prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Krav på ökad finansiering via insatser i delanlbrukskooperativa förelagen kan ej ses isolerat från jordbrukels ekonomiskaproblem i övrigi. Som lidigare påvisats har bristen på långfristigt kapitalinom jordbmket följdverkningar för de ekonomiska föreningama. Om soliditeteninom föreningarna skall hållas oförändrad mäste, vid dagens snabbainflationstakt insatskapitalet ökas med 10- 15 proceni . Med dagensmarginalskatter innebär delta att de flesta lantbmkare/medlemmar behöveravsätta en allt större del av sina inkomster till insatser i de ekonomiskaföreningarna. Va ' somdessutom påverkar medlemmarnas andel i förhållande till total balansi nslutningär det faktum att, även om insatserna notninellt ökas i takt med inflationen,soliditeten ändå kommer att sjunka i föreningarna. Denna effekt uppkommer genomatt insatserna i samtliga föreningar får amorteras under en följd av år. 1direktiven till utredningen om kooperationen och dess roll i samhället (Dir1977:28) anges bl.a: "Kommittén bör bl.a. pröva möjlighelerna atlunderlätta uibyggnaden av eget kapital i kooperativa företag. Det är ocksåangeläget att kooperationens kapitalförsörjningsproblem i övrigt blir närmarebelysta. Speciellt bör försörjningen med långa krediter och riskkapitalstuderas. Det bör undersökas om kooperationen i finansieringshänseendesärbehandlas genom gällande regler och etablerad praxis. I dessa frågor börkontakt hållas med kapitalmarknadsutredning". Sett utifrån dessa kommiitédirektiv är utredningensövervägande om Lantbrukskredils verksamhei, som till stora delar berörkooperativa företag, förvånande. Ulredningens förslag rörande detlamellanhandsinstitui kommenteras . Föreningarnas kapital består av insatskapital ochfondmedel. En utökning av detta kapital begränsas av medlemmarnas möjligheteratt deltaga i föreningarnas kapitalbildning. Föreningama tvingas därvid tiUåterhållsamhet i fråga om insatsökningar, ulöver den som sker till följd avinflation 1978/79:165 Bilaga 3 64 Likvidileisförsämringen inom lantbmket och svårigheten attlåna pengar har lett till ökade krav på krediter från föreningsföretagen.Detta är specielll markanl för slakteri- och lanlmännenorganisatio-nerna. ökade medlemskrediterna mellan 1973 och1976. Dessa krediter i kombination med borgensåtaganden för medlemmarnaöverstiger nu det totala egna kapitalet inom slakteriorganisationen. har kundfordringarna ökat och uppgår nu till cirka 1,5 miljarder. Nya vägar atl lösa dennaform av krediter måste nu prövas. Kan dessa krav ej uppfyllas uppslår negativaeffekter för hela lantbmket oavsett produktionsinriktning. Föreningarna börsvara för kreditförsörjning i samband raed löpande leveranser. Men om dessakrediter tenderar att bli varaktiga skapas finansiella problem i delantbrukskooperativa företagen. Enmöjlighet att öka det egna riskvilliga kapitalel inom kooperativa företag äratt ändra gällande beskattning av insatserna. Den del av i första handslutbetalning och återbäring, som överförs lill insatskapitalet, bör varaobeskattad. Beskattning bör i slället ske när insatserna återbetalas till medlemmarna.LRF vill i första hand alt dessa tankegångar prövas inom utredningen rörandekooperationen och dess roll i samhället. Genom tilläggsdirektiv bör dennautredning ges möjlighet att behandla skattefrågor för ekonomiska föreningar.Frågan har även aktualiserats i LRFs yttrande över Förelagsskatleberedningensslutbetänkande. Kapitalproblemeninom hela lantbrukskooperationen är ej likartade. Rörelsen är differentieradoch innehåller företag för förädling av jordbrukets produkter, skogensprodukter samt kreditorganisationer i form av föreningsbanker ochhypoteksföreningar. ,som vuxit myckel starkt , har till följdav kostnadsläge, konjunktursvackans ihällighet och ogynnsamma valutarelationersvåra lönsamhetsproblem. Den snabba expansionen har sin grund i en starktmotiverad strävan att komraa ifrån det alltför nära beroendet avkonjunkturerna, som slår hårt mot råvaror och lågförädlade