prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — De rätlspoliliska skäl som harlegat lill grund för sådana föreskrifter synes i regel inte ha närmare angivitsi tillgängliga förarbeten, men man kan inte utesluta alt skälen har sådanbärkraft att de bör föranleda undanlag från nya reglerom påföljdsändring. Delär därför angelägel alt kommittén företar en kartläggning och analys av deaktuella föreskrifterna och i ljuset av resultatet av ett sådantutredningsarbete prövar frågan i vad mån reglerna om påföljdsändring bör görastillämpliga också på böter och vilen beiräffande vilka förvandlingsförbud i daggäller. Ellsyslem med ersällningssiraff bör avse även vilen. Som lagrådel påpekat i sillyttrande över juslilieutskoliels remiss föranleder emellertid en övergång frånförvandlingsslraff lill påföljdsändring särskilda svårigheler när del gällervilen. I anslutning lill atl kommittén behandlar dessa frågor finns somutskottet också konstaterat flera skäl att dess uppdrag vidgas till alt omfatiaen allmän översyn av vitesinstitutet. Närdet gäller atl ge eftertryck ål individuella påbud och förbud är vitet detprincipiellt viktigaste direkta tvångsmedlet i det allmännas hand. Nyaförfattningar med viiesbefogenheter lillkommer . För konkrelaingripanden mot t.ex. hälsovådliga eller på annat säU miljöskadliga förhållandenär viiet del naluriiga och allt viktigare medlet att fö respekt för myndigheternasvilja. Även inom samhällsplaneringen, i.ex. på byggnadslagstiftningens område,används viten flitigt. är behäftat med åtskilliga brister från effektivitetssynpunkt.Antag till exempel atl en fastighetsägare åläggs atl vidta åtgärder för atlundanröja sanitära olägenheier i sin hyresfastighet. föreläggande kanförsl överklagas lill länsstyrelse, kammarrätt och regeringsrätten. Omfastighetsägaren inte rällar sig efter föreläggandet, upprepas proceduren medföreläggande av förnyat vite, varjämte frågan om utdömande av del tidigareålagda vitet handläggs av polis, åklagare och domstol. Döms vitet ut, kan domenöverklagas lill hovrätt och högsia domstolen, varpå följer åtgärder för atldriva in vitet. De olika förfarandena kan på olika Del II Ju:12 Skr 1978/79:103 64 sätlförhalas av fastighetsägaren. Därtill kommer atl de myndigheler som handläggerfrågor om vilen ibland har en rätt begränsad erfarenhet på området, vilket inteunderlättar handläggningen. Del är sålunda ingalunda ovanligl atl denna drarlångt ut på liden, och i värsta fall hinner vitet preskriberas. Iblandöverlåtes fastigheten under förfarandets gång lill ny ägare. Om inte dennefrivilligt rättar bristerna, måste förfarandel börja om från början igen. Delhela går ul över hyresgästerna. Vad som ulgör rättssäkerhetsgaranlier lillfastighetsägarens skydd resulterar i orättvisor mol dem som samhälletshälsovårdslagstiftning skulle skydda. Kommitténbör förutsättningslöst pröva olika vägar alt förstärka viiesin-slituielseffektivitet och lägga fram förslag till kompletteringar av tvångsmedlen påsärskilda områden där det bedöms behövligt. Förvandlingsslraffeli dess nuvarande uiformning drabbar som lidigare har nämnts företrädesvis ellsociall sett utpräglat svagt klientel, som oftast är i behov av direkl stödfrån samhällets sida. Del är därför angelägel all utredningsarbetet bedrivsskyndsamt i dessa delar. Förulsäuningarna härför är i och för sig goda medhänsyn lill del omfattande malerial som redan föreligger genom bl.a.förvandlingssiraffutredningens arbele och vad som förekommii i samband medprop. 1976/77:104. I syfte atl ytteriigare underlätta uiredningsarbelel harregeringen lidigare denna dag på min föredragning beslulal atl genom propositionlill föreslå sådana lagändringar som bedöms nödvändiga för alleffektivisera bötesverkställigheten när förvandlingshotel bortfaller.Kommittén hardärför inte anledning alt på nytt pröva dessa frågor i samband meddess överväganden rörande påföljdsförändring i fråga om böter och viten. Moldenna bakgrund bör kommittén först behandla frågan om ersätlningsstraffförböter och eventuellt också vilen med sikte på ett delbeiänkande härom tämligensnart och därefter i en andra etapp ta upp vitesinstituiei i dess helhet lillgranskning. Kommitténbör vid sin översyn av vitesinstitutet samråda med förvalt-ningslagskommiitén(Dir 1978:85). Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen bemyndigarchefen för justiiiedepartemeniet alltillkalla en kommitté med högsl tre ledamöter med uppdrag all utreda frågan omstraffrätlslig kompensation vid bortfallet av förvandlingsslraffel och alt göraen översyn av vitesinstitutet, altutse en av ledamöterna att vara ordförande, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat bilräde ål kommittén. Vidarehemstället jag atl regeringen föreskriver atl kostnaderna skall belasla andrahuvudtitelns kommiltéanslag. Regeringenansluler sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. 65 Kommittéer: Del II Ju: 13 13.Översyn av kommissionslagen m.m. Departementschefen,statsrådet . Ettbetydelsefullt inslag i den inrikes och utrikes handeln är denaffärsförmedlande verksamhet som handelsagenter, handelsresande och andra sk.merkantila mellanman bedriver för industriföretags och andra huvudmäns räkning.När det gäller handelsagenter rör det sig ofta om affärsförhållanden a vinlernationell karaktär, med stark inriktning på , Utländska företaganlitar svenska agenter för atl få avsättning för sina produkler här i landetpå samma säll som våra exportföretag anlitar agenter i ullandel. Förhållandelmellan huvudman och mellanman fastläggs regelmässigt genom avial. Dessakompleiieras av delvis dispositiv, delvis tvingande lagstiftning. Såväl iNorden som i andra länder tar denna lagsiiftning bl.a. sikle på att ge etträttsligt skydd åt den part som i flertalet fall är den svagare iavtalsförhållandet, mellanmannen. I regleras vissamerkantila mellanmans ställning och verksamhet genom lagen (1914:45) omkommission, handelsagentur och handelsresande (kommissionslagen). Lagen, somtillhör vår äldre lagsiiftning, kom lill i nordiskt samarbele. Den innehållerbesiämmelser om kommissionärer, handelsagenier, handelsresande ochplatsförsäljare. Med kommissionär förståsenligt kommissionslagen den som har åtagit sig uppdrag alt för annans räkningmen i eget namn köpa eller sälja varor, värdepapper eller annan lös egendom.Med handelsagenl avses den som har ålagil sig uppdrag all för annans räkningverka för avsättning av varor genom all la upp order till huvudmannen ellergenom all i huvudmannens - inte som kommissionären i sill egel - namn slutaförsäljningsavial. Lagens bestämmelser om handelsageniur gäller endaslverksamhet som bedrivs av självständig yrkesidkare. Handelsresanden ochplatsförsäljaren har liksom handelsagenten uppdrag atl för huvudmannens räkningverka för avsättning av varor genom att la upp order lill huvudmannen ellergenom att i dennes namn sluta försäljningsavial. 1 förhållande lillhandelsagenten är del utmärkande för dessa mellanman all de har ålagil sig attsöka upp kunderna, handelsresanden på olika orter, plalsförsäljaren endast inomden orl där huvudmannen driver sin rörelse. I lagen skiljs mellan sådanahandelsresande och plalsförsäljare som är anställda i huvudmannens tjänst ochsådana som är självständiga företagare. Störredelen av kommissionslagens bestämmelser behandlar de olika mellanmannensställning i förhållande lill huvudmannen. Sålunda regleras parternasrättigheter och skyldigheter under uppdragets bestånd, däribland mellanmannensrätl till provision och annan ersättning för uppdraget. Vidare ges viktigaregler om uppdragels upphörande och om parternas anspråk gentemol varandra iden situationen. Jämte den nu berörda regleringen upptar lagen vissabestämmelser om rättsförhållandet till tredje man. Kommissionslagen är i principdisposiiiv. Åtskilliga regler som fyller funktionen all ge pari ell rättsligtminimiskydd är dock tvingande till den partens förmån. Kommissionslagensbestämmelser om mellanmannens rält till provision och annan ersättning, omuppdragets