prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — TUlsynsorganet bör bl.a. övervaka efterlevnaden avbestämmelsen i 126 8 KL om att slututdelning skall ske så snart boets egendomhar blivit förvandlad i pengar. Genom en tillsyn av denna art bör det även varamöjligt att undvika att konkurskostnadema skjuter i höjden. Tillsynsorganel harockså en viktig uppgift att fylla i samband med prövningen av förvallararvoden.Även i en del andra frågor, t.ex. rörande tillsättande av förvaltare (seavsnitt 5.2.2) och om tvångsmedel mot gäldenären bör tillsynsorganet fåmedverka, t.ex. genom att yttra sig. Även om allmänt sett en snabb avveckling av konkurser böreftersträvas vUl jag framhålla att en ensidig inriktning på ettsnabbt och biUigt förfarande inte utan vidare medför det bästa resultatet förborgenärema och övriga intressenter i konkursen. Det kan t.ex. i vissa fallvara motiverat att fördröja avvecklingen något i avvaktan på lämpligtförsäljningstillfälle. Det kan också tänkas att en förvaltningsåtgärd somförst ter sig kostsam kan ge resultat som mer än väl uppväger kostnaden. Ävendessa frågor får uppmärksammas av tillsynsorganet. Kontrollen över förvaltningen bör i första hand utövasgenom granskning av de halvårsberättelser som skall avlämnas av förvaltaren.Att dessa berättelser verkligen har det innehåll som KL föreskriver, dvs.innefattar en noggrann redovisning av aUa de åtgärder som har vidtagits förförvaltningens slutförande, är naturligtvis viktigt. Härigenom torde dock iallmänhet inte ges tillräckligt underlag för tillsynsorganet att bedömaförvaltarens verksamhet. Tillsynsorganet måste också inhämta upplysningar frånförvaharen och därmed hålla sig fortlöpande informerat om konkursens förlopp. Kontrollen över konkursförvaltningen har också en formellsida. I denna del grundas tillsynen främst på granskning av kvartalsräkningaroch övrig redovisning. Även den formella kontroUen är givetvis betydelsefull.Jag vill här särskilt framhålla att det ibland kan vara motiverat för tUlsyns- 1978/79:105 190 organei all utnyttja den befogenhei som redan nuföreligger all fordra redovisning av förvaltaren utöver den ordinarieredovisningen. Den formella kontrollen kan kräva särskildrevisionsieknisk kunskap. Tillsynsorganel bör därför, som kommittén harföreslagil, ha möjlighet au anlita biträde av revisor, när särskildaomständigheter föranleder till det. Biträde av revisor lorde ofta vara befogatnär konkursen gäller ett siörre företag och rörelsen drivs vidare avkonkursförvallningen. Del får ankomma på tillsynsorganel all pröva om del finnsanledning all anlila revisor vid kontrollen. Jag anser alllså all man inte, somhar föreslagils vid remissbehandlingen, behöver ställa upp ett generellt kravpå alt revisor skall anlitas i större konkurser. En annan fråga som har tagils upp vid remissbehandlingengäller i vilken mån en revisor som anlitats av konkursgäldenären före konkursenbör vara skyldig att lämna upplysningar till konkursförvaUaren. För min delanserjag atl en sådan skyldighet skulle vara av värde i vissa fall, bl.a. medlanke på förvaltarens uiredning av återvinnings- och brottsfrågor. Jag har migbekant atl en arbelsgrupp inom brottsförebyggande rådel inom ramen för den avregeringen begärda översynen av lagstiftningen mot den organiserade och denekonomiska brollslighelen avser alt föreslå vissa ändringar med avseende pårevisorers uppgifier, bl.a. i konkurssammanhang. Del synes lämpligt all avvaktaresultatet av della utredningsarbete. Jag är alltså inte beredd att nu läggafram något förslag i saken. Gällande ordning ger ganska små möjligheter atl åstadkommaenhetlighet i tillämpningen både när det gäller förvaltarens ochtillsynsorganets verksamhet. Delta är enligt min mening en brist. Även ombehovet av enhetliga linjer för konkursförvaltningen inie skall överdrivas,synes det mig vara värdefullt om det inom det nya tillsynssystemet kan gesresurser för att ge information till förvaltarna i olika praktiska ochrättsliga frågor. Vad särskilt