prop · G203214 · 1978-12-31 00:00:00 — Paragrafen ger fastighetsdomstolen möjlighet attförordna att medgivande till enkelt förhandstillträde får tas i anspråk ulanhinder av att beslutet därom inte har vunnit laga kraft. Då denna möjlighetliksom f. n. endast bör gälla beträffande förordnande om förhandstillträde påbegäran av den exproprierande, har stadgandet förtydligats i enlighet härmed. I likhel med vad som föreslagils i 5 kap. 17 §tredje stycket beträffande förskott på ersättning vid förhandstilllräde har iparagrafens första stycke vidtagits den ändringen atl även den exproprierandeskall kunna yrka att förskott på den slutiiga ersättningen skall utgå för delfall att tillträde redan har skett. Bestämmelsema om förskott blir tillämpliga, omtillträde har skett på grund av annan lagstiftning som hänvisar till ExL:s bestämmelser,se t. ex. 69 § väglagen och 137 och 140 §§ byggnadslagen (1947: 385). Lagen föreslås träda i kraft . Någrasärskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Det innebär att de föreslagnarnöjlig-heterna att yrka förhandstillträde och förskott kommer att föreligga imål som vid lagens ikraftträdande är anhängiga vid domstol. 4.3 Förslagettill lag om ändring i lagen (1916:156) om vissa inskränk ningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. Ändringen i 5 § andra stycket har behandlats iavsnitt 2.3 i den allmänna motiveringen och innebär atl ansökan omförvärvstillstånd inte får avskrivas på gmnd av återkallelse, innan det blivitslutligt avgjort huruvida förköp enligt FL äger rum. 4.4 Förslagettill lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämn der och hyresnämnder 1978/79: 164 har jag föreslagit införandeav ett nytt andra stycke i lagens 16 b §, till föQd varav det nuvarande tredjestycket blir paragrafens fjärde stycke. I detta fjärde stycke föreslås nu denändringen atl ansökan om förvärvstillstånd enligt lagen (1975: 1132) om förvärvav hyresfastighet m. m. inte får avskrivas på grund av återkallelse, innan detblivit slutligt avgjort om förköp skall äga rum. I etl nytt femte stycke till 16 b § stadgas attföreläggande enligt 3 a § andra stycket lagen om förvärv av hyresfastighet intefår utfärdas innan det blivit slutligt avgjort att förköp inte skall äga rum.Frågan har behandlats i avsnitt 2.3 av den allmänna motiveringen. 1978/79: 214 33 4.5Förslaget till lag om ändring i jordförvärvslagen (1979: 000) På motsvarande sätt som angivits under avsnitt 4.3och 4.4 har i 12 § andra stycket jordförvärvslagen intagils etl förbud motavskrivning av ansökan om förvärvstillslånd på grund av återkallelse, innanförköpsfrågan är avgjord. 4.6Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970: 988) I 5 kap. 30 § fjärde slycket och 30 a § andrastycket har, i enlighet med vad jag förordat i avsnitt 2.8 i den allmännamotiveringen, ändringar vidtagits som innebär att även den tillträdande skallkunna framställa yrkande om förskott såväl då tillträde redan har skett som isamband med behandlingen av fråga om förtida tillträde. I 30 a § tredjeslycket har endast föQdändringar vidtagits. På grund av hänvisningar till 5kap. 30 a § FBL i 25 a § ledningsrättslagen och 27 a § anläggningslagen kommermöjlighet att utverka beslut om förskott vid förlida tillträde att föreliggaäven enligt dessa lagar. Med hänvisning lill vad jag nu har anförthemställer jag atl regeringen föreslår att antaga förslagen till 1. lag om ändring i förköpslagen(1967: 868), 2. lag om ändring iexpropriationslagen (1972: 719), 3. lag om ändring i lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m., 4. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 5. lag om ändring ijordförvärvslagen (1979: 000), 6. lag om ändring i fastighetsbildningslagen(1970: 988). Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition föreslå att antagade förslag som föredraganden har lagt fram. 3 1978/79. om ändring i förköpslagen (1967:868) ochexpropriationslagen (1972:719) m.m. Ds Ju 1978:9 Oktober 1978 1978/79: 214 37 Promemoria om ändring i förköpslagen (1967:868) ochexpropriationslagen (1972:719) m.m. har i skrivelser den 8oktober 1976 och hemställt om översyn av förköpslagen(1967 : 868), FL, i vissa avseenden. har i skrivelse hemställt om ändring avexproporationslagen (1972 : 719), ExL, för att möjliggöra förhandstillträde påyrkande av ägare lill expropriationshotad faslighet. Generaldirektörenför statens vägverk har i skrivelse hemställt om ändring avgällande bestämmelser om ränta på ogulden vägrättsersältning och om uppräkningav ersättning med hänsyn till penningvärdets fall. I denna promemoria läggs fram förslag tilllagändringar i anledning av angivna skrivelser. 2 Förköpslagen 2.1 Gällande rätt Förköpslagen (1967:868), FL, har trätt i kraft den1 (prop. 1967: 90, SLU 1967: 54, rskr 1967: 362). Enligt 1 § ilagen har en kommun under vissa förutsättningar förköpsrätt vid försäQningomfattande sådan fast egendom som med hänsyn lill den framtida utvecklingenbehövs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Sedan deh 1januari 1975 har kommun även förköpsrätt vid försäQning omfattande sådan fastegendom som behöver rustas upp (prop. 1974: 152, CU 1974: 36, rskr 1974: 372,SFS 1974: 815, omtryck). Med fast egendom jämställs tomträtt. Förköpsrätten innebär att kommunen får förvärva denegendom som köpet avser från säQaren på de villkor som avtalats mellan denneoch köparen. Från expropriation skiQer sig förköpet genom alt förvärvet alltidsker först när ägaren är beredd att avhända sig egendomen och till etl pris somsäQaren och köparen kommit överens om. Enligt2 § får förköpsrätt utövas, om den ifrågavarande egendomen helt eller delvis ärbelägen inom kommunens eget område eller inom det kommunblock som kommuneneller dess huvuddel tillhör. Om egendomen helt eller delvis är belägen i annankommun, får förköpsrätt utövas endast om denna kommun samtycker till förköpet. 1978/79: 214 38 Förköpsrätlen utövas genom att kommunen inom vissangiven tid underrättar säQare och köpare om beslut att utöva förköpsrätt samtaimiä-ler detta beslut till inskrivningsmyndigheten med företeende av bevis omunderrättelserna (7 §). Enligt huvudregeln skall förköpsrätten utövas sist påden inskrivningsdag som infaller närmast från det lagfartsöktes. I vissa fall skall dock tremånaderstiden räknas från ansökan omförvärvstillstånd enligt jordförvärvslagen (1965: 290), lagen (1916: 156) omvissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. eller lagen(1975: 1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. Om säQaren eller köparen haranmält försäljningen till kommunen, räknas tiden i stället från det kommunenmottog sådan anmälan. Kommun som har utövat förköpsrätt är skyldig atthos regeringen () söka tillstånd till förköpet, om säQareneller köparen bestrider förköpsrätten (9 §). Tillstånd skall vägras bl. a. omförköpsändamålen inte är uppfyllda eller om det är obilligt att förköp skermed hänsyn till förhållandet mellan säQare och köpare eller villkoren för elleromständigheterna vid försäljningen. I 4 § första stycket FL finns bestämmelser omhembud medan i 4 § andra stycket regleras det fall att kommun genomförhandsbesked har förklarat sig avstå från att utöva förköpsrält. Hembudsförfarandet är avsett att stimulerafastighetsägarna att vid tillämnade försäQningar av fast egendom först beredaden förköpsberät-tigade kommunen tillfälle att förvärva egendomen i vanligordning (se prop. 1967: 90 s. 86). För säljarens del har hembudet den fördelenatt fastigheten befrias från förköpsrätten, om kommunen integodtar hembudet. Hembud skall göras skriftligen och innebär ett erbjudande atttill bestämt pris och i övrigt angivna villkor förvärva egendomen. Hembudskall göras hos markkommunen, vars underlåtenhet att anta hembud är bindandeäven för annan kommun som kan vara för-köpsberättigad. Ett hembud är inte bindande för fastighetsägaren.Inte heller kommunens förklaring att hembudet antas är bindande. En försäQningkommer till stånd först genom