prop · G20338 · 1978-12-31 00:00:00 — Servitulsgmppen vUl samraanfatlningsvis framhållaatl när nu en ny lagstiftning kommer tiU stånd bör denna få en sådan utformningall den tidigare rättsosäkerheten ej upprepas en rättsosäkerhet som insiktsfullaremissinstanser vid nuvarande lagstiftnings genomförande påpekade skulle bUföljden av densararaa och att allraänhetens förtroende för lagstiftningenåterslälles. AB Bruk: För tUlvaratagandet av raeslamöjliga virke är målsättningen alt så lite sora möjligt av ett träd skaU blikvar i skogen lill skiUnad mot forna liders skogsbruk då kanske bara en eUertvå tira-raerstockar tillvaralogs ur varje träd. Delsamraa gäller oratillvaralagande av röjnings- och gaUringsvirke. Förutom biologiska ochtekniska begränsningar koraraer det även atl finnas ekonomiska begränsningarora vad som går atl tillvarataga. Bolaget har den uppfattningen att det framförallt för klenare gaUrings- och för röjningsvirke kommer att bU svårt att fåekonomi i utvinnandet för massaindustrins räkning. Det torde i dessadimensioner vara nationalekonomiskt fördelaktigt att använda detta virke förbränsleändamål. Däremot torde det inte vara försvarbart atl i ennormalsituation använda grövre gagnvirke för bränsleändamål. I ingressen har omnämnts önskemålet att skogenskall brukas på rationellast möjliga sätt. Del innebär att tiU bränsle skaUicke användas värdefiUlare virke än nödvändigt. Rent teoretiskt skaU ej ettvedservitut kunna användas i strid mot denna princip vare sig anvisningstvångföreligger eller ej. Som stöd för detta uttalande åberopar bolaget bestämmelsernai 14 kap. 6 § JB. Bolaget vUl inle på något sätt ifrågasätta detlämpliga i att använda viss del av skogens avfaU för bränsleändamål. Det kantvärtom anses ingå sora ett led i bästa möjUga utnyttjande av avkastningen.Däreraot vill bolaget mycket starkt ifrågasätta det lämpliga i att vedförsörjningenordnas via vedservitut. Detta innebär att man måste ta veden från en vissbestämd faslighet. Mer än hälften av alla tjänande fastigheter torde vara ienskild ägo. veden skaU kunna tas inom ett rimUgt avstånd från denhärskande fasligheten finns risk att tUI ved koraraer alt användas virke, sommed större fördel skulle kunna användas för industrieUt ändamål. Bolaget har inte tUlgång lUl någon uppgift på hurmånga icke skog-försedda fastigheter, sora har eUer kommer att ha sinbränsleförsörjning via vedeldning. Av dessa fastigheter torde deservilutsberättigade endast utgöra en ytterst Uten andel. För övrigafastigheter synes vedförsörjning ändock fungera. Det torde inte finnas någrasvårigheter för samtiiga fasligheter, som har vedeldning, att för en ringaersättning kunna få anvisning på vedhuggning inom rimUgt avstånd från bostaden.En vedförsörjning på detta sätt raåste vara både rationeUare och nationalekonomisktlämpligare än bibehåUande av vedservitut. Med stöd av ovanslående får bolaget avstyrkaarbetsgruppens förslag till ökat skydd for vedserviluten, då dessa icke på ettrationellt sätt löser Prop.1978/79: 38 42 Bolaget anser i släUet att lagstiftningenskall anpassas så all den avveckling av skogsservitulen, som enhälligttUlstyrkts i samband med FBLs tillkomst och införande, på enklast möjliga sättkan fullföljas. Detta kan ske exempelvis genora att släppa dels på kravet i FBL5:4 alt båtnaden överstiger kostnaden saml dels på förbudet mot väsentiigminskning av graderingsvärdet i FBL 5:8. skyddas den härskandefastigheten tUlfredsstäl-lande av bestämmelsema i första punkten i sistnämndaparagraf. Mo och : MoDos fastigheter belastas f. n.av ca 650 skogsservitut. De allra flesta fimis i nordöstra . Ca 350serviiut avser endast rätt till hässjevirke, stängselvirke o. dyl. och berörssålunda inte av förslaget. Såsom icke utövade saknar de för övrigt numera värde.