prop · G203115 · 1978-12-31 00:00:00 — Jag har därvid bedömt de möjliga tillskotten med hänsyntill att användning av skogsavfall m. m. för energiändamål till viss del kankomma att konkurrera med skogsindustrins anspråk på en vidgad råvarubas. Jagföreslår vidare en kraftig satsning på solvärme. Detta sker främst genom attforsknings-, utvecklings- och experimentbyggnadsinsatserna intensifieras. Ivissa tillämpningar bör solvärme kunnakonkurrera med andra energislag. Stora insatser med sikte på en snabbareintroduktion och en vidare spridning av solvärmeteknik i dessa tillämpningarbör därför göras. Vattenkraftenär en förnybar, inhemsk energikälla av stor betydelse för vår elförsörjning.Från hälsosynpunkt liksom från ekonomisk synpunkt är vattenkraften fördelaktig.De betydande ingrepp i naturen, som en vattenkraftutbyggnad medför, inger dockbetänkligheter. Utbyggnaden av vattenkraft bör därför begränsas till . Vihar i vårt land genomfört en försiktig utbyggnad av kärnkraften. F. n. är sexaggregat i drift. Som anför bör man nu varken avvecklakärnkraften eller binda sig vid kärnkraften som en oundgänglig del i vårtenergisystem. Enligt min uppfattning bör kärnkraftprogrammet begränsas tilltolv reaktorer. Någon utbyggnad däröver bör inte komma i fråga. Sverigestillgångar av uranhaltig skiffer är mycket stora. Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 37 minuppfattning inte anledning utesluta alt brytning av dessa kan bli aktuell iframtiden. För att se till att miljöaspekterna studeras tillräckligt innan eneventuell brytning påbörjas bör en utredning tillsättas för atl från miljövårdsynpunktutvärdera den teknik som kan komma att användas. Förslag härom kommer attläggas fram i annat sammanhang. Jagförordar vidare en fortsättning av utbyggnaden av fjärrvärme, då denna form avvärmeförsörjning uppvisar fördelar från såväl miljösynpunkt somenergiförsörjningssynpunkt. Förslag om förbättrad långsiktig finansiering avfjärrvärmeutbyggnad och utbyggnad av kraftvärmeverk redovisas. För att minskaoljeberoendet inom fjärrvärmesektorn bör enligt min mening användningen avfasta bränslen öka kraftigt. Dettreåriga energiforskningsprogram som antogs av börenligtmin mening fortsätla med i huvudsak oförändrad inriktning. Väsentligt ökadeinsatser beträffande användning av solvärme föreslås. Även insatserna rörandeny miljövänlig teknik för utnyttjande av kol för energiändamål bör ökas.Arbetet inom flertalet delprogram är inriktat mot att vid mitten av 1980-taletge underlag för beslut om vidare utveckling av de delar av forsknings- ochutvecklingsinsatserna som är särskilt löftesrika. Deförslag till inriktning av energipolitiken somjag här lägger framjämte de förslag som chefen för senare denna dag kommeratt anmäla och de beslut om inriktningen av bl. a. energihushållningssträvandenasom har fattats kommer atl medföra stora krav på investeringsresurserunder 1980-lalet. Energisektorns andel av samhällets investeringar kommer attöka . En redovisning lämnas i tabell 2.11. Tabell 2.11 El-, 1950-1983 och värmeverkens andel (%) av de totala investeringarna åren 1960 1965 1970 1975 1977 1983 7,0 5,2 5,3 5,9 6,2 ca 5 Källa:SCB, Nationalräkenskaperna, LU 78 Somframgår av tabell 2.11 svarar el-, gas- och värmeverk f. n. för av detotala investeringarna i samhället. , då en stor del avkapacitetsutbyggnaden för elproduktion utgjordes av oljebaserade anläggningar,var andelen lägre. har även utbyggnaden av den svenskaraffinaderikapacitelen krävt avsevärda investeringsresurser. Underdel närmaste decenniet väntas investeringarna för dessa ändamål komma att ta enkrympande andel av investeringsutrymmet i samhället i anspråk. Enligtkalkylerna långtidsutredning (LU 78) kommer investeringarna i el-och värmeverk att uppgå till av de totala bruttoinvesteringarna underförsta delen av 1980-taIet. Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 38 kanandelen åler börja stiga då ett ökat behov av anläggningar för kraft-och värmeproduktionkan förutses. Deåtgärder i energihushållningssyfte som startade har efter hand kommitatt kräva betydande resurser. Stora krav på investeringsmedel för sådanaåtgärder kommer att ställas . Den energisparplan innefattande riktlinjerför energihushållning i det befintliga bostads- och lokalbeståndet, somriksdagen antog , beräknas komma att innebära tillkommandeinvesteringskostnader på ca 30000 milj. kr. till år 1988.Detta beräknas motsvara av bruttoinvesteringarna under början av1980-talet och . Sammantagetinnebär dessa beräkningar att energiinvesteringarna inkl. energibesparandeåtgärder skulle kräva en större del av investeringsresurserna under1980-talet. Andelen energiinvesteringar väntas öka från f. n. till omkring9% . Den stora beräknade ökningen är i första hand en följd avinsatser för energihushållning i befintlig bebyggelse, som kan ses som ettgenomförande av en sanering, vars kostnader kommer att infalla under enbegränsad tidsperiod. Deökade investeringsanspråken ställer ökade krav på planering och styrning avenergisektorn i syfte att få till stånd insatser som är samhällsekonomisktmest motiverade. Åtgärder i energihushållningssyfte måste vidtas där denstörsta effekten av de insatta resurserna erhålls. En effektivisering avenergisparstödel är enligt min mening angelägen. Samttdigt erfordrasåterkommande avvägningar mellan insatser för energihushållning ochenergitillförsel. Jagvill sammanfattningsvis påpeka följande. saknar tillgångarav olja, kol och naturgas och har därför inom överskådlig tid ett utsattförsörjningsläge. Trots de omfattande förslag som jag nu kommer att lägga framkommer inte någon drastisk nedskärning av oljeförbrukningen atl kunna äga mmtill . En bristande försörjningstrygghet inom energiområdet kommerdärmed att bestå. Man måste mot denna bakgmnd vara medveten om att kriser ienergitillförseln och omställningsproblem av betydande omfattning kan bliaktuella. Detta kan komma att medföra att riktlinjerna för energipolitiken fåromprövas och ytterligare åtgärder vidtas. På kan den svenskaförsörjningssituationen förbättras genom ett större utnyttjande av förnybaraenergikällor och inhemska bränslen. Deförslag och riktlinjer jag här presenterar bygger på ett synneriigen omfattandeutredningsmaterial, främst betänkanden. Kommisionensöverväganden och förslag har i de väsentligaste frågorna fått ett kraftigtslöd i remissopinionen. Förslagen ligger också väl i linje med de riktlinjersom har anslutit sig till i internationella sammanhang som vägledandeför industriländernas energipolitik. Åratalsdebatt i energifrågorna har klargjort problemens karaktär och Prop.1978/79:115 Bilagal Industridepartementet 39 betydelseför vårt lands utveckling. Den kritiska prövning som har skett av praktiskttaget alla delar i energipolitiker! har förhoppningsvis mönstrat ut det mindrevärdefulla och koncentrerat insatserna på det som kan ge bestående resultat.Omprövningen har tagit tid och den har behövts. Det är nu viktigt att det efterdenna långa och omfattande beredningsprocess läggs fast klara riktlinjer förden framtida energipolitiken. Först därigenom skapas det planeringsunderlag somär nödvändigt för företag, kommuner, organisationer och enskilda. 1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 40 3 Statens och kommunernas ansvar inom energiområdet Energipolitikenbetraktas numera i många länder som en nationell angelägenhet av stort format.Starka inslag av styrning finns i fråga om såväl olika led av tillförsel ochanvändning av energi som inriktningen av forsknings- och utvecklingsinsatserinom området. Detta torde ha sin förklaring bl. a. i att en säker tillförsel avenergi utgör en förutsättning för verksamheten inom de flestasamhällssektorer. Energifrågorna har därmed stor strategisk betydelse. I minafortsatta överväganden och ställningstaganden kommer jag i de enskilda frågornaäven in på hur ansvaret för olika uppgifter inom energisektorn är eller börfördelas i samhället. Jag anser det emellertid vara motiverat att redan