prop · G203123 · 1978-12-31 00:00:00 — Någontyp av löntagar- eller medborgarfonder kan också komma att erfordras för attförsörjningen med riskkapital skall kunna tryggas på ett sätt som ärfördelningspolitiskt acceptabelt. Denna senare fråga övervägs f.n. avutredningen (Fi 1975:03) om löntagarna och kapitaltillväxten. En återgång normal lönsamhelsnivå, en effektiv kapitalmarknad, ett ökal akiiesparandehos hushållen och olika kapitalförvaltande institutioner samt i framlideneventuellt någon form av löntagar- eller medborgarfonder. utgör enligt minmening basen för finansieringen av industrins framtida expansion. De bedömningar som har gjorls avkapitalmarknadsulredningen och i LU 78 avser företagssektorn som helhet. I delföregående har för olika delar av industrin redovisats vissa uppgifter avbetydelse för bedömningen av finansieringsfrågoma. Dessa pekar på en fortsaltstark spridning mellan olika industriförelag vad gäller den finansiellautvecklingen. Expansions-förväntningarna är myckel stora för vissa branscher,och de investeringar som krävs för detta kan sannolikt inle i alla fall klarasenbart med egna vinstmedel. Den gmpp av förelag som väntas få den mest positivautvecklingen är storföretagen inom kemisk industri och verkstadsindustri. Förde invesleringstunga branscherna kemisk industri och stålindustri är uppgångeni invesleringar markerad. Inom skogsindustrin förväntas fortsatta storainvesleringar vilkel kommer alt ställa krav på betydande finansiella resurser.Genomgången av skogssektorn lyder knappasl på att erforderliga finansiellaresurser i sin helhet kan mobiliseras inom branschen, utan delvis måstelillföras ulifrån, genom upplåning och ev. nyemission. Bland skogsinduslrinsinvesteringar ingår direklinvesteringar i vidareförädlande företag utomlands,utbyggd marknadsföringsorganisation etc. För verkstadsinduslriföretagen ställs mycket höga krav påproduktionstillväxt och investeringar. En betydande ökning av kostnadema förmark-nadsbearbelning av forsknings- och ulvecklingsarbele inom verkstadsindustrinkan därför förutses. Generellt kan sägas alt en ökning av de immateriellainvesteringama inom induslrin kommer alt krävas. En sådan satsning geravkastning i produktion och lönsamhet försl på längre sikl. Belydande beloppmåsle dock redan i ett inledande skede bindas i tekniska utvecklingsprojekt,systemkunnande och maskinell utrustning i samband med fortgående datoriseringoch automation av produkiionen. Ett problem för många företag kan i dettasammanhang vara atl satsningar av della slag inte genererar traditionellabanksäkerheter. Jag har lidigare berört några drag i utvecklingen som harförändrat företagens risksituation. Marknaden har blivit mera osäker.Konkurrensen på världsmarknaden har hårdnat i takt med alt ny teknik alltsnabbare blir lill-5 1978179. 1978/79:123 66 gängligför flera länder. Produktutvecklingen och utvecklingen av ny produktionsteknikgår nu snabbare än . Kostnaden för alt ulveckla nya produkler är större äntidigare. Den lekniska komplexiteten har ökat och den snabbare produklcykelnger korlare pay off-lider. När det gäller anläggningsprojekl - som är enväxande del av den svenska industriproduktionen - tvingas huvudentreprenörenin i finansiella engagemang och risker som successivt blir allt större irelation till företagels egen lillverk-ningsandel av projektet. Samtidigthar företagens soliditet, andelen av eget kapital i relation lill totaltkapital, långsiktigt sjunkit. Soliditeten utgör ett grovt mått på företagensförutsättningar för risktagande, och fungerar också som ett riktmärke förbanker och andra kreditgivare i deras långivning när inte säkerhet irealkapilal finns. En låg soliditet kan både skapa svårigheter att få låna ochminska företagens benägenhet att la risker. Det minskar också förelagensmöjligheter att klara av lillfälliga nedgångar i leveransema. Desvårigheler som här har redovisats drabbar självfallel inle alla företag lika.För vissa företag, kanske främsi sådana där flera faktorer samverkar, kan