prop · G203215 · 1978-12-31 00:00:00 — Attbiträdande passkontrollanl kan anmoda en utlänning som ankommer lill riket attvisa sitt pass föQer direkt av förordnandet att biträda vidkontrollverksamheten och förutsätter inte något särskill författningsstöd. Enbefogenhet för passkontrollant all Prop.1978/79:215 67 göra tillfälligt omhändertagande fyller i normalfalleninte något praktiskt behov, eftersom de principer som gäller för verksamheteninnebär att en polisman alllid skall finnas tillgänglig när biträdandepasskonlrollpersonal medverkar. Undanlagsvis kan del dock vara nödvändigt ävenför biträdande passkontrollant att vidta hell kortvariga tvångsåtgärder. Vidpasskontroll på jämvägslåg tillämpas l.ex. ofta den rutinen allpasskontrollanl för med sig en ullänning som inte kan styrka sin rätt alt resain i landet till del kontor på gränskonlrollorten där den ansvarige polismannenär stationerad. Om utlänningen skulle motsätta sig åtgärden, kan otvivelaktigthävdas all passkontrollantens förfarande blir atl bedöma som ett frihetsberövande(jfr prop. 1973:90 s. 241). Motsvarande situation kan uppstå även vidpasskontroll av resande i personbil. Del är självfallet angeläget atl lagligheten av de härberörda rutinerna -som är nödvändiga från praktisk synpunkt - inte kanifrågasättas. Av delta skäl bör utlänningslagen kompletteras med en regel somger utrymme för all även biträdande passkontrollant i vissa fall kan verkslällaelt kortvarigt omhändertagande. Även för sådant fall bör uttryckligen skrivasin en skyldighet för den som har verkställt åtgärden alt så skyndsamt sommöjligl anmäla omhändertagandet till polisman för prövning av frågan omomhändertagandet skall bestå. Slutligen bör anmärkas att delstundom har diskuterats om polisens och passkontrollpersonalens befogenhet altanmoda även svensk medborgare att visa sitt pass vid inresa från eller utresalill utomnordiskt land skall anses vara grundad på GK eller härledas ur detförhållandel alt passkyldighe-ten f. n. är slraffsanklionerad. Frågan lordekomma atl belysas i samband med behandlingen av det förslag till ny passlag (DsJu 1977:3) som f n. övervägs inom . Den skall därför intenärmare beröras här. I enlighel med vad som haranförts har inom upprättats förslag till 1) lag omgränsövervakningen i krig m.m., 2) förordning medvissa bestämmelser om gränsövervakningen i krig m. m., 3) lag om ändringi bevakningskungörelsen (1940: 383), 4) förordning omgränsövervakningssamarbete i fredstid, 5) lag om ändringi utlänningslagen (1954:193), 6) förordning omändring i utlänningskungörelsen (1969:136). 5.2 Motivering till framlagda lagförslag' Avsnittet har uteslutits här. Prop.1978/79:215 68 Sammanställningav remissyttrandena, upprättad inom Justitiedepartemen- Remissinstanserna ansluter siggenomgående till den uppfattning som har kommii lill uttryck i promemorianangående behovet av en översy n av gränsövervakningsregleringen. I dettahänseende framhåller J/i att de ändringar i bl. a. försvars- och polisväsendetsorganisation, som har ägt rum sedan den nuvarande regleringens tillkomst, harmedfört alt denna har blivit föråldrad eftersom den återspeglar äldresamhällsförhållanden. Det är därför enligt JK angelägel atl en anpassning skertill nu föreliggande organisatioriska förutsättningar och till den lagsliflningsom har belydelse för verksamheten. Länsslyrelsen i pekar på alldel har förelegat ett behov av en akluell beskrivning av hurgränsövervakningen skall fungera i krig och fred. i Göteborgsoch län understryker betydelsen av alt den viktiga