nuredogöra för hur jag i slort ser på behovet av insatser från statens ochkommunernas sida för att vi under 1980-lalet skall få till stånd enenergipolitik som är inriktad på en långsiktigt tryggad energiförsörjning. ISverige har staten och kommunerna ell dominerande inflytande överel- och Qärrvärmeförsörjningen medan inflytandet över bränsleförsörjningen ärrelativt litet. har även frågor rörande energianvändning ochintroduktion av andra bränslen än olja samt nya energislag fått en allt siörreplats inom energipolitiken och därmed också inom det offenlliga ansvarsområdet.Denna utveckling kommer att accentueras, bl.a. i vad avser planering ochförberedelser, ny teknik, nya organisatoriska lösningar m. m. inomenergiområdet. Statensansvar för forskning och utveckling inom energiområdet markerades genomlillkomslen av det treåriga energiforskningsprogram som ingick i 1975 årsenergipolitiska beslut (prop. 1, NU 1975:30, rskr 1975:202).Föredragande statsrådet angav därvid all det måste ankomma på staten atl trädain som beställare av forsknings- och utvecklingsarbete inom de områden därnaturliga avnämare saknas eller har otillräckliga resurser. Det innebär attstaten har ell särskilt ansvar för att dels utveckla alternativa energikälloroch inhemska energiråvaror, dels stimulera lill insaiser rörande effeklivareenergianvändning. Riksdagenbeslöl (prop. 1977/78: 110, NU 1977/78:68, rskr 1977/ 78:341) attföriänga energiforskningsprogrammei med . Ulöver vad som angavs i 1975års program betonade föredraganden därvid betydelsen av att samarbele medavnämarna etableras i ett tidigt skede i syfte atl de snarasi möjligl självaskall ta ansvaret för den fortsatta utvecklingen. Närdel gäller energihushållningen har staten och kommunerna ett dubbelt ansvargenom all de dels genom sina beslut kan påverka förutsättningarna förenergianvändning i hela samhällel, dels ansvarar för alt energianvändningeninom egna verksamheier är så effekliv som möjligt samt för att pröva ny teknik. Kommunernasansvar inom energiområdet regleras i lagen (1977:439) om kommunalenergiplanering. Enligt lagen skall kommunerna Prop.1978/79:115 Bilagal Industridepartementet 41 isin planering främja hushållningen med energi samt verka för en säker ochtillräcklig energitillförsel. Det åligger vidare kommunerna att undersökaförutsättningarna för att genom samverkan med annan kommun eller betydandeintressent på energiområdet gemensamt lösa frågor som har betydelse förhushållningen med energi eller för energitillförseln, t.ex. nyttiggörande avspillvärme. Kommunernasplaneringsansvar gäller dels den egna verksamheten, där de är skyldiga attbeakta de konkreta möjligheler lill förbättrad energihushållning som finns iegna byggnader, anläggningar, fordon m. m., dels deras samhällsplanering ivilken energihushållningsaspeklen bör beaktas när frågor om markhushållning,bebyggelseplanering, kommunikationsleder m. m. behandlas. Genom föreskrift ibyggnadsstadgan (1959:612) har vidare kommunerna atl vid sinbebyggelseplanering ta tillbörlig hänsyn till bl. a. behovei avenergihushållning. Utanför den kommunala energiplaneringen faller enskildakommuninvånares och företags egen energianvändning. Dessa frågor har dockbetydelse för kommunemas energiförsörjning och har därmed samband med denkommunala energiplaneringen. Kommunerna och landstingen har också ansvaret förden lokala och regionala trafikförsörjningen och därmed möjlighet attexempelvis förbättra den kollektiva trafiken och förutsättningarna för denna. Riksdagenbeslutade (prop. 1977/78; 76, CU 1977/78:31, rskr 1977/78; 345) omen tioårig energisparplan för befintlig bebyggelse. Kommunerna har enligtdenna viktiga uppgifter vad gäller planering och genomförande avenergisparande åtgärder i bebyggelsen. Kommunerna förutsätts bl. a. bygga uppen besiktnings- och rådgivningsverksamhet för genomförandet av dessa åtgärder.Utbildningen av besiktningsmän pågår f. n. i kommunförbundets och statensplanverks regi. Möjligheterna att ge kommunerna viss