prop · G203163 · 1978-12-31 00:00:00 — Det bör härvid ankomma på lantbruksnämnden att ommöjUgt fatta beslut i ärendet inom den angivna tiden. Vid prövningen börlantbruksnämnden i första hand ta ställning till om marken är brukningsvärdeller inte. all nedläggningen avser .jordbruksmark sommed hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga förutsättningar inte är lämpligför jordbruksproduktion, bör nämnden 1978/79:163 12 enligtutredningen inte motsätta sig att marken i fråga tas ur produktion. Är markendäremot lämplig för fortsatt jordbmksproduklion, bör jordbruket få läggas nedendast om marken på grund av särskilda omständigheter inte bör behällas försitt ändamål. Som exempel pä sådana omständigheter nämner utredningen att det ivissa fall bör vara tillåtligt att använda för jordbruk lämpad mark förgolfbana, campingplats, marknadsplats och andra godtagbara ändamål. Ienlighet med vad jag har anfört bör den föreslagna lagen utgå från attbrukningsvärd och kultiverad betesmark skall bmkas och att bmkningenskall ske så att markens produktionsförmåga tas till vara. Endast närbrukningsvärd mark på grund av särskilda omständigheter inte bör behållas förjordbruksproduktion bör den få tas ur produktion. I lagen bör således slällasupp krav på att brukningen skall uppfylla viss minimistandard. Vidare bör ilagen tas in beslämmelser som gör det möjligt att pröva om jordbruksmark skallfå tas ur produktion. I likhet med flertalet remissinstanser godtar jagförslaget att föreskrifterna i överensstämmelse med vad som gäller enligtjordhävdslagen bör vara tillämpliga på åker och kultiverad betesmark med deninnebörd dessa begrepp har enligt jordhävdslagen. Begreppet kultiveradbetesmark är som bl. a. lantbruksstyrelsen anför visserligen ett heterogentbegrepp och avgränsningen av sådan mark gentemot andra ägoslag kan ibland varasvår. Den praktiska tillämpningen av den förordade nya lagen får visa ombegreppet eventuellt behöver ändras eller förtydligas. Som en sammanfallandebenämning i lagen på de angivna båda kategorierna mark kan det vara lämpligtatt som utredningen föreslår använda ordet jordbmksmark. Eftersomsyftet med den föreslagna lagstiftningen är inskränkt till att säkerställa attden brukningsvärda jordbruksmarken kommer att brukas, måste bestämmelsernasräckvidd begränsas och avpassas till syftet. Det är alltså önskvärt att sålångt möjligt precisera var gränsen skall gå mellan brukningsvärd och ickebrukningsvärd mark. Som utredningen föreslår bör bestämmelsema begränsas tillatt avse endast sådan jordbruksmark som med hänsyn till läge, omfång,beskaffenhet och övriga omständigheter är lämplig för jordbruksproduktion. Hänsynmåste alltså bl. a, tas till markens geografiska läge. Vid bedömningen avmarkens lämplighet för jordbruksproduktion måste stor vikt fästas vidbeskaffenheten av det jordbruksföretag till vilket marken hör eller kan kommaatt höra. För att anses som lämplig för jordbruksproduktion börjordbruksmarken som utredningen anför sälimda ingå i ett utvecklat ellerutvecklingsbart jordbruksföretag. Vidare bör ett markområde anses lämpligt förjordbmksproduklion, om det behövs för att bygga upp sådana rationella företag.Även jordbruksmark som av regionalpolitiska skäl behövs för att stärka ett ickeutvecklingsbart jordbruksföretag eller för att på annat sätt främjasysselsättningen i gles- 1978/79:163 13 bygdbör anses som lämplig för fortsatt jordbruksproduktion. När det gällerregionalpolitiska hänsynstaganden bör de uttalanden tjäna som vägledning somgjorts i frågan i propositionen (1978/79: 85) med förslag tilljordförvärvslag. Självfallet måste intresset av att använda etl markområde förjordbrukets rationalisering eller för att av regionalpolitiska skäl främjasysselsällningen vägas mot den nytta ägaren kan ha av att behålla marken inombrukningsenheten och använda den för annat ändamål, t. ex. som skogsmark. Jagvill i sammanhanget framhålla att bestämmelsema inte är avsedda attsäkerställa att jordbruksproduktionen upprätthålls på marker