stapelvaror. Iregeringsproposition /78:180 ora lån till Skogsägares Cellulosa ABunderstryks ansvaret för alla företagsägare att genom bl. a. långsiktigplanering och erforderligt tillskott av riskkapital trygga företagensutveckling. Statligastödåtgärder, som är en ny företeelse i detta sammanhang, är på kort siktnödvändiga. Skogsägarrörelsen kännetecknas av en låg solidilels-grad, vilketmedfört att kapitalproblemen blivit särskilt framträdande i dessa företag. Kapitalbehovetär och torde för skogsägarorganisationen förbli av sådan dignitet atl endasl enmindre del av erforderligt kapital kan tillskjutas av medleramama. Situationeninom skogsägarrörelsen understryker vad som tidigare framhållits omnödvändigheten av en förbättrad tillgång till kapitalmarknaden, varvidtillgången till långfristigt kapital måste förbättras. Vid nuvarande upplåningi utiandet får man räkna med löptider ned mot . Konkurrenter till svenskskogsindustri har bättre lånemöjligheter, I hela erbjuds sedan många åralla större investeringsobjekt i papper och massa i en eller annan formskattelättnader, räntesubventioner, kapitaltillskott eller statsgaranteradekrediter. Livslängden på investeringar inom skogsindustrierna är lång. Vad somidag skulle behövas är att korta lån ersätts med 25-åriga annuitetlån. Densvenska kapitalmarknaden har visat en viss okänslighet för industrins behov.Utredningens förslag om anpassning av kreditvillkoren till 1978/79:165 Bilaga 3 65 denindividuelle låntagarens behov, gällande såväl obligationsmarknad somkreditinstitut, välkomnas av LRF. Speciellt för skogsägarförelagen är del avstor betydelse att likviditetsproblem i samband med ett intrimnings-skede av enstörre investering kan lösas genom att lån återbetalas efteran-nuitelsprinciper. En strikt lillämpning av matematiska regler bakom gällanderaiingsystem på obligationsmarknaden är till nackdel för kooperativa förelag.Förbundel vill därför betona nödvändigheten av all ell flexibell raiingsystemtillämpas. 1 detla sammanhang vill LRF framhålla att det är nödvändigt alt ensnabb ändring kommer till stånd så att ekonomiska föreningar kan uttarikstäckande företagsinteckningar och ej endast, som är fallet, länsvisasädana. Kreditvärdigheihar alltid eu givet sammanhang med ett förelags soliditet. Den lågasoliditeten inom lantbrukskooperationen, speciellt skogsägarorganisationen,bedöms som ett hinder i samband med utländsk upplåning. Lanlbrukskooperativaföretag har i en starkare ställning än i övriga västeuropeiska länder.Brist på kunskap i utlandet om vad dessa företag slår för och hur denekonomiska ställningen skall bedömas ulgör i sig ett hinder och kan verkafördyrande vid utlandsupplåning och göra det svårare att placera obligationerpå Euromarknaden. Inom den svenska kreditmarknaden kan emellertid inteföreningsformen sägas vara ell egeniligl hinder. En del av verksamheten inomlantbrukskooperationen är berörd av statliga regleringar, vilket bör vägas invid bedömning av en förenings ekonomiska stabilitet. Ökade krav påproduktivitetsutveckling har dock ställts på de föreningar, som är berörda avjordbruksavtal. Dylika krav förutsätter emellerlid atl berörda föreningar kanlillförsäkras tillräckligt utrymme på den inhemska kapitalmarknaden. Utredningenhar framhållit att hushållssparandets Iransformering till riksvilligt kapitalhar underlättats genom den ökade förekomsten av främst aktiefonder men också avinvestmentbolag. Dessa placeringsformer gör del möjligt för den enskildespararen atl placera sina sparmedel i aktier med en riskspridning av en bredd,som han knappasl skulle kunna få på ett annat säu. Dessa sparformer liksom detaktiefondsparande i nya fondbolag som föreslås i regeringens proposiiion omvärdesäkert lönsparande (1977/78:165) missgynnar kooperativa företag. LRFfinner det nödvändigt att konkurrensneutrala sparsystem tillskapas, antingengenom att sparande möjliggörs direkt i ett antal kooperativa förelag eller attfonder bildas för obligationslån/förlagslån i ekonomiska föreningar. Ulredningen