prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Så länge konkursen pågår skall förvaltaren enligt 58 §tredje stycket inom efter utgången av varje kvartal till rättensombudsman lämna räkning över boets inkomster och utgifter under det gångnakvartalet. Vid sådan kvartalsräkning skall i förekommande fall fogaskontoutdrag från bank. Kvartalsräkningarna skall granskas av rättens ombudsmanoch hållas tillgängliga för borgenärema och gäldenären. Förvaltare är skyldig att avge slutredovisning för sinförvaltning. Bestämmelser härom finns i 10 kap. KL. Rättens ombudsman skallgranska redovisningen. Kungörelse om den skall utfärdas. Redovisningen kanklandras hos rätten. Det är rättens ombudsman som utövar den närmare tillsynenöver förvaltningen. Hans åligganden i detta hänseende anges allmänt i 59 §, Prop.1978/79:105 86 enligt vilken han skall göra sig noga underrättad om boetstillstånd och hålla noggrann uppsikt över förvaltningen. Till grund för lillsynen ligger inte barahalvårsberättelser och kvartalsräkningar. Rättens ombudsman har dessutombefogenhet att, när han finner del lämpligt, inventera boets kassa och övrigatillgångar samt fordra redovisning av förvallaren. Rällens ombudsman skall också ha tillgång till böcker ochandra handlingar rörande boel saml äger av förvaltaren erhålla upplysningar omboet och dess förvallning. Samma befogenheter tillkommer granskningsman. Borgenär och gäldenären får ta del avredovisningshandlingar som förvallaren gett in lill rättens ombudsman. De harockså rätt att av ombudsmannen och förvaltaren erhålla upplysningar om boetoch dess förvaltning. Konkursdomaren fullgör sin tillsynsuppgift i första handgenom granskning av de berättelser som förvaltaren skall upprätta. Härutöverkan konkursdomaren begära upplysningar om boet av rättens ombudsman ochförvaltaren. 2.2.5 Bevaknings- och utdelningsförfarandet m.m. I 5 kap. KL (100- 124 §§) ges regler om vilka fordringarsom får göras gällande i konkurs samt om bevakning av fordringar och anmärkningmot bevakning. I konkurs får enligt 100 § inte göras gällande andrafordringar än de som har uppkommit före konkursbeslutet. Borgenär som önskarutdelning i konkurs skall hos konkursdomaren bevaka sin fordran. Gör hananspråk på förmånsrätt för bevakat belopp skall han yrka detta vid sinbevakning (101 § första stycket). Vissa borgenärer behöver inte bevaka för attfå utdelning. Panthavare behöver sålunda inte bevaka sin fordran för att fåbetalt ur panten (123 § första stycket). Även borgenär som står i skuld tillgäldenären och vil! kvitta sin fordran är befriad från kravet på bevakning (121a § andra stycket). Även andra fall förekommer där borgenär ej behöver bevaka. Bevakning görs skriftligen hos konkursdomaren inom visstid som denne bestämmer. Bevakningstiden skall enligt 19 § första stycket KLvara minst fyra och högst för konkursbeslutet. Speciella regler gäller om fordran som omfattas av den statligalönegarantin. När förvaltare lämnar underrättelse till om klarfordran enligt 6 § första stycket lönegarantilagen, åligger det honom attsamtidigt för arbetstagarens räkning bevaka fordringen. Bevakning sker genomatt förvaltaren tillställer konkursdomaren två kopior av underrättelsen medangivande av att denna avser bevakning (jfr 101 § fjärde stycket). Borgenär förlorar ej rätten till utdelning genom attförsitta bevaknings- 1978/79:105 87 tiden.Enligt 111 § är nämligen eflerbevakning tillåten. Borgenär som efter-bevakarfordran är i vissa avseenden sämre ställd än den som bevakat inom utsatt tid.Förfarandet vid eflerbevakning är i huvudsak detsamma som vid vanlig bevakning. Densom vill angripa gjord bevakning kan framställa anmärkning däremoi hoskonkursdomaren. Rätt atl göra anmärkning tillkommer förvaltaren, borgenär sombevakat fordran i konkursen och gäldenären. Förvaltaren är skyldig att granskabevakningama och, när anledning finns, framställa anmärkningar mot yrkadebetalnings- och förmånsrättsanspråk (104 § första och andra styckena). Gjordanmärkning gäller