prop · G203117 · 1978-12-31 00:00:00 — Ulredningenföreslår alt minimibesättningens sammansättning skall bestämmas med hänsyn lillfartygets storiek, beskaffenhet, utmstning, användning och den fart, varifartyget skall nyttjas, samt med beaktande av den för fartyget gällandeordinarie arbetstiden enligt lag eller avtal. I förslaget till ändringar isjösäkerhelsförordningen preciseras dessa parametrar. Flera remissinstanseranför betänkligheter mot den siarka betoningen i belänkandet av parametrar. Sjöfartsverketuttalar efter alt ha lämnat den ovan (2.1) redovisade redogörelsen för hurpraktiska och organisatoriska åtgärder i fråga om fartygens drift kan påverkabemanningsbeslutens innehåll, att fartygets storlek och maskinstyrka ärbemanningsparametrar som i jämförelse med de faktiska förutsättningarna förfartygs drift bör ha underordnad belydelse, särskilt i fråga ombesättningsmedlemmarnas antal. Siorieken och maskinstyrkan får enligt verketsuppfattning betydelse för jämförelser mellan fartyg som liknar varandra i frägaom de organisatoriska fömlsältningarna saml fartygens ulmslning och dennastillföriitiighet. Utredningenbehandlar de olika föreslagna parametrarna var för sig. träffandefanområdena ärflera remissmyndigheter kritiska antingen på del sättet atl de avslyrker en nyfartområdesindelning eller så att de anser au ändringen inte är tillräckligtanpassad till föreliggande behov. Till de förstnämnda hör sjöfansverket, somanför 1978/79:117 135 Utredningensförslag till ny fartomrädesindelning synes mindre väl motiverad. Det torde varaeu allmänt intresse att denna indelning finns klarl definierad i lag. Del kaninte heller vara tillfredsställande att lagen om säkerheten på fartyginnehåller en fartområdesindelning och tillämpnings-förordningen en annan. principöverenskommelse, som iräffats mellan och om manskapsbemanning iautomatiserade lastfartyg, förekommer över huvud ingen indelning i fartområden.I och för sig torde därför den nuvarande indelningen som fått en fastförankring i sjöfolks medvetande väl kunna användas med den ändringenatt fart intill fyren hänförs till stor kustfart enligt dendefinition som finns i gällande sjöbefälskungörelse bil C not 4 samt altområdel inskränkt oceanfart tillkommer enligt definition i samma kungörelse49!) Skall utredningens förslag kunna beaktas mäsle ett betydligtförenklal uttryckssätt användas. Verkei vill i detla sammanhang fästauppmärksamhelen pä det i införda begreppei "Kustnäraresor" vars tolkning mäste närmare definieras för svensk del och somlämpligen bör ske i samarbete med övriga öslersjö- och nordsjöslater. föreslår att möjligheterna lill en utvidgning av området förinskränkt oceantrafik och utsträckt östersjölrafik prövas ytterligare. mening bör inskränkt oceanirafik sträckas ut sä alt del omfattaräven farvattnen kring , och Vita havel saml utsträcktöstersjötrafik inkludera och hamnarna vid Engelskakanalen. mindre järtyg förordar ändringar av sammaslag. Nordeuropeisk irafik bör enligt denna förening omfatta även norra delenav , . , och , samt kusttrafiksträckas ut, vad avser bemanning med fartygsbefäl, till att gälla kontinentensnordsjökust, och hamnarna vid . Parametemför däckspersonal föreslås av utredningen alltjämt vara brutiodräkiigheien.Sjöfarlsverkel acceplerar detta som malt på fartygets storiek och hänvisar lillinnehållet i kommande skeppsmätningsregler. Verket påpekar dock, allulredningen inle anvisar hur övergångsbestämmelsen i 1969 ärsskeppsmäiningskonvention, som tillåter atl existerande mätbrev behälls i lolvär, bör hanteras, och framhäller all della problem har mindre betydelse medhänvisning till verkets inslällning till parameieran-vändningen överhuvud. Rederiföreningenför mindre fartyg avslyrker bmttodräklighel som bemanningsparameter medhänvisning till att arbetsvolymen endast i ringa grad är en funktion avfartygets tonnage. anser alt parametern brutlotonnageär olämplig som beslutsunderiag och fortsätter: Dellahänger samman med de olägenheter