skriftligt köpeavtal som upprättas i vanligordning. Kommunen måste underrätta fastighetsägaren om atthembudet har antagits för att hindra att hembudet får rättsverkan motkommunen. Det föreligger inte någon skyldighet för kommunen att besvarahembud. Om kommunen uttryckligen har beslutat att avvisa hembud, skallemellertid enligt 1 § förköpskungörelsen (1967: 873) fastighetsägaren utandröjsmål underrättas om beslutet. Verkan av att hembud inte har antagits är attfastigheten kan säQas utan att förköpsrätt får utövas. Undantaghar gjorts så att förköpsrält får utövas om priset är lägre eller villkoren förförsäQningen lillsammantagna är avsevärt ogynnsammare för ägaren än de somgällde Prop.1978/79: 214 39 Förköpsrätt föreligger också om i försäljningen ingår någon egendomsom inte har hembjudits. Frågan om hinder mot förköp föreligger enligt 4 §första stycket kan komma under regeringens prövning (se 9 § första slycket 2FL). Etdigt 4 § andra stycket har en förklaring attkommun avstår från att utöva förköpsrätt i fråga om en lUlämnad försäQning inomdess område tillagts den rättsverkan att förköp inte får ske med anledning avförsäljningen. Rättsverkan har inte begränsats till . I motsats tillvad som gäller enligt första stycket har underlåtenhet att lämna förhandsbeskedinte förenats med någon påföljd. Enligt 2 § förköpskungörelsen skall emellertidden som hos kommunen har väckt frågan utan dröjsmål underrättas om kommunensbeslut att avstå från att utöva förköpsrätt. Beslut av en kommun att avstå frånförköp får verkan både mot den kommun som avstår och mot andra kommuner, somtrots att de inte är markkommuner skulle ha kunnat utöva förköpsrält vid denblivande försäQningen. I motsats till vad som gäller vid hembud enligt förstastycket får beslut om avstående som avses i andra stycket beaktas ilag-farlsärende eller i tvist om bättre rätt till fastigheten mellan köparenoch kommunen. Sedankommunens beslut om förköp har vunnit laga kraft samt tillstånd till förköpgivits eller tiden för bestridande har utgått utan att bestridande haranmälts, är förköpet fullbordat. 13§ första stycket FL innehåller bestämmelser om ersättning till köparen medanledning av förköpet. Bestämmelserna har fått sin nuvarande utformning isamband med tillkomsten av räntelagen (1975: 635) (se prop. 1975:102 s. 23 och147). 13 § andra stycket FL reglerar frågan om köparens ansvar när egendomenhar undergått värdeminskning efter förköpet. Enligt 13 § första stycket skall kommunen närförköpet har fullbordats ersätta köparen för vad denne enligt åtagande iköpeavtalet har fullgjort före fullbordandet (se 11 § andra stycket FL) och förnödvändig kostnad i samband med köpet. På sådan ersättning skall kommunenbetala ränta. Räntan beräknas enligt 5 § räntelagen (s. k. avkastnings-ränta)från den dag köparen utgav beloppet till dess förköpet fullbordats och enligt 6§ räntelagen (s. k. dröjsmålsränta) för tiden därefter. Med nödvändig kostnad isamband med köpet avses exempelvis kostnad för resor och anlitande av juridiskoch teknisk expertis. Enligt 13 § första stycket skall kommunen dessutomersätta köparen för nödvändig kostnad som nedlagts på egendomen utöver vad somskäligen motsvarar värdet av den avkastning som köparen erhållit (jfr 5 kap. 3§ jordabalken). På sådan ersättning utgår ränta enligt 6 § räntelagen för tidenefter det att förköpet fullbordats. Köparen har inte någon rätt till ersättningför att fastigheten frångår honom (prop. 1967: 90 s. 86 och 151). 1978/79: 214 40 liggerinte heller någon rätt till ersättning för skada som kan vållas en köpare genomatt hans äganderätt inte blir definitiv förrän förköpsfrågan avgjorts. 