enligt 105 § till förmån för övriga anmärkningsberättigade. Änmärkningstidenfastställs av konkursdomaren. Den skall enligt 103 S andra stycket bestämmas tillminst två och högst från bevakningstidens utgång. När det prövasoundgängligen nödvändigt, får dock längre anmärkningstid bestämmas. Borgenär mot varsbevakning anmärkning ej har framställts i föreskriven ordning skall enligt 106S åtnjuta den betalnings- och förmånsrätt han har yrkat. Denna regel har docktvå undantag. Underlåtenhet att anmärka får ej gå ul över borgenär med särskildförmånsrätt. Vidare skall förmånsrättsyrkande som ej avser någon i lagföreskriven förmånsrätt vara utan verkan, även om anmärkning inte görs. Tvistefråga som haruppkommit genom att anmärkning framställts mot gjord bevakning skall enligt 108§ handläggas vid borgenärssammanträde inför rättens ombudsman. Som framgår avdet tidigare sagda brukar della benämnas förlikningssammanlräde. Detta hållsenligt 103 § andra stycket tidigast två och senast efteranmärkningstidens utgång. Vid förlikningssammanträdet får förvaltaren,borgenärema och gäldenären föra talan. Förvaltaren skall vara närvarande vid sammanträdetmen hans utevaro hindrar inte ärendets handläggning. skall genom förhör med de närvarande försöka utreda tvistefrågornaoch åstadkomma förlikning. Om alla närvarande medger att anmärkning förfallereller inskränker denna, får den som uteblivit inte föra talan däremot.Närvarande rättsägare kan överklaga beslutet enligt allmänna regler omfullföljd mot beslut vid borgenärssammanträde Ofr 183 § KL). Om föriikning inte kanträffas, skall tvistefrågan hänskjutas till rätten (108 § fjärde stycket).Denna skall pröva kvarvarande tvistefrågor i s.k. jävsprocess. Målom tvistiga fordringar skall enligt 103 § tredje stycket av konkursdomarensättas ut till viss dag från förlikningssammanträdet. Omdet i särskilt fall anses nödvändigt, får handläggningen ske senare.Tvistefrågorna skall enligt 109 § såvitt möjligt avgöras i ett sammanhang.Behövs ytterligare tid för utredning av vissa fordringar, skall dock rättendöma särskilt över de tvistefrågor som kan avgöras tidigare. Prop.1978/79: 105 88 Handläggningenskall ske skyndsamt. 1 övrigi finns regler om handläggning i 211 § KL. Munlligförberedelse är obligatorisk. Om samtliga närvarande samtycker eller sakenbefinns uppenbar, får huvudförhandling hållas i samband medförberedelsen. Föreligger ej någon av dessa förutsättningar, skall rälten sältaut särskild huvudförhandling. Uteblir part eller annan som får kommatillstädes, utgör del ej hinder mol målets handläggning och avgörande. Konkursdomarensbeslul i fråga om anmärkningstid och tid och plats för förlikningssammanlrädetskall fattas utan dröjsmål efter bevakningstidens utgång samt efter samråd medförvaltaren och rättens ombudsman (103 § första stycket). Om det lämpligen kanske, får beslut i dessa frågor och i fråga om dag för sammanträde för prövningav tvistiga bevakningar fattas redan innan bevakningstiden gått ut. Äv115 S följer att en dom i jävsprocess har begränsad rättsverkan. Genom sådandom avgörs endast vilken rätt den ifrågavarande fordringen har i konkursen. Enligtsärskild föreskrift i 110 § kan förlikning om anmärkning mot bevakad fordran ejingås på annat säu än som anges i 108 §, om inte alla vilkas rätt är beroendeav förlikningen samtycker därtill. Ävenarbetsrättsliga fordringar kan prövas i jävsprocess. Lagen (1974:371) omrättegången i arbetstvister skall visseriigen tillämpas i tvister omkollektivavtal och andra tvister rörande förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare, s.k. arbetstvister (1 kap. 1 § nämnda lag). Enligt särskildbestämmelse i I kap. 2 § första stycket 2 samma lag gäller denna emellertidinte beträffande mål som skall handläggas av tingsrätt med tillämpning av KL.En sak för sig är att, om partema vill få en fullständigare prövning avtvistig fordran i den ordning som föreskrivs i lagen om rättegången iarbetstvister, de kan inleda särskild rättegång om fordringen enligt denlagen. 