gäller tillsynen är del av vikt att fasta formerför utbyte av information och erfarenhet mellan dem som handhartillsynsuppgifterna kan skapas. Med det anförda ansluter jag mig i allt väsentligt till deav kommittén föreslagna riktlinjerna för tillsynen. Vad jag nu har sagt om hur tillsynen bör bedrivas fårnaluriigtvis belydelse vid valet av tUlsynsorgan. Det gäller för del försia allvälja ett organ som kan se till att konkursförvaltningen bedrivs så effektivtsom möjligl. Erfarenheten visar atl en rättens ombudsman kanulföra ett värdefullt arbete i detta avseende. Detta gäller inte minst om man som hiltills har skett i stor utsträckning utser en advokat med långerfarenhet av affärsjuridisk verksamhei till rätlens ombudsman. Möjligheterna att få till stånd en effektiv tillsyn tordeemellertid på viktiga punkter förbättras, om tillsynen läggs på en myndighei.En myndighet kan i olika avseenden ges helt andra resurser än en enskildperson vid utövandet av en tillsynsverksamhet. Detta gäller inte minsl i frågaom 1978/79:105 191 möjlighelema att skapa en enhetlig praxis över hela landeti tillsynsfrågor. Inom ett system med myndighetstillsyn kan man på ett annatsätl än med nuvarande ordning sörja för utbildning av dem som svarar förlillsyn och för informationsutbyte mellan lillsynsorganen. Gemensamma rutinerkan skapas och vunna erfarenheter kan komma alla tillsynsorgan till del.Särskilda fördelar kan vinnas om de myndigheler som svarar för lillsynendessutom kan utnyttja ett cenlralt organs resurser. Om tillsynen läggs på en myndighet, förbättras ocksåmöjlighelerna all skapa enhetliga rutiner i förvaltningsfrågor. Förvaltarna kanges allmän informaiion på olika punkler och blanketter kan utarbetas för skildaförvaltningsåtgärder. Vid valetav lillsynsorgan måsle också beakias all det i många konkurser finns speciellasamhällsintressen som gör sig gällande. Jag vill i försia hand peka på denaktiva roll som samhällel spelar inom arbetsmarknads- och regionalpolitiken.Inom ramen för denna politik ger samhället belydande stöd till företagen, bl.a.i form av lån. Staten har också tagit på sig ell specielll ansvar för deanslällda genom systemet med lönegaranti i konkurs. Samhällets ansvar i dettasammanhang gör att slalen har ell berättigat iniresse av att få en god insyn ihur konkursförvaltningen bedrivs, åtminstone när det är fråga om ett företagmed ett ej obetydligt antal anställda. annalsamhällsintresse som gör sig gällande i samband med konkurser är intresset altbekämpa den ekonomiska brottsligheten. Jag har tidigare betonat vikten av attkonkursförvaUaren undersöker om konkursgäldenären har gjort sig skyldig tillbrottslighet, i första hand gäldenärsbrott. Del är uppenbart att en myndighethar bätire möjligheter än en enskild person att som lillsynsorgan övervaka attdessa undersökningar bedrivs så effektivt som möjligt. Jag villockså erinra om att konkurslagskommittén har fåll i uppdrag alt överväga hurman från konkursrättsliga utgångspunkter kan stävja missbruk avkonkursinstitutel genom upprepade konkurser. Man kan här tänka sig all enkonkursgäldenär i vissa fall skall kunna förbjudas all under viss lid efterkonkursen vidare driva näringsverksamhet. kan komma fram till i fråga om möjligheternaatt stävja konkursmissbruk är del för tidigt atl yttra sig om. I den måntillsyns-organet här skall spela en roll, talar emellertid även detta för atltillsynen läggs på en slallig myndighet. Äv vad jag har sagt framgår all flera skäl talarför att en myndighet blir tillsynsorgan. Med ett sådani syslem undgår man ocksåden kritik som har riktats mot nuvarande ordning och som hänger samman med attdel oftast är advokater som ulses till rättens ombudsmän. Eftersom ävenkonkursförvaUaren regelmässigt är advokat, faller det på rällens ombudsman altkontrollera en kollegas verksamhet. Även om denna ordning inte har gett upphovtill några kända missförhållanden, är det en Prop.1978/79:105 192 fördelom tillsynsverksamheten ordnas så att det inte ens kan uppslå en misslanke