13 § andra stycket vilar på den grundsatsen attköparen inte är skyldig att till kommunen redovisa egendomens avkastning. mån avkastningen överstiger de på egendomen nedlagda kostnadernatillfaller överskottet köparen. Detta gäller emellertid endast vid normalt brukandeav fastigheten. Enligt andra stycket föreligger däremot ersättningsskyldighetför köparen, om han avverkat skog annat än till husbehov eller avhäntegendomen annat än dess vanliga avkastning. Ersättningsskyldighet föreliggerockså om köparen skadat egendomen eller eljest föranlett att den minskat ivärde men endast om och i den mån det med hänsyn till förfarandets beskaffenhetoch omständigheterna i övrigt kan anses skäligt (jfr 5 kap. 2 § jordabalken).Ersättningsregeln avser endast vållande och således inte värdeminskning genomolyckshändelse. har meddelatbeslut (nr SÖ 611) i elt mål om anmälan enligt 7 § FL av beslut att utövaförköpsrätl. Avgörandet har ännu inte refererats i Nytt juridiskt arkiv (NJA). Säljaren var ett dödsbo och köparen en privatpersonvid namn . Ansökan omlagfart förklarades vilande med stöd av 20 kap. 7 § 10jordabalken. I stämningsansökan som kom in till tingsrättden yrkade dödsboet att tingsrätten måtte förklara köpet mellandödsboet och ogiltigt. Som grund för käromålet åberopades att Svenssoninte skulle bli ägare till fasligheten och att därför en väsentlig och föravlalet bärande förutsättning brustit. Sedan medgivit käromålet,meddelade tingsrätten dom, varigenom dödsboets talan bifölls.Domen vann laga kraft. beslöt den 29 iriars 1976 attutöva förköpsrätt beträffande fastigheten. i Bollnäsdomsaga avvisade emellertid i beslut kommunens anmälan enligt7 § FL. Som skäl för beslutet anförde inskrivningsmyndigheten atl grund förutövande av förköpsrätt inte förelåg, då köpet genom domen den 18 mars 1976förklarats ogiltigt. Hovrätten för Nedre iSlorrland har i beslut den 20januari 1977 med undanröjande av inskrivningsmyndighetens beslut visal måletåler till inskrivningsmyndigheten för erforderlig handläggning. har fastställt det slut vartillhovrätten kommit. Högsta domstolens skäl har följande lydelse: 1978/79: 214 41 Dödsboet har i gjort gällande, atlköpeskillingen för fastigheten sattes betydligt under marknadsvärdet på grundav vänskapsförhållande mellan dödsbodelägarna och samt att köpeavtaletingicks under den bestämda förutsättningen att skulle bli ägare tillfastigheten. Dödsboet har vidare framhållit, att det var mot denna bakgrund somdödsboet efter stämning å yrkade förklaring att avtalet var ogiltigtsamt att det efter domen inte längre finns något giltigt köpvid vilket förköpsrätt kan utövas. SäQare och köpare kan emellertid inte föranleda attkommun förlorar förköpsrätt enbart genom att komma överens om köpets återgångdärför att de fått reda på att kommunen avser alt utnyttja förköpsrätten. Detsammagäller, om parterna i anslutning till köpeavtalet överenskommit eller tystförutsatt, att köpet skulle gå åter för den händelse förköpsrätt göresgällande. Den av dödsboet åberopade domen, vilken grundats på Svenssonsmedgivande, kan i förevarande sammanhang ej tilläggas annan betydelse än sådantavtal om återgång som sagts. Ej heller kan anses att vad dödsboet åberopatrörande köpeskillingen medfört rätl för avtalsparterna att genom återgång avköpet hindra förköpsrättens utövande. I denna del må endast erinras om denmöjlighet säQare och köpare har enligt 9 § förköpslagen att inom tid som angesdär bestrida förköpsrält och därigenom åstadkomma, att frågan om förköp blirberoende av regeringens tillstånd, vilket tillstånd skall vägras om det medhänsyn till exempelvis köpevillkoren är obilligt att förköp sker. Mot bakgrund av det anförda och då det ej heller iövrigt förekommit någon omständighet på grund varav inskrivningsmyndigheten ägtavvisa kommunens anmälan av beslutet att utöva förköpsrätt, kan dödsboetsbesvär ej bifallas. Svenska kommunförbundets skrivelse den 8 oktober1976 om ändring i FL är föranledd av en skrivelse tillförbundet från . anför i sin skrivelse att det finnsvissa brister i förköpslagstiftningen som det är angeläget att avhjälpa i syfteatt förbäUra kommunernas möjligheter atl utnyttja förköpsrätten. De metodersom har tillämpats i syfte att kringgå FL har i vissa avseenden varit särskiltbesvärande för kommunerna. Därvid kan nämnas