prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Vidarebör anmärkas alt regeringen genom beslul den 17 seplember 1977 har uppdragit ålstatens fdrhandlingsnämnd atl med resp. sjukvårdshuvudmän förhandla om avtalom viss försöksverksamhet inom och polisdistrikt med sjukvårdspersonali anslutning till de polisarresier som används för förvaring av omhändertagnaberusade personer. Enligt regeringsbeslutet ankommer det på rikspolisstyrelsenatt utvärdera denna försöksverksamhel i samråd med och berördasjukvårdshuvudmän, regionala och lokala polismyndigheter samlpersonalorganisationer. Inte heller denna verksamhei bör därför omfattas avuppdraget till den särskilda utredaren. Medde begränsningar som jag har nu bör del stå utredaren fritt att 21 Kommittéer: Del II Ju:4 undersill arbele ta upp även andra frågor om lillämpningen av LTO och LOB än dem somhar i juslitieulskotleis belänkande. Enligt utskottet är avsikten allulvärderingen, lillsammans med de ytterligare upi)gifler om de båda lagarnaslillämpning som kommer atl redovisas i annat sammanhang, skall kunna ligga lillgrund för en bedömning av frågan om lagändringar behövs. Jag har ingeninvändning mol en sådan ordning. 1 den mån ulvärderingen ger vid handen atl delvid den prakliska lillämpningen har uppkommit svårigheter som kan avhjälpaslagslifiningsvägen.bör utredaren ange de olika möjligheter som finns all ändraden aktuella lagstiftningen i angivel syfte. Huvuduppgiften förden särskildautredaren bör emellertid vara all la fram underiag till ledning förstatsmakternas samlade bedömning av hithörande frågor. Det bör härvid anmärkasatt den framtida utformningen av lagstiftningen kan komma att påverkas även avöverväganden som sker i andra sammanhang. Som juslitieutskollet har angettpågår sålunda inom regeringskansliel arbete med en översyn avsociallagstifiningen på grundval av socialutredningens belänkande (SOU 1977:40)Socialljänst och socialförsäkringstillägg. Som ell led i della arbele harchefen för tillkallat en arbelsgrupp med uppgifi allredovisa ell beslutsunderlag för regeringens ställningstagande rörande frågorom vård utan den enskildes samlycke inom socialvård och sjukvård. Jag utgårfrån alt resultatet av dessa överväganden kan komma att fö belydelse för densärskilda utredarens arbele. Jagvill avslutningsvis erinra om alt det redan nu föreligger ett omfatlandemalerial som bör kunna vara lill nytta vid ulvärderingen. Vad angår LTO harrikspolisstyrelsen med skrivelser och den 9 februari 1976redovisal lillämpningen under liden den 1 okiober 1973 - den 30 seplember 1975.På inilialiv av brottsförebyggande rådet har vidare gjorts en utvärdering avhur LTO har tillämpats i , se rådets rapport (1976:1) Frihetsberövandenoch polisen. Rapporten har av brottsförebyggande rådets verkställande utskottlagts lill grund för en skrivelse lill regeringen i september 1976.1 denförordas vissa ändringar i fråga om den sociala utredningen enligt LTO. Del malerialsom har angetts nu bör lämpligen överlämnas till den särskilda utredaren föratl las i beaktande när uppdraget fullgörs. Ifråga om LOB har i skrivelse lämnal enredovisning för lagens tillämpning under liden -den 30 juni1977.1 skrivelsen finns uppgifter bl.a. om antalet omhändertaganden enligt LOBoch LTO i olika polisdistrikt . Vidare lämnasupplysningar om i vilken utsträckning de personer som har omhändertagils enligtLOB har bereUs vård på sjukhus, alkoholpoliklinik eller molsvarande och ivilken omfattning de har överiämnats lill anhöriga eller förts lill bostaden.Dessutom redovisas tillämpningen av LTO och av den tidigare gällandelagstiftningen om fylleri . Även denna redovisningbör kunna komma till användning vid den särskilda utredarens arbete. Det bördärvid finnas anledning för utredaren att ta upp en del tillämpningsproblem somrikspolisstyrelsen har pekat på, i synnerhet de svårigheler som på vissa hållhar visat sig föreligga när del gäller identifieringen av de omhändertagna.Det kan lilläggas att