prop · G203115 · 1978-12-31 00:00:00 — Om det då skulle visa sig attrestriktioner behöver införas bör byggnadslagstiftningen lämpligen kompletterasmed bestämmelser som direkt berör hur elvärmesystem skall anordnas. kan för sin del inte dela synpunkten att ett förbud är riktigti ett läge då en minskning av oljeförbmkningen för uppvärmning är ytterstönskvärd. Förbundet anser också att det redan med nuvarande lagstiftning finnsgoda möjligheter att begränsa användningen av direktverkande elvärme. Liknandesynpunker förs fram av Näringslivets byggnadsdelegation och NäringsUvetsenergidelegation. finner att den sannolika konsekvensen av denföreslagna lagstiftningen inte står i överenstämmelse med den viktigaenergipolitiska målsättningen att minska oljeberoendet. Lagstiftningen ochdess konsekvenser är knappast heller till fördel för den utveckling avQärrvärmen, som utredningen kan antas vilja befrämja. finner det vara angeläget att begränsa användningen av elenergi föruppvärmningsändamål men anser också att en I918fl9:115 Bilaga1.6 Industridepartementet 395 lagstiftningav här föreslagen art inte behövs för detta ändamål. Genom en förstärktsatsning på energiplanering och genom att införa vissa ytterligarebestämmelser i byggnadslagstiftningen, eventuellt kompletterad med vissa låne-och bidragsregler, torde den önskade effekten kunna uppnås på ett enklare ochsmidigare sätt. och andra elvärmefabrikanter anser att restriktioner inte börinföras innan övergripande beslut om energipolitiken föreligger. Byggnadsstyrelsenanser att effekten av lagstiftningen bör ställas i relation till denomfattande administrativa hanteringen. Kommunema måste i det redan nuansträngda planeringsläget ta fram underlag för besluten i industriverket ochlänsstyrelsen. Detta kan bli betungande speciellt då bevisbördan om Qärrvärme iett visst område är lämpligt eller inte skall läggas på kommunen.Arbetsfördelningen mellan industriverket, länsstyrelsema och byggnadsnämndernaär i förslaget oklar och kan medföra risker för onödigt krångel ochförseningar. påpekar att gränsdragningsfrågor vid dispensärendenkan bli komplicerade och få stor belydelse för kostnadema förenergiförsörjningen i kommunema. Handläggningen av dispensärenden kan därförbedömas bli alltför krävande, både vad gäller enskilda ärenden och till följdav en stor mängd ärenden, i förhållande till den marginella reducering avelradiatomppvärmning som erhålls. Därtill kommer nackdelar med att kommuner, t.ex. på gmnd av bristande resurser, ej formellt begär dispenser för områden därQärrvärme är olämpligt. Vidare kan besvärande effekter uppstå om dispenser intemedges av de statliga myndigheterna utan att motsvarande utbyggnader avcentraliserade system kommer till stånd från kommunernas sida. Som utredningenpåpekar kan resultatet bli att antalet bostäder som värms upp med individuelloljepanna åter ökar. Enförenklad handläggning, och därmed mindre krav på handläggningsresurser, kan ioch för sig vara möjlig, men under sådana förhållanden måste dispensersannolikt lämnas i flertalet tveksamma fall. Effekten på elenergiförbrukningenblir då sannolikt liten. Halmstadskommun befarar att den föreslagna lagen kan skapa onödig byråkrati. Oxelösundskommun finner att utredningens förslag till begränsning av el fördirektuppvärmning inom Qärrvärmeområden och den tillståndsgivning för undantagfrån bestämmelserna som skall kunna medges bör kunna handläggas av kommunerna.Kommuner som har eller som avser att bygga Qärrvärmeanläggningar har ett givetekonomiskt intresse av att anslutning till dessa anläggningar blir så stor sommöjligt, varför man naturligt uppnår en begränsning av användning avelradiatorer inom Qärrvärmeområden. 1978/79:115 Bilaga 1.6 Industridepartementet 396 Ystadskommun framhåller att det kan finnas risk för att industriverket kommer attstyra kommunemas bostads- och energiplanering genom att styra valet avuppvärmningsformer om förbud införs mot eluppvärmning av bebyggelseområden.