där sådanproduktion saknar eller endast har ringa betydelse från jordbrukssynpunkt ellerregionalpolilisk synpunkl. Utredningensförslag till bestämmelser om att brukningen skall uppfylla viss minimistandardhar i stort lämnats utan erinran av remissinstansema. Några av dem anser dockatt kravet på att markens produktionsförmåga skall tas tiU vara rationellt äroklart och bör preciseras. För egen del delar jag såtillvida utredningensuppfattning att det möter svårigheter att närmare ange de krav som skall gällaför att brukningen skall anses godtagbar. Som utredningen anför måste delta bedömasbl. a. med hänsyn lill förhållandena på orten, markens beskaffenhei och frånekonomiska och andra synpunkter. Som exempel på fall då brukningen inle ärgodtagbar kan nämnas alt åkrar lämnas ulan skötsel eller atl kultiveradbetesmark inte utnyttjas för betesgång. Andra exempel är alt diken och avloppvansköls eller att god åkerjord inte används annal än som extensivt utnyttjadbetesmark. Det kan emellertid sättas i fråga om inte utredningens förslag,enligt vilket markens avkastningsförmåga skall tas till vara rationellt,tillsynes ställer högre krav på brukning än vad utredningen i själva verket haravsett. Som jag tidigare framhållit är det endast fråga om att kräva en vissminimistandard. Jag förordar att bestämmelsen i stället ges den lydelsen attmarkens avkastningsförmåga skall tas till vara på ett ändamålsenligt sätt. Deav utredningen föreslagna formerna för ingripande mot bristfällig brukninggodtas i allmänhet av remissinstansema. I likhet med utredningen anser jag attdet bör ankomma på lantbruksnämnden att kontrollera att brukningen uppfyllernyss angivna krav. Nämnden bör ges möjlighet att vid behov förelägga ägareeller brukare av marken att vidta sådana förbättringsåtgärder som behövs föratt marken eller markanläggning kommer i sådant skick att marken kan bmkas påett ändamålsenligt sätt. Om växtodlingen har givits en olämplig inriktning, börnämnden också kunna föreskriva en ändrad inriktning, som med hänsyn tillortsförhållandena gör det möjligt att tillvarata markens produktionsförmåga påelt ändamålsenligt sätt. Så bör t. ex. omläggning av vall kunna föreskrivas.Föreläggande om viss djurhållning eller om iståndsättning av vansköttabyggnader bör som utredningen anför inte 1978/79:163 14 I likhet med ulredningen är jag angelägen alt framhålla att endastsådana åtgärder får föreskrivas som är försvarliga från ekonomisk synpunkt ochsom behövs för att markens produktionsförmåga skall kunna las till vara på etländamålsenligt sätt. För att markera att möjligheten att meddela föreläggandenbör användas med ur-skillning bör som någon remissinstans framhåller anges attdessa får meddelas endast om det uppenbart behövs för att skyldigheten attbruka marken skall efterlevas. Närdet sedan gäller uiredningens förslag till bestämmelser om kontroll avnedläggning av jordbmksmark godtar remissinstanserna förslaget om att i lagenbör tas in en föreskrift om att mark som är lämplig för jordbruksproduktionfår tas ur produktion endast när marken på grund av särskilda omständigheterinte bör behållas för sitt ändamål. Några remissinstanser, bland demlanthruksstyrelsen, kritiserar förslaget alt bestämmelsen skall kombineras medföreskrifter om att anmälan skall göras senast före den lillämnadenedläggningen så att lantbruksnämnden skall få rådrum att fatta beslut. Dekriiiska instanserna anför alt skillnaden mellan det föreslagna anmälnings-och prövningsförfarandet och elt tillståndsförfarande är ringa ochifrågasätter om inle en ttllståndsreglering är all föredra. Somjag har anfört behövs bestämmelser som tillgodoser det jordpolitiskaintresset att bmkningsvärd jordbruksmark inte tas ur produktion utangodtagbara skäl. I lagen bör därför tas in bestämmelser som gör det möjligt atti förväg pröva om det kan tillåtas att jordbruksmark tas ur produktion. Ilikhet med vissa remissinstanser anser jag emellertid att det av utredningenföreslagna prövningsförfarandet har stora likheter