regeringen i en särskild skrivelse tillrikspolisstyrelsen har berört vissa av de frågor som nuavses saml uppdragit ål styrelsen att redovisa tillämpningen av LOB även såvittgäller . Genombeslut har tillkallat en arbelsgrupp ()med uppgifi atl följa effekierna av LOB inom socialvårdens och Del II Ju:5 Skr 1978/79:103 22 Gruppen består av förelrädare för . Svenskakommunförbundei, och de byråer inom somberörs av lagen. Det bör förutsättas alt utredaren håller kontakt med denna arbelsgruppoch i lämplig omfattning tillgodogör sig de resultat som gruppens arbele lederlill. Somjusiiiieutskoltel har angett finns det slutligen anledning för utredaren att isill arbele beakta den ulvärdering av den sociala jourverksamheien som nyligenhar gjorts genom försorg och som återges i rapporten(redovisar 1977:4) Social jour. Motbakgrund av all del sålunda redan finns ett omfaitande malerial som är aviniresse för de aktuella utvärderingsfrågorna, bör det finnas förutsättningaratl arbetet bedrivs skyndsamt. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag all regeringen bemyndigarchefen för alltillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en utvärdering avtillämpningen av lagen (1973:558) om tillfälligt omhänderlagande och lagen(1976:511) om omhänderlagande av berusade personer m.m., allbeslula om sakkunniga, experier, sekreterare och annal biträde åt utredaren. Vidarehemställer jag alt regeringen föreskriver allersättning till u*redaren, sakkunnig, expert och sekreterare skall utgå i formav dagarvode enligt kommiliékungörelsen (1946:394) om annal ej föreskrivs, allkosinaderna skall belasla andra huvudtitelns kommiltéanslag. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 5.Tilläggsdirektiv till bolagskommitté (Ju 1974:21) 1974års bolagskommitlé (Ju 1974:21) har till uppgifi bl.a. alt se överlagstiftningen om handelsbolag. Enligt direktiven (se kommiltéberättelses. 140) skall kommittén lägga fram förslag till koncernregler för handelsbolagoch därvid fästa särskild uppmärksamhei vid problemel hur reglerna omkoncernredovisning skall utformas. Kommittén skall vidare överväga behovet avkoncernregler för företag och förelagsgrupperingar av andra slag. F.n.finns koncernregler bara i aktiebolagslagen (1975:1385), ABL. Enligt 1 kap. 2 §ABL föreligger koncernförhållande om ett akiiebolag (moderbolaget) äger, direkloch/eller genom dotterföretag, så många aktier eller andelar i svensk ellerutländsk juridisk person (dolierföretagei) all moderbolaget förfogar övermer,än hälfien av rösterna för samtliga aktier eller andelar i dolierföretagei.Koncernförhållande föreligger också om aktiebolag i annat fall på grund avaktie- eller andelsinnehav eller avial har ett beslämmande 23 Kommittéer: Del II Ju:5 inflytandeöver ett annal förelag och en betydande andel i resultatet av dess verksamhei. Föreliggerell koncernförhållande skall moderbolaget enligt 11 kap. 10 § ABL avgekoncernredovisning. Sådan redovisning består av koncernresultaträkning ochkoncernbalansräkning, vilka var för sig ulgör ett sammandrag av moderbolagetsoch dotterföretagens resultaträkningar och balansräkningar. Närmarebestämmelser om koncernredovisningen finns i 11 kap. 11 Utöverredovisningsreglerna är koncernbegreppet av belydelse vid lillämpningen avåtskilliga andra bestämmelser i , bl.a. låneförbudsbestämmelserna.Koncernbegreppet har dessulom belydelse för annan lagstiftning bl.a. på delarbetsrältsliga områdel, t.ex. lagen (1974:12) om anställningsskydd, lagen(1976:351) om styrelserepresentaiion för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar saml semesterlagen (1977:480). 