som finns beträffande tolkningen av 1947 årskonvention om ett enhetligt skeppsmälningssystem och de aniagnaändringarna. Det förhållandel all man i den svenska skeppsmäiningskungörelsentolkar denna konvention snävare än i t. ex. gör, atl detta landsfartyg kan drivas betydligt billigare än de 1978/79:117 136 svenska.De får t. ex. lindrigare utrustnings- och bemanningsregler p. g. a. att degenom myndigheiernas lolkning av konventionen blir mindre än svenska fartyg.Med hänsyn till övergångsbestämmelsernas utformning kommer den nya konventioneninte alt medföra någon lösning av dessa problem vilka särskilt drabbar mindrefartyg dvs. under ca 4 000 brt. Därför har föreningen i sitt kompletterandeyttrande till 1969 ärs skeppsmäiningskonvention hemställt om en separatutredning beiräffande dessa problem, så alt svenska fartyg skall kunnakonkurrera med ulländska pä lika villkor. Maskinslyrkafårenligi uppfattning, liksom fartygsstorlek, en underordnadbetydelse i jämförelse med andra bedömningsgrunder som underlag förminimibesättningsbeslut. Dock lorde enligt verkei sioriek och maskinslyrkauttryckta i exakta mall behöva ulnylljas som hjälpmedel i något siörreutsträckning i fråga om kraven på behörighet än beträffande anialeibefattningshavare. för mindre Järtyg är motorstyrkan inget bra mätt pä hur myckelfolk som behövs ombord. Graden av automation spelar här liksom på däck en storroll. SJframhåller att den "grova" parametem maskinslyrka bör ersälias ellerkompletteras med sådana faktorer som grundas pä den lekniska utvecklingen öchsom på ett klargörande sätt har redovisals av sjöfartspolitiska ulredningen idess kompletterande uiredning. Vadgäller bedömning av personal för maskinljänst anser sM/ens vägverk all inieendast den uttagna axeleffekten på framdrivningsmaskineriel skall varaavgörande. Bedömningen bör gmndas på maskinsloriek och hur komplicerade deenskilda maskinerna är. Flera små enkla molorer kräver enligi verkei dels färrepersonal och dels lägre kompetens hos denna personal jämfört med fariyg som haren enda maskin av molsvarande sioriek. Ianslutning till frågan om maskinslyrka som parameter tar uppfrägan om vilken inverkan pä parametern som en blockering av motorn får. k. blockering använis föratt förändra maskinstyrkepara-melern. Blockeringinnebär i huvudsak endasl en skenbar ändring av maskineriets karaktäristiskaegenskaper. Nägra ändrade förhållanden rörande maskineriets lillsyn, slatus ochunderhåll blir ej följden av åtgärden. Redan dessa skäl gör atl blockering iprincip bör avvisas som grund för bemanningsändring. Därtill kan en annan komplikationframhållas, nämligen all blockering då del gäller vissa motorer, och i vissafall maskinanläggningar totalt selt (relalion motor/propeller), direklförsämrar maskineriets driftsegenskaper och därför av maskintekniska skäl intebör tillåtas i dessa fall. Vadovan anförts anser vara skäl atl inte medge blockering som ettsätt alt variera fartygels maskinslyrka. För de fall en annanmaskinbefälsbehörighet än vad som skulle följa av maskinslyrkan som sädan kananses skälig för vissl fartyg bör sådant beslul fattas på grund av de särskildaförutsättningarna i det enskilda fallet. 1978/79:117 137 Beträffandeövriga parametrar anser för mindre fanyg all anialei personerombord är en relativt bra parameter för ekonomipersonalen ombord men att ävenhär arrangemangen har mycket stor betydelse. Även sjöfarlsverkel framhållerbetydelsen av arbetsbesparande anordningar för intendenturtjänsten ombord förminimibesättningens storlek och anser del naturiigi att även detta skall nämnasi 6 kap. 7 § sjösäkerhelsförordningen. Deav ulredningen utarbetade bemanningstabellerna, vilka enligt utredningen avsessom hjälpmedel för tolkningen av dess förslag, anses av de fiestaremissinsianser vara antingen onödiga eller missvisande. Enligt sjöfansverkelsmening kan tabellerna inte läggas till grund för beslut med hänsyn tillträffade överenskommelser. Verket befarar atl de blir inaktuella. SJ ärrädd