upphörande och om parternas rättigheter och skyldigheter näruppdraget upphör ändrades väsentligt genom 5Riksdagen 1978/79. Del II Ju:13 Skr 1978/79:103 66 lagstiftningsom irädde i kraft (SFS 1974:219). Även denna kom till inordiskt samarbele. Bakgrundenlill lagändringar redovisas närmare i betänkandet (SOU 1970:69)Ändringar i kommissionslagen samt i prop. Här skall endast nämnas aureformen syftade till au stärka mellanmannens ställning i förhållande tillhuvudmännen och till all ge i försia hand handelsagenterna i de nordiskaländerna en ställning som är mera jämbördig med den som agenterna i de siörreeuropeiska indusirisiaierna intar. 1 detla syfte infördes bl.a. bestämmelser omviss minsta uppsägningstid och räu lill ersäiining för investeringskostnader.Rälten lill provision stärkles och utvidgades, bl.a. genom regler om s.k.efterprovision. De nu berörda bestämmelserna är tvingande till mellanmannensförmån. En likartad reglering har införts i och . hardäremot, främst på grund av sill medlemskap i gemenskaperna (EG),inie fullföljl lagsliftnings-samarbetei på områdel. Ifråga om rälien lill efterprovision gäller alt den lillkommer kommissionärer,handelsagenter samt ej anställda handelsresande och platsförsäljare. Reglernainnebär alt mellanmannen även i annal fall än då anbud har kommii huvudmanneneller mellanmannen lill hända före uppdragets slul har rält till provision påavtal som ingås därefter, om avtalet kan anses ha kommit lill stånd genommellanmannens medverkan under uppdragsliden. Under vissa förutsättningar kaneflerprovisionens storlek beräknas enligt en schablonregel som är avsedd attöverbrygga bevissvårigheler. Schablonregeln blir lillämplig, om uiredning inteläggs fram om efterprovisionens storlek. 1 sådani fall skall efterprovisionutgå med ett belopp som motsvarar tre månaders provision, beräknad eftergenomsnillel av månadsprovisionerna under uppdragets sisla år. Schablonregelngäller emellertid inte om uppdragei har varat kortare lid än och inteheller om uppsägning har skett med minsl sex månaders uppsägningstid. Förhandelsresande och platsförsäljare som är anställda i huvudmannens Ijänslgäller-föruiom en del särskilda bestämmelser i kommissionslagen-de regler somföljer av anställningsförhållandet, bl.a. lagen (1974:12) om anställningsskyddmed dess regler om skydd mot uppsägning ulan saklig grund och omuppsägningstidens längd. Enligt särskilda bestämmelser i kommissionslagen hardock dessa mellanman alltid rätl lill en uppsägningslid av minsl tre månader.Om lönen till en anställd handelsresande helt eller delvis skall utges i formav provision, gäller i denna del huvudsakligen samma regler som för en ejanslälld handelsresande, bl.a. de tvingande reglerna om efterprovision. Iflera länder på den europeiska kontinenten har bl.a. handelsagenter rält tillett särskilt avgångsvederiag från huvudmannen när uppdraget upphör, s.k.goodwillersättning eller ersäuning för kundkretsen. Reglerna om avgångsvederiaghar i allmänhet främst lill syfte att hindra att agenten gör en oberättigadföriust och huvudmannen en oberättigad vinsl på alt uppdragei upphör.Avgångsvederiagets storlek beräknas i allmänhet på grundval av denifrågavarande kundkretsens värde som provisionskälla för agenten. Ofta bestämsvederlaget med ett inslag av skönsmässighet men i vissa fall ges mera precisaberäkningsgrunder. 1 en del av de nu berörda länderna förekommer också regleromrätl till efterprovision på avtal som agenten har medverkat lill men som slutsförst efter uppdragets upphörande. InomEG pågår ett arbete som syfiar lill all samordnamedlemsländernas lagsiiftning rörande merkantila mellanman. 