1975:103 med förslag till ABL har föredragande statsrådet uttalat (s.279) atl bolag som äger s.k. gemensamma doiierbolag eller 50/50-bolag iallmänhet genom avtal särskilt reglerar hur bestämmanderätten i dessa skallutövas. Innebär sådan reglering alt parterna endasl gemensamt kan besluta idotterbolagets angelägenheter bör båda parter vid lillämpningen av koncernreglernaanses som moderbolag. Del betyder all del i dessa fall finns flera moderbolaglill ett dotterbolag med påföljd atl varje moderbolag måste la meddotterbolaget i sin koncernredovisning. Detsamma bör enligt föredragandeslalsrådet gälla i den situationen då två eller flera akiiebolag driverutvecklingsarbete genom särskilt bolag. har i skrivelse den 5 seplember 1977till med förslag till olika ändringar i ABL kritiseratdetta molivulialande och hemställt atl ålgärder vidlas för att slå fast altlagtexten äger vitsord enligt sin ordalydelse. Föreningen har dessutom publicerat ett särskilt yttrande där föreningen taravstånd från molivultalandet. 1977/78:41 om ändring i ABL m.m. hävdade jag (s. 30) alt del inte fannsanledning lill erinran mol vad som i del återgivna molivultalandet harsagts om innebörden av koncernbegreppet. Emellertid ansåg jag all det i en delfall kunde tänkas att koncernredovisningen ger en mindre rättvisande bild avkoncernen, om med andra bolag gemensami ägda förelag där högsl 50 96 avröstetalet disponeras medräknas som dotterförelag. Mol denna bakgrund fann jagdel motiverat at; i vissa fall medge avvikelse från bestämmelserna omkoncernredovisningens innehåll och föreslogen ändring i 11 kap. 11 § iredjeslyckel ABL med denna innebörd. Lagrådet,som hördes över lagförslaget (se prop. 1977/78:41 s. 52), ansåg för sin del attrådande läge i fråga om koncernbegreppet inte var tillfredsställande och atlsaken borde klargöras genom en uttrycklig lagbestämmelse. Lagrådets yttrandeföranledde emellertid inte något förslag lill lagändring (se prop. 1977/78:41s. Vidbehandlingen av proposilionen anförde lagutskotiet bl.a. (LU 1977/ 78:8 s. 24). Närdel gäller aktiebolagslag synes definitionen av koncernbegreppet hatolkats så alt moder- och dotlerbolagsförhållanden förelåg i 50/50-bolagsfallenendasl då ägarebolagel lill följd av andra omständigheter än aktieinnehavethade ett avgörande inflytande över del ägda bolaget. Vid lagstiftningpå området överfördes bestämningen av koncernbegreppet till den nya lagen ulanstörre avvikelser. Med hänsyn lill vad som förekom i Del II Ju:5 Skr 1978/79:103 24 lagstiftningsärendetanser utskottet emellertid all del inte kan råda något tvivel om atllagstiftarens syfte var atl med uttrycket bestämmande inflylande i ABL:skoncerndefiniiion skulle avses även fall då ägarebolagel på grund avaktieinnehavet har en blott negaliv bestämmanderätt. Atl en utvidgning avkoncernbegreppet var åsyftad kom dock inte till klart utiryck i lagen. Dettaförhållande harenligi motionärerna och lagrådel lell till oklarhet ominnebörden av gällande räll på denna punkt. Med hänsyn lill vad utskottet ovananfört om angelägenheten av en entydig koncerndefinition anser utskottet ilikhel med lagrådel atl del är i hög grad önskvärt all rältslägel klarläggsgenom en uttrycklig lagbestämmelse. Enannan fråga är om koncernbegreppet bör ha den räckvidd som åsyftades vidantagandet av den nya aktiebolagslagen eller om koncernreglerna i ABL bör gesett mindre vidsträckt lillämpningsområde. Som motionärerna framhåller och somäven uttalats i organisationernas skrivelse till ulskollei kan skäl anföras föratt koncernförhållande inte bör föreligga när ett ägarebolag har endast ennegaliv bestämmanderätt. Den i proposilionen anförda motiveringen förinförandet av möjlighet till avvikelse från koncernredovisningsbestämmelsernaliksom de synpunkter som inför utskoitet redovisals av företrädare för organisationernaoch bokföringsnämnden visar också atl vissa problem är förknippade med ett meravidsträckt koncernbegrepp. Enligt utskottels mening finns det emellertid ävenskäl som lalar för atl koncernbegreppet bör ha den räckvidd som åsyftades vid1975 års reform. Ulskollei vill härvidlag bl.a. peka på alt en inskränkning avkoncernreglernas tillämpningsområde kan leda lill att möjligheter öppnas förett kringgående av de i ABL intagna reglerna lill skydd för olikaintressegrupper. Om koncernförhållande inte skulle anses föreligga mellanägarebolagen och 50/ 50-bolagel skulle sålunda de förstnämnda kunna låna utpengar till det . 