beslutsrätt omstatsbidrag till energibesparande åtgärder skall enligt nämnda propositionockså övervägas. (I 1974:05), till vilken jag återkommer i det följande, syftar i sininformationsverksamhet bl. a. lill att påverka kommuner så att dessa i sinverksamhet stimulerar allmänhet, företag, m. fl. atl verka för förbätiradenergihushållning. Många av landels kommuner har, bl.a. efter initiativ frånenergisparkommittén, bildat egna lokala energisparkom-mittéer. Dessa arbetarframför allt med att få lill stånd energibesparande åtgärder inom kommunernasegen verksamhet men också med utåtriktad informationsverksamhet.Energisparkommittén har vidare tagit initiativ till bildandet av ensamordningsgrupp med representanter från bosiadsslyrelsen, för energiinriktad prototyp- och demonstrations verksamhet() för alt samordna dessa organs service gentemot kommunerna ifråga om utåtriktad informationsverksamhet. Ulvärderingen avenergisparkommiiténs försök med intensifierad informaiion om energihushållningi kommer efter utgången av /79 all ge ytteriigareunderiag för energispar-kornmitténs verksamhet avseende kommunerna. 1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 42 Avvad jag nu har redovisat framgår att kommunema har många möjligheter att genomsina beslut påverka energianvändningen och att förslag finns om att dessamöjligheter skall utökas. Kommunerna har således ett stort ansvar när detgäller att fä till stånd en effektivare energianvändning. Många förslag berör också direkt eller indirekt kommunernasverksamhet. Dessa förslag kommer att behandlas i det följande. Ävenstatsmakterna har givetvis ett stort ansvar t. ex. när det gäller att utformastyrmedel för en effektivare energihushållning och i övrigt utforma beslut såatt en effektiv energihushållning främjas inom ramen för våra övergripandesamhällsmål. Staten har också ett stort ansvar för att den statligaverksamheten bedrivs så energieffektivt som möjligt. Jag kommer i det följandeatt redovisa åtgärder som syftar till att främja energihushållningen inom denstatliga verksamheten. Statensinsatser inom bränsleförsörjningen har tidigare framför allt syftat till attminska verkningarna av en avspärrning av främst oljetillförseln vid kriser ochkrig. Beredskapsplaneringen omfattar bl. a. förberedelser avregleringsåtgärder, åtgärder för inhemsk ersättningsproduktion och uppbyggnadav beredskapslager. har staten också vidtagit åtgärder i syfte att ökasäkerheten i bränsletillförseln i fred. Ett antal helt eller delvis statsägdaaktiebolag har bildats i detta syfte. När det gäller oljepoliliken har denstatliga verksamheten inriktats framför allt mot prospektering och annanverksamhet av betydelse från långsiktig försörjningssynpunkt. Detta gällersåväl de båda halvstatliga bolagen () och PetroswedeAB som det helstatliga Svenska . Distributionen av oljeproduktersköts emellertid till övervägande delen av privata företag. Andra bolag inombränsleområdet med statlig anknytning är och (). Deoffentliga insatserna inom bränsleförsörjningsområdet har utförls avstaten och lill övervägande delen varit inriktade på främst oljeprodukter.Somjag har framhållit bör en av huvudinriktningarna i den framtidaenergipolitiken i vara att minska vårt stora oljeberoende. Detta kanske genom att bl.a. utnyttja bränslen som kan ersätta olja t. ex. kol, torv ochskogsavfall. I ett längre tidsperspektiv torde även solvärme kunna geväsentliga bidrag till landets energiförsörjning. Kommunernaär stora förbrukare av eldningsoljor, framför allt i kraftvärmeverk ochhetvattencentraler. Genom utbyggnad av fjärrvärme-systemen väntas kommunernasandel av eldningsoljemarknaden komma alt öka starkt. Kommunernasinköpsverksamhet kommer därmed att få ökande betydelse frånförsörjningssynpunkt. F.n. sker inköpen i stor utsträckning direkt från denvästeuropeiska korttidsmarknaden för oljeprodukter. Som jag kommer attutveckla närmare i det följande (avsnitt 8.1) innebär denna inriktning avinköpsverksamheten betydande risker från