67 Kommittéer: Del II Ju: 13 harnu kommii så långt atl har förelagt ministerrådet ett förslaglill rådsdirekliv i ämnet. Förslaget är dock begränsal lill alt avsesjälvständiga handelsagenter, dvs. agenter som driver sin verksamhet somsjälvständiga företagare. EG-förslagetupplåten utföriig regleringav främst rättsförhållandet mellan huvudman ochagent. Det innehåller sålunda bl.a. bestämmelser om parternas allmännarättigheter och skyldigheter, om agentens räll lill provision och annalvederiag och om ageniuravtalels ingående och upphörande. I frågaom rälien lillprovision föreslås bl.a. reglerom efterprovision av i huvudsak samma innehållsom de berörda reglerna om efterprovision i vissa kontinentalarättssystem. Förslaget upptar vidare bestämmelser om agents rätl tillavgångsvederiag (ersättning för kundkretsen). OmEG:s ministerråd antar förslaget måste medlemsländerna, bland dem ,därefter anpassa sin nationella lagstiftning så alt den uppfyller de krav somdirektivet släller. Under förarbetena till 1974års ändringar i den svenska kommissionslagen - då EG-förslagei ännu inte hadelagts fram - övervägde man all efter mönsier från den europeiska kontinentenföra in regler om räll lill särskilt avgångsvederiag i den nordiskalagstiftningen. De sakkunniga som i nordiskt samarbete förberedde reformenavvisade emellertid denna lanke. De problem som gällde mellanmannens räll lillskälig ersättning för tidigare insaiser när uppdraget upphör borde enligt desakkunnigas mening inte lösas genom ett syslem med avgångsvederiag ulan genomregler om rält till efterprovision (jfr SOU 1970:69 s. 36-41). 1974:29(s. 53 och 54) anslöt sig del föredragande statsrådet lill de sakkunnigasförslag, och följde propositionen (LU 1974:13, rskr 1974:170). I en molion vid 1976/77års (mol. 1976/77:660) hemställdes au hos regeringen skullebegära uiredning och förslag om en utbyggd efterprovision, alternativt omavgångsvederiag enligt kontinentalt mönster för uppdragstagare enligtkommissionslagen. I motionen anfördes bl.a. att stora svårigheler hade uppståttvid den prakliska tillämpningen av reglerna om efterprovision och atl del skyddsom dessa regler skulle ge åt mellanmannen redan framstod som otidsenligt.Motionärerna hänvisade till de kontinentala systemen med avgångsvederlag ochtill den ökade tryggheten för de anställda. Lagutskottetlät inhämta yttranden över motionen från ,handelsagenters förbund, och . Samtliga remissinsianser tillstyrkte motionärernashemställan. 1sitt belänkande med anledning av motionen (LU 1977/78:4) anförde lagutskottetbl.a. atl remissvaren visade alt del allljämt fanns brister i mellanmannensrätiskydd när uppdragei upphör. Ulskollei fann del därför motiverat au se överhithörande bestämmelser. Hänsyn måste enligt utskottet också tas till atl dennuvarande regleringen hade tillkommit i nordiskt samarbele. I anslutninghärtill erinrade utskottet om all förslaget till EG-direkliv rörandesjälvständiga handelsagenter innehöll bestämmelser om rält lill avgångsvederlagoch all förslaget, om del antogs, kunde komma att leda lill ökade skillnader inordisk rätt till följd av medlemskap i . Även från nordisk synpunktvar del alltså motiverat atl se över gällande regler. Utredningen borde göras inordiskt samarbele. Utskoitetutgår från alt i remissvaren anförda synpunkier kommer atl beakias i direktiven för en framlida uiredning. Del II Ju:13 Skr 1978/79:103 68 ensamförsäljaresrättsskydd börsålunda bli föremål för granskning. Utskottet vill också peka påalt kommissionslagen i flera siycken är föråldrad och tämligen svårtillgänglig.Vid en blivande översyn av lagen bör därför eftersträvas en förenkling avbestämmelserna och en modernisering i språkligt hänseende. Utskoltelsförslag i ärendet bifölls av (rskr 1977/78:12). Föregendel kanjag bilräda den bedömning som lagutskoitei har gjort och som riksdagenhar godtagit. Jag föreslår därför atl en kommitté tillkallas för att se överkommissionslagen. Målelför kommitténs arbete bör vara atl fö till stånd en tidsenlig lagstifiningrörande de rättsförhållanden som regleras i kommissionslagen. Översynen börinte begränsas till au avse någon viss del av lagen. Den bör gälla såvällagstiftningens sakliga innehåll som dess språkliga och redaktionellautformning. Som jag skall beröra bör kommittén pröva även vissa frågorsom f n. i varje fall inte direkt regleras genom kommissionslagen. Isakligt hänseende bör utgångspunkten vara all den nuvarande regleringenshuvuddrag och grundprinciper väsenlligen skall behållas. Bl.a. börlagstiftningen även för framliden vara disposiiiv, med undanlag endasl för reglerdär ett särskilt intresse motiverar att parternas avtalsfrihet inskränks.Kommittén bör emellertid undersöka om de gällande reglerna svarar mot nutidaprakliska behov. Delta lorde kunna ske genom att kommittén tar kontakter medföreträdare för berörda kategorier och skaffar sig kännedom om rådandeavtalspraxis på områdel. På grundval av en sådan kartläggning bör kommitténföreslå de ändringar i sak som kan finnas motiverade. Till vissa särskildafrågor skall jag strax återkomma. Språkligtoch redaktionellt behövs en grundlig omarbetning av de nuvarande reglerna iden mån dessa bör behållas i sak. Kommissionslagen tillhör vår äldrelagstiftning och kan redan på grund av sin omoderna språkdräkt framstå somsvårtillgänglig. Till detla kommer att lagens redaktionella uppbyggnad i olikahänseenden synes onödigt komplicerad och svåröverskådlig. Den nuvarande lagenger vidare bestämmelserna om kommission en mera framskjuten plats än dellarältsinstitut i prakiiken intar i förhållande exempelvis till agenturverksamhet(jfr prop. 1974:29 s. 14). Vidöversynen av den nuvarande lagstiftningens sakliga innehåll blir det en ceniraluppgift för kommittén att överväga handelsagenters och andra självständigamellanmans förhållande lill huvudmannen samt deras rättsliga och ekonomiskaskydd när den ena eller båda parterna önskar bringa uppdragsförhållandel tillett slut. Det är framför allt när del gäller hithörande frågorsomkommissionslagens regler har betecknats som olillfredsslällande, och det ärockså dessa frågor som har tilldragit sig del största intresset vidinternationella jämförelser. Enharmonisering av lagsiiftning rörande handelsagenter och andramellanman måsieäven försvensk del tillmätas avsevärd betydelse. En sådanharmonisering ger uttryck för en grundläggande gemensam rättsuppfattning hosflera europeiska länder med vilka vi har ell omfattande handelsutbyte. Settfrån nordisk synpunkt kan ett framtida EG-direkliv leda till all de redanföreliggande skillnaderna mellan å ena sidan dansk saml å andra sidanfinländsk, norsk och svensk rätt ökar och för en mera principiell karaktär.Enligt min mening är del angeläget aU vi på delta område, därparlsförhållandena i stor utsträckning är internationella, söker undvika sådanaskillnader och i stället eftersträvar en större europeisk rättslikhet. 69 Kommittéer: Del II Ju: 13 sammanhangetkan även nämnas att del inom UNIDROlT/nl/ pågår arbete som syftar till att föfram en konvention om en enhetlig lagstiftning rörande internationellamellanmansförhållanden på köpområdet. InstitutInternalional pour f Unification du Droit Privé. Kommitténbör hålla sig noggrant underrättad särskilt om den fortsatta utvecklingen avdel akluella harmoniseringsarbelet inom EG. Det nu föreliggande förslaget lillEG-direkliv är delvis omsirilt. Det är därför svårt att förutse del slutligaresultatet av harmoniseringssträvandena. Om dessa emellertid leder lillresultat som påverkar situationen för mellanmannen i , däriblandDanmark, har kommittén att överväga i vad mån detla bör föranleda ändringar iden svenska lagstiftningen. Härvid bör utgångspunkten vara all handelsagenteroch andra självständiga mellanman i inte bör ha sämre ställning än somlillkommer motsvarande kategorier inom EG. Samiidigi ärdet angelägel att vi imöjligaste mån söker upprälthålla en nordisk rättslikhet på områdel. Förslagettill EG-direkliv innehåller som förut har nämnls bestämmelser som ger agentenrätt till ett särskilt avgångsvederiag (ersättning för kundkretsen). Bl.a. pådenna punkt är förslaget omstritt. Om det antas i denna del uppkommeremellertid på nytt frågan om au i införa en rätt till sådani vederiag. all gå vid en anpassning av vår lagstiftning lill eventuella regler omavgångsvederlag inom EG kan vara att behålla vårt system med efterprovisionmen