återkallelse av ansökan om förvärvstillståndenligt jordförvärvslagen varigenom fånget blir ogillt, hävning eller återgångav köp varvid det hänt alt parterna i samförstånd fått en laga dom päåtergången, utarrendering eller uthyrning till den blivande köparen på långtid, där den rättsliga räckvidden vid förköp visat sig oklar, sidoavtal samtvillkoral köp enligt 4 kap. 4 § jordabalken. Enligt kommunförbundet medförde visserligen departiella reformer som förköpslagstiftningen genomgick en utvidgningoch effeklivisering av den kommunala förköpsrätten som hjälpmedel för en aktivmarkpolitik. De har vilket erfarenheterna utvisat dock inte av- 1978/79: 214 42 hjälptde nu påtalade bristerna. En översyn av förköpslagstiftningen är därförpåkallad, varvid enligt komrnunförbundets uppfattning det.primära syftet börvara inriktat på att eliminera de direkta brister i regelsystemet som gör detmöjligt för fastighetsmarknadens parter att kringgå förköpsbestämmelsema ellerförsvåra deras tillämpning. Betydelsefulla förbättringar i detta syfte tordekunna ernås utan att regelsystemet blir alltför tungrott ur administrativsynpunkt. Såsom departementschefen anförde i samband med reformer ärden stora fördelen med förköpslagstiftningen just det enkla förfarandet och detbör inte uppoffras. Om kommunförbundets yttrande förenade sigstyrelsens majoritet (samtliga s). Två reservationer (m resp. c och fp)anfördes mot yttrandet. I den ena reservationen (m) hänvisas till att det iriksdagen från moderat håll har motionerats om ett upphävande av den nuvarandeförköpslagstiftningen. Enligt reservanterna saknas det därför anledning attvidta förändringar som innebär att kommunernas förköpsrätt ytterligareutvidgas. Expropritionslagstiftningen ger tillräckliga möjligheter tillkommunala fastighetsförvärv. Om reglerna för lagfartsansökan inte följs börenligt reservanternas mening den lagstiftning som reglerar denna fråga ses överoch ändras. I den andra reservationen (c, fp) anförs bl. a attFL är ett effektivt vapen för kommunerna och att betänkligheterfinns mot att göra lagen ännu effektivare. En avvägning måste skemellan kommunens krav på smidig och enkel handläggning och den enskildesberättigade krav på rättssäkerhet och snabba besked. Reservanterna ställer sigdärför tveksamma till åtgärder som kan komma att förskjuta balansen påtagligttill kommunens fördel i förhållande till den avvägning som gäller. Däremotbör uppenbarligen brister, som möjliggör för mindre nogräknade personer attkringgå FL, täppas till. Som exempel anges underlåtenhet att söka lagfart. kommuns framställning tillkommunförbundet utgick bl. a. från ett av den 26 februari1976 avgivet tjänstememorial. I memorialet anförs bl. a. föQande. har vid tillämpningen avförköpslagen iakttagit att bestämmelserna i vissa hänseenden är så utformadeatt syftet med förköpslagen inte kan helt förverkligas. En av AB Stradasexpertråd tillsatt arbetsgrupp, bestående av representanter för juridiskaavdelningen, kammarkontoret och med vice stadsjuristen somsammankallande, har behandlat bristerna i lagstiftningen. I det följande redovisas sådana brister iförköpslagen, som enligt kontorets uppfattning i första hand bör åtgärdas föratt förbättra kommunens möjligheter att utnyttja förköpsrätten. I synnerhetuppmärksanunas de för kommunen ofördelaktiga ekonomiska konsekvenserna avför-köpslagen. 1978/79: 214 43 Enligt 13 § 1 st. FL skall kommunen, när förköpetfullbordats, ersätta köparen för vad denne enligt åtagande i köpeavtaletfullgjort före fullbordandet och för nödvändig kostnad i samband med köpet.Kommunen skall dessutom ersätta köparen för nödvändig kostnad som nedlagts påegendomen utöver vad som skäligen motsvarar värdet av den avkastning somköparen erhåUit. Beträffandeköparens rätt till ränta gäller i huvudsak föQande. FL stadgades i dess lydelse före 1976-01-01 att kommunen skall utgeränta på belopp som köparen utgivit enligt åtagande i köpeavtalet ochför nödvändig kostnad i samband med köpet. I