den"uppbromsande" effekien dock bli betydande. Defaktorer som har nämnts kan leda till en alllför försiktig hållning, bådehos företag och kreditgivare, vilken i sin tur leder till en obenägenhet tillnya större satsningar. Speciellt drabbas risksatsningar, t. ex. expansion pånya marknader eller utvecklande av nya produkter. En försiktighet av detta slagkan få oönskade effekter på takten och fömyelsen i den industriellautvecklingen. Det finns därför skäl att på olika sätt hjälpa företagen att lösadessa problem. att underlätta företagens finansiering är all komplettera den ordinariekapitalmarknaden med finansieringsinstitut som kan ge lån lill företag som hargoda investeringsprojekt och goda expansionsmöjligheter men en svag finansiellbas. Dehöga kraven på tillförsel av kapital på hög risknivå bl. a. inom skogsindustrinoch den sannolikt kraftiga salsningen på immateriell kapitalbildning inomverkstadsindustrin och andra lekniska industrier, bl. a. läkemedelsindustrin,kommer sannolikt att öka behovet av finansiella resurser av denna karaktär. F.n. kan sådana lån på hög risknivå erbjudas av Investeringsbanken. Ett viktigtinslag i industripolitiken är att ge Investeringsbanken möjlighet atttillhandahålla sådana lån och att se till att dess kreditkapacitet täcker debehov som finns. Investeringsbankenbildades som ett av staten helägt kreditaktiebolag (prop. 1967: 56 och102, SU 1967: 111, BaU 1967: 33, rskr 1967: 289). Det främsta syftei var allförbättra möjligheten att tillgodose de behov av långfristiga krediter som denfortsatta strukturomvandlingen skulle komma all ställa. Staten tillsköt vidInvesteringsbankens bildande 500 milj. kr., varav 450 milj. kr. i aktiekapitaloch 50 milj. kr. Vidare ställde staien garanti för bankensförpliktelser till ett belopp av 450 milj. kr. Prop.1978/79:123 67 anslogs ytterligare 500 milj.kr. till eget kapital och statens garanti för bankens förpliktelser höjdes till900 milj. kr. 9 s. 149, SU 1968:103, rskr 1968: 255 ochprop. 15 s. 104, SU 1969: 49, rskr 1969:140). höjdesstatens garanti ytteriigare till 2000 milj. kr. 1975:90, NU 1975:23,rskr 1975:151) och till 4000 milj. kr. 1976/77:100 bU. 80,NU 1976/77:20, rskr 1976/77:151), höjdes vidare den multipel somreglerar bankens rätl att ta upp lån eller ingå garantiförbindelser från högstfem till åtta gånger bankens egel kapital. Genom beslut (prop. 1978/79: 8, NU1978/79: 8, rskr 1978/79:42) ökades den statiiga garantin för bankensförpliktelser med ytteriigare 1000 milj. kr. till 5 000 milj. kr. aktiekapitalet med 300 milj. kr. Kapitaltillskottet tillfördes banken islutet av . Banken har rätt att låna upp inlill åtta gånger det egnakapitalet. Bankens eget kapital, som f. n. är drygl I 300 milj. kr., innebäratt upplåningsrätten f. n. är ca 10400 milj. kr. Därmed kan banken medutnyttjande av det egna kapitalet låna ut medel eller slälla garantier försammanlagt ca 11 700 milj. kr. Det kapitahillskou på 300 milj. kr. som bankenfick täcker enligt min bedömning bankens nu akluellakapitalbehov. De allmänna övervägandena om industrisektornsinvesteringsutveckling och behov av kapitaltillförsel pekar på altInvesteringsbanken kommer att ha fortsatt stor betydelse för möjlighetema försvensk industri att bygga ul sina anläggningar och alt öka sinamarknadsinsatser och salsningar på teknisk utveckling. För att kunna svara motdessa krav behöver banken ha ett stort eget kapital, så att en viss beredskapkan hållas. Genom att krediterna ofta är av belydande storlek och oftabeviljas innan kapitalresurserna tas i anspråk bör en betryggandebuffert finnas eftersom upplånings-möjligheterna kan vara annorlunda vid deltillfälle då lånet tas i anspråk jämfört med vid det tillfälle då krediten ifråga beviljades i banken. En grundsats för bankens verksamhet har hela tidenvaril all banken genom ett betydande eget kapital skall ha möjlighet att varaflexibel i sin utlåning och kunna planera . Utan en sådansäkerhet för kapitalförsörjningen kan banken svårligen fylla de högt ställdakrav på