för att vad som anges i tabellerna kommer alt bli normgivande, trots vadutredningen uttalar om deras syfte. Härigenom kan tabellerna enligt SJ kommaalt bli ett hinder för en rationell och effekliv personalanvändning och kankanske också verka hämmande på den rationaliseringsutveckling inom sjöfarten sompågår och som måste fortsätta. SJ anser därför atl de nya författningarna kanantas utan anvisningar i form av bemanningsiabeller. Rederiföreningenför mindre fartyg har den uppfallningen all tabellerna leder till en stelbentbehandling av fartyg efter uppkonslmerade mätningslal. Föreningen framhälleräven, all de tabeller som dess expert i utredningen har gjort uppflr ses endasl som ett sisla alternativ och en nägot rimligare jämförelsegrundän utredningens tabeller. Säväli kap. 12 "Allmänna synpunkter på författningsrevisionen" som i kap.19 "Allmänna synpunkter rörande bemanningen av fartyg" framhällerutredningen en rad argument som direkt lalar mol del ovan anförda behovei avtabeller. Utredningen nämner bl. a. nödvändigheten av all la hänsyn lill denlekniska, organisatoriska och personella utvecklingen ombord pä fartygen.Behovet av att komma ifrån den nuvarande stelbentheten i bemanningsbedömningenoch möjliggöra ett större hänsynstagande lill de säkerhetskrav som kan ställasi varje enskilt fartyg poängleras ocksä. Likaså betonas atl beslulen måste blimera individuellt anpassade till fartygens utrustning, farlygsarbetenasomfattning och i land befinlliga anordningar än hiltills. Dessa hänsynstagandenanges ocksä i 17 § sjösäkerhetsförordningen. Besluten bör också utformas sä attförändringar i riktning mot ökad allmänljänst möjliggörs. - Utredningen nämnervidare den belydelse som överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter verkets bedömning av minimibesätiningen på fariyg. Utredningenhar således med en rad tungt vägande argument själv talat emot de föreslagnabemanningstabellerna och i betänkandet understrukit vikten av att verkei skallkunna anpassa bemanningen efter utvecklingen på skilda områden. Man har ocksäframhållit att sjöfartsverkel har rält och 1978/79:117 138 skyldighetall medverka i bemanningsförsök, t. ex. när man inom sjöfartsnäringen villpröva organisaioriska förändringar. Slutligenhävdar ulredningen atl man inle har för avsikl atl i någon större ulsiräckninggå in och ompröva nu exisierande beslul om minimibesätlning. De presenteradebemanningstabellerna skall emellertid vara till ledning vid sjöfartsverketsbedömning av bemanningen för de fartyg som tillförs den svenskahandelsfiottan. Somtidigare framhållits skulle tabellernas tillämpning medföra avsevärt ökadekoslnader för näringen och kraftigt försvåra möjlighelema till ralionell driftav tekniskt avancerade fartyg med enkel driftsäker utrustning och besättningarsom till antal, sammansättning och kvalifikationer är anpassade till respektivefartygs behov. Föreningenär medveten om atl bemanningstabellerna tillkom i ett lidigi skede avutredningsarbetet och uppfattar därför ulredningens ovan relaterade uttalandenså alt man under arbeiets gång kommit fram till en annan uppfattning om behovetav tabeller än den man inledningsvis hade. Ulredningens argument förbemanningstabeller är emellertid inte längre relevanta. Därför delar föreningenden sjöfarlspolitiska utredningens bedömning all de nya författningarna efterföreslagna modifleringar kan antas utan kompletterande anvisningar i form avbemanningsiabeller. finner att tabellerna får anses väl representera devärderingar som utredningen har haft att ta hänsyn till då förslagetutarbetades. Med dessa tabeller som grund torde del enligt förbundel finnasmöjlighet för befälhavaren alt i begränsad omfallning och med hänsyn tillkraven härför falla beslul om viss avvikelse från beslul om minsta bemanning.Förbundel erinrar dock om att man träffat den ovan redovisadeprincipöverenskommelsen med om bemanning, och au avstegfrån denna överenskommelse inte får förekomma. är posiliv lill utredningens tabeller och anför: Deombordansiälldas organisaiioner har i utredningsarbetet starkt betonatnödvändigheten av att man i tabellform i betänkandet drar upp de riktlinjer sombör vara vägledande för vid fastställande av erforderiigminimibesäUning i olika fall. Enligt farlygsbefälsföreningens uppfattning ulgörde föreslagna tabellerna ryggraden i det framlagda förslaget. Dessa skaparfömlsäitning för en säker och enhetlig syn på fartygsbemanning och minskarrisken för att arbetsgivarsidan i en lågkonjunktur kan utnyttja arbetstagarnasberoendeställning för atl förhandla om minskad bemanning och därmed görasjösäkerhelen till en förhandlingsfråga. Föreningen flr dock anföra att deföreslagna tabellerna inie skall ses som fasia för framliden utan dessa kan medhänsyn till den tekniska utvecklingen komma att revideras efter överenskommelsemellan berörda organisaiioner och tillsynsmyndigheten. Utredningenbetonar starkt, att hänsyn skall tas vid bestämmande av minimibesättning tillkollektivavtalparternas genom kollektivavtal eller på 1978/79:117 139 liknandesätt uttryckta uppfattning om minimibesättningens storlek och sammansättning.Sjöfarlsverkel anför härom Sjöfartsverkettillslyrker i princip alt parterna på sjöarbelsmarknaden får ett vidgatinflytande på bemanningsbeslutens innehåll. Delta ligger helt i linje medprincipen för svensk arbetsrätt alt parterna har det närmasle ansvaret förarbetsmiljöns uiformning. Denna rollfördelning utesluter emellertid inle enrelalivi lung insats för den myndighet som har ansvaret för sjösäkerheten.Sålunda måste myndigheien allljämt ha ansvarei för att gällande ramlagstiftningutfylls med behövliga kompletterande föreskrifter och anvisningar. Deformer i vilka partsin fl ylande skall göra sig gällande bör i första handanknytas lill den reglering för samverkan som vuxit fram och håller på atl växafram under hägnel av den nya arbelsrättsliga lagstiftningen inbegripet medinflytandefråganinom arbeiarskyddslagstiftningen för de ombordanställda. Somett stöd för parternas överiäggningar bör ligga del tidigare nämnda forsknings-och utvecklingsarbele, vars inriktning och uiformning del aren samhälleligangelägenhet alt ta befattning med. underiag bör las fram isamarbete med andra myndigheler, institutioner och organisationerrepresenterande redare och ombordanställda. Däruiöver är del en statligangelägenhet all se till atl den kunskap om sjöfart och arbetsvetenskap somfinns i riket tas lillvara i organisatoriska former. Det är naturiigi atltilldela en koordinerande roll. TCOanför, sedan organisationen inledningsvis angivit alt utredningensuppfallningar lill största delen omfattas även av TCO: Däremotlorde samhällets ansvar för de ombordanslällda avseende säkerhet ocharbeismiljö vara sådani att det inte kan överiålas till förhandlingar mellanparterna om minimikrav åsidosätts. fär inte vara ett sätt för samhällelalt avsvära sig sitt ansvar. Genom att låla partema förhandla om erforderiigbemanning ombord finns risk för alt ekonomiska fakiorer i samband med enlågkonjunktur eller liknande, kan komma alt inverka negaiivi på bemanningensstoriek och sammansättning, s. k. konjunkluran-passad säkerhei. TCO anser ur säkerhetssynpunkt minsta bemanningen inte flr vara enförhandlingsfräga. framhåller, all ell vidgai inflylande frän arbelsmarknadsparternassida på bemanning bör gagna näringen i stort, dock under förutsäitning allsjöfartsverket också vid utformningen av bemanningspraxis tar hänsyn tillträffade överenskommelser mellan redamas och de ombordansiälldasorganisationer. beionar att överenskommelser redan har träffals rörande bemanningoch alt dessa synes ha accepterats av . Sjöfansverketanser det vara odiskutabelt, atl nuvarande möjlighet att bristmönstra personali praktiskt taget obegränsad omfattning, vilket skett ,måste upphöra. Även i delta sammanhang bör 1978/79:117 140 manbeakta den blivande konventionen rörande utbildning och certifiering avsjöpersonal och se lill atl tidpunkter och övriga villkor för en avveckling avbristmönstringssystemei stämmer överens med vad som sägs i konventionen. Rederiföreningenför mindre fartyg och biträder de principer somulredningen har dragil upp för avvecklingen men anser alt utredningens tidsplanbör omprövas och eventuellt ulslräckas. framhållerdärvid, atl tidsplanen måste anpassas till utvecklingen inom sjöfarten, samtall den aviserade nedskärningen av anialet inlagningsplatser försjöbefälsutbildning kan göra det svårt atl hålla en tidsplan. Också Svenskasjöfolksförbundei pekar på nödvändigheten av att göra övergångstidentillräckligt lång. 2.4Avvikelser från fastställd minimibesättning Utredningenföreslår atl avvikelser från fartygs faslslällda minimibesättning fär ske ifall där det är omöjligl att uppfylla kraven i beslutet om sädan besättning.Avvikelserna kan göras på ett av ivå sätt, dels genom att beslutet lillfälligtersätls med eit annat, jämkat beslut, dels genom att befälhavaren bemyndigasall på egen hand men efter visst samråd göra avvikelser gällande under en tidav högsl . Sjöjänsverkeibehandlar inte dessa förslag pä annal sätt än alt verket föreslår ett tillägg iden föreslagna 6 kap. 4 § andra siycket sjösäkerheislagen av innebörd alt efterordet "antalet" i uttrycket "om besättningen ombord lill antaletmotsvarar" skjuls in orden "inom varje avdelning". Härmed avsesdäcksavdelning, maskinavdelning, intendenturavdelning och radioavdelning.Härutöver behandlar ell specielll fall: Sjöfartsverkelerinrar om den principöverenskommelse, som träffats mellanSveriges redareförening och om manskapsbemanning iautomatiserade lastfartyg. Ett antal minimibesätiningsförslag, som baseras pådenna överenskommelse, är f n. ute pä remiss. Enligt nämnda överenskommelsefömtsätts, atl (frånsett ett undanlag avseende iniendenturpersonalens antal videnstaka kort resa) inga som helsl avvikelser flr göras i fråga om manskapetsantal eller kvalifikationer. Det innebär, att i dessa fall det föreslagnaandra stycket i 6 kap. 4 § skulle bli betydelselöst och vilseledandebeträffande viss personal ombord. Enligt föreslagen beslämmelse i 6 kap. 21 §förordningen om säkerhelen pä fartyg fär sjöfansverket emellertid i beslut omminimibesättning inskränka befälhavarens möjligheter att göra avvikelser medstöd av lagens 6 kap. 4 § andra siycket. Denna befogenhei alt meddelainskränkningar, som sjöfartsverkel tillstyrker, har naturligen sin plals ilagen och inte i förordningen, efiersom den innebär en ändring i lagensinnehåll och inte en tillämpningsföreskrift. Oavsett detta finns emellertidkvar en möjlighet att bristmönstra personal i de avsedda manskapsbefattningarnamed stöd av de föreslagna övergängsbestämmelserna i förordningen om säkerhetenpå fartyg. Denna möjlighel bör inle medges ens övergångsvis i här avsedda fall.Texten bör därför på något 1978/79:117 141 säuanpassas till den nya situation som uppstått. (För dessa fall harsjöfartsverket i de remitterade förslagen till minimibesättningsbeslut skrivit:"Utöver vad som enligt sjöbefälskungörelsen /1960:487/ gäller om krav påfullständig behörighel för befäl skall som allmän utgångspunkt gälla, attfartygei ej kan anses vara bemannat på belryggande sätl om de angivna kvalifikationskravenför manskapsbefallningar ej uppfylls.") Reklorvid sjöbefålsskolan i ifrågasätter lämpligheten av en föreskrift med maskinchefen före beslul om avvikelse frånminimibesättningsbeslut enligt förslaget till ny lydelse av 6 kap. 4 § andrasiycket sjösäkerheislagen. Reklor päpekar att maskinchefen med nuvarandeutbildning inte har utbildning som ger honom kvalifikationer att varasamrädsinslans inom annat område än sitt eget vad gäller säkerhetsfrågor. hänvisar beträffande nämnda samrådsskyldighet tilldepartementschefens överväganden i prop. 1977/78:55 beiräffande molsvarandesamrådsskyldighet i samband med befälhavarens rätt att beordra arbele i slridmot skyddsombuds beslut all avbryta fariigt arbete (9 kap. 9 § andra stycketsjösäkerhetslagen). Föreningen anser att samma motiv