör de lillsparsystemet knuina finansieringseffeklerna studeras, bl.a. konsekvenserna förnäringslivels försörjning med riskvilligt kapiial. Tilluppgifterna bör också höra att föreslå de ändringar i sparsystemet somuppföljningen ger anledning lill. Jag syftar både på de ändringar av leknisknatur som kan aktualiseras vid den prakliska lillämpningen och på dejusteringar av förmånerna som kan moliveras av den ekonomiska utvecklingen.Uppdraget bör vidare avse atl överväga och föreslå de åtgärder som kan behövasför atl få sparmedlen för de olika spararen att kvarstå i sparsystemet ävenefter den femåriga bindningsperiodens utgång. Dentill riksgäldskonloret knutna lönsparkommilléns uppgift är i huvudsak begränsadlill marknadsföringsfrågor och kommittén har en därefter avpassadsammansättning. De uppgifier som är förknippade med att följa och analysera detnya sparsystemet börenligt min mening lämnas till en särskild experigmpp. Jagförordar därför att en delegation lillsälis för att handha ifrågavarandeuppgifter. Vidsidan av de förslag till ändringar i gällande regler för det nya sparsystemetsom delegationen anser påkallade bör delegationen lämna en redogörelselill chefen för ekonomidepariementel rörande sparandet under det närmastföregående spararet. Medhänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jag all regeringen bemyndigarchefen för ekonomidepariementel alltillkalla en delegation med högst fem ledamöter för au följa och analysera detnya lönsparsystemet m.m., allulse en av ledamöterna au vara ordförande, altbesluta om experter, sekrelerare och annat bilräde ål delegaiionen. Vidarehemsläller jag all regeringen föreskriver allersältning lill ledamot, expert och sekrelerare skall utgå i form av dagarvodeenligt förordningen (1978:45) om ersättning vid kommittéuppdrag, om ej annatföreskrivs, attkoslnadema skall belasta sjunde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringenansluler sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 173 Kommittéer: Budgetdepartementet Del II B:l 1.Översyn av bestämmelserna om statligt stöd till dagspressen Departementschefen,statsrådet , anför. Delstatliga stödet till dagstidningar går tillbaka lill då den s.k.samdislribulionsrabatlen infördes och det blev möjligl för tidningarna alt fålån ur pressens lånefond. Presstödet har byggts ut vid fleratillfällen och omfattar numera flera olika stödformer. Del ulgår sålunda i formav produkiionsbidrag, etableringsstöd, utvecklingsbidrag, samverkansbidrag,samdistribulionsrabatl och som lån ur pressens lånefond. Bestämmelser ompresstöd finns i förordningen(l976:336)om statligt slöd lill dagstidningar(ändrad senast 1977:1051). begärde (KU 1972:29, rskr 1972:203) en ny utredning av pressens förhållanden. Medanledning av denna begäran tillkallades pressutredning. Ulredningensförslag (SOU 1975:79) Svensk press lades till grund för statsmakternas beslulom vissa förändringar av stödet till dagspressen (prop.1975/76:131, KU 1975/76:46, rskr 1975/ 76:260). Beslulen innebar såväl enbetydande ökning av stödet som nya regler för bidragsgivningen. Våren 1977beslöt om en ökning av och ändrade regler församdisiribulionsraballen (prop. 1976/77:99, KU 1976/ 77:42, rskr 1976/77:260).Vid samma tillfälle beslöts även att det grundavdrag, som enligt lagen(1972:266) om skatt pä annonser och reklam medges för annonser i bl.a.dagspress, skulle höjas.