verksamhel, som densamordnade gränsövervakningen utgör, får en reglering anpassad tillbl.a. nuvarande organisatoriska förutsättningar. Mot bakgrund av vikten allbeakla landets säkerhet vid krig eller krigsfara finns del enligt länsslyrelseninte skäl alt avvakta resultatet av vissa pågående uredningar på näraliggandeområden. anser all del nuvarande lägel är besvärande,eftersom oklarheter ofta uppslår vid användandet av icke polisulbildadpersonal. De flesta remissinstanserna lillslyrker också i alllväsentligt de förslag till lösningar som har lagts fram i promemorian. Enligtlänsstyrelsen i innebär förslagen en ändamålsenlig ochförfatlningsmässigl lämplig modernisering av de föråldrade beslämmelser som nureglerar gränsövervakningen. ÖB bilräder förfatlningsförslagen i alltväsentligt men pekar på att en översyn av författningarna kan behöva ske närerfarenheter från deras tillämpning föreligger. Förslagel atl den särskilda gränsövervakning som behövsvid krig eller krigsfara skall samordnas genom alt polisens, tullens ochförsvarets gränsövervakningsverksamhel ställs under gemensam ledning tillstyrkseller lämnas utan erinran av samtliga remissinslanser. Länsslyrelsen i och fäster i denna del uppmärksamheten på personalläget inom polisväsendet ochde särskilda uppgifter som tillkommer under beredskap och krig. Länsstyrelsenpåpekar all de flesta av landels polisdistrikt har besvärandevakanser. Vid en krigsorganisation har personalen i polisdistrikten i hög gradreducerats genom avgång lill försvarsmakten, civilförsvaret, regionalapolisorganisationer. D-sektionerna hos länsstyrelserna och civilbefälhavarnasamt för övriga totalförsvarsuppgifter. Sedan polisens förstatligande harpolisväsendet alltmer uppmärksammats och tagils i anspråk inom totalförsvaret.Polisens höga beredskap, lokalisering, utbildning saml effektiva sambandsmedelhar bidragit till denna utveckling. Därför har polisen en rad "inbokade"uppgifter som t.ex. medverkan inom kuppförsvaret, flyklingmotlag-ning,ulrymningsverksamheten, utlösning av beredskapslarm m. m. Inom polisväsendethandhas utlännings-, gränskontroll- och passkontrollfrågor av särskild personalinom polisdistrikten. Länsslyrelsen finner del mindre troligt att annanpersonal än den som f. n. sysslar med hithörande arbetsuppgifter kan avdelasför gränsövervakning. För atl bemanna passkontrol- 1978/79:215 69 lorter och gränsövergångsställen åtgår yllerligarepersonal. Förutom personal på polisbåtar synes enligt länsstyrelsenmöjligheterna ytterst begränsade all avdela polispersonal för l.ex. rörligbevakning mellan passkontrollorter och gränsövergångsställen. Länsslyrelsenanser därför all ökade möjligheter bör ges atl i annan ordning anställapasskontrollpersonal eller extra poliser för gränsövervakning. Även framhåller alt trycket på polisorganisationen i ett krislägekommer atl bli utomordentligt starkt. Enligt föreningen är polispersonalennumera så "inlecknad" i olika planer, alt det allvarligt fårifrågasättas om polisverksamheten i elt krisläge kan fungera i sin vanligafunktion som allmänhetens stöd och hjälp. ÖB lämnar i anslutning till sitt yttrande en redogörelseför den nuvarande organisationen av försvarsmaktens gränsövervakningsförbandoch för försvarsmaktens planering på detta område. Därvid konslaleras att försvarsmaktensgränsövervakningsförband med integrerad militär-, polis-och lullpersonal f n.