1 jävsprocessen skall fordringen då till följd av 109 § KL fastställastill det belopp som kan komma att bestämmas i den särskilda rättegången. Reglerom utdelning finns i 6 kap. KL (125-148 a §§). Boets penningmedel skall, i denmån de ej åtgår till bestridande av konkurskostnadema och till betalning avboets egna skulder, delas ut till borgenärema. Utdelning får ske sedan anmärkningstidenhar gått ut och, i de fall anmärkning gjorts, förlikningssammanträdet harhållits (125 §). Fördelningenav medlen sker genom ett utdelningsförslag som upprättas av förvaltaren isamråd med rättens ombudsman (128 §). När all boets egendom har förvandlats ipengar, skall slututdelning ske. Viss utdelning kan dock ske (126 §). Kungörelse om utdelningsförslag skall utfärdas och varje borgenär somhar tillerkänts utdelning genom förslaget särskilt underrättas (129 §). Klandermol förslaget får anmälas hos konkursdomaren (130 §).Klandertalan prövas av rätten. Utdelningsker i första hand till de borgenärer som är förmånsberätti- 1978/79:105 89 gade (prioriterade). 1 förmånsrättslagen (1970:979) angesvilka fordringar som åtnjuter förmånsrätt och den inbördes företrädesordningenmellan fordringar med förmånsräll. De medel som återstår sedan de prioriteradeborgenärerna blivit tillgodosedda fördelas mellan de opriorilerade borgenärerna,varvid varje borgenär får betalt i förhållande till beloppet av sin fordran. När förslag till slutuidelning läggs fram enligt däromutfärdad kungörelse, anses konkursen avslutad (146 S). Efteruldelning skallske, om medel efter konkursens slul blir lillgängliga för utdelning. Undervissa förutsättningar får konkursdomaren dock förordna, att medlen i ställetskall överiämnas till gäldenären (148 §). De flesta ordinära konkurser avslutas genom slututdelning.Andra former för avslutning av ordinär konkurs är ackord och föriikning. Bestämmelserhärom finns i 7 kap. KL. En ordinär konkurs kan avskrivas, om det visar sig attboet inte räcker till belalning av konkurskostnader och boets skulder (186 §KL). Förfarandet vid sådan avskrivning brukar betecknas som efterföljandefattigkonkurs. Se vidare under avsnitt 2.3. Avskrivning skall också ske, ominte någon fordran har bevakats inom föreskriven tid (124 §). 2.3 Förfarandet vid fattigkonkurs De grundläggande bestämmelserna om fattigkonkurs finns i 9kap. KL (185-188 §§). Sådan konkurs kan vara antingen s.k. urspmnglig fattigkonkurs(185 §), vilken ärden form man i allmänhet syftar på när man talar omfattigkonkurs, eller s. k. efterföljande fattigkonkurs (186 §). Vad gäller ursprunglig Jättigkonkurs föreskrivs i 185 §inledningsvis att om konkursdomaren, när konkurs beslutas, finner anledninganta att gäldenärens bo inte räcker lill betalning av konkurskostnadema och omdet inte genasl ställs säkerhet för dessa kostnader, KL:s ordinära regler omvidtagande av ålgärder efter konkursbeslutet inte skall tillämpas. Förfarandetskall i stället följa bestämmelsema i de fem särskilda punkter som ingår iparagrafen. Enligt punkt 1 kungöres konkursbeslutel i Post- ochInrikes Tidningar och i ortstidning. 1 kungörelsen skall anmärkas att anledningfinns till antagande alt boet inte förslår till bestridande avkonkurskostnadema. Enligt punkt 2 skall konkursdomaren, om del ansesbehövligt, förordna en god man att ta vård om gäldenärens bo. I praktiken ulsesgod man i av samtliga fall. God man skall alltid förordnas, om intetill konkursdomaren har getts in en av gäldenären under edsförpliktelseunderskriven förteckning över dennes tillgångar och skulder med uppgift om delsvarje borgenärs namn och postadress, dels i vad mån skuld avser lön ellerpension, samt de böcker och andra handlingar som rör boet. mannen skall dåofördröjligen upprätta sådan bouppteckning och Prop.1978/79:105 90 lämnain den lill konkursdomaren. Vidare skall gode mannen så snart kunskap harvunnits om löne- eller pensionsskuld anmäla detta till kronofogdemyndigheten igäldenärens hemortskommun. Hurlångt gode mannens befogenheter sträcker