anger all detsom krävs för att lösa problemet både ur företagens och placerarnas synvinkelär i princip förändringar som höjer avkastningen för placerarna utan attdärför förelagens kapitalkostnader höjes. Utredningen hardock huvudsakligendiskuterat möjligheteratt underlätta nyemissioner av aktiekapital, vilket ejär aktuellt för kooperativa förelag. Sammanfattningsvisför de lantbrukskooperativa företagen vill LRF framhälla att på en utvidgadobligationsmarknad bör hänsyn vid emissionskontroll tas till dels attkooperativa företag ej kan emittera nya aktier, dels att kooperativa företaghar större praktiska problem än aktiebolag pä utländska obligationsmarknaden.Vidare vill förbundet betona all om nyll återiånsystem för AP-fonderna införes,utlåningsmöjligheterna från Lantbrukskredit förstärkes, så att de mindre ochmedelstora lantbmkskoopera-tiva företagen ej diskrimineras. Skattekonsekvenseri samband med uppbyggandet av eget kapital i ekonomiska föreningar måsteanalyseras. LRF vill framhålla som mycket an- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 66 geläget att utredningen om kooperationen och dess roll isamhället erhåller tilläggsdirektiv, så atl denna fråga kan behandlas. LRF villslutligen äter betona uppfattningen alt syslem för värdesäkert lönsparandemåste göras konkurrensneutrala. 2.17 industi iförbund och 1 de stora övergripande frågorna om hur i framtidenutbudet på långsiktigt kapital i allmänhet och riskkapital i synnerhet skallgenereras i ekonomin tar utredningen inte ställning. Mot bakgrund av ettomfattande empiriskt material diskuterar man ulföriigl förutsättningarna förolika alternativa lösningar men överlämnar ställningstagandet åt andrautredningar och åt politikerna. Valet av former för sparande och kanalisering av dettatill olika kapital-och kreditmarknader är emellertid av avgörande betydelse förföretagsamhetens villkor. Bakom varje ställningstagande till förändringar iden nu rådande institutionella kredit- och kapitalmarknadsslrukturen måste liggaen uppfattning om hur dessa villkor bör utformas. Vi vill i en kort inledningtill detta yttrande redovisa våra synpunkter i detta avseende. Den svenska ekonomins huvudproblem är alt höja detrådande extremt låga kapacitetsutnyttjandet inom näringslivet och atl kommatill rätta med ett allt siörre underskoll i bytesbalansen. För atl klara dessamål och tillväxten på lång sikt krävs industriinvesteringar i en omfattning sominle kan komma till stånd under de nu rådande lönsamhelsförhållandena. Som ett alternativ till ökad lönsamhet diskuterarulredningen en "'skattefinansierad industriexpansion", dvs. attkompensera en för låg investeringsnivå med direkta statliga invesleringar inomindustrin och/eller en ökad insats av selektiva ekonomisk-politiska medel såatt privata industriinvesteringar stimuleras. Metoden innebär att statensatsar riskvilligt kapital med lågt förräntningskrav i kombinalion med olikaformer av subventioner. Det betyder att kravet på en räntabilitelsförbättringblir mindre. Löneandelen i industrins förädlingsvärde kan därmed hållas uppe.Löntagarna kommer emellertid via statliga skatter och avgifter att återbetalaen del av lönen till förelagen. Det är vår uppfattning att en på del här sättetskattefinansierad industriexpansion medför allvarliga risker för lägreeffektivitet i användningen av produktionsresurserna och därmed försämradproduktivitet och möjlighet till reallönehöjningar. I en bilaga tillutredningen kommer de här farhågorna till uitryck sålunda: "Om investeringarnasker i fel branscher och fel företag så medför del att man trots storinvesteringsvolym ändå inte får snabbare tillväxt eller bättre extern balans.Risken är extra stor all fatta fel investeringsbeslut efter de kraftigaförskjutningar i priser och vinstförutsättningar som skell mellan olikamarknader. Samma förhållande förklarar även att vi har storastrukturproblem. Vinslförulsättningarna har försämrats för våra traditionellalunga branscher. En subvenlionspolitik som bygger på stödåtgärder åt företagoch branscher med akuta problem och dåliga framtidsutsikter riskerardärför att på leda till ett sämre resultat än om man inte gör någotalls." 