skall gälla i båda fallenoch framhåller att del skulle framstå som omotiverat aU i en lag införa tvåolika regleringar av samråd. Rederiföreningenför mindre fartyg anser att det absoluta förbudet mot beslul av befälhavaren omavvikelse inte bör omfatta radiotelegrafist och radioielefonisi. Vidare yrkas,alt lidsperioden för lilläten avvikelse från minimibesättningsbeslut ökas frånförslagets . framför samma förslag om föriängning av tidsperioden förtilläten avvikelse som för mindre fariyg. Vidare kriliserasförslaget atl avvikelse får avse endasl besättningens kvalifikationer, inteantalet besättningsmedlemmar. Härom anför föreningen: mening bör befälhavarens beslut om fartyget ändå kan avgå gmndasenbart pä om besättningens sammansättning bedöms tillfredsställande med hänsynlill fartygets säkra framförande och sjösäkerheten i övrigt. Med lanke pä attåtskilliga fartyg har en driflsbesätining som överensstämmer medminimibesäuningen kan bestämmelsens nuvarande utformning fl svåra konsekvenserså snart sjukdomsfall eller liknande inträffar ombord. Del är därför nödvändigiatt det ges möjlighel för fartyget att avgå även om personalen ombord inteuppgår lill angivet antal. Självfallet kan delta gälla endasl om en eller annanperson inte står till förfogande för tjänstgöring. Denna begränsning börsåledes utgå. 2.5Förenklal förfarande beträffande mindre fariyg m. fl. Enligtförslaget skall smä fariyg och fartyg som inte befordrar gods eller passagerarekunna undantas frän beslämmelserna om minimibesältning. I slället skallsärskilda föreskrifier om bemanningen av dessa fartyg utfärdas, vilkel innebärförenklingar för bäde sjöfartsverkel och fartygels ägare. 1978/79:117 142 , som begränsar sitt yttrande lill den del avbelänkandei som rör hamnbogserare och arbelsbälar i hamnar, anser att denförenklade ordning som ulredningen talarom kommeratt innebära attbehörighetskraven sänks. Bogser-och hamnbätar rör sig i starkt trafikerade vatten och ofta med begränsadesiklförhållanden, där det inte får råda nägon tvekan om gällande reglerochförordningar. Vid hamnbogsering av större fartyg ärdet av yttersta vikt altbefälhavaren väl känner lill de stabilitets- och påkänningsförhäl-landen somuppstår vid olika manövrar. Förbundetanser all om kraven pä formell kompetens för befälen på dessa fartyg sänks kandella innebära ökade risker för felbedömningar vilkel kan leda tillolyckslillbud. lillsiyrker däremot ulredningens förslag i denna del.Förbundet finner det vidare riktigt att även brandförsvarets båtar fårbemanningsföreskrifter. finner del angelägel alt den nya lagstiftningen lämnar ulrymmeför stor flexibilitet beträffande bemanningen av de små fartyg som enligtförslaget kommer in under sjösäkerhelslagens regler om minimibesättningsbesluteller bemanningsföreskrifler. Förbundel underslryker atl nuvarandebemanningspraxis har vuxit fram i det prakliska arbetel och att hänsyn måstetas till de mindre fartygens olika arbetsuppgifter. Det kan enligt förbundet intevara rimligt alt för många av de små fartyg som används av kommunerna utfärdautförliga bemanningsföreskrifter. Utredningen har ocksä exemplifierat dettamed att några föreskrifter knappast kan fordras för små räddningsbåtartillhörande brandväsendel. fömtsätter alt , somskall följa utvecklingen, gär fram med en viss försiktighet och utfärdar beslutom minimibesätlning eller bemanningsföreskrifter för mindre fartyg endast närskäl härför verkligen föreligger. Enannan stor grupp fartyg som enligt utredningens förslag kommer all beröras avbemanningsföreskrifter är bogserfariyg. För de fartyg som är sysselsatta med s.k. långbogseringar i eller i ännu mer vidsträckt fart skulle dockminimibesättningsbeslut fastställas. Svenska arbelsgivarejör-eningens aUmännagrupp, som represenlerar en stor del av bogserfartygen, instämmeri utredningenssynpunkter vad gäller bogserfarlygsbemanningen i allmänhet men anser atl det ärlillräckligi att använda bemanningsföreskrifter även för fartyg ilångbogsering.