50/50-bolagel skulle därefter i sin lur utanöverträdelse av låneför-budel kunna ge penninglån till aktieägare, styrelseledamöteroch verkställande direktörer i ägarebolagen. Vid en bedömning av frågan om hurkoncernbegreppet bör utformas måste vidare beaktas de följdverkningar som kanuppkomma på det arbetsrältsliga områdel. Huruvida koncernbegreppet med hänsyntill de intressen som bär upp lagstiftningen på detla område bör ges en snävareinnebörd än det nu har låler sig inte överblickas i detla ärende. I anslutninghärtill vill utskottet erinra om atl lagen om anställningsskydd kom till föreden nya aktiebolagslagen, medan exempelvis semesleriagen och lagen omstyrelserepresentaiion tillkommit efter 1975. Det kan därför enligt utskottetsmening inte hållas för säkert atl koncernbegreppet vid tillämpningen av dessalagar skall anses ha en entydig innebörd. Somframgår av det anförda är en begränsning av koncernbegreppels räckvidd förenadmed åtskilliga problem. Inte heller innebörden av det nuvarandekoncernbegreppet är invändningsfri. Oavsett vilket koncernbegrepp som bör gesförelräde måsle emellertid som utskottet ovan uttalat ett klarläggande ske avrättsläget. Med hänsyn härtill anser utskoitet all koncernbegreppets räckviddbör övervägas närmare och mer ingående än som skedde vid lagsiiftning.1 samband härmed bordel regelsystem i ABL och annan lagstiftning som anknytertill koncerndefinilionen ses över. Vid översynen bör vidare uppmärksamhet ägnasåt de särskilda problem från redovisnings- och informationssynpunkt som ärförknippade med sådana företagsbildningar som brukar benämnas intressebolageller associerade bolag. Medhänsyn till att en översyn av koncernreglerna föreslogs, fann 25 Kommittéer: Del II Ju:6 lagutskottetatt någon ändring av 11 kap. 11 S tredje stycket ABL inte borde ske ochavstyrkte därför bifall till propositionsförslaget i den delen. Riksdagenbiföll vad utskouet hemställt beträffande koncernförhållanden (rskr.1977/78:112). Delbegärda utredningsarbetet bör nu sällas igång. Med hänsyn bl.a. ull all 1974års bolagskommitlé redan har lill uppgifi att utreda olika koncernfrågor finnerjag del lämpligt all kommittén anförtros även det utredningsarbete som det nuär fråga om. Jagförordar alllså att bolagskommitlé får i uppdrag atl, med beaktande avvad har hemställt, förutsättningslöst utreda frågan om enändamålsenlig utformning av det aktiebolagsrällsliga koncernbegreppet. Härvidbör också en översyn ske av bestämmelser såväl i ABL som i annan lagstiftningdär koncernbegreppet är av belydelse. Vidare bör, som har framhållil,de problem uppmärksammas som är förknippade med företag som ulan atl varadotterföretag är på något sätt associerade med ett aktiebolag. Vidutredningsarbetet bör kommittén beakta den utveckling som på internationellbasis försiggår i fråga om redovisning såväl av koncernföretag som av andraassocierade företag. Skulleunder utredningsarbetets gång andra frågor som har samband med dem som nuangells komma au aktualiseras, bör del slå kommiiién friu alt ta upp också democh alt lägga fram de förslag som därvid kan te sig påkallade. Utredningsarbetetbör bedrivas skyndsamt. Jaghemsläller atl regeringen utvidgar bolagskommilténs uppdrag i enlighel med vadjag nu har anfört. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 6.