4, sid 28) Produktivitetsutvecklingen inom induslrin kan alltså inteses isolerad från finansieringssället. Vår nedan redovisade syn på de avutredningen föreslagna institutionella förändringarna på den svenskakapitalmarknaden präglas av övertygelsen om behovet av en snar återgång tillett i större utsträckning vinststyrt näringsliv. De krav på investeringar somi det nuva- 1978/79:165 Bilaga 3 67 rande läget ställs på industrin kräver i första hand attindustrin tillförs riskvilligt "eget kapital" genom nedplöjning avvinstmedel och nyemission av aktier. För en effektiv fördelning av resursernakrävs atl fördelningen av detta riskkapital sker på marknadsmässiga grunder.Detta betyder i sin tur alt avkastningen pä det egna kapitalet, som redan finnsi företaget, måste hållas på viss nivå. Att av fördelningspoliliska eller andraskäl pressa ner denna nivå och med selektiva medel kompensera företagen ärenligt vår uppfattning en oacceptabel politik. En förändring som föreslås av utredningen är attavdragsprocenien enligt "Annell-lagen" bör höjas och varieras medobligationsräntan. Vi tillstyrker denna förändring med den avvikelsen attinflationen i stället för obligationsräntan bör vara riktpunkt föravdragsprocenlens förändring. Vi vill också hänvisa till det förslag omsuccessiv övergång från den nuvarande dubbelbeskattningen till det påkontinenten nu tillämpade avräkningssystemet som mer ingående beskrivs iSveriges yttrande över Företagsskatteberedningens betänkande,SOU 1977:86. Inledningsvis konstaterar vi all det digra betänkandetinnehåller mycket värdefull redovisning av den svenska kapitalmarknaden. Dockmåste vi konstatera att utredningen inle med ett ord tar upp den svenskadetaljhandelns betydelse och funktion som den viktiga länken mellan hushållensekonomiska situation och agerande ä ena sidan och företagen liggande bakomdetaljhandeln å den andra sidan. Vi hade därför förväntat oss att detaljhandelnskulle blivit behandlad i kapitalmarknadsutredningen. Den egentligadetaljhandeln exklusive försäljning av bilar, vin och sprit och varor på apotekomsatte . Det finns även ett särskilt argument sommotiverar att detaljhandeln skulle ha belysts i kapitalmarknadsutredningennämligen att detaljhandelns funktion i den svenska kapitalmarknaden är mycketdåligt utredd. behandlar indirekt detaljhandeln i kapitalmarknaden. Det avsnittetbehandlar den s.k. grå kreditmarknaden. Det är med tillfredsställelse som vidär noterar att ulredningen understryker att den kreditgivning som betecknassom den grå marknaden är oundgänglig för att det finansiella systemet skallfungera smidigt. Företagen måste ha möjligheter att lämna leverantörskrediter.Däremot anser vi att utredningen i detta kapitel tagit allt för lätt på denkreditgivning som sker inom koncernbildningar. Vi anser inte att enskildasjälvständiga detaljhandelsföretag skall befinna sig i en sämre situation settur finansieringssynpunkt än förelag som mer eller mindre hårt är knutna ochstyrda av ekonomiska sammanslutningar. Vi vill med delta inte säga atl vi ärkritiska mot den betydande kanalisering som sker i form av koncernfordringaroch koncernskulder ulan vi vill atl det skapas resurser och möjligheter ävenför enskilda självständiga företag att erhålla samma ekonomiskt fördelaktigakrediter. De mindre och medelstora företagens finansieringssituation - somspecielll gäller detaljhandeln - har ansetts så väsentlig all särskilduiredning tillsatts. Föreningen vill understryka den utomordentliga vikten avatt våra mind- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 68 re företag får tillgäng lill långfristiga krediter och attden hittillsvarande diskrimineringen av de mindre företagen i detta avseende gentemot storfö retagen gradvis och så snarl som möjligt undanröjes. 