göra sådana ändringar i bestämmelserna härom alt mellanmannen kan sägas föett skydd som i huvudsak är likväri med det som lillkommer mellanmannen iEG-länderna, främst . De skäl som bl.a. lagutskottet har åberopatförden nu akluella översynen av kommissionslagen talar emellertid närmast föratl vi, om EG-förslaget genomförs, i stället bör anpassa våra regler tillEG-ländernas genom atl införa ett syslem med särskilt avgångsvederlag som är iprincip skilt från rätten lill efterprovision. Med en sådan lösning kan manknappasl behålla den nu gällande regeln om schablonmässig beräkning avefterprovision. Ävenom man inte inom EG:s ram inför enhetliga regler om särskilt avgångsvederiagbör kommittén enligt min mening likväl, med hänsyn bl.a. till den kritik somhar framförts mol reglerna om efterprovision, på nytt pröva frågan om det finnsanledning att anta ett sådani system i . Del bör vara en förmsättningför en sådan reform atl den vinner anslutning även hos andra nordiska länder. Fördet fall kommittén skulle stanna för atl vi inte bör införa ett system medsärskilt avgångsvederiag ulan i slället behålla ordningen med efterprovision,bör kommittén, om kritiken mol nuvarande regler skulle anses befogad, föreslåsådana ändringar av dessa att mellanmannen garanteras en skälig ersäUning försill tidigare arbele när uppdragei upphör. Kommittén bör bl.a. pröva, om delfinns skäl aU förbäura mellanmannens ställning i fall då uppdragei har varatkorlare lid än eller då uppdraget har varat under lång lid. Med hänsyntill vad som har anförts i ett par remissyttranden till lagutskottet synes delvidare finnas anledning alt överväga om den nuvarande inskränkningen avschablonregelns tillämpningsområde lill fall då uppsägning har skett medkorlare uppsägningstid än bör behållas. Fråganom handelsagenters och andra självständiga mellanmans rällsliga ställning iförhållande till huvudmannen innefattar andra delfrågor än den om ekonomiskersältning lill mellanmannen i form av avgångsvederiag eller Del II Ju:13 Skr 1978/79:103 70 under behandlingen i lagutskottet har ifrågasatts om den nu gällanderegleringen av uppsägningstidens längd innebär en för olika situationer lämpligavvägning. Del har sålunda påpekats att mellanmannen kan ha ett berättigat kravpå bälire uppsägningsskydd än f n. av ett uppdrag. Hangör nämligen då i allmänhet siörre insaiser i form av marknadsföringsåtgärderm.m., och dessa ger försl senare återbäring. Vidare har riktals vissaanmärkningar mot gällande regler om ersättning för investeringskostnader. Ocksåde nu nämnda frågorna förtjänar särskild uppmärksamhet under utredningsarbetet. Somtidigare har framgåti intar mellanmannen vanligen en underlägsen ställning iavialsförhållandel med huvudmannen. kan emellertid mellanmannen vara ettsiörre förelag med belydande resurser och en god förhandlingsposition, som intehar så slort behov av lagstiftningens skydd i alla de hänseenden som här äraktuella. Förslaget lill EG-direkliv innehåller regler som ger parternamöjlighel alt frångå vissa annars tvingande regler om mellanmannens rättsskydd,när denne är en juridisk person med visst siörre aktiekapital e.d. Kommitténbör överväga om en liknande reglering bör införas i svensk rält. Vadjag nu har anförl i fråga om de självständiga mellanmannens förhållande tillhuvudmannen har i försia hand lagil sikte på handelsagenter saml ej anställdahandelsresande och platsförsäljare. Enligt min mening bör del överiålas ålkommittén atl pröva i vad mån kommissionärer med varaktigt uppdrag nu liksomvid översyn av kommissionslagen kan och bör väsentligen likställas medbl.a. handelsagenter i de avseenden som här har berörts. Jag vill erinra om atlkommissionsuppdragen sinsemellan lorde vara belydligt mera olikartade änuppdragen som handelsagenl, handelsresande eller platsförsäljare. kan förkommissionärernas del kräva särskilda överväganden när det gäller regler som äravsedda alt ge mellanmannen ett skydd mol exempelvis ekonomiska föriuster pågrund av att uppdragei upphör.