Översyn av lagstiftningen om hittegods samt om bärgning och sjöfynd Departementschefen,statsrådet , anför. Bestämmelserom hittegods och annan förlorad eller övergiven egendom finns i skildaförfattningar. Den grundläggande författningen är lagen (1938:121) om hittegods(hittegodslagen), som innehåller allmänna bestämmelser om vad man skall göramed hittegods. Beträffande sjöfynd finns molsvarande föreskrifier i lagen(1918:163) med vissa bestämmelser om sjöfynd (sjöfyndslagen). Bärgning av godstill sjöss rymmer emellertid särskilda problem och förutom i sjöfyndslagenfinns bestämmelser om bärgning och sjöfynd i ett flertal olika författningar. Ihittegodslagen hänvisas till de författningar som gäller för särskilda fall,t.ex. i fråga om skeppsvrak och sjöfynd. Enligthittegodslagen skall den som hittar något anmäla fyndet till polismyndighetutan oskäligt dröjsmål. Är ägaren känd, för upphiiiaren i Del II Ju:6 Skr 1978/79:103 26 Upphiiiaren kan lämna godset lill polismyndighet men är inteskyldig all göra det. för dock alllid ta hand om godset, omdelta anses påkallat. har fött en anmälan om hillegods, skall den kungöra fyndel pålämpligt sätl eller också underrätta ägaren, om han är känd. om detta finns i kungörelsen (1938:677) med vissa föreskrifierrörande polismyndighets befattning med hillegods. Hittegodsskall vårdas väl. för sälja hittegods, om del finns risk föratl godset försämras, om vården medför alltför stora koslnader eller om delannars finns särskilda skäl till försäljning. Ägarenhar räll all fö tillbaka hittegods mot atl han betalar polismyndighetens ochupphiliarens koslnader och skälig hiltelön. Tvisl om lösesumman avgörs avdomstol,men polismyndigheten för lämna ut godset lill ägaren mol lösen sommyndigheien finner skälig. Hittegodslillfaller upphiiiaren, om inte ägaren blir känd från anmälan.Delsamma gäller om inte ägaren hör av sig inom en månad från det hanunderrättades om fyndel av polismyndigheien. För atl godset skall tillfallaupphiiiaren krävs dock all han betalar polismyndighetens koslnader medanledning av fyndet. Är godset i polismyndighetens vård, tillfaller det staten,om inte upphiiiaren betalar kostnaderna inom efter anmaning. Närmarebestämmelser om förfarandet med hittegods som lillfaller staten finns i lagen(1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. Bestämmelsernai hittegodslagen gäller också när någon lar lill vara en sak som har glömtskvar hos honom. Hiltelön utgår dock inte i det fallel. Ifråga om föremål som las lill vara på fortskaffningsmedel o.d. finns särskildabestämmelser bl.a. i luftfartslagen (1957:297), järnvägstrafik-stadgan(1966:202), kungörelsen (1972:17) om behandling av föremål som upphittats inomfiygplats eller på luftfartyg, m.m. och kungörelsen (1972:18) om behandling avföremål som upphittats i spårvägs-, lunnelbane- eller busstrafik. Bärgningtill sjöss innebär i regel all någon, ibland ulan att avvakta ägarensgodkännande, ingriper för atl rädda värden som hotas av förstörelse. Detla kanleda lill konflikt mellan ägarens och bärgarens inlressen. Konflikt kan ävenuppstå mellan olika bärgare om rätten att bärga. Fullständiga lagbestämmelserom rätten atl bärga och om företrädesrätten mellan flera bärgare saknasemellertid. Gällande rätl angående bärgning bygger i stor utsträckning pådoktrin och rättspraxis. Bestämmelser om bärgares rält lill bärgarlön finnsdock i 9 kap. sjölagen (1891:35 s. 1). Omägaren till den bärgade egendomen är okänd lillämpas sjöfyndslagen. Enligtdenna lag skall den som bärgar övergivet fariyg eller skeppsvrak eller lillfartyg hörande redskap eller gods anmäla fyndet lill polismyndighet ellertulltjänsteman. Detla gäller oavsett om det är fråga om bottenfynd, flytfyndeller slrandfynd. Det ankommer sedan på tullförvallningen, som skallunderrättas om anmälan, atl besiktiga fyndet och kungöra bärgningen medföreläggande för ägaren atl anmäla sig . Om ägaren anmäler sig ochvisar sin rätt, för han tillbaka egendomen mol alt han betalar bärgariön samlkosinaderna för kungörandet och för vården av egendomen. Anmäler sig inteägaren tillfaller slrandfynd slalen efter avdrag av bärgariön och kostnader,medan botlenfynd eller flytfynd tillfaller bärgaren. Ivissa fall kan hittegodslagen bli tillämplig på fynd av det slag som anges isjöfyndslagen. Uttryckliga bestämmelser om vad som är atl hänföra till 27 Kommittéer: Del 11 Ju:6 sjöfynd finns inte. I praxis betraktas bål som har påträffats förtöjdeller uppdragen på stranden som hittegods och inte som sjöfynd. Delövervägande antalet sjöfynd