Även Backer elektro-värme AB och andra elvärmefabrikanter anser att denföreslagna lagen leder till ökad centralisering genom att kommunema fråntasbeslutanderätten i uppvärmningsfrågor. Industriverketpåpekar att lagförslaget går längre än direktiven genom att ett starkarestatligt inflytande föreslås så till vida att de statliga organen får medgekommun undantag från eluppvärmningsförbudet för område där Qärrvärme ellerliknande centraliserat vattenburet system ej är inrättat och ej hellerlämpligen bör inrättas. Prövningen av frågor om var Qärrvärme eller liknandesystem är en lämphg uppvärmningsform tas därigenom över av statligamyndigheter. Enligt utredningen bör nämligen prövningen av frågor om varQärrvärme eller liknande system är en lämplig uppvärmningsform i sista handankomma på statlig myndighet och ske utifrån allmänna energipolitiska,tekniska, ekonomiska och miljömässiga aspekter. anser emellertidatt nämnda prövning till icke ringa del har sin utgångspunkt även i lokalahänsynstaganden av skilda slag, inte minst ekonomiska. Prövningen är därförenligt verkets uppfattning i första hand en angelägenhet som bör skeinom ramen för den kommunala energiplaneringen. Liknande synpunkier förs framav i och . Bostadsstyrelsenoch avstyrker utredningens förslag att förbudet böravse områden där Qärrvärme bör införas. Styrelsen anser att förbudet endast böravse områden där Qärrvärme e.d. är infört eller avses att införas. Mot denbakgmnden bör kommunernas uppvärmningsplaner i energiplaneringen kunna läggastill gmnd för förbudet. Detta innebär fördelar för exempelvis byggherrar, genomatt dessa på förhand vet var och när Qärrvärme skall inrättas inomförbudsområdet. För kommuner innebär det fördelar eftersom de oftast ansvararför utbyggnaden av Qärrvärmeanläggningar. Kommunen kan då direkt kopplaförbudet till de områden där kommunen introducerat eller avser att introduceraQärrvärme. anser att det bör utredas om en utvidgning av restriktionema ärmotiverad för att möjliggöra övergång till nyttjande av förnyelsebaraenergikällor utanför "Qärrvärmelämpliga" områden, vilket skulle ledalill ökad handlingsfrihet . Helsingborgskommun är också tveksam till förslaget om förbud för nyanslutning avelradiatorer inom områden utanför fastställt eller planerat Qärrvärmeområde.Mot eluppvärmning talar framför allt den omständigheten att det är en urenergisynpunkt oekonomisk uppvärmningsmetod. Prop.1978/79:115 Bilaga 1.6 Industridepartementet 397 direktverkandeelradiatorer används finns också den nackdelen att man vid övergång till annanenergikälla måste byta ut hela uppvärmningssystemet. Å andra sidan kan det ivissa fall vara lämpligt att använda elradiatorer som komplettering till annatuppvärmningssystem. Försök pågår med energisnåla uppvärmningssystem där elvärmekan tänkas komma att ingå som en del av systemet. Kommunen anser därför att manf. n. bör undvika direkt förbud. Man bör kunna överlåta åt den enskilde attinom ovannämnda områden själv välja det uppvärmningssystem, som han anser varabäst. delar också uppfattningen att förbudet motnyinstallation av elradiatorer bör begränsas till områden där Qärrvärmedistributionfinns eller planeras. EnergisparkommUténsätter ifråga lämpligheten av att föreskriva ett generellt förbud motelradiatorer för småhusbebyggelse som inte är förtätad eller integrerad iflerbostadshusområden eftersom vattenburen elvärme sannolikt medför högreelförbmkning. Kommittén påpekar också all dislri-bulionsföriusterna vid glessmåhusbebyggelse eller friliggande småhus med extremt lågt specifikt värmebehovkan uppgå till om sådan bebyggelse ansluts till Qärrvärmenätet. Byggnadsstyrelsenfinner att en framtida begränsning av direktverkande elvärmeradiatorer i avstyrelsen planerade eller redan uthyrda fastigheter inte i stort torde behövavålla några allvarliga problem. är dock av flera skäl tveksamtill behovet av föreslagen lagstiftning om förbud mot elradiatorer i lokaler.Som skäl härför anförs att konsekvenserna av ett eventuellt framtida