större riskfyllda satsningar som är del främsta syfiet med dessverksamhet. Bankens utlåningskapital bör därför ökas i takt med att bankensutlåningsslock ökar. har jag berört de problem som siörre order inominduslri-och byggnadsseklom släller när del gäller finansiering ochgarantigivning. Investeringsbankens kreditkapacilet lorde kunna komma att iväxande utsträckning tas i anspråk i detta sammanhang inte minsl krediterunder uppbyggnadsperioden för ett projekt. Enligt den nuvarandebolagsordningen skall summan av beviljade lån eller ingångna garantiförbindelserutan särskild säkerhet samt kapitaltillskott i företag m.m. ej överstigabolagets halva aktiekapital. För att öka bankens möjligheler i tidigare nämndaavseende och även öka bankens möjligheler alt genom kapitaltillskott medver- Prop.1978/79:123 68 ka bl.a. i strukturomvandlingen i industrin bör bankensbolagsordning ändras. Ändringen i bolagsordningen bör gå ut på att bankensåtaganden av detta slag i slället får motsvara högst . Detankommer på regeringen att verka för att en sådan ändring av bolagsordningenkommer till stånd. Samtliga åtgärder somjag har berörl syftar tillatt under vissa förutsättningar förse förelag som vill låna, med pengar pånormala marknadsmässiga villkor. Detta löser emellertid inte problemet fördeförelag som på grund av låg soliditet eller många riskengagemang inte anser sigkunna ta ytterligare engagemang, även om dessa har en hög förväntad lönsamhet.I dessa fall måsle finansiering av annat slag erbjudas - en finansiering somsamtidigt minskar företagels riskbelastning. Närmast till hands ligger där enfinansiering av enskilda utvecklingsprojekt där också återbetalningen knytstill enskilda projekts framgång. STU arbetar med sådana villkorslån när detgäller tekniskt ulvecklingsarbete. De regionala utvecklingsfonderna kan ocksåge villkorslån för produktutvecklingsstadiet. Utvecklingsfonderna arbetar iförsta hand med de mindre företagens problem. Det finns emellerlid skäl atl nu vidga detta syslem tillatt även omfatta större företag och atl även fånga in de riskproblem som ärförknippade med kommersiellt utvecklingsarbete. Jag återkommer senare tilldessa frågor. Export, speciellt om den förknippas med långa krediter, ärexempel på ett område där speciella finansieringsproblem kan uppstå.Exportföretaget kan inte själv svara fördel speciella risklagande som ärförenat med dessa krediter. Särskilda försäkrings- och finansieringssystem hardärför byggts upp i anslutning till exporlkreditgivningen. Genom riksdagsbeslut (prop. 1977/78:155, NU1977/78:73, rskr 1977/78:379) infördes försöksverksamhet med ett nytt systemför exportkredilfinansiering i . Genom det s. k. SEK-systemel gesbanker och företag möjlighet att refinansiera medel- och långfristigaexportkrediter i AB till en fast ränta som anknyter till deräntenivåer som internationellt har överenskommits i den s.k.consensusöverenskom-melsen. Det nya refinansieringssystemet har på kort tidställts inför en betydande efierfrågan på refinansieringsmedel. Frånigångsättningen den till har såledesförhandsbesked beträffande refinansiering lämnals av SEK på inle mindre än 6700milj. varav huvuddelen i utländsk valuta. Tillsammans med accepteradeofferter har hiltills 2 100 milj. kr. av den totala ramen på 10000 milj. kr.utnyttjats. SEK:s refinansiering har skett dels på de ulländskakapiialmarknadema, huvudsakligen när det gäller refinansiering i utländskvaluta, dels på den inhemska kapitalmarknaden, till största delen viaupplagande av lån i AP-fonden, Del är osäkert om medel för ett fortsatt snabbtianspråktagande av den ram som har getts för den treåriga försöksperioden kananskaffas enbart på den svenska kapitalmarknaden. Bolaget hardock bedömts hamöjlighet att låna upp erforderliga medel i andra länder. Prop.1978/79:123 69 Anskaffandet av refinansieringskapilal innebär f.n. ingaallvarliga problem, jag vill dock peka på att den ökade inriktningen motproduktion av investeringsvaror och systemleveranser också kan förväntasmedföra