Övriga ca 300 serviiut avser räll tUl ved i större eller mindre omfattning,ofta i kombination med nyttigheter av det nyssnämnda slaget. I ca 100 fallinom sistnämnda gmpp förekommer även rätt lill byggnadsvirke, som liU sinomfattning oftast är begränsad på ett eller annat sätt (förklaringen härtill äratt MoDo på 1920- och 1930-ta-len återköpte många skogsservitut och upplät nyatUl omfattningen inskränkta rättigheter). MoDo har inga definitiva siffror påantalet utövade servitut men en preliminär undersökning indikerar att endast ca10 % av de ca 300 vedserviluten utnyttjas och att ca hälften eller avseråretrunlbostäder. Ovan redovisade förhållanden innebär att förslagetsåvitt gäller skyddet för vissa vedservitut har myc;kel begränsadekonsekvenser för MoDos vidkommande. Det oaktat är MoDo av skäl som framgår avdet följande mot förslaget. Enligt MoDos uppfattning är förslagets betydelse urenergiförsörjningssynpunkt grovt överskattad. I den mån de ovan siffermässigtredovisade förhållandena kan antagas vara aUmängilliga för skogsservitulenöverhuvudlaget ett anlagande som bör vara ganska rikligt innebär de alt ca7 000 av samtUga skogsservitut (enligt uppgift ca 15 000 varav merparten och ivarje faU torde belasta bondeskog) avser rätt till ved men attendast ca 350 härav skuUe få det föreslagna skyddet. Om såsom MoDo tolkarförslaget skyddet inte skaU gälla fastighe-ter/brukningsenheter med egenskogsmark minskar antalet ytterligare. Även ora siffrorna är behäftade med storosäkerhet ger de belägg för att förslaget är praktiskt taget helt betydelselöstur energiförsörjningssynpunkt. Härutöver leder förslaget erUigt MoDos raening tUlvissa olägenheter. Skyddet för vissa raed vedservitut kombinerade nytligheterkonserveras . Ett servitutsförhållande torde dessutomendast i sällsynta fall innebära en optimal resursanvändning sett ur såvälaUraän som den härskande och tjänande faslighetens synpunkt i och med attservitut är lokaliserat tUl ell avgränsat område, som kan ligga på avsevärtavstånd och i svåråtkomUgt läge och sora ofta kan ha en urvedför-sörjningssynpunkt för värdefull sortimentssammansältning. SCA: Den rättsliga innebörden av servitut är attden lanspråktagna nyttigheten skall förbrukas på den härskande fastigheten ochskaU tas ut på den tjänande fastigheten på sådant sätt alt denna ej onödigtbelastas. Delta medför sålunda att ett vedservitut ej får las ut av bättresortiment (massaved, sågtiraraer) än vedskog, i vart fall om tillgång påvedskog 1978/79:38 43 finns.Vidare får servitutshavaren finna sig i atl ta ul veden även på obekväma elleravlägsna delar av den tjänande fastigheten. Ej heller får ved tas ut och säljaseller bytas mot varor eller tjänster. Dessarättsgrunder för utövningen raedför att servitutshavaren ofta finner detfördelaktigare att köpa vedskog på rot nära väg i fria marknaden än atlutnyttia servitutet på en obekväm del av den tiänande fastigheten. Det börnoteras att det veterligen ej föreligger några svårigheter all raot lågt prisköpa vedskog på rot (för röjningsvirke o. dyl. utgår ofta ingen ersättning).Etl stöd härför utgör också de många besluten av servitulsnämnderna (enligt 1946års lag om förlängning av tiden för vissa servitut) där rolvärdet på vedskogvanligen satts tUl mellan 1: och 5: kr/m. Kostnadema för inköp av vedskogpå rot är sålunda helt försumbara jämfört raed kostnadema för huggning ochtransport. Vidarebör beaktas att vedservitut icke torde få utövas på den tjänande fastighetenora tiUgång tUl vedskog finns på den härskande fastigheten. Mångaservilutsberättigade fastigheter innehåller sådana arealer skog och-f. d.hagraark att vedbehovet med fördel kan tillgodoses inom den egna fastigheten.Likaså torde en del nedlagda inägor på dessa fasligheter bäst lärapa sig förproduktion av vedskog (energiskog). I den debatt sora förts ora skogsservitulen hardessa framsläUts sora en företeelse inom storskogsbrakets område. I verkUgheten belastar mer än hälften av dessa servitut fasligheter som ägs av enskilda personer, i de flesta fall jordbrukare.