förbudmot direktverkande elradiatorer inte kan analyseras på basis av utredningen. Enutvidgning av tillämpningsområdet även till lokaler bör aktualiseras först omdirektvärme i lokaler får betydelse för den framtida energipolitiken. Statensjärnvägar anser att lagförslaget mer borde beakta möjligheterna till generellaundantag från förbudet för sådana byggnader och lokaler där elradiatorer kananvändas som tillskottsvärme. Arbetsmarknadsstyrelsenfinner det rimligt att dispenser från de föreslagna restriktionerna även bör kunnamedges av arbetsmarknadsskäl. Vattenfallsverketbetonar att vattenburna elvärmesystem med dagens oljepriser ochenergibeskattning blir dyrare för fastighetsägaren än individuellt oljeeldadebostäder. Det är därför en betydande risk för att ett principiellt förbud motelradiatorer kan leda till en ökning av antalet oljeeldade bostäder.Länsstyrelsen i anser att restriktioner enligt förslaget tordemedföra vissa icke godtagbara effekter. Inom områden, där Qärrvärme inteanordnas i samband med exploatering, kan nämligen en ökad installation avoljepannor förväntas. Detta skulle vara negativt både ur miljösynpunkt och motbakgmnd av önskemålet att minska landets 1978/79:115 Bilaga1.6 Industridepartementet 398 oljeberoende.Denna uppfattning delas av andra remissinstanser, som anser att den föreslagnalagen ej är förenlig med kraven på god energihushållning utan att ge ökadenergipolilisk handlingsfrihet. uppfattning medför utredarens förslag en frånkonsumentsynpunkt oacceptabel situation. Den konsument som bor i en kommuneller kommundel som är lämplig för ett centraliserat system drabbas avrestriktionema oberoende av om kommunen har för avsikt att nu eller längre framintroducera ett sådant system. Den enskilde konsumentens möjligheter attpåverka kommunens agerande i detta avseende torde vara små. delar denna uppfattning. Förbundet anser det naturligt att man viabyggnadslagstiftningen också stärker konsumenternas möjligheter att påverkabyggnadsutformningen. IVAframhåller att negativ planering i form av restriktioner och förbud motanvändning av el i en i övrigt rationell uppvärmningsform drabbar den enskildehusägaren ekonomiskt, men får än ogynnsammare effekt på kommunernas planeringoch ekonomi. Utredaren understryker att valet av uppvärmningsform är enbetydelsefull del av den energipolitiska planeringen. Lagen kan därför väntaspåverka fömtsättningama för och även direkt föregripa kommande beslut om denframtida energipolitiken. anser det vara en orimlig målsättning att belasta dagensbostadsbyggande och boende med kostnaderna för att underlätta en eventuellframtida omställning till annat värmesystem. Detta gäller i all synnerhet somnågon säkerhet för att framtida omställningskostnader kan undvikas ellerbegränsas ändå inte uppnås. Näringslivets byggnadsdelegation och Näringslivetsenergidelegation finner också att fastighetsägare kan tvingas att genomföra dyrareinvesteringar för ett uppvärmningssystem, som kanske under mycket lång tidförblir outbyggt, trots att en kommun är heU på det klara med att den inteunder överskådlig tid kommer att bygga ut Qärrvärme inom ett visst planlagtområde. Sett ur synpunkt förefaller det i praktiken generella förbudetmot uppvärmning med elradiatorer och den ställning kommunerna ges i dettasammanhang knappast heller tillfredsställande. EIO instämmer i att lagförslagetom det genomförs, medför ökade uppvärmningskostnader för den enskilde ochsamhället. Även påpekar att lagförslaget, omdet genomförs, kommer atl medföra bl. a. merkostnader såväl vid nyproduktionsom vid saneringar. anför liknande synpunkter. EIOframhåller att de geografiska gränserna för restriktionerna utvidgats högstavsevärt mot vad som anges i direktiven. Förslagets utformning kommer attdärför skapa osäkerhet för kommuner och enskilda om vilken uppvärmningsform somfår användas. Med den utformning lagförslaget har fått centralstyr statenkommunernas energiplanering och minskar på ett olyckligt sätt den enskildesmöjligheter att påverka valet av uppvärmningssystem. förslag genomförs, kommer detta enligt arbetsmarknadsstyrelsenatt leda till ett visst bortfall av arbetstillfällen i företag, som i mångafeill uppvisat en snabb expansion . Inte sällan rördet sig om företag på orter med brist på sysselsättningstillfällen. Enligtstyrelsens uppfattning är det nödvändigt att stmkturella förändringar sker isådan takt att omställningsproblemen för den enskilde och berörda kommunerunderiättas. finner det vidare angeläget att eneventuell förändring av bestämmelserna rörande elvärmeuppvärmning utformas påett sådant sätt att planering och genomförande av bostadsbyggande och annalbyggande ej försvåras. påpekar atl den elektriskainstallationsbranschen sysselsätter totalt ca 19000 arbetstagare i direktinstallationsarbete och en inskränkning av eluppvärmningens omfattning på ettallvarligt sätt skulle påverka sysselsättningsvolymen. Backer elektro-värme ABoch andra elvärmefabrikanter framhåller att fabrikanterna gjort betydandeinvesteringar i avsikt att öka sin produktionskapacitet. Detta har bl. a.resulterat i att de svenska fabrikantemas andel av totalmarknaden ökat undersenare år. Den samlade produktionskapaciteten inom är dock större änbehovet till följd av att fabrikanterna planerat för en fortsatt ökning ienlighet med prognoserna för elvärmens förväntade marknadsutveckling såsom deredovisades i regeringens proposition 1975:30 Energihushållning m. m. Fabrikanternaframhåller att elvärmeutredningen inte kan bedöma utvecklingen beträffandefördelningen av de olika uppvärmningsalternativen. saknas alltså underlagför såväl kortsiktig som långsiktig planering för all verksamhet inomuppvärmningsområdet. Detta kommer att leda till felinvesteringar ochinvesteringsstopp. Redan gjorda investeringar kommer inte att kunna förtäntasmed personalminskningar och nedläggningar som följd. Kreditvärdigheten hos deelvärmetillverkande företagen har minskat redan genom att direkliven förelvärmeutredningen presenterades. Detta har begränsat möjlighelerna attfinansiera utvecklingen av nya produkter. 1978/79:115 Bilaga 1.7 Industridepartementet 401 PMutarbetad inom industridepartementet samt remissyttranden häröver 1 PMom koncessionsplikt för vissa Qärrvärmeledningar 402 1.1 Inledning .................................................. 402 1.2 Författningsbestämmelser avintresse ............ 403 1.2.1 Rörledningslagen .................................. 403 1.2.2 Lagen om allmännaQärrvärmeanläggningar . 1.2.3 Miljöskyddslagen .................................... 404 1.2.4 Naturvårdslagen..................................... 405 1.2.5 Byggnadslagen ..................................... 406 1.2.6 Vattenlagen .......................................... 406 1.2.7 Väglagen ............................................ 407 1.2.8 Ledningsrättslagen ............................... 407 1.2.9 Expropriationslagen .............................. 408 1.2.10 Lagen om särskildaskyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar 408 1.2.11 Förhällandet mellanrörledningslagen och annan lagstiftning 409 1.3 Ansvar för skada ........................................ 409 1.4 Vissa tekniska uppgifter .............................. 410 1.5 Överväganden och förslag ........................... 411 2 Remissyttrandena ........................................... 413 BilagaFörslag till lag om ändring i lagen (1978:160) om vissa röried ningar .............................................................. 415 1978/79:115 Bilaga 1.7 Industridepartementet 402 1 PM om koncessionsplikt för vissa fjärrvärmeledningar Den1 trädde lagen (1978:160) om vissa röriedningar (röriedningslagen) ikraft. Rörledningslagen innebär att rörledning för transport av råolja,naturgas eller liknande produkter under vissa fömtsättningar inte får dras frameller begagnas utan särskilt tillstånd (koncession). Motsvarandekoncessionsplikt finns inte beträffande röriedning för transport av hetvattenför uppvärmning. 