med en reglering genomtillståndstvång och att övervägande skäl talar för att det utformas som etttillståndsförfarande. För den enskilde torde ett tillståndstvång inte vara merabetungande än den föreslagna regleringen och för prövningsmyndigheten innebärett tillslåndstvång vissa fördelar. Jag förordar därför att som allmän regelställs upp att jordbruksmark som enligt vad jag har anfört är att anse somlämplig för jordbruksproduktion inte får tas ur produktion utan särskilttillstånd. Marken kan givetvis las ur produktion på många sätt. Det kan t. ex.ske genom underlåtenhet alt bearbeta jorden eller genom att skog planteras. Detkan också ske genom att matjorden förs bort. Till frågan om matjordsläklåterkommer jag i nästa avsnitt. Fråntillståndsprövningen bör i huvudsaklig överensstämmelse med utredningens förslaggöras undantag för helt obetydliga åtgärder, varmed bör avses åtgärder somuppenbarligen saknar betydelse för jordbruket på brukningsenheten. Som exempelpå sådana åtgärder anger utredningen uträtning av brukningsgräns, anläggandeav brukningsväg eller uppförande av ekonomibyggnad. Undantag bör också görasför fall då jordbmksmark tas i anspråk för företag vars tillåtlighet prövas isär- 1978/79:163 15 skildordning såsom enligt väglagen, byggnadslagen, vattenlagen ellermiljöskyddslagen. I likhet med flertaletremissinslanser ansluter jag mig till förslaget att mark som är lämplig förjordbruksproduktion bör få tas ur bruk endast när marken på grund av särskildaförhållanden inte bör behållas för jordbmksproduklion. Som jag inledningsvis erinratom har regeringen med anledning av kommunernas och länsstyrelsernas redovisningav arbetet att fullfölja de av fastlagda riktlinjerna förhushållning med mark och vatten (PM ) uttalat bl. a. aU brukningsvärdjordbruksmark inte bör få tas i anspråk för andra ändamål, om det inte ärutrett atl andra väsentliga samhällsintressen inte kan tillgodoses på elttillfredsställande sätt. Jordbruksmark bör således i regel inte få tas ianspråk för andra ändamål än sådana som anses värdefulla från allmän ellerenskild synpunkt. Givetvis måste en avvägning ske mellan olika intressen.Hänsyn bör således tas till å ena sidan den inverkan det kan ha på ettjordbruksföretag eller från rationaliseringssynpunkt att viss mark tas urproduktion och å andra sidan nyttan av att marken används t. ex. somupplagsplats, golfbana, campingplats eller för andra ändamål som utredningenger exempel på. Vidare bör beaktas om det är fråga om sådan användning som gördet relativt enkelt att återställa marken för jordbruksproduktion. Enligtjordhävdslagen kan lantbruksnämnden beträffande odlad jord, som faller underlagens tillämpningsområde, förordna att takt av matjord inte får ske utannämndens tillstånd. Förordnande får meddelas för högst åt gången ochgäller . Också naturvårdslagen (1964: 822) innehåller bestämmelser omtakt av matjord. Enligt 18 § i denna lag får således av hänsyn till behovet avskydd för naturmiljön takt av jord för annat ändamål än markinnehavarens husbehovinte ske utan tillstånd av . Med husbehovstäkt avses enligtförarbetena till naturvårdslagen den förbrukning som krävs för skötseln av enjordbruks- eller skogsbruksfastighet. Som har nämntsbör enligt utredningen takt av matjord likställas med att jordbruksmark tas urproduktion. Takt av matjord innebär i regel att marken i fortsättningen integår att använda för jord-bruksprodidction. Utredningen föreslår därför att iden nya lagen förs in regler om takt av matjord som motsvarar de föreslagnareglerna om nedläggning av jordbruksmark. Som huvudregel bör enligt utredningengälla att jordbruksmark, som är lämplig för jordbruksproduktion, får användasför takt av matjord endast när marken på grund av särskilda omständigheter intebör behållas för sitt ändamål. Fråganhuruvida jordbruksmarken är lämplig för jordbruksproduk- 1978/79:163 16 tionliksom frågan huruvida sådana särskilda omständigheter föreligger att markenfår användas för takt trots att den är lämplig för fortsatt jordbruksproduktionfår enligt utredningen avgöras efter samma grunder som förordats när detgäller frågan om jordbmksmark skall få tas ur produktion. Ilikhet med vad som gäller enligt naturvårdslagen bör enligt utredningenundantag från huvudregeln göras för husbehovstäkt. Med husbehovstäkt bör avsessådan läkt som är normal för skötseln av tomtmarken till markinnehavarens ochanställdas bostäder. Matjordstäkt för försäljning eller för iordningställandeav sommarstugetomter bör således inte anses som husbehovstäkt. Påsamma sätt som föreslås gälla då jordbruksmark tas ur produktion bör enligtutredningen markägaren åläggas skyldighet att i förväg anmälatillämnad takt av matjord av någon betydelse till lantbruksnämnden. Utredningensförslag beträffande matjordstäkt tillstyrks eller lämnas utan erinran avremissinstanserna. anser att undantag inte bör göras förhusbehovstäkt. Från flera håll framhålls alt del är viktigt att det sker ensamordning av prövningsförfarandet enligt den föreslagna lagen ochnaturvårdslagen. Några remissinstanser ifrågasätter om inte bestämmelserna omtakt av matjord i naturvårdslagen lämpligen bör flyttas över till den nyalagen. Jagdelar utredningens uppfattning att det behövs bestämmelser som förhindrar attbrukningsvärd jordbruksmark tas ur produktion genom matjordstäkt. Till takthänförs företag som primärt syftar till att nyttiggöra det uttagna materialetantingen genom försäljning eller inom företagarens övriga verksamhet. Tilltakt lorde inte räknas helt obetydliga uttag. Jag ansluter mig lill förslagetatl undantag bör göras för täkl som är avsedd till markinnehavarens husbehov påsätt utredningen föreslår. På motsvarande sätt som föreslagits beträffande marksom tas ur produktion bör bestämmelsema gälla brukningsvärd mark, dvs. marksom med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga omständigheter är lämplig förjordbruksproduktion. Av skäl som anförts i föregående avsnitt bör emellertidutredningens förslag att täktverksamhet skall kontrolleras genomanmälningsskyldighet för markägaren kombinerad med förprövning avlantbruksnämnden ersättas med en reglering genom tillståndsprövning.Jordbruksmark, som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga omständigheterär lämplig för jordbmksproduktion, bör således inte utan särskilt tillstånd fåanvändas för takt av matjord för annat ändamål än markinnehavarens husbehov.Eftersom till takt inte räknas uttag av material som huvudsakligen sker för attbereda plats för annan verksamhet, behöver undantag inte göras för det fallmark tas i anspråk för företag vartill tillstånd lämnats i särskild ordning. Bestämmelsernaom matjordstäkt i naturvårdslagen till skydd för na- 1978/79: 163 17 turmiljönbör givetvis behållas. För alt undvika att sökandena skall behöva vända sigtill olika myndigheter i ärenden om matjordstäkt bör prövningsförfarandetenligt naturvårdslagen och den föreslagna lagen så långt möjligl samordnas. Detankommer på regeringen att meddela bestämmelser om detta. 2.4Undantag från lagens tillämpningsområde Jordhävdslagenär som tidigare nämnts tillämphg på åker och kultiverad betesmark. Från lagenstillämpning undantas bl. a. mark (1) som lillhör slaten, (2) som ingår ifaslighet vilken är taxerad som annan fastighet eller vilken genom avstyckninghar bildats för annat ändamål än jordbruk och som inle därefter har undergåtttaxering eller (3) som ingår i stadsplan eller enligt byggnadsplan, fastställdefter , är avsedd för annat ändamål än jordbruk. Utredningenerinrar om att den enligt sina direktiv har att överväga bestämmelser varigenomalla kategorier markägare åläggs att bruka marken på ett ändamålsenligt sätt.Detta för enligt utredningen med sig att undantaget för mark som tillhör statenbör utgå. Genom atl även statens mark kommer att omfattas av den nya lagen fårlantbruksnämnderna kontroll över all den mark som skall användas för jordbruksproduktion. mening bör den nya lagen liksom jordhävdslagen inte varatillämplig på åker eller kultiverad betesmark som ingår i fastighet som ärtaxerad som annan fastighet. Detta bör emellertid i den nya lagen komma tilluttryck på så sätt att till jordbruksmark defini-tionsmässigt räknas endastmark som ingår i fastighet som är taxerad som jordbruksfastighet. Undanlag börenligt utredningen även i fortsättningen göras för mark som ingår i fastighetsom har bildats för annat ändamål än jordbruk och som därefter inte hartaxerats och för mark som ingår i stadsplan eller enligt byggnadsplan, fastställdefter den 1 januari1948, är avsedd för annat ändamål än jordbruk. Uiöver dessa undantag föreslår utredningen att i lagen tas in en uttrycklig bestämmel se om undantag för företag vars tillåtlighet skall prövas i särskild ord ning, exempelvis enligt vattenlagen, väglagen eller byggnadslagstift ningen. Denföreslagna avgränsningen av lagens tillämpningsområde tillstyrks eller lämnasutan erinran av de allra flesta remissinstansema. Några remissinstanser anserdock att det vore en fördel om även viss med beskattningsnaturen annanfastighet omfattades av lagen. Jag kan i huvudsak biträda utredningens förslag.Lagen bör enligt min mening avse endast sådan och kultiverad betesmarksom ingår i fastigheter som taxerats som jordbruksfastighet. Något undantagför mark som ingår i fastighet som är taxerad som annan fastighet behöver där- 2 Riksdagen1978/79. 1978/79:163 18 Från lagens tillämpningsområde bör liksom enligt jordhävdslagenundantas detaljplanerad mark och mark som ingår i fastighet som har bildatsför annat ändamål än jordbruk men som därefter inte har undergått taxering. Jordhävdslagenä- tillämplig på alla ägarkategorier utom staten. Jag tillstyrker förslaget attden nya lagen görs tillämplig också på statens mark. Från brukningssynpunkt börsamma krav ställas på staten som på enskilda ägare och brukare av jord. Utredningensförslag innehåller vidare en uttrycklig regel om undantag för lagenstillämpning på mark som tas i anspråk för företag vars tillåtlighet prövas isärskild ordning. Därmed avses bl. a. företag som prövas enligt väglagen,vattenlagen eller byggnadslagen. Den avsedda innebörden av dennaundantagsregel torde vara att hinder inte skall föreligga att ta marken i anspråkför sådana förelag. Enligt min mening är det tillräckligt att den åsyftadebegränsningen får komma till uttryck i anslutning till den bestämmelse somnärmare anger under vilka förutsättningar bmkningsvärd jordbruksmark får tasur produktion. Någon skyldighet att söka tillstånd för att få la jordbruksmarkur produklion bör således som jag har berört inte föreligga för defall marken skall tas i anspråk för förelag vars tillåtlighet har prövats isärskild ordning. Enligt5 § jordhävdslagen är staten i vissa fall skyldig att på begäran av ägaren lösain sådan jord som berörs av ett föreläggande om att återställa dess hävd.Sådan skyldighet föreligger om ett föreläggande om att återställa hävdengrundas på att jorden bör behållas i odlat skick för alt kunna sammanföras medannan jord till en rationell brukningsenhet. Inlösningsyrkandet skall göras hoslantbruksnämnden från det att beslutet om föreläggande harvunnit laga kraft. I händelse av tvist skall frägan prövas av denfastighetsdomstol inom vars område egendomen är belägen. bör även i den nya lagen föreskrivas inlösenskyldighet för staten.Skyldigheten föreslås inträda på begäran av ägaren, om en fastighet helt ellerdelvis har berörts av föreläggande enligt lagen. Utredningen föreslår attstatens inlösningsskyldighet skall utvidgas till att avse hela den fastighettill vilken marken i fråga hör. Vid till-lämpningen av jordhävdslagen har detnämligen enligt utredningen visat sig att bestämmelserna ifastighetsbildningslagen ibland lägger hinder i vägen för ett avskiljande avden del som berörs av ett föreläggande, eftersom detta oftast avser endast enmindre del av en fastighet. Om det äi lämpligare i det enskilda fallel, bördock enligt utredningen inlösen i stället kunna avse del av fastighet. Närsärskilda skäl föranleder det bör inlösenskyldighet inte föreligga. Som