försörjningssynpunkt. Enligt minmening bör kommunerna i samband 1978/79:115 Bilaga1 Industridepartementet 43 medsin inköpsverksamheten i större utsträckning ta hänsyn till intresset avlångsiktighet och stabilitet i tillförseln av eldningsoljor för den kommunalasektorns behov. Skildaätgärder som syftar tiil att införa bränslen som är alternativ till oljagenomförs i såväl statlig som och privat regi. Insatserna inom detlaområde bör dock förbättras och samordnas. Regeringen har därför tidigare i årbemyndigat mig att tillkalla en delegation (I 1979:01) i detta syfte.Delegationens uppgift är att verka för samordning av samhällets insatser förett ökat utnyttjande av solvärme och bränslen som kan ersätta olja och attföreslå erforderliga åtgärder för att sådana bränslen införs i delsvenska energiförsörjningssyslemet. Jag räknar med att delegationens arbetekommer atl leda till effeklivare insaiser för frågor rörande försörjning medbränslen som kan ersätta olja och rörande solvärme. Avvad jag här har anfört följer att det inom ett antal områden ställs krav påintensifierade insatser från del allmännas sida för att inte minst på deltekniska planet påskynda utvecklingen. Till en del kan dessa insatser, såvittankommer på staten, komma till stånd genom utnyttjande av de ekonomiska ochandra styrmedel som står lill förfogande för att påverka energitillförsel ochenergianvändning. Däruiöver är det emellertid viktigt att de energipolitiskaintentionerna kommer till uttryck via statens egen verksamhei avseende t.ex.bränsleförsörjning saml produktion och distribution av energi. Jag tänkernärmast på den verksamhet som och dess dotterbolagbedriver. Vattenfallsverkethar i detta hänseende spelat en betydelsefull roll genom att isamverkan med svensk tillverkande industri utveckla tekniken för produktion ochdistribution av elektrisk kraft. Verket kan också tillskrivas en vikttg rollför utvecklingen av det, även i ett internationellt perspektiv, unikasamkörningssystem som möjliggör en optimal drift av hela det nordiskakraftproduktionssystemet. Det är angeläget att ett sådant samspel mellan verketoch såväl tillverkande industrier som andra energiproducenter kan bibehållasoch utvecklas ttll ett verksamt instmment för att i olika avseenden främja denutveckling inom energisektorn som eftersträvas framgent. Detta innebär bl. a.att vattenfallsverket måste vara berett att satsa på introduktion av ny tekniksamt samla drifterfarenheter och återföra dessa så att nya produkter och nyteknik möjligt når kommersiell mognad. Självfallet kommer detta attinnebära ett ekonomiskt risktagande som kan försvaras endasl om verket harkompetens för att med rimlig grad av säkerhet fömtse resultaten. Vattenfallsverketsulvecklingsarbete har av naturliga skäl huvudsakligen varit inriktatpå att förbättra tekniken för byggande och användande avelprodukionsanläggningar, främst vatten-, olje- och kärnkraftbase-rade, samt påkraftöverföring och eldistribution. 1980-talets energipolitik kommer att i ökadutsträckning ställa krav på medverkan och initiativ från 1978/79:115 Bilaga1 Industridepartementet 44 verketssida inom områden där det har spelat en mera begränsad roll. Jagtänker dels på att det inom verket finns teknisk och administrativ kompetenssom bör komma även andra områden inom energisektom till del, dels på att detekniska förutsättningarna för energiproduktion i många avseenden medför attfrågor om elförsöijning och uppvärmning inte kan betraktas åtskilda. Det kommerdärför att ftnnas skäl för verket att engagera sig även i frågor rörandeenergiförsöijningen som inte har direkt med elproduktion och -distribution attgöra. Det finns redan ett antal exempel på atl den utveckling somjag här avserhar inletts. Sålunda har verket via Svenska och Swedegas ABengagerats för att tillvarata statliga bränsleintressen. Att verket i samarbetemed kommuner har uppfört och planerar att uppföra kraftvärmeverk exemplifierarbehovet av integrerad el- och värmeproduktion. Ett exempel på