är koncentrerade till Övre militärområde och, i begränsad omfattning,till Nedre militärområde. Förbanden, som benämns gränsjägarförband,är specialutbildade för dels försvars- och jägaruppgifler, delsgränsbevakning. ÖB framhåller atl förbandens fackkunskap i gränsövervakning ären slor tillgång, särskill i glesbygder, genom all de självständigt kan lösagränsövervakningsuppgifter. Inom förbandet kan fackkunskaperna i polisiära- ochlullnära frågor spridas så atl kapaciteten i detla avseende ökar. Lydnads- ochledningsförhållandena inom förbandet medför en säkerhel för alt de uppgiftersom förbanden ställs inför löses och all förbandschefen väl känner lillförhållandena vid gränsen. Enligt ÖB saknas f. n. möjlighetatt tillföra gränsövervakningen ytterligare gränsjägarförband. Däremot finnsmjöligheler att krigsplacera ytterligare polis- och tullpersonal vid devärnförband och andra lokalförsvarsförband som finns vid gränserna. Härigenomskulle dessa förband få en gränsövervakningskapacitet, som visserligen inteblir lika stor som gränsjägarförbandens men som kan räcka för primära behov.Enligt ÖB är det angeläget att hela gränsen mol och tillförsgränsövervakningsförband. ÖB påpekar emellertid att oklarhet föreligger närdet gäller tillgången på polis- och tullpersonal för krigsplacering. Forlsaltutredning av dessa förhållanden måste genomföras. Beträffande hamnar ochflygfält med internationell trafik har de ulredningar som gjoris på områdetvisal all nuvarande organisation inte bör ändras. Hittillsvarandesamverkansrulin mellan militär-, polis- och tullpersonal kan sålunda enligt ÖBbeslå. Även tar uppfrågan om gränsjägarförbanden. Erfarenheterna har enligt styrelsen visat allen sådan form av integrerad samverkan mellan polis- och tullpersonal samtmilitär personal är speciellt lämplig för atl lösa gränsövervakningsuppgifter iutpräglade glesbygdsområden såsom exempelvis . Styrelsen påpekar atldenna form av övervakning inte är förfatlningsmässigl reglerad och anser detangeläget atl den nya lagstiftningen kompletteras med bestämmelser omgränsjägarförbandens inordnande i gränsövervakningen. Förslaget all ansvaret ochledningen för gränsövervakningen skall ankomma på tillstyrksellr lämnas utan erinran av alla remissinstanser. Enligt JK har erfarenhetenvisat att den samordnande ledningsfunktion som utövas av länsslyrelsen i varjelän har varil ändamålsenlig. Länsslyrelsen i påpekaralt gränsövervak- 6 1978/79. Prop.1978/79:215 70 ningen i väsentlig mån består av polisiära uppgifter.Länsslyrelsen är länels högsta polis- och totalförsvarsmyndighel. Genomintegrerad gruppering på gemensam slabsplals, där även representant förtullverket skall finnas, ges ökad möjlighet till samordning ochledning av gränsövervakningen. Länsslyrelsen påpekar vidare att det alltsedanpolisens förstatligande finns ett antal särskilda polisiära befattningshavareavsedda som sambandsmän mellan (bevakningschef i lullregion) ochlänspolischeferna. Del ler sig därför naturligt all även i fortsättningenges ansvaret för ledning och samordning av gränsövervakningen. Civilbefälhavaren för Västracivilområdet lämnar förslaget i denna del ulan erinran men påpekar all del påhögre regional nivå är civilbefälhavaren som har det samordnande ledningsansvareti sin egenskap av den högsta civila lotalförsvarsmyndighelen inom civilområde.Enligt sin instruktion (1970:363) skall civilbefälhavaren samordna de civilaförsvarsåt-gärdema och i samråd med militärbefälhavaren verka för atl delcivila och del militära försvaret samordnas. Beträffande polisväsendet skallcivilbefälhavaren ägna särskild uppmärksamhet åt frågor som sammanhänger bl.a.med säkerhelsQänsl och flyklingkonlroll. Civilbefälhavaren påpekar