en bindning av avsevärda finansiella resurser i exporlfinansiering, påsamma gång som ett ökal risktagande uppstår på garantisidan. Företag som arbetar med projekt som är mycket stora iförhållande till den egna verksamhetens omfattning, och som därvid i storomfattning anlitar underieveranlörer eller underentreprenörer, kan ställasinför stora finansieringsproblem. Problemen gäller dels finansieringen underuppbyggnadstiden om denna är lång, dels de garantiåtaganden som är förknippademed projekten och som tär på företagens upplåningskapacilet. Vid rekonstruktion av ett företag eller vidomstrukturering av en bransch har det i några fall varit nödvändigi alt statenulöver de ordinarie arbetsmarknads- och regionalpolitiska insatserna i vissafall helt eller delvis trätt in som ägare av berörda företag. Det är somjag har nämnl min bedömning alt vi nugår in i en period där antalet akula finansiella kriser i industrisektorn ochbranscher kommer att avta. Man måsle dock räkna med ett antal fall där statenutöver andra engagemang även måste ta på sig en ägarroll. En sådan roll kanvara ell inslag i omställning av branscher bl. a. som en följd av en snabbteknisk utveckling. Det kan vara av vikt atl staten bygger upp en kapacitetför arbele med företagsrekonstruktioner m. m. som även i fortsättningen börkunna utnyttjas när statligt ägarengagemang är aktuellt. I de fall statentemporärt ålar sig ägarrollen för atl rekonstruera ett företag eller en gmpp avföretag kan det vara lämpligt alt engagemanget läggs i ett särskilt statligtbolag. a. med hänsyn till atl remissbehandlingen avsialsföretagsutredning-ens belänkande (SOU 1975: 85), där frågor i anknytninglill denna problemalik behandlas, först avslutats är jag f. n. inleberedd att lägga fram förslag hur ett sådant bolag skall organiseras. Jag avseratl återkomma lill regeringen med förslag i denna fråga. Småförelagen, dvs. förelag med mindre än ca 200 anslällda,spelar en vikiig roll inom den svenska industrin. Inom lillverkningsinduslrinsysselsätts ungefär en Iredjedel av alla yrkesverksamma i småföretag. Antalsmässigtär småföretagen helt dominerande. Deras betydelse för utvecklingen inomnäringslivet är stor. De är en vikiig källa för teknisk förnyelse och förlillkomslen av nya affärsidéer. Jag vill också nämna småföretagens avgöranderoll för möjlighelema att erbjuda industrisysselsällning åt människor påmindre orter. Vidare fungerar de ofta som underleverantörer och legolillverkaretill större företag. En väl fungerande underleverantörssektor innebär en ökadflexibilitet för storföretagen. Tillsammans bildar på så säll de större ochmindre företagen ett mönster, där småföretagen i viktiga 1978/79:123 70 avseendenär en förutsättning för storföretagens verksamhet. är utvecklingeninom storföretagen av väsentlig belydelse för småföretagens möjligheter tillframgångsrik verksamhet. Enligtmin mening finns det inom småföretagssektorn outnyttjade möjligheter att ökaproduktion och sysselsättning. möler småföretagen särskilda hinderför sin utveckling. kan t. ex. inte inom sin egen organisationpå samma säll som siörre företag förfoga över kunnande och utrustning inomalla för företaget väsenlliga områden. Vidare är behovet av riskvilligt kapitalsärskilt framirädande för småföretag, som ofta har lilen andel egel kapitaloch bristfälliga bankmässiga säkerheter. Jag anser det angelägel att vidlaåtgärder så alt de utvecklingshinder som småförelagen möler så långl möjliglundanröjs. Sådana åtgärder får dock inte utformas så atl de försvårarutvecklingen för andra företag eller snedvrider konkurrensförhållandena. Statsmakiemabeslöl om ålgärder för alt främja de mindre och medelstora företagensutveckling (prop. 1977/78:40, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110). a. på områdena kapitalförsörjning, kapitalbeskattning,företagsservice, exportfrämjande och företagsmiljö. Insatserna utformades såatl de skulle uijämna orättvisor mellan små och stora företag eller hjälpasmåföretagen över olika tröskelproblem. Del