1 denna målsättnings uppfyllande kan mellanhandsinstituten Industrikredit och Företagskredit komma alt spela en ytterst viktig roll. Parentetiskt föreslår föreningen att den ur språklig synpunkt närraast groteska termen "mellanhands"-institut omgående uimönstras ur språkbruket, detta så mycket hellre som småföre tagen regelmässigt när det gäller långa krediter kommit just "på mellan hand". "" kan t.ex. länkas som en meraadekval be teckning. ------ (Se 5.24) När det gäller kravet på tillgång till långa krediter försmåföretagarna vill föreningen insiämma i det särskilda yttrande som avgivilsav ledamolen . En löptid kan icke enligt vanligtspråkbruk och praxis ge kredilen ifråga karaktären långfristig och olikheten ikreditvillkor - i första hand ifråga om kreditens längd - när småföretagarenjämför den som gäller dels hans villa dels hans industrifastighet ter sig somnärmast skrattretande. På gmnd av skattereglernas utformning måste de korta lånenpå en industrifastighet amorteras betydligt snabbare än avskrivning påfastighetsvärdet kan ske. Detta ökar självfallet pressen på småföretagarna, somregelmässigt lider av bristande tillgång på eget kapital. Föreningen understryker krav på en snar utredningav dessa frågor om likvärdiga regler icke på annat sätt kan införas så atl även lån lill industrifastigheter erhåller den längre amorteringslid som gäller för villor. ------ (Se 1.20) Föreningen vill slutligen starkt ansluta sig lillkapitalmarknadsutredningens klart uttalade farhåga, alt en ytterligaresänkning av företagens soliditet icke är acceptabel och alt industrinsinvesteringar - oberoende av hur bra konjunkturen blir - icke kommer att öka iden omfattning som är nödvändig om företagens egna kapital icke ökar i snabbaretakt än . Föreningen vill också understryka att dettakonstaterande i särskild hög och allvarlig grad gäller de mindre företagen,vilka i långliga tider även haft för liten andel eget kapital,dvs. för låg soliditet. Kraftfulla åtgärder i syfte alt snabbt rida spärr moldenna hotande utveckling är nödvändiga, men eftersom åtgärderna måsle bli avrent politisk art avslår föreningen från att komma med några egnarekommendationer. En av förulsäuningarna för all näringslivet skall kunnautvecklas efter marknadshushållningens principer är att marknaden förlångfristigt kapital är i funklion. Det måste därför vara enförsiahandsangelägenhel för del allmänna att se lill att riskvilligt kapitaltillföres expanderande och nya förelag, dels genom all underlätta förförelagarna atl plöja ner vinstmedel i dessa, dels genom att slimulera sparandei nyemitterade aktier såväl i gamla som nystartade förelag. Den viktigasteåtgärden från det allmännas sida måste därför vara att se över berörda delar avskattelagstiftningen och kanske framförallt vidtaga kraftfulla ålgärder föratt hejda den alarmerande inflationsutvecklingen. Förbundel vill ta tillfället i akt att presentera delförslag till löntagares sparande genom aktieköp i del förelag i vilkel dearbetar eller genom köp av aktier i särskilt upprättade regionalainvestmentbolag. Förslaget är förankrat i företagarkåren genom enriksomfattande enkät och inslällningen 1978/79:165 Bilaga 3 69 tillförslagets olika delar måste anses representativt för landets egenföretagare. Desenaste årens kanalisering av ägarkapilal/riskkapital och långfristiga krediterfrån det allmännas sida har icke stärkt det svenska näringslivets ställningvarken ur konkurrenssynpunkt på den internationella marknaden eller som bas fören förbättrad levnadsstandard för medborgarna. Ävenom speciella orsaker, exempelvis sysselsättningsskäl, kan göra del nödvändigtmed en statlig dirigering av kapitalströmmarna är dettaett system som inle får bli bestående som ett naturiigt sätt att tillföranäringslivet långfristiga krediter och ägarkapital. vill därför starkt understryka att kapitalmarknadsutredningensförslag måste få karaktären av komplelterande politiska åtgärder men attålgärder främst vidtages for att återföra kapitalmarknaden till en fri ochobunden funktion. Utredningensförslag innebär bättre betingelser beträffande tillgängen på långfristigtkapital för nya och expanderande företag. Del är dock viktigt alt dettajusteras i enlighet med de invändningar som Förbundet framfört och bör därefierkunna bli föremål för lagstifining. Deåtgärder som föreslagits, även med de ändringar som Förbundet anfört, innebäremellertid bara marginella förbättringar i situationen. Förbundethar inledningsvis pekat på de grundläggande faktorerna för en fungerandekapitalmarknad, tillräcklig lönsamhet, liberal beskattning av företagsvinster,skattepremiering av aktiesparande samt kraftfulla ålgärder för alt begränsainflaiionen. Detmåste vara en av det allmännas mest angelägna uppgifter att krafttag vidtagespå dessa områden. Finansbolagentillhandagår sina kunder med finansiering i förening med administrativ service. Finansbolagenskreditgivning sker i speciella former som i mycket liten utsträckning ålerfinnshos andra kreditinstitut. Kreditgivningen kan indelas i a) företagskrediiersåsom factoring, leasing, confirming och lagerfinansiering, b) fordonskreditersåsom belåning av avbetalningskontrakt och leasingavtal, lagerfinansiering ochc) konsumentkrediter såsom belåning av avbetalningskontrakt och leasingavtal,kontokrediter. Enligt Stalisliska Centralbyråns statistik utgjordefinansbolagens utestående krediter inkl. del bokförda värdet av uteståendeleasingobjekt per den ,1976 , varav föreningensmedlemmar svarade för 7,5 miljarder. Del bör framhållas all centralbyråns statistiki olika avseenden är bristfällig. av finansbolagens kunder, somerhåller finansiering, är mindre och medelstora förelag. De beräknas svara förmer än två tredjedelar av finansbolagens uteslående krediter. När debankmässiga traditionella säkerheterna utnyttjats, vilket ofta är fallet förframför allt de små och medelstora företagen ger finansbolagen krediter motandra reella säkerheter, vilkel bidrar till att befinlliga resurser utnyttjaseffektivt. Finansbolagensverksamhet är i mycket högre grad än andra kreditinstitut mera inriktade påadministrativa tjänster till framför allt mindre och medelstora företag. Övertvå tredjedelar av finansbolagens personal är sysselsatta med administrativtarbete för kunders räkning, exempelvis med likvidmoitagning, betalningspåminnelser, reskontraföring, försälj- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 70 ningsstatistik, solvensbevakning och inkassering. Dettainnebär stora kostnadsbesparingar för kunderna. Den stora skillnaden mellan detadministrativa arbele som t.ex. banker utför och det som finansbolagen utförär att finansbolagen övertar administrativt arbete som eljesl skulle ha ulförtsav kunderna. Finansbolagens verksamhet kännetecknas i övrigi av att denär en integrerad del i kundföretagens försäljningsverksamhet samt av rikproduktutveckling. Föreningen efterlyser även i föreliggande betänkandeliksom i Finansie-ringsbolagskommitléns belänkande ell avsniii om denkreditpoliliska regleringens utformning. Föreningen hänvisar härvidlag lillbilagorna 3 och 4 i föreningens remissvar över Finansieringsbolagskommitténsbetänkande. I nämnda bilagor förordas bl. a. en omprövning av lagen omkreditpolitiska medel, vars ofta återkommande användning har förhindrat enuppbyggnad av fungerande marknader. Föreningen hemställer att i nämnda bilagorframtällda yrkanden beaktas. Enligt direktiven skulle intebara utreda finansbolagens verksamhet utan även annan kreditgivning. Kommitténkonstaterade alt ett säll att nå samhällelig kontroll av och insyn i denkre-ditgivningsverksamhet som sker skulle vara atl all kreditgivning skulle orafattasav en sarahällelig kontroll. Av skäl, vilka föreningen delar, avvisadekommittén en sädan lösning. Ej heller behandlardenna fråga. Den 16.11.1977 efterdet egenlliga kommittéarbetetsavslutande med betänkandet "Finansieringsbolag", undertecknadeeraellertid koraraitténs ordförande ell cirkulärbrev från Riksbanklill emitlentbankerna varigenom företagen tvingas placera av sinalikvida medel i bank om de vill komma i fråga för emission av obligations- ochförlagslån.