attvattenfallsverket redan nu verkar för introduktion av för landet nyenergiteknik utgör verkets pågående utredningsarbete avseende torveldadeanläggningar. Utvecklingenav miljövänlig teknik för att utnyttja kol i energiproduktionsanläggningar ärockså ett viktigt område som kommer att ställa anspråk på insatser frånvattenfallsverkets sida. Verket har redan i samverkan medLuossavaara-Kiirunavaara AB () och inlett ett arbete som syftartill att klariägga förutsättningama för en långsiktig koltillförsel tillSverige. Jag avser att i det följande (avsnitt 5.1) återkomma till frågan omvattenfallsverkets fortsatta insatser för att klargöra fömtsättningama förkolanvändning. Vidareräknar jag med att verket framgent kommer att ta aktiv del i arbetet med attutveckla, utvärdera och i praktiskt bruk införa teknik och produkter som krävsför att göra solenergin kommersiellt tillgänglig för uppvärmningsändamål. Värmepumparär en annan fråga som är av stort intresse både allmänt ienergihushållningssammanhang och genom att värmepumpar kan utgöra ett inslag ilågtemperatursystem, bl. a. för solvärme, och där verket därför enligt minmening kan göra ytterligare insatser. Medde exemplifieringar somjag här har gjort villjag antyda motiven till jHinuppfattning att vattenfallsverket bör spela en roll inte bara som statligelproducent och -distributör på kommersiell basis utan också som en viktigstatlig resurs för att direkt i energisystemet utveckla och introducera denteknik som krävs för att de energipolitiska intentionerna skall infrias. Dettaär inte uteslutande en fråga om tekniskt utrednings- och konstruktionsarbete.Det innefattar också byggande, drift och utvärdering av prototyp- ochdemonstrationsanläggningar. För sistnämnda ändamål räknar jag med all särskildaresurser kan behöva ställas till valtenfallsverkels förfogande. Eftersom detinte är säkert alt de anläggningar som det här är fråga om kommer att kunnauppfylla normala lönsamhetskrav kan också särskilda finansieringsformer behövaövervägas. Jag är emellertid inte beredd all nu la ställning till hurfinansieringen i så fall bör ske. Det lorde få bedömas från fall till fallefter hand som projekten aklualiseras. Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 45 Jagavser att senare, när jag redovisar mina överväganden och förslag inom olikaområden, ta upp en del mera specifika områden inom vilka jag räknar med attvattenfallsverkets resurser och kompetens skall kunna tas i anspråk. Värmefö rsörjningeni landet sker framför allt i form av fjärrvärme, elvärme ochenskild oljeuppvärmning. F. n. tillgodoses av värmebehovet i landetsbosläder och övriga byggnader med Qärrvärme. Fjärrvärmeutbyggnaden harmöjliggjorts genom stora kommunala engagemang. Kommunerna svarar för praktiskttaget all försörjning med fjärrvärme både vad avser produklion ochdistribution. Enligt vad jag kommer att redogöra för i del följande räknar jagmed all en allt större del av vårt uppvärmningsbehov kommer att täckas avfjärrvärme. Detta torde innebära all kommunernas satsningar påenergitillförsel även i fortsättningen i stor utsträckning kommer att avseutbyggnad av fjärrvärme. Befintligaanläggningar för fjärrvärme kan med få undantag drivas endasl medoljeprodukter. Av avgörande betydelse för en långsiktigt tryggad bo-sladsuppvärmningär att kommande Qärrvärmeanläggningar planeras och utformas på ett sådant sättatt andra bränslen än olja kan utnyttjas i dem. Detta ingår enligt minuppfattning i det ansvar som kommunerna har enligt lagen om kommunalenergiplanering. Det ankommer således på kommunerna atl i sin planering ochutbyggnad av fjärrvärmesystemen verka för att oljeberoendet reduceras inom detvitala område som bostadsuppvärmningen utgör. Molbakgrund av vad jag nu har sagt om vattenfallsverkets framtida roll i enerigipolilikenoch om kommunernas ansvar för att minska fjärrvärmesystemens oljeberoendefinner jag det naturiigi att kommunerna och vat-tenfallsverkei breddar ochfördjupar sitt samarbete inom energiområdet.