utgörs av mindre båtar, som har stulits och sedanövergetts eller som har kommii på drifl eller glömts kvar. För all förhindra aUstulna bålar säljs som sjöfynd har vissl samarbete etablerats mellan tull ochpolis. Härigenom har ett stort anial båtar kunnat återställas till rält ägare. Kompletterandebestämmelser om tullmyndighets befattning med sjöfyndfinnsidens.k.sjöfyndskungörelsen(1973:1045). Där ges bl.a. föreskrifterom vård,värdering och försäljning av sjöfynd saml om bärgarlön. Samhälletsiniresse av all kullurhisioriski eller arkeologiskt intressanta vrak inteförstörs genom oförsiktiga bärgningsåtgärder tillgodoses genom särskildabestämmelser om skeppsvrak i lagen (1942:350) om fornminnen. Om minsl 100 årkan antas ha förflutit sedan skeppet blev vrak för undersökning och bärgningföretas endast efter tillstånd av riksanlikvarie-ämbelel och stålens historiskamuseer. Ämbetet och museerna har alllid rätt atl bärga sådani vrak. Ägarens ochannans bärgningsräll är således beroende av medgivande. Detsamma gäller i frågaom föremål som påträffas i eller i närheten av sådant äldre vrak och som harsamband med delta. Bärgad egendom tillfaller staten, om ägare saknas. Om fyndelskedde vid velenskaplig undersökning som förelagits med särskilt tillstånd kanriksantikvarieämbetet och statens historiska museer tillerkänna den somutförde undersökningen ersättning för kostnader och nedlagt arbeie. I annalfall har ämbetet och museerna rätt att beslula om hiltelön om det finnesskäligt. Vissabestämmelser om ensamrätt till bärgning av sjunket och övergivet gods finns ikungörelsen (1841:44s. 2) "angående rättigheter och skyldigheter för dem,hvilka upplaga sjunket gods, som af ägare blifwit öfwergifwel". Sådanensamrätt kan utverkas hos . Med övergivet gods menas atl del ärherrelöst eller all ägaren inte avser atl bärga det. Ensamrätt kan ges den somförst anmäler sig all av högst utföra bärgning på vissplats ulan intrång av annan. I vissa fall kan förlängning av tiden ske. Fråganom äganderätten lill gods som bärgas regleras inte i kungörelsen. Är ägarenkänd skall godset överlämnas till honom. Är han okänd skall fyndel anmälasenligt sjöfyndslagen. Bestämmelsernai kungörelse kan vara tillämpliga även i fråga om bärgning av virkesom har sjunkit i allmän fiotlled eller flutit iland vid sådan led (jfr prop.1969:104 s. 44 ff och 52). Om rälien au ta upp sådani virke finns bestämmelseri lagen (1919:426) om floiining i allmän flouled. 1vissa fall kan del vara ett starkt samhälleligt iniresse all farlygsvrak ochliknande föremål i vatten skaffas undan. Bestämmelserom delta finns bl.a. ikungörelsen (1951:321) om undanröjande av för sjöfarten eller fisket hinderiigavrak m.m. samt i hamnordningar och i kanalreglementen. Även naturvårdslagen(1964:822) kan vara lillämplig i sådana fall. Fråganom utvidgade befogenheler för statliga och kommunala myndigheter och ökadeskyldigheter för enskilda i fråga om undanröjande av farliga farlygsvrak o.d.har utretts av utredningen (K 1970:43)angående ålgärder mot övergivna fartygm.m. Utredningen har i betänkandet (SOU 1975:81) Fariiga vrak lagt fram förslaglill en strandningslag och en lag om flyttning av fariyg i vissa fall. Enligtförslaget lill strandningslag skall ägaren av ett fariyg som har strandat ellersjunkit eller som annars har blivit liggande så att del medför fara förmänniskoliv, hinder för sjöfarten, förföng för fisket eller skada på Del II Ju:6 Skr 1978/79:103 28 landskapeteller miljön vara skyldig alt vidta ålgärder för all undanröja faran ellerolägenheten. kan förelägga honom att göra della inom viss lid.Efterkommes inte föreläggandel, för länssiyrelsen föranstalta om erforderligåtgärd. Förslaget ger också befogenhei att ingripa motbärgningsförelag som kan leda till alt olägenhet eller fara förvärras. Ulredningensförslag har remissbehandlats och övervägs f n. i . Frågorsom rör lagslifiningen om hittegods, bärgning och sjöfynd har kommii upp iolika sammanhang under de senasle åren.