sig är oklart i flera viktigahänseenden. Han får givetvis vidta åtgärder, som är föranledda av gäldenärensrådighetsförlust och avser att motverka värdeförstöring. Han får också varaverksam för att undersöka, om övergång till ordinär konkurs bör äga rum. Vadhan närmare bestämt får göra i sådant avseende är emellertid tveksamt. Godemannen torde kunna ta emot betalning av skuld till gäldenären. Han kan däremotinte föra talan om återvinning. Inte heller är han i princip berättigad atlrealisera egendom i andra fall än för att hindra hastig värdeförstöring ellerliknande (jfr 61 § andra stycket KL). Realisation i syfte alt borgenärema skallfå betalt blir f.ö. normall inte aktuell, efiersom något utdelningsförfarandeinte förekommer i fattigkonkurs. Framgårinte av bouppteckningen att det finns tillgång till betalning avkonkurskostnaderna, skall konkursdomaren enligt punkt 3 i 185 § genast kallagäldenären alt inställa sig för att avlägga bouppteckningsed. Om sådan edgånggäller i huvudsak detsamma som om edgång i ordinär konkurs. Omdet inte genom tillägg vid edgången eller på annat sätt kommer fram atl delfinns lillgång lill betalning av konkurskostnaderna och om inte heller säkerheiställs för dessa kostnader, skall konkursdomaren enligt punkt 4 besluta omavskrivning av konkursen. Innan ed har avlagts får konkursen i princip inteavskrivas. Avskrivning får dock ske, om hinder föreligger för fullgörande avedgång inom skälig tid och konkursdomaren finner anledning saknas tillantagande att det genom edgången skulle komma fram tillgång till betalning avkonkurskostnadema. Punkl5 innehåller bestämmelser för det fallet att under konkursens gång boel befinnsräcka lill konkurskostnadema eller att säkerhet ställs för dem. Konkursdomarenskall då utfärda sådan kungörelse om konkursen som föreskrivs vid ordinärkonkurs (se 19 § KL). Konkursen skall sedan handläggas som ordinär konkurs. Nybouppteckningsed behöver dock inte avläggas. Säkerhet kan ställas även av annanän sökanden. Om säkerhet har ställts, skall konkursdomaren föranstalta omordinär konkurs även om han anser att ett sådant förfarande i själva verket äropåkallat i det aktuella fallet. Del kan finnas olika skäl till att någon villfå ett ordinärt förfarande till stånd. En borgenär kan t.ex. hysa förhoppningenatt boet skall tillföras egendom genom återvinning. Han kan också vilja genomförvaltarberät-telse enligt 55 § KL få utrett, om gäldenären har gjort sigskyldig till brott som avses i 11 kap. . I186 § finns bestämmelser om efterföljande fattigkonkurs. Om det efterutfärdandet av kungörelse om ordinär konkurs enligt 19 § blir uppenbart att detsaknas tillgång till betalning av konkurskostnadema, skall för- 1978/79:105 91 valtaren ulan dröjsmål anmäla det till konkursdomaren. Hanskall samiidigi lämna redovisning för förvaltningen. Om konkursdomaren efteratt ha hört rällens ombudsman finner anmälningen vara befogad, skall han låtakungöra den i bl.a. Post- och . Ifall det inom 30 dagar sedankungörelsen var införd i nämnda tidning ställs säkerhei för konkurskostnadema,förfaller anmälningen och konkursen fortsätler i vanlig ordning. Vill borgenäreller gäldenären visa att tillgångarna räcker till belalning avkonkurskosinaderna, skall han meddela det lill konkursdomaren.Denne kan bevilja nödigi rådrum. Om säkerhei inte ställs eller meddelande frånborgenär eller gäldenären inte ger anledning anta att det finns medel tillbelalning av kostnaderna, skall konkursen avskrivas. Den redovisning som förvaltaren skall avge enligt 186 §gäller som slutredovisning (se 190 S andra stycket). Om förvaltare eller granskningsman avgår sedan anmälan hargjorts enligt 186 S att tillgång saknas till belalning av konkurskostnadema.skall enligt 187 § borgenärssammanträde för val av efterträdare inte sättas ulså länge anmälningen är beroende på prövning. I rättstillämpningen förekommer det all små och enklakonkurser handläggs och avskrivs som fattigkonkurser, trots att det i boetfinns medel som i och för sig antagligen hade räckt lill kostnaderna för ettordinärt förfarande. 1 sådana fall brukar gode mannen med gäldenärens samtyckebetala dessa medel till den eller de borgenärer som har bästa förmånsrätt. Det kan tilläggas att staten inte är befriad frånskyldigheten att ställa sådan säkerhet som avses i 185 eller 186 S KL. 2.4 Konkursgäldenärs skyldigheter, m.m. 1 4 kap. (88-99 §§) KL ges bestämmelser om gäldenärensskyldigheter under konkursen, om hans rätt till underhåll och ombouppteckningsed av annan än gäldenären. Bestämmelsema har vad gäller edgångmotsvarande tillämpning vid ursprunglig fattigkonkurs (185 § 3). Gäldenären är mellan konkursansökningen ochkonkursbeslutet enligt KL inte underkastad några inskränkningar i sinpersonliga rörelsefrihet. Inte heller gäller några begränsningar i gäldenärensrådighet över sin egendom. När konkurs beslutats, begränsas enligt 88 § gäldenärenspersonliga rörelsefrihet i vissa hänseenden. fram till dess att hanavlagt bouppteckningsed får han inte utan samtycke av rättens ombudsman lämnaden ort där han är bosatt. under konkursen får han inte utan ombudsmannensmedgivande bege sig längre bort från denna ort än att han inom efterkallelse kan infinna sig inom rättens domsaga. Han skall dessutom hållaombudsmannen och förvaltaren underrättade om 1978/79:105 92 sin vistelseort och. ifall denna ligger utom domsagan, denperson inom domsagan som kan ta emot kallelse för gäldenärens räkning. I och med beslutet om konkurs förlorar gäldenärenrådigheten över egendom som hör lill konkursboet (20 § KL). Enligt 89 S första slyckel har gäldenären en allmänskyldighet alt lämna konkursdomaren, rällens ombudsman, förvaltaren ochgranskningsman samt, vid borgenärssammanlräde, borgenärerna upplysningar omboet. Gäldenären skall enligt 89 § andra stycket vara närvarandevid borgenärssammanträde. Om han vill utebli från sammanträde, skall haninhämta samtycke av konkursdomaren eller, i fråga om sammanträde inför rättensombudsman, av denne. Gäldenärens utevaro från borgenärssammanträde utgör intehinder för handläggningen av ärenden som skall förekomma där. Innan rättens ombudsman meddelar beslut i fall som avses i88 och 89 §§, skall han höra förvaltaren. Är förvaltaren eller gäldenärenmissnöjd med rättens ombudsmans beslut, får frågan enligt 90 § hänskjutas tillkonkursdomarens prövning. Gäldenären skall närvara vid bouppteckningsförrättningenoch uppge boet under ed. Enligt 91 S är han skyldig att beediga bouppieckningeninför konkursdomaren. Bouppteckningseden skall enligt 92 § normalt avläggas vidförsta borgenärssammanträdet. Om gäldenären har laga förfall ellerbouppteckningen ännu ej kommit in till konkursdomaren, får eden avläggassenare. I speciella fall kan eden avläggas vid annan domstol änkonkursdomstolen eller i hemmet. I fråga om edens avfattning gäller 36 kap. 11§ . Gäldenär som har lämnat oriktiga uppgifter kan ådra sigansvar enligt . 93 § innehåller bestämmelser om bouppteckningsed avomyndig gäldenär som fyllt och av annan än gäldenären. Gemensamt förbestämmelsema är att edgång förutsätter yrkande av förvaltaren eller borgenär.Bland dem som kan åläggas bouppteckningsed märks i första hand gäldenärensmake. Samma skyldighet åvilar även gäldenärens bam samt hans "husfolk ochtjänare" under förutsättning att de kan antas äga kunskap om boet. Ärgäldenären död, skall ed avläggas av dödsbodelägama. Om någon utanför den kretsav personer som nämnts har haft hand om egendom som hör till konkursboet, ärhan enligt 93 § på yrkande skyldig att uppge vad han omhänderhafl och bekräftauppgiften mot ed. I 93 § finns också regler om förfarandet när yrkandeframställts om edgång av omyndig gäldenär eller annan än gäldenären. I 94 § finns föreskrifter om tvångsmedel mot gäldenären.Gäldenär som undandrar sig att närvara vid bouppteckningsförrättning och däruppge boet (54 § KL), att underrätta ombudsmannen om sin vistelseort (88 §),att lämna upplysningar om boet (89 § första stycket), att närvara vid borgenärssammanträde(89 § andra stycket) eller att beediga bouppteckningen (91 § och 93 § förstastycket första meningen kan efter omständigheterna 1978/79:105 93 hämtaseller genom häktning tillhållas alt fullgöra sin skyldighet. Delsamma gällerbeträffande gäldenär som överträder reseförbudet enligt KL (88 8). Om annan ängäldenären undandrar sig edgång, kan fömtom hämlning och häktning ävenvitesföreläggande komma i fråga. Kostnaden i samband med häktning betalas avallmänna medel. Enligt95 8 skall konkursdomaren besluta om tvångsmedel och döma ut vite. Den som harhäktats skall senast inställas för konkursdomaren. Ingripandemot konkursgäldenär genom hämtning eller häktning kan också ske på grund avbestämmelser i 8 8 lönegarantilagen. Harreseförbud före konkursen meddelats gäldenär, förfaller detta enligt 96 § såsnart han avlagt bouppteckningsed i konkursen. I97 och 98 88 finns bestämmelser om beneficium och underhåll. Principen är attgäldenären äger av konkursboet få ut egendom som enligt 65 8 utsökningslageninte är utmätningsbar. 1 fråga om underhåll gäller att, när annan möjlighettill försörjning saknas, nödigt underhåll får utgå till gäldenären och vissanärstående personer under efter konkursutbrottet eller, om synnerligaskäl föreligger, . I dödsbos konkurs tillkommer förmånema dendödes efterlevande familj. Förvallaren skall i samråd med rättens ombudsmanbestämma vad som får utgå av boet. Tvist prövas av rätten enligt de regler somfinns i 27 § KL om tvist mellan gäldenären och konkursboet rörande gäldenärensarbetsinkomst m.m. Enligt125 § KL skall i ordinär konkurs konkurskostnadema betalas ur boel framförkonkursborgenäremas fordringar. En annan betalningsordning kan dock iundantagsfall föranledas av vissa regler i 81 8 KL angående fördelning avkonkurskostnader på olika slags egendom i konkursboet. Kategorienkonkurskostnader omfattar vid ordinär konkurs främst arvoden till förvaltarenoch rättens ombudsman. Hit hör vidare utlägg som konkursdomaren, förvaltareneller rättens ombudsman gjort för boets räkning (t.ex. för kungörelser). Ävenboets egna kostnader för t.ex. rättegång hänförs till konkurskostnadema. Bestämmelserom arvoden till rättens ombudsman och förvaltaren finns i 82-86 a S§. Arvodenabestäms enligt 82 § av rätten. Arvode får inte sättas till högre belopp än sommed hänsyn till det arbete uppdraget krävt, den omsorg och skicklighet varmeddet utförts samt boets omfattning kan anses utgöra skälig ersättning föruppdraget. Arvode får inte beräknas efter tid. Arvodeskall enligt 83 § bestämmas till visst belopp i ett för allt, om inte reglema i81 8 föranleder a« särskilt arvode skall bestämmas för viss 1978/79:105 94 Sådani särskilt arvode kan fastställas innanarvodesfrågan i övrigi avgörs. Arvode bestäms efter framställning till konkursdomaren frånden arvodesberättigade, 84 8. När det lämpligen kan ske, bör arvode bestämmassamtidigt för alla som är berättigade. Vid arvodesframställningen skall fogasredogörelse för det arbete som uppdragei har medfört och specifikation av hurdet yrkade beloppet fördelar sig på olika förvaltningsåtgärder. Har förvaltareanlitat annan för viss förvaltningsåtgärd och ersättning därför tillgodoförtsdenne eller har den arvodesberättigade tillgodogjort sig ersältning förutgifter, skall detla uppges i redogörelsen. När framställning om arvode kommit in, skallkonkursdomaren enligt 85 8 sätta ut tid för rättens handläggning av ärendet.Han skall genom kungörelse utfärda kallelse på rättsägarna all utföra sintalan. Särskilda kallelser förekommer också. Om arvodesfrågan ej inverkar påborgenärernas rätt, behöver kungörelse inte utfärdas. I 86 8 föreskrivs att rättens ombudsman inte får uppbäraarvode förrän slutredovisning har avgetts i konkursen, om han inte avgårdessförinnan. Förvallaren får inte la ut arvode innan han har avgetlslutredovisning för sin förvallning. Genom bestämmelser i 86 a 8 ges möjlighet för rällensombudsman och förvaltare att i undanlagsfall erhålla förskott på arvode. Sådantförskott beslutas av konkursdomaren.