ankommer dock på företagen självaatt besiämma, om de skall uinyttja de hjälpmedel som samhällel släller lillförfogande. Åtgärdema har sålunda utformats så att de inte lyfter överförelagsansvaret på samhällsorganen. Beslutet ligger enligt min uppfattning väli linje med den principiella syn på industripolitiken som jag tidigareredogjorde för. Del bör därför ligga lill grund för de fortsatia insatser som görsinom småföretagsområdet. Desmåföretagsinriktade insalsema inom industripolitiken sker främst genom deregionala utvecklingsfonder, som sedan den finns i varje län.Fondema har två huvuduppgifter, nämligen företagsserviceverksamhet och kreditverksamhel.Särskild uppmärksamhet skall därvid ägnas åt insatser inom områdenaproduktförnyelse och marknadsföring saml etableringsfrämjande ochunderleveranlörsinriklade åtgärder. Jag tar i det följande upp förslag om ökadeinsatser från fondema inom dessa områden. Frågan om en ny och enklareförelagsform har varil föremål för uiredning av aktiebolagsutredning.Utredningen har framlagt förslag om en ny bolagsform - andelsbolag. Vidremissbehandlingen har emellertid en rad brister hos förslaget påtalats. Denföreslagna förelagsformen är alllför lik nuvarande akiiebolag och innebärendasl marginella förenklingar. Inom pågår därför nu ettarbete som syfiar till alt framlägga mer omfatlande förslag tiU förenklingarför småföretag. Arbetet bedrivs i samråd med bl. a. småföretagensorganisationer. Tekniskforskning och industriellt utvecklingsarbete är av stor belydelse för svenskindustris internationella konkurrenskraft. Detta är också slut- 1978/79:123 71 satsernaav de studier om svensk industri som har genomförts . Motdenna bakgrund ler det sig oroande att del industriella utvecklingsarbetet iSverige har haft en i stort sett oförändrad volym de senasle fem åren. Enligtden klassiska utrikeshandelsteorin förklaras de inlernationellahandelsmönstren'av ländemas komparativa fördelar, baserade på möjigheternatill effektiv produktion ulifrån råvarutillgångar, arbetskraft och realkapilal.Denna teori har senare modifierats för atl även inkludera teknik-faktorn, somnumera anses vara av helt avgörande betydelse för intemalionell handel. Meduigångspunki från denna teori skulle kapilalintensiv produktion under de senarefasema av en produkts livscykel härvid lokaliseras till låglöneländerna.Arbelel i inledningsfaserna av en produkts livscykel, dvs. produktion somkräver relativt stora insatser av utbildad arbetskraft, skulle bibehållas iindustriländema, Höglöneländemas roll blir med andra ord alt svara för de delarav induslrin som kräver mer yrkesskicklighel och specialkunnande och alt satsamer på forsknings- och utvecklingsverksamhet för atl finna innovationer somanlingen ger vinsler i ett initialskede eller gör det möjligt för dem atlbehålla sitt försprång i produktutvecklingen, I den beskrivnastrukturomvandlingsprocessen tillmäts forsknings- och utvecklingsverksamheten iindustrin en strategisk roll. Den är "motorn" i det förlopp därinnovationer utvecklas, standardiseras och sedermera fiyttas utanför det egnaföretagel och landet för massproduktion i länder med lägre arbetskostnader. Dellaresonemang rymmer många förenklingar och undantag finns från den angivnarollfördelningen mellan hög- och låglöneländer. Den tecknar dock grovt denutveckling som kan noleras, bl.a. att kapilalintensiv produktion i allt störreutsträckning förläggs till länder med låga löner. Industrielltutvecklingsarbele är att se som en inveslering. Selt ur samhällets synvinkelkan de kostnader som nedläggs vägas mot den framlida nyttan för förelag ochkonsumenter. Ett företag som satsar på utvecklingsarbete väger huvudsakligenin framtida egna inkomsler. Normalt översliger nyttan av en lyckadutvecklingssatsning den avkaslning företaget kan få. Flera företag tar upp dennya tekniken, genom konkurrensen pressas prisema ner till fördel förkonsumentema men till förfång för det förelag som har salsal påutvecklingsarbetet. Med patenlering ökar visserligen