omatt tillsynen inte skulle bedrivas opartiskt och effektivt. Medslöd av det anförda förordarjag alt tillsynen över konkursförvaltningen iordinär konkurs läggs hos myndighet. Frågan är då vilken myndighet som böranförtros uppgiften. Kommitténsförslag atl tillsynsuppgifterna skall läggas hos kronofogdemyndighet harkritiserats inte bara av de remissinstanser som önskar att rätlens ombudsmanbehålls utan även av vissa andra instanser som förordar andra altemativ. Dekritiska instansema åberopar främst att kronofogdemyndigheterna inte hartillräcklig kompetens för tillsynsuppgifterna i konkurs och atl del frånprincipiell synpunkt inte kan godtas att en företrädare för statensborgenärsintressen i konkurs handhar tillsynen i konkursen. Någraremissinstanser utpekar som mera lämplig än kronofogdemyndighetenatt utöva tillsynen. RÅ har fört fram tanken att tillsynen skall anförtros åtåklagare. Närdet gäller RÅ;s förslag vill jag betona att uppgiften att övervaka attutredning görs om anledning föreligger lill misstanke om brott endasl är en delav vad som åligger tillsynsmyndigheten. Övriga uppgifter har inte någonanknytning till åklagarverksamheten. Det kan därför inte anses lämpligt attvälja åklagare som tillsynsmyndighet. Ivalet mellan länsslyrelse och kronofogdemyndighet har enligt min meningkronofogdemyndigheten det försteget att den genom sin nuvarande verksamhet harstor exekutiv erfarenhet, vilket måste anses vara av värde vid tillsyn ikonkurs. Kronofogdemyndigheterna har dessutom redan nu en nära och löpandekontakt med konkursförvaltning. Jag vill också påminna om attkronofogdemyndigheterna vid skalteindrivningen i stor utsträckning ställs införarbetsmarknadspolitiska problem. Den erfarenhet kronofogdemyndigheten här förvärvarkan vara till nytta vid tillsyn över konkursförvaltning. Redanvad jag nu har anförl talar för att kronofogdemyndighet får hand om lillsynen ikonkurs. Innan jag går närmare in på de olika invändningar som har framförtsmot denna lösning villjag något beröra de organisatoriska förutsättningarna. Landetär indelat i 81 kronofogdedistrikt. I varje distrikt finns en kronofogdemyndighet.Chef för kronofogdemyndigheten är en kronodirektör eller en kronofogde. VidåtskiUiga kronofogdemyndigheter finns ytterligare en eller flera kronofogdar.I 35 kronofogdedistrikt finns dock endast en enda kronofogde (enfogdedistrikt).I kronofogdekarriären ingåräven biträdande kronofogdar ochkronofogdesekreterare. För tillträde till denna karriär krävs i princip jur.kand.-examenoch notariemeritering. De som antas till kronofogdesekreterare får genomgå enettårig fackutbildning. Vid sidan av denna gmpp finns icke lagfaren personal iexekutionskarriären (kronokommissarier och kronoassistenter), vilk.en gruppockså erhåller intern fackutbildning. Kronofogdes uppgifter som utmätningsman 1978/79:105 193 delegeras i avsevärd utsträckning lill personal iexekutionskarriären. Härtill kommer tjänstemän i kontorskarriären. Vid ingången av /78 fanns inomkronofogdedistriklen inrättade totalt 2.707 tjänster, varav 202 ikronofogdekarriären, 1.304 i exekutionskarriären och 1.169 i kontorskarriärenoch 32 för förvaltningspersonal. I 32 kronofogdedistrikt är all personalstationerad på distriktets centralort. I övriga distrikt finns personalstationerad på en eller flera orter utanför centralorten.Kronofogdemyndigheterna lyder i vissa hänseenden under länsstyrelsema.Centralmyndighet för administration av exekutionsväsendet är RSV. Kronofogdemyndighetemas arbetsuppgifter består avhandläggning av allmänna och enskilda mål. Allmänna mål är uttagande avskatter, böter eller andra på indrivning beroende medel. I dessa mål som utgörmerparten av målen är staten borgenär. Statens intressen tas till vara avutmätningsmannen, dvs. Till de enskilda målen hör bl.a.mål där enskild borgenär begär verkställighet av dom eller annan exekutionstitelgenom utmätning eller införsel. Härutöver handläggs vid kronofogdemyndighetenflera andra typer av ärenden. Bl.a. kan nämnas att