ettexempel på sådana särskil- 1978/79:163 19 daskäl anför utredningen att del berörda området utgör en så liten del avfastigheten att det inte kan anses skäligt att inlösen sker. mening synes talan i händelse av tvist böra väckas vid fastighetsdomstolen.I fråga om förfarandet i övrigt vid inlösen bör expropriationslagens reglergälla i tillämpliga delar. Utredningen erinrar om att den i sitt betänkande(SOU 1977: 93) Ny jordförvärvslag har föreslagit alt lösenbeloppet i jämförbarafall skall bestämmas med till-lämpning av expropriationslagensvärderingsregler. Denav utredningen föreslagna inlösningsskyldigheten för staten tillstyrks iallmänhet av remissinstanserna: Likaså tillstyrks förslaget attexpropriationslagens regler görs tillämpliga i fråga om talan om inlösen.Några remissinstanser, bland dem lantbruksstyrelsen, har emellertid pekat påatt förslaget kan medföra vissa olägenheter när fastigheten ingår i enbrukningsenhet som består av flera fastigheter. Ligger den aktuella fastighetensom en enklav inom brukningsenheten kan således ett frånskiljande avfastigheten vara till olägenhet för brukningsenheten och försvåra förlantbruksnämnden att avyttra fastigheten. Inlösenskyldigheten bör därförenligt dessa remissinstanser utformas så att den i sädana fall kommer att avsehela brukningsenheten. Jagansluter mig till förslaget att staten skall vara skyldig att helt ellerdelvis lösa fastighet som berörs av föreläggande atl vidta åtgärder som behövsför att den bmkningsplikl som jag har förordat skall efterlevas. Enviss motsvarighel till denna inlösenskyldighet finns som nämnts ijordhävdslagen. Jag ansluter mig också till utredningens förslag allinlösenskyldighelen inle skall vara undantagslös. Bestämmelserna bör såledesinnehålla en undanlagsregel för det fall föreläggandet avser ålgärd av endastringa omfattning. I likhet med några remissinstanser anser jag atlinlösenskyldighelen bör kunna avse en bmkningsenhet i dess helhet, om inlösenav endast en del av denna medför olägenhet av någon betydelse. Jagbiträder utredningens förslag att fråga om inlösen i första hand bör prövas avlantbruksnämnden. I händelse av tvist bör lalan om inlösen väckas vidfastighetsdomstol. Därvid bör expropriationslagen gälla i tillämpliga delar. Utredningenanför att det vid lagens ikraftlrädande kommer att finnas jordbruksmark somtidigare har brukats, men där jordbruket lagts ned utan prövning enligtgällande lag. I sådan mark kan ingå områden där det från jordpolitisk synpunktär mycket angeläget att jorden åter tas i bruk. Som ett exempel härpå pekarutredningen på de skiften av nedlagd åker som finns på många håll i denordligaste länen. 1978/79:163 20 skiftenbestår ofta av god jordbruksmark och gränsar ibland mot eller är omgivna avbrukad åker vars innehavare ofta har stort behov av tillskottsmark för attkunna utveckla sina jordbruksföretag. Det kan enligt utredningen vara av storvikt att sådana skiften åter odlas upp för att man därigenom skall få tillstånd lämpligare arrondering eller storleksrationalisering. Ett annat exempelär mark som det från regionalpolilisk synpunkt kan vara särskilt angeläget attanvända som förstärkning till jordbruksföretag på orten. mening bör det därför finnas möjligheter att, om särskilda skälföreligger, tillämpa den nya lagen också på mark på vilken jordbruket vidlagens ikraftlrädande redan är nedlagt under förutsättning att marken inteanvänds för annat godtagbart ändamål. Ett sådant särskilt skäl bör enligtutredningens mening vara att jordbruksmarken ligger omsluten av annan mark sombrukas och vars ägare behöver mark för rationalisering av sitt företag. Ettannat sådant skäl bör vara att regionalpolitiska överväganden leder till attmarken åter bör tas i bruk. De särskilda skälen bör enligt utredningen varasiarkare ju som har förflutit sedan nedläggningen. bör ingripande inte kunna komma i fråga om lantbruksnämnden enligt7 § jordhävdslagen har avgivit förklaring att jordbrukels nedläggande inteskall medföra ingripande enligt lagen.