1samband med utskottsbehandlingen i av regeringens proposition1977/78: 86 med förslag till lag om vissa röriedningar m. m. anfördenäringsutskottet (NU 1977/78:47 s. 3) bl. a. att utskottet utgick från att, omså visade sig motiverat, regeringen skulle föranstalta om en komplettering avkoncessionssystemet enligt rörledningslagen så att det också kom att omfattarörledningar för transport av hetvatten. följde utskottet (rskr1977/78:210). Energikommissionenhar i sitt huvudbetänkande (SOU 1978:17 s. 589-590) Energi pekal påmöjlighetema att minska oljeberoende genom att värme frånkärnkraftverken utnyttjas för uppvärmningsändamål. I detta hänseende harmöjlighetema att från förse med värme varitföremål för utredning inom det s. k. , i vilket kommunemaMalmö, , och samt ärintressenter. I samband med detta projekt har också frågan om lagstiftning förhetvattenledningar aktualiserats. Liknande utredningar har även färdigställtseller påbörjats vad gäller hetvattenledningar från Forsmark tillUppsala-Stockholm och från till . SydkraftAktiebolag har i skrivelse till regeringen anfört att ettgenomförande av kan komma att kräva prövning enligt en mängdolika författningar med svårlösta samordningsproblem och risk för fördröjningav projektet som följd. På grund härav ser det som angeläget att ensamlad prövning kan ske av frågor som rör framdragande eller begagnande avrörledningar för transport av hetvatten för uppvärmning (Qärrvärmeledningar)inom ramen för en koncessionslagstiftning. Sydkrafthar därför begärt att regeringen utarbetar och förelägger riksdagenförslag till lagstifining varigenom lagen om vissa rörledningar blir tillämpligäven på Qärrvärmeledningar. Fråganom införande av koncessionspliki för Qärrvärmeledningar har övervägts inomindustridepartementet. Resultatet av övervägandena redovisas i dennapromemoria. 1978/79:115 Bilaga 1.7 Industridepartementet 403 Avintresse i sammanhanget är, förutom rörledningslagen, de bestämmelser i olikaförfattningar som berör anläggande eller drift avQärrvärmeledningar. Sådana bestämmelser finns i lagen (1976:838) om allmännaQärrvärmeanläggningar, miljöskyddslagen (1969:387), naturvårdslagen(1964:822), byggnadslagen (1947:385), vattenlagen (1918:523), väglagen(1971:948), ledningsrättslagen (1973:1144), expropriationslagen (1972:719) samtlagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar. Idet följande lämnas en översiktlig redogörelse för bestämmelserna i nämndaförfattningar. Enligtrörledningslagen får röriedning för transport av bl. a. råolja eller naturgasinte framdras eller begagnas utan särskilt tillstånd (koncession). Koncessionkrävs dock inte för ledningar med en längd av högst , ledningarsom skall utnyttjas huvudsakligen för att tillgodose enskilda hushålls behoveller ledning som uteslutande skall nyttjas inom hamn eller industriområde (I§). Fråga om koncession prövas av regeringen (3 §). 1 5-7 §§ behandlasvillkoren för koncession. Därvid gäller bl.a. att koncessionen skall avseledning med en i huvudsak bestämd sträckning. Koncessionen skall gälla visstid, som får bestämmas till längst . Regeringen får föreskriva att statenskall ha rätt att delta i verksamheten eller att särskild avgift skall utgåtill staten. Även i andra hänseenden får regeringen föreskriva villkor för attskydda allmänna intressen eller enskild rätt. Koncessionshavarenär skyldig att mot ersättning ombesörja transport åt annan om det kan ske utanväsentligt förfång för koncessionshavaren (8§). I10-12 §§ behandlas ansvaret för kostnader, som kan uppkomma om ledning drasfram inom trafikled. Som regel är del koncessionshavaren som skall bekosta dearbeten, som härvid måste utföras. Koncessionfår ej överlåtas utan medgivande (13 §). Efter anmälan av koncessionshavarenatt han vill frånträda sin rätt upphör koncessionen, om inte annat följer avkoncessionsbeslutet (14 §). Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,statens industriverk får återkalla koncessionen bl. a. om koncessionshavareninte uppfyller föreskrivna villkor eller gällande förpliktelser (15 §). Sedan koncessionen upphörtatt gälla skall ledningen tas bort och återställningsåtgärder vidtas. Dettagäller också om ledning dragits fram utan koncession (16-17 §§). I 18 § finnsnärmare bestämmelser om hur åter-ställningsarbelena skall gå till. I19-23 §§ finns bestämmelser om bl.a. tillsynen. Prop.1978/79:115 Bilaga 1.7 Industridepartementet 404 statensindustriverk, som har rätt att av koncessionshavaren kräva in de upplysningaroch handlingar som behövs för tillsynen. Verket får också för visst fallmeddela bestämmelser för att trygga efterlevnaden av lagen såvitt avserrörlednings framdragande och begagnande eller återställningsåtgärder. Verkethar viss möjlighet att tillgripa vitesföreläggande för att få till ståndrättelse om koncessionshavaren inte uppfyller meddelade villkor ellerföreskrifter. I vissa fall kan verket också förbjuda att verksamhetenfortsätts. Om sådant förbud inte efterkommes, får handräckning tillgripas. 1.2.2 Lagenom allmänna fjårrvärmeanläggningar Genomlagen om allmänna Qärrvärmeanläggningar har distributionen av Qärrvärme i vissutsträckning blivit lagreglerad. Enligt lagen skall statens industriverk påansökan av den som driver en Qärrvärmeanläggning kunna förklara anläggningenför allmän, om det finns behov av anläggningen från allmän synpunkt.Industriverket bestämmer härvid visst område utöver vilket anläggningensverksamhetsområde inte får utsträckas. Inom detta område kan verket utesluta t.ex. storförbmkare med befintliga uppvärmningsanläggningar såsomsjukvårdsinrättningar och större industrier beträffande vilka det redan frånbörjan står klart att uppvärmning genom Qärrvärmeanläggningen inte medför någrafördelar därför att de har möjlighel att själva ordna en effektivvärmeförsöijning som inte innebär några nackdelar från allmän synpunkt jämförtmed anslutningsalternativet. Lagengäller endast för allmänna Qärrvärmeanläggningar. Huvudman för Qärrvärmeanläggningär i regel kommunen. Lagen reglerar inte kommunens skyldighet att engagera sigi Qärrvärme utan detta är liksom tidigare en fråga som kommunema själva kanavgöra. Enligt8 § har ägare av fastighet inom anläggningens verksamhetsområde rätt att fåfastigheten ansluten till Qärrvärmenätet, om fastigheten behöver anordningarför värme samt behovet inte kan med större fördel tillgodoses på annat sätt. Aandra sidan är ägare till sådana fastigheter i princip skyldiga att betalaavgift enligt taxa som huvudmannen fastställer (9 §). Avgiften får inteöverstiga det belopp som behövs för att täcka kostnaderna. Avgifterna skallvidare fördelas mellan fastighetsägarna på ett rättvist och skäligt sätt.Huvudmannen är skyldig att utge ersättning för anläggning för värmeförsöijningsom blir onyttig till följd av att allmän Qärrvärmeanläggning kommer till stånd(16 §). Tvistermellan huvudman och fastighetsägare prövas av statens va-nämnd. Miljöskyddslagen(ML) innehåller bestämmelser till skydd mot vattenförorening, luftförorening,buller och andra stömingar. Lagen är tillämplig på bl.a. användning av mark,byggnad eller anläggning på sätt som kan medföra förorening av vattendrag, sjöeller annat vattenområde, om an- 1978/79:115 Bilaga1.7 Industridepartementet 405 vändningeninte utgör byggande i vatten (1 §). Den är också tillämplig på användning avmark, byggnad eller anläggning på sätt som kan medföra störning för omgivningengenom luftförorening, buller, skakning, ljus eller annat sådant, om stömingeninte är helt tillfällig. Åtgärdeller användning som omfattas av lagen kallas miljöfarlig verksamhet. Den somutövar eller ämnar utöva miljöfariig verksamhet skall vidta de skyddsåtgärder,tåla den begränsning av verksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigtsom skäligen kan fordras för att förebygga eller avhjälpa olägenhet (5 §). Kanmiljöfarlig verksamhet befaras föranleda olägenhet av väsentlig betydelse,även om försiktighetsmått vidtas, får verksamheten utövas endast om särskildaskäl föreligger (6 §).