kronofogdemyndighetema ifattigkonkurs prövar om belalning enligt den StaUiga lönegarantin skall utgåför fordran i konkursen. Avsikten är att kronofogdemyndighetema skallfå vidgade uppgifter. Enligt det förslag till ulsökningsbalk som harremitterats till lagrådet skall sålunda betydelsefulla uppgifter, som f.n.ankommer på överexekutor, handhas av kronofogdemyndighet. Här kan särskiltnämnas exekutiv försäljning av fast egendom, av skepp och av luftfartyg. Dennya ordningen avses träda i kraft . har fattat beslut omdistriktsindelning och riktlinjer för en ny arbetsorganisation m.m. inomexekutionsväsendet (prop. 1977/78:129, CU 1977/78:26, rskr 1977/78:253). Beslutetinnebär att den nuvarande distriktsindelningen behåUs oförändrad.Enfogdedistrikten skall emellertid kunna få särskilt stöd i sin verksamhet närordinarie kronofogde är alltför arbetstyngd eller inte är itjänst. Vid varje myndighet skall finnas en centralavdelning med två sektioner,en för allmänna mål och ärenden och en för enskilda mål och löneexekution, samten fältavdelning indelad i fältsektioner. Kronofogdemyndighetema i ,och skall få en särskild organisation. Enligt denna skall måloch ärenden avseende konkurs och lönegaranti hänföras till en särskild enhetliksom mål och ärenden avseende införsel för underhållsbidrag. Övriga mål ochärenden fördelas på fyra organisationsenheter vid myndigheten i , trevid myndigheten i och två vid myndigheien i . Genom riksdagsbeslutet tillförs kronofogdemyndigheterna 63nya tjänster samt medel motsvarande 67 årsarbetskrafter. Reformen träder ikraft den . Den nya organisationen för kronofogdemyn-13 1978179. Prop.1978/79:105 194 digheleni har dock trätt i kraft . Närdet gäller atl ta ställning till om kronofogdemyndighetema har erforderligakvalifikationer för alt ulöva tillsyn i konkurser vill jag först erinra om atlåtskilliga av de kritiska remissinstansema har tagit fasta på atl i tillsynenskall ingå att ge råd i förvaltningsfrågor. Det har framhållits attkronofogdemyndigheterna särskilt beträffande denna uppgifi inte har tillräckligakvalifikationer. Enligt mitt förslag skall emellertid rådgivning i speciellaförvaltningsfrågor inte ingå i tillsynen. DeUa medför atl grunden förremisskritiken i ett väsentligt avseende bortfaller. Kommitténsavsikt har varit atl tillsynsuppgiftema i allmänhet skall handläggas avkronofogdepersonal. Denna torde enligt min mening i regel ha godaförutsättningar för alt utöva den materiella och formella kontroll jag hartänkl mig. Kronofogdemyndigheternas lämplighet som tillsynsorgan skallemellertid inte bedömas enbart med utgångspunkt från rådande förhållanden. Detär möjligt att inom en ganska genom utbildnings- ochinformationsåtgärder stärka kompetensen hos myndighetemas personal. I dettaarbete bör RSV som centralmyndighet kunna spela en viktig roll. RSV har sedanmånga år ett väl utbyggt informations- och servicesystem som kan tas i anspråkäven för detta nya ändamål. Ävenmot bakgmnden av det nu sagda anserjag dock att man kan hysa en viss ivekan omhumvida varje kronofogdemyndighet har de samlade resurser som behövs förtillsynen. Detta gäller i första hand beträffande enfogdedistrikten. Destödmöjligheter som enligt det tidigare nämnda riksdagsbeslutet skall införasfår knappasl någon belydelse i detla sammanhang. Tillsyneni konkurser förutsätter i allmänhet goda insikter i och erfarenheter avekonomiska och revisionstekniska frågor. Detta gäller särskilt den materielladelen av tiUsynen, dvs. den fortlöpande övervakningen av attkonkursförvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt sätt. I större företagskonkurserställer denna kontroll ganska stora krav på tillsynsmyndigheten.Tillsynsmyndigheten bör därför förfoga över företagsekonomisk ochrevisionsteknisk sakkunskap. Önskvärl är att den erforderliga expertisen imöjligaste mån knyts till myndighetens egen organisation. förfogar över en väl utbyggd kontorsorganisation är ocksåviktigt. Enligt min mening kan man inte räkna med att landets allakronofogdemyndigheter