-- I nu gällande skogsvårdslag finns bestämraelser somkan skydda såväl servitutshavare som ägare tiU tjänande fastighet mototiUböriig avverkning av motparten. Dessa regler har ej medtagits i förslagetlill ny skogsvårdslag eftersora det förutsatts att skogsservitulen skulleavvecklas. arbetsgruppens förslag genoraföres är det nödvändigt att reglemafrån nuvarande lag raedtages i den nya skogsvårdslagen. 2 Upphävande av skogsfångsservitut Hovrätten för Nedre : 5ervitut är normaltknutet endast tUl den härskande faslighetens behov och påverkas inte av hurägaren för tillfället använder fasligheten. Den föreslagna lagtexten i 15 §FBLP medför en risk för att vedservitut komraer att upphävas av raer tillfälligaorsaker. Ett praktiskt exerapel är alt ell hus står tomt därför att ägaren, somav känslomässiga skäl ej vUI sälja fastigheten, bor på ålderdomshem. Etl annatexempel är att ägaren vid förrätlningslUIfäUet använder huset förfritidsändamål. Hovrätten delar i och för sig arbetsgruppens uppfattning altintresset av att kunna ta ved från en grannfaslighet är särskUt beaktansvärtom veden behövs för uppvärmning av ett hus som används liU bostad året runt.EmeUertid är det ju vanUgt att även fritidsfasligheler uppvärms med ved, varförett vedservitut givetvis kan ha betydelse för en sådan fastighetsbränsleförsörjnmg. Många besvärliga tolkningsproblem kan undvikas om ingenåtskiUnad görs meUan permanentbostäder och fritidsbosläder. Om emellertidarbelsgmppens förslag skall genomföras, anser dock hovrätten att skyddet förskogsfångsservitut bör göras beroende av fastighetens långsiktiga användning.En faslighet kan faktiskt anses vara permanent bostad även ora den vidförrättningstidpunkten används för fritidsändamål. 1978/79:38 44 långsikt stäraraer bättre med servitutsfiguren och med den allmännalämplighetsprövning som skaU göras vid all faslighelsbUdningsverksam-het. I detta samraanhang erinrar hovrätten ora atl ettserviiut kan upphävas endast om det s. k. båtnadsvillkoret i 5 kap. 4 § FBL äruppfyllt, dvs. att en positiv nettoeffekt av regleringen uppnås. När det gäUerrätt atl ta virke av normal kvalitet har nämnda vUlkor i en upphävandesituationenligt praxis som regel ansetts vara uppfyUt. Enligt hovrättens mening är dettveksamt ora vUlkoret kan anses uppfyUt när servitutet avser rätt att ta virkeav avfall och torra träd. Sådant virke har normalt mycket ringa värde för dentiänande fastigheten tvärtom kan det vara en fördel att virket tas bort menkan ha ett icke oväsentligt värde för den härskande fastigheten. Det ärtänkbart att en viss båtnad kan erhållas under förutsättning atl när detgäller det negativa värdet ett tillräckligt stort belopp för störningar idriften ra. m. påföres den tjänande fastigheten i kalkylen. Frånenergisynpimkt kan det emeUertid vara värdefullt att sådana serviiut kan fåbestå även för fastigheter som används sora fritidsbostäder. arbetsgruppensförslag ora ändring i 15 § FBLP och 7 kap. 2 § FBL genoraförs, bör det enligthovrättens raening klargöras om servitut av nämnt slag har sådant skyddäven för fritidsfaslighel att upphävande inte kan ske enligt 15 § FBLP och attnybUdning får ske enligt 7 kap. 2 § FBL. Mot den sålunda skisserade bakgrunden föreslårhovrätten under förutsättning att arbetsgrappens förslag tUI lagteknisklösning väljes att 15 § andra stycket FBLP får följande lydelse: "Förstastycket gäller ej servitut som avser rätt all ta virke till ved." Om arbetsgruppens förslag ora förstärkning avskyddet för vissa skogsfångsservitut genoraförs, kan det förväntas att sådanakommer att finnas kvar . Hovrätten anser därför attskyddsreglerna till fuUo bör finnas i FBL och inle längre i FBLP. Skyddetsynes kunna nås vid sidan av att 15 § FBLP upphävs genom atl 7 kap. 5 §andra stycket FBL får förslagsvis följande lydelse: "Servitutet får ävenupphävas, om till följd av ändrade förhåUanden servitutet ej behövs för denhärskande fastigheten. Delsamma gäUer, om servitutet ejutövats och omständigheterna även eljest är sådana atl det måste ansesövergivet. Andra serviiut än sådana, som avser rätt alt ta virke till ved, fårvidare upphävas ora njttan av servitutet är ringa i