vidare -i likhel med civilbefälhavaren för Östra civilområdel och länsslyrelsen iNorrbollens län atl länsslyrelsen, vid behov av resursförstärkningar som intekan tillgodoses inom eget län, skall vända sig till civilbefälhavare, som kanbesluta om sådan förstärkning i samråd med samverkande totalförsvarsmyndigheler. Förslagel att ansvaret ochledningen för gränsövervakningen skall övergå till militär befälhavare inomsäkerhetsområde som har avdelats enligt 3 § lagen (1940: 358) med vissabestämmelser lill skydd för försvaret m. m. (skyddslagen) tillstyrks ellerlämnas ulan erinran av flertalet remissinstanser. Enligt polisstyrelsen iÖstersunds polisdistrikt blir lidpunkten för ansvarsövergängen på eltvälgörande sätt klarlagd genom den föreslagna regleringen. Kritiskt inställda till förslaget idenna del är länsslyrelsen i och Föreningen . påpekar all 3 §skyddslagen lar sikte på elt militärt övertagande av behörighelalt urfärda bl.a. vissa tilllrädesförbud. Denna behörighel har inte någotsamband med de funktioner som åvilar länsstyrelse resp. gränsövervakningschef,såvitt avser samordnings-och ledningsansvaret för gränsövervakningen och denomedelbara ledningen inom gränsövervakningsområde. Dessa funktioner lorde inteutan vidare kunna överföras till militär chef. Enligt länsslyrelsen kan iställel anges att och gränsövervakningschef (polischef), densenare som sakområdeschef, alltid ingår i ett stabsorgan för den operativa ledningenpå resp. nivåer. ifrågasätter däremot inte atl militär chef haransvaret för andra uppgifter inom område där krigshandlingar pågår ellerbefaras förestående. Enligt förefaller ett direkt i lagen givet ansvar för en befattningshavareutanför kompetensområde i hög grad vara ägnat alt medföraosäkerhet och oklarheter som man ger utrymme för etl tungrottförfarande. I de situationer som förslagel avser alt reglera förefaller ett avde viktigaste kraven vara atl man kan handla enhetligt och snabbt ulan onödigasamrådsvägar och organ. Del ligger i sakens natur att en militär chef övertarden faktiska rådigheten över 1978/79:215 71 etl område om krigshandlingar pågår eller befarasomedelbart förestående. Efiersom emellertid övervakningskontrollen omfattarolika sakområden, är del inte realistiskt att överföra hela denna funktion befattningshavare som normalt inte utför eller behärskar dessa områden.Polischefen borde kanske därför alltid ingå i den operativa ledningen över etlvisst säkerhetsområde och då som sakområdeschef. Förslagel atl gränsövervakningspersonalens befogenheterskall regleras särskilt i den nya lagstiftningen tillstyrks eller lämnas ulanerinran av samtliga remissinslanser. Enligt all gränsövervakningspersonal i princip ha samma befogenheter och medverkatill en effektiv konlroll inom olika sakområden. ÖB anser all de föreslagnareglerna i allt väsentligl är lämpliga. Detaljanmärkningar har gjoris av eltpar remissinstanser. Utbildningsfrågor med avseende pågränsövervakningen under utomordentliga förhållanden tas upp av någraremissinstanser. ÖB påpekar atl utbildning i polis- och tulluppgifler för denmilitära personalen före inkallelse (mobilisering) kan ske endast i sambandmed krigsförbandsövning-ar. Enligt ÖB är det emellertid angeläget att i varjefall befälet vid de förband som avses få gränsövervakningsuppgifl kan få vissutbildning redan i fred. ÖB anger atl möjligheterna alt genomföra delta kommerall undersökas. Även länsslyrelsen i betonar vikten av altgränsöver-vakningenspersonalen får den ulbildning och instruktion som är nödvändig.Enligt Föreningen