uppfyller eller komner alt uppfyUa denu StäUda kraven. JKoch bankinspektionen har varil inne på tanken att endast vissa störrekronofogdemyndigheter skall tas i anspråk för tiUsynsuppgifter i konkurs. Föregen del anserjag att starka skäl talar för en sådan ordning. Visserligen börman i princip undvika alt låta en del arbetsuppgifter förbehållas vissakronofogdemyndigheter. Förhållandena är emellertid speciella när det gällerlillsyn i konkurs. En naturlig utgångspunkt är att denna tillsyn anförtros enkronofogdemyndighet i varje län. Det bör dock vara möjligt 1978/79:105 195 atl i en del fall inrätta flera tillsynsmyndigheter i elloch samma län eller en gemensam tillsynsmyndighet för flera län. En avfördelama med den angivna lösningen är alt tillsynen i stor utsträckning kanbedrivas av en och samma tjänsteman eller grupp av tjänstemän. På en delmyndigheter lorde del också vara möjligl alt inrätta speciella lillsynsenheler.Genom den nu angivna ordningen kan man erhålla en specialisering på området. Jagvill understryka att det även med denna ordning är möjligt att tillvarataberörda tjänstemäns erfarenheter av exekutivt arbele i allmänhet saml dekunskaper som finns inom myndigheten rörande den gäldenär vars konkurstillsynen gäller. Mot den nudiskuterade ordningen kan invändas atl den lokala förankring som följer medkommitténs förslag i viss utsträckning går förlorad. Jag vill dock erinra omatt intresset av en sådan lokal anknyining ej är så framträdande i ett systemdär tillsynsorganel inte skall syssla med rådgivning i förvaltningsfrågor. Jaganser det vidare vara möjligt att inom ramen för den angivnatillsynsorganisationen medge atl andra kronofogdemyndigheter än de som ärtillsynsmyndigheter får anlitas för uppgifter som ingår i lillsynen och som ärlämpade för delegering. Med slödav vad jag nu har sagt anserjag att en effektiv och kompetent tillsyn kananordnas, om tillsynsuppgiftema koncentreras till ett mindre antalkronofogdemyndigheter. Åtskilligaremissinstanser anser att det från principieU synpunkt ej kan godtas altkronofogdemyndighet skall vara verksam i en konkurs både som borgenär och somtillsynsorgan. Enligt dessa remissinstanser kan det lätt uppkomma misstankarhos övriga borgenärer om att tillsynen inte sker objektivt. För åtskilligaremissinstanser är detta den avgörande invändningen mot kommitténs förslag. I likhetmed kommittén anserjag det vara en avgörande skillnad i principiellt hänseendemellan en ordning där kronofogdemyndigheterna är förvaltare i konkurs och enordning där tillsynen ankommer på dessa myndigheter. Tillsynsuppgifterna är iallmänhet inte sådana att de ger utrynime för obehöriga hänsynstaganden. På enpunkt måste jag dock ge de kritiska remissinstanserna rätt. Även enligt minmening är det sålunda från principiell synpunkt mindre lämpligt att enkronofogdemyndighet skall ha till uppgift att råda förvaltaren iförvaltningsfrågor. Emellertid har jag redan intagit ståndpunkten att någonsådan rådgivning från tillsynsorganets sida inte skall ingå i tillsynen. Denprincipiella invändningen förlorar därmed enligt min mening myckel av sinbärkraft. Med den tillsynsorganisation som jag har tänkt mig är detmöjligl alt i stor utsträckning skilja tillsynsfunktionen från deborgenärsfunktioner som ligger på vederbörande myndighet. Den principen börenligt min mening gälla att en tjänsteman som handhar lillsynsuppgifier inteskall ta någon befattning med indrivningsuppgifter och andraborgenärsuppgifter. På vissa myndigheter torde denna ordning ej vara möjlig attgenomföra fulll 1978/79:105 196 Då måste i vart fall gälla att en viss tjänsteman ejfår utöva tillsyn i de fall han tidigare i allmänt mål har tagit befattning medindrivning av fordran som görs gällande i konkursen eller vidtagit exekutivåtgärd för uttagande av en sådan fordran. Om tillsynen ordnas på det sätl somjag nu har angeti måstebetänkligheterna mot kronofogdemyndighetema ytterligare minska. Jag vill ocksåpåpeka atl de tjänstemän som skall handlägga