möjlighelema atttillgodogöra sig del ekonomiska värdet av en innovation, men allautvecklingsresultat är inte patenterbara och patent ger inte heller alltid etttillräckligt skydd. Om ett företag inte får tiUräckligt stor del av nyttan iform av egna iniäkter, kommer investeringen inte lill stånd. Delta förhållandeger en tendens tUl underinvestering i industriellt utvecklingsarbete. Långsiktigautvecklingssatsningar är i regel förknippade med betydande osäkerhet. Tempot iproduktutvecklingen ökar ständigt och produktemas livslängd minskar. Oförutseddproteklionism i olika former kan plötsligt 1978/79:123 72 begränsamarknadsmöjlighelema för en nyulvecklad produkt. Dessa och andra riskfaktorersom jag har nämnt tenderar sammantagna atl minska företagensrisksatsningar. Man väljer projekt där förväntningarna om avkastning är lågamen relativt säkra. Utvecklingsprojekt med hög sannolik avkastning men medrelativt stor risk för misslyckande fär slå tillbaka. Även projekt däravkastningen faller ul först på lång sikl priorileras ned. Dessa fakiorer gersålunda också en allmän tendens till vridning av insatserna i riktning motmera kortsiktiga satsningar. Samhälletkan korrigera lendensema lill underinvestering genom att på olika sätt ökautvecklingsinvesteringamas lönsamhet. I de tidiga utvecklingsskedena kan dellämpligen ske genom att samhället i vissa fall tar över en del av kostnademaoch därigenom lyfter av en del av risken. I de skeden som ligger närmare enkommersiell exploatering synes del vara viktigare alt underlättafinansieringen och en bred marknadsintroduktion. Problemen är slörsi förföretag som gör stora satsningar i relalion lill sin egen storlek. hardetta problem framför allt gälll mindre och medelstora förelag. För dessaföretagskategorier har också åtgärder vidtagits. kan även större företagha problem med delta slags riskfinansiering. Itakt med alt kostnadema för produktutveckling har ökat kräver nya satsningarallt högre liilverkningsvolym på vilken dessa kostnader kan fördelas.Tendensen till utvidgat samarbete över gränsema och till sammanslagning avföretag är tydlig inom områden där utvecklingskostnadema är betungande ochväxande. Frågan kan ställas vilka möjligheter svenska företag, som ofta är småinlernalionelll sett, har att överleva som självständiga enheter i ett sådantsammanhang. Itakt med totalt selt ökande forsknings- och utvecklingsaktiviteter i världenframslår det som allt mer angeläget alt i ökad ulsiräckning dra nylta av denteknik som utvecklas utanför . Ellaltemativ till atl satsa på egen utvecklad teknik kan vara alt istället bygga på importerad leknik och ulveckla denna lill olika kundanpassadetillämpningar. Med en sådan produktion undviker man de risker som ärförknippade med produktutveckling på områden där marknadsdominans inte kannås. Flera av våra mest framgångsrika verkstadsföretag har sådan inriktning. Valelav utvecklingsväg blir beroende av företagets speciella förutsättningar. Delfinns områden där genuint tekniskt nyskapande kan vara framgångsrikt. Även omde svenska företagen intemationellt sett är små kan de vara dominerande inomett begränsal produktsortiment. Denna volym kan vara tillräcklig för atl gedessa företag möjlighet till en mera långtgående produktutveckling. Det finnsockså utrymme för tekniskt nyskapande inom områden där kostnaderna förproduktutveckling är förhållandevis små. Samtidigthar del inom andra områden otvivelaktigt blivit allt mer re- 1978/79:123 73 surskrävandeatl satsa på egen utveckling av leknik. För många företag framstår det somlångsiktigt fördelaktigare atl bevaka den internationella teknikutvecklingenoch genom licenser köpa teknik då så erfordras. Företagens styrka byggs istället upp kring förmågan till särskild kundanpassad produktutformning, kringsystemutformning och kring en kompelens när det gäller tillämpningsprogram, s.k. mjukvara. Deninsats i form av kommersiellt utvecklingsarbele som en sådan inriktning kräverär minst lika stor som insatsen vid eget lekniskl utvecklingsarbete.