förarbetena har inga undantag fråndenna regel berörts. Köparen har rätt att behålla avkastningen förtiden från sitt tillträde fram till förköpets fullbordande. Då kanbli lång innebär bestämmelsen att kommunen kan komma att göra avsevärdaförluster, då den dels går miste om avkastningen på fastigheten under dennatid, dels får betala ränta på köparen tillkommande ersättning. Tidens längd kanpå olika sätt påverkas av köparen han kan försumma att söka lagfart i rätttid och han kan besvära sig över förköpsbeslutet och/eller bestrida förköpet medan den i praktiken inte kan påverkas av kommunen. Isamband med tillkomsten av räntelagen beslutades att 13 § FL från ochmed skall ha ändrad lydelse. Räntan skall beräknas enligt 5 §räntelagen, dvs. diskontot tillägg från den dag köparen utgav beloppettill dess förköpet fullbordats och enUgt 6 § räntelagen, dvs. diskontot med 4 %tillägg för tiden därefter. Ändringen innebär att räntekostnaden blir avsevärdvid högt diskonto. Undertiden från tillträdet fram till förköpets fullbordande kan köparen imedvetande om att fastigheten kan komma att gå ifrån honom på grund avkommunens förköp, underlåta att underhålla fastigheten. Tiden kan, såsomtidigare nämnts, bli lång utan att kommunen har reell möjlighet att förkortaden. Köparen kommer således att uppbära full avkastning utan att ha de normalakostnaderna for fastigheten. Vid sådant förhållande kan köparen få en högavkastning på sitt kapital som fastigheten på grund av att normaltunderhåll eftersatts kan komma att sjunka i värde. Kommunen kan enligt 13 § 2st. FL erhålla ersättning för värdeminskning "om och i den mån detmed hänsyn till förfarandets beskaffenhet och omständigheterna i övrigt kananses skäligt". Det torde emellertid åligga kommunen att visa dels attfastigheten sjunkit i värde, dels att köparen genom sitt förfarande varitvållande därtill dels ock att det är skäligt att ersättning utgår. Eftersattunderhåll kan åsamka kommunen betydande förlust. Deanförda olägenheterna kan förslagsvis avhjälpas genom en förkortning av dentid som förflyter från köpehandlingens upprättande till dess förköpetfullbordats. En åtgärd som därvid står till buds är att påskynda ansökan omlagfart och inskrivning genom att införa kraftigt verkande påföljd för den somförsummar sin ansökningspUkt. Vidäganderättsförvärv skall lagfart i princip sökas efterköpehandlingens upprättande (20 kap. 2 § JB). Motsvarande bestämmelser gällervid inskrivning av förvärv av tomträtt. Som enda på-föQd vid försummelse attsöka lagfart (inskrivning) föreskrivs att inskrivningsmyndigheten fårförelägga vite för skyldighetens fullgörande (20 kap. 3 § JB). I praxisförekommer dock sådant vitesföreläggande ytterst sällan, i huvudsak beroendepå svårigheten att som grundval för kontrollen införskaffa utredning om deförvärv som äger rum. 1978/79: 214 44 Den påföQd som lagstiftarna vid liknandeförhållanden använt sig av är att avtalet blir ogiltigt om den angivna fristenej utnyttjas, t. ex. i jordförvärvslagen, lagen om förvärv av hyresfastighetoch lagen om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m. En lämplig påföQd mot atl förvärvaren ej söker lågfart i rätt tid synessåledes vara att avtalet blir ogiltigt. Därigenom uppnås att ekonomiskersättning till köparen skall utgå under längst den tid inom vilken lagfartskall sökas jämte den tid som åtgår till dess förköpet är fullbordat och förutbetalning av ersättning. Vidare förkortas den tid under vilken eftersatt underhållkan äga rum. En annan konsekvens är atl eventuell antedatering avköpehandlingar i vissa fall avsevärt försvåras. Ändringen skulle även innebäraatt staten erhåller stämpelavgiften , enär denna avgift skall erläggas vidlagfartsansökan. Genom den föreslagna ändringen undvikes dock icketidsförlängning till föQd av att förköpsbeslut överklagas eller förköpbestrides. Om den föreslagna påföQden vid uteblivenlagfartsansökan av någon anledning ej anses böra genomföras, kan i ställetandra åtgärder vidtagas.