järaförelse raedbelastningen på den tjänande fastigheten." Del anförda slår i linje med del förslag tUIändring i 7 kap. FBL och upphävande av 15 § FBLP som framlagts ideparteraenlspromemorian Uppföljande översyn avfastighetsbUdningslagstiftningen (Ds Ju 1977: 12). Om den av hovrätten förordade ändringen genoraförs,torde det innebära alt skyddet för vedservitut stärks raedan skyddet förövriga skogsfångsservitut blir oförändrat. För det fall att skyddet för vissa servitut skaUförstärkas genom ändring i 15 § FBLP på sätt arbétsgrappen föreslagit vUlhovrätten anföra följande. Innebörden i nuvarande 15 § FBLP är attskogsfångsservitut kan upphävas även om sådana omständigheter som avses i 7kap. 5 § FBL ej föreligger. Om arbetsgrapipens förslag om ändring av 15 § FBLPgenomförs, skall vid upphävandij av vedservitut prövning ske enligt 7 kap. 5 §FBL. Utan tvivel torde det finnas åtskilliga situationer då nyt- Prop.1978/79: 38 45 lanav servitutet bedöms vara ringa i järaförelse raed belastningen på den tjänandefastigheten. I sådana fall innebär inte förslaget något förstärkt skydd förvedserviluten ens i de fall de avser perraanentbebodda fastigheter. Det synesdärför som om den på s. 18 i proraeraorian uppställda raålsätlningen ej bliruppfylld. Även med den av arbétsgrappen valda lösningen bör därför ändring skei 7 kap. 5 § raolsvarande den hovrätten föreslagit, om man anser att ettfuUgott skydd för vedserviluten skall tillskapas. Hovrätten vill dessutora framhålla att denföreslagna lydelsen av 15 § andra stycket FBLP synes omfatta hela servitutet ide fall det är fråga om blandade serviiut, d. v. s. sådana som ger rätt att tasåväl ved som byggnads- och stängselvirke. Avsikten torde vara alt förstastycket skall fortsätta att gäUa till den del servitutet ej avser ved.Lagtexten bör omformuleras så att detta klart fraragår. I proraeraorian behandlas frågan ora att med stödav bestämraelsema i 7 kap. 4 § FBL ändra ett fritt servitut till ettanvisningsservitut. Enligt 7 kap. 3 § kan ändringar av servitut avsebegränsning, flyttning eUer annan ändring av det oraråde där servitutet utövassamt meddelande av nya eller ändrade föreskrUter i fråga ora utövningen somföranledes därav. Servitutsbelaslningen får dock ej ökas eller rainskas inämnvärd mån. Det förefaller som om arbetsgruppen betraktar det som självklartatt en förändring av ett fritt servitut tUl ett anvisningsservitut inte ökareller rainskar belastningen i näranvärd mån, varför bestämraelsema i 7 kap. 3 §FBL inte skulle hindra en ändring sora nänmts. Det är emellertid önskvärtraed etl klarläggande uttalande ora att så verkligen är fallet. I detta saramanhang vUl hovrätten understryka desynpunkter sora framförts i promemorian Ds Ju 1977: 12 ora att enändringsåtgärd i första hand bör prövas, vilket kan få tUl resultat att någotbeslut om upphävande ej blir aktueUt. Genom ändring av ett skogsfångsservitut t. ex. från ett fritt servitut tUl ett anvisningsservitut eller genom ändringav utövningsorarådet synes åtskiUiga av de olägenheter som är förenade meden servilutsbelastning kunna undanröjas. : Sedan FBL:s tUlkomst har vidtingsrätten hand lagts etl 25-tal mål rörande upphävande av skogsfångsservitut. Ett 20-tal mål är under handläggning. Yrkandena från den härskande fastighetens ägare har i allraänhet formulerats så, att i första hand servitutet skall lämnas orubbat, i andra hand raarkvederlag utgå i ersättning för servi tutet och i tredje hand den av fastighelsbUdningsmyndigheten beslutade ersättningen höjas. Tingsrätten har inte i något av målen funnit tUlräck liga skäl föreligga att vägra av ägaren tiU tjänande fastighet begärt upp hävande eller medge av ägaren tiU härskande fastighet begärt markve derlag. Däremot har i cirka hälften av målen tingsrätten funnit anled ning tUl höjning av ersättningsbeloppen. Skogsfångsserviluten tUlkom urspmngligen för atttjäna som komplement lill ofullständiga jordbruk. På åtskiUiga av deavsöndrade torplägenheter sora tUlagts sådana servitut har jordbraket nuraeraupphört och fastigheterna används sora helårs- eUer fritidsbostäder. I de falldå jordbruk alUjärat drivs på fastigheterna lär rättigheter av det slag varorahär är fråga sakna betydelse för jordbruksdriften. Av de rättigheter sorabrukar ingå i skogsfångsservitut torde mmiera endast rätten att ta ved kunna hanågon reell betydelse för den härskande fastigheten. 