tillsynsuppgifterna handlar meddet ansvar och under den insyn som i allmänhet följer med offentlig verksamhet. Jag vill i det här sammanhanget också berörakostnadsaspekten. Enligt gäUande ordning utgår arvode till rättens ombudsman urkonkursboet. Någon ersättning för konkursdomarens tillsynsverksamhet uttasdäremot inte. Enligt kommitténs förslag skall tillsynsmyndighetens koslnaderlas ut av konkursboet. Detta förslag har lämnats utan erinran av de flestaremissinstansema. Även jag anser att koslnadema för tillsynsmyndighetensverksamhet likaväl som rättens ombudsmans arvode bör las ut ur konkursboet.Däremot bör i enlighet med vad kommittén har föreslagit tillsynskostnadema inteprövas av konkursdomaren utan ersätiningen för tillsynen bör utgå enligtbestämmelser som regeringen meddelar. RSV har gjort beräkningar beträffande tillsynskostnademasstorlek, om tillsynen läggs på kronofogdemyndigheterna. Dessa beräkningar visaratt kostnadema i avsevärd mån skuUe understiga nuvarande kostnader för denverksamhet som bedrivs av rättens ombudsman. Sammanfattningsvis vill jag förorda att tillsynen iordinära konkurser läggs på ett mindre antal kronofogdemyndigheter, i principen i varje län. Vid varje sädan kronofogdemyndighet skall del så långl möjliglfinnas tjänstemän som huvudsakligen sysslar med konkurstillsyn. Kronofogdemyndighetsom är tiUsynsorgan skall i viss utsträckning kunna delegera uppgifter tilllokal kronofogdemyndighet och även annars fä hjälp av sädan myndighet. Jag hari denna fråga samrått med chefen för kommundepartementei. När det gäUer RSV:s roll villjag påpeka attkronofogdemyndigheterna inte är underställda RSV annat än i administrativthänseende. RSV kan således i princip inte utfärda bindande föreskrifter ochanvisningar för kronofogdemyndigheterna. Motsvarande bör gälla även i fråga omtillsynsmyndighetemas verksamhet. RSV:s primära uppgift på detta område blirdärför att lämna information, utforma blanketter och meddela allmänna råd iskilda frågor samt svara för utbildning. Som tidigare nämnts har de nuvarande rättens ombudsmäninte bara tillsynsuppgifter utan sysslar också med rådgivnings- och förlikningsverksamhet.Rådgivningsverksamheten har jag redan tidigare berört i avsnittet 5.2.5. Jagåterkommer emellertid till denna verksamhei och till förlikningsfrågor i följandeavsnitt. Prop.1978/79:105 197 Kommitténsförslag all granskningsmännen skall finnas kvar i del ordinärakonkursförfarandet med ungefär samma befogenheler som enligt gällande lag menerhälla en i viss mån annan funktion än f n. har godtagits av de flestaremissinstanserna. Hovrällen över och samt tingsrättanser dock atl granskningsmännen inte fyller något behov i del nyaförvaltningssystemet. Dessa remissinsianser ennrar om att granskningsmän f n. utsesytterst sällan. Detnya förvaltningssystemet innebär att borgenärskoUektivet inte längre skallutöva någon beslutanderätt i samband med förvaltningen. Förvaltare skall intelängre väljas av borgenärema utan tillsättas av konkursdomaren. Jag anser i likhetmed kommittén alt det mol denna bakgmnd är befogat att ge enskild borgenär enmöjlighet till insyn i förvaltningen utöver vad som följer av förvaltarensskyldighet att samråda med särskilt berörd borgenär och den allmänna rätt attfå upplysningar av förvaltare som vatje borgenär äger. Jag förordar därför attgranskningsman skall kunna tillsättas i ordinär konkurs. Bestämmelserna omgranskningsman bör utformas i huvudsak enligt kommitténs förslag. 5.3.5 Vissafrågor i samband med tillsynen Somen första fråga diskuterar kommittén i vad mån staten har ett skadeståndsansvarför tillsynsmyndighetens verksamhet. Kommittén påpekar att staten f n. enligt 3kap. 2 8 skadeståndslagen (1972:207) ansvarar för skador som kan uppkomma genomfel eller försummelse av konkursdomaren eller rättens ombudsman i samband medtUlsynen över konkursförvallning. Enligt kommittén kommer staten att varaansvarig för försumlighet eller fel vid kontrollen även sedan denna haröverförts till kronofogdemyndighet.