1978/79: 38 46 knappastförekoraraa att en fastighet är beroende av servitut för alt få erforderligtillgång till byggnadsvirke eller t. ex. virke för stängsel och hässjor.Däremot kan det, såsom arbetsgruppen framhållit, vara förenat med betydandeölägenheter för ägaren av en faslighet alt mista ett vedservitut som utnyttjasför uppviirraning av åretrunlbostad. Med nuvarande utformning av delagbestämmelser som gäUer för upphävande av skogsfångsservitut torde det kunnaförekomraa alt servitut, sora innefattar rätt till vedfång, upphävs även isådana faU. Tingsrätten delar arbetsgruppens uppfattning alt vedservitutnorraalt bör få slå kvar, ora det har betydelse för bränsleförsörjningen tiUfastighet som används tiU helårsbostad, och tUlstyrker aUtså att en lagändruiggenomförs för atl raöjliggöra alt sådana servitut bevaras. Tingsrätten viUemellertid understryka alt lagändringen endast bör syfta tiU att skyddavedservitut som gäller till förmån för fastighet som används tUI helårsbostad.Det är av vikt för skogsbrukets rationalisering att avvecklingen avskogsfångsserviluten kan fortsätta. Skyddet för vedserviluten bör därförbegränsas tiU de fall där del kan anses särskUt angelägel från sociala ellerandra synpunkter att den härskande fastigheten får behålla rätten tUI vedfång.I fråga om fastigheter som används t. ex. till fritidsbostad kan något sådantangeläget behov inte anses föreligga. Det bör också göras klart alt med kravet påanvändning som helårsbostad avses all fasligheten faktiskt nyttjas för dettaändamål. I flera av de mål sora varit föreraål för tingsrättens avgörande harägare av härskande fastighet ej boll på fastigheten men uppgett att han i ennära eller raera avlägsen fraratid t. ex. i samband med pensionering avseratl stadigvarande bosätta sig där. I sådana faU finns det enligt tings-rätlensmening inte anledning att låta ett fastigheten tillhörigt vedservitut slåkvar. I anslutnmg tiU det nu sagda vUl tingsrätten pekapå en ej önskad konsekvens som kan bli följden av nu föreslagna begränsningen av möj ligheterna atl avveckla vedservittit. Sora närants utgör båtnadsvUlkoret i 5 kap. 4 § FBL en spärr raot att sådana fastighetsregleringar genoraförs sora ej medför båtnad. Redan nu har ifrågasatts bl. a. av i remissvar på promemorian om den uppföljande översynen av fastighetsbildningslagsliftningen om icke de aUlmer sti gande förrättningskoslnaderna för upphävande av skogsfångsservitut vid särskilda förrättningar kan komma att medföra att båtnad ej uppkom mer. Det kan förväntas atl båtnaden blir än mindre om vedservilulet koraraer alt undantas från upphävandet vid sådan reglering, vUkel sålun da kan leda tiU atl regleringen pii grund av 5 kap. 4 § FBL ej blir tiUåt- 1ig. Detta förhållande kan i sin tur förväntas leda tUl att regleringar för upphävande av skogsfångsservitut koraraer atl sökas i mindre utsträck ning än hittiUs. Möjligheten av en sådan ogynnsam konsekvens förefaUer vara etl skäl tUl ytterligare precisering i motiven av de fall, då vedservi luten kan lämnas orubbade. En situation som härvid bl. a. bör diskuteras är den, då härskande fastighet har behov av ved för sin bränsleförsörj ning men detta behov kan täckas från egen skogsmark. Avsikten synes vara att den specieUa skyddsregelnför vedservitut ej skall gäUa i andra fall än då servitutet utnyttjas föruppvärmning av årelruntbostad. Det är tveksamt ora den valda formtUeringen"stadigva rande används till bostad" ger ett helt otvetydigt uttryckåt denna avsikt. Även en fastighet som regelbundet används under del av åretsom fri- 1978/79: 38 47 tidsbostadsynes kunna anses vara stadigvarande använd tUl bostad. Lagbesläraraelsen bördärför ges en annan forraulering så atl del klart framgår att det krävs attfastigheten stadigvarande används tUI helårs bostad. Vadsom avses med den andra förutsättningen att servitutet skall ha betydelse förden härskande fastighetens bränsleförsörjning äf oklart. Tolkad efterordalydelsen innebär den föreslagna bestämmelsen i denna del alt vedservitutfår upphävas ulan hinder av bestämraelsema i 7 kap. 5 § FBL om servitutet inlehar betydelse för den härskande fastighetens bränsleförsörjning. Enligt 7 kap.5 § FBL får emeUertid servitut upphävas bl. a. ora servitutet på grund avändrade förhållanden inte längre behövs för den härskande fastigheten. Ätt ettvedservitut inle har betydelse för den härskande fastighetensbränsleförsörjning torde vara liktydigt med alt servitutet inte behövs förfastigheten. SkUlnaden ligger sålunda endast däri all del enligt 7 kap. 5 § FBLkrävs att det är ändrade förhåUanden sora orsakat att behovet av servitutetupphört. Denna skillnad torde emellertid ha ringa praktisk betydelse eftersomraan kan utgå från att det nästan undantagslöst är ändrade förhåUanden som föranlettatt vedservitut kommit atl sakna betydelse. Det torde därför vara onödigt att iden föreslagna slcyddsregeln för vedservitut uppstäUa kravet att servitutetskall ha betydelse för den härskande fastighetens bränsleförsörjning. LMV: När skogsservitulen tUlkom var sådantserviluts värde för den härskande fastigheten servitutets positiva värde regelmässigt större än belastningen på den tiänande fastigheten servitutetsnegativa värde. Nuraera är förhåUandet del raotsatla, dvs. det positiva värdetär raindre än det negativa. Det är på grand av detta förhåUande som detpraktiskt tagel alltid uppkommer en båtnad ora man upphäver skogsfångsservitut.Den här berörda relationen innebär också alt skogsfångsservitut numera typisktsett inte uppfyUer det grundläggande kravet på ett servitut atl del skallfräraja en ändamålsenlig markanvändning, dvs. ha ett positivt nettovärde. Även om lagstiftningen långsiktigt syftar tUlavveckling av skogs fångsserviluten kan upphävande inte ske utan att de aUmänna regle ringsvillkoren i 5 kap. FBL är uppfyllda. Det s. k. båtnadsvUlkoret i 5 kap. 4 § som egentligen är etl vinst- eller lönsamhetsviUkor utgör därvid av berörd anledning vanligen inte något hinder. Dock kan påpekas att det för att det nämnda viUkoret skall vara uppfyllt i prmcip fordras atl båtnaden överstiger förrättningskostnaden. Detta är inte aU tid fallel.----- från praktisk handläggningssynpunkt är det fördel att vUlkoren i 7 kap. 4 och 5 §§ FBL inle gäUer vid prövning avfråga ora upphävande av skogsservitut, eftersom de nämnda vUlkoren delvis heltsäkert skuUe te sig ganska besvärUga att tolka och tiUämpa just vid frågor oraupphävande av sådana servitut. De allmänna regleringsvUIkoren i 5 kap. gäUer bådevid fristående upphävande och vid upphävande sora utgör ett led i marköverföring. BåtnadsviUkoret avser därvid i det förstnämnda faUet själva upphävan- deåtgärden, i det sistnämnda fallet däremot fastighetsregleringen som helhet.----- LMV fäster stor vikt vid att bestämraelsema bUr såklara och lättiU-lämpade sora raöjligt. En olägenhet raed den föreslagnalösningen är 1978/79: 38 48 fråndenna synpunkt all den innebär alt man förutom bestämmelsen i 15 § andrastycket FBLP också nödgas tolka och tiUämpa upphävandevillkoren i 7 kap. 4 och5 §§ FBL. Detta innebär en nyhet i förhåUande till vad som gällt hittiUs.VUlkoren i 7 kap. 4 och 5 §§ FBL kan visa sig bli besvärliga att tiUämpa medavseende på de nu avsedda fallen. Man bör därför undvika atl göra dessa villkortiUämpliga. Det lämpligaste synes vara all det åsyftade skyddetetableras genom en positiv och ultömraande reglering i 15 § FBLP. Regleringenkan förslagsvis utformas på följande sätt. Paragrafens nuvarande mnehåll, som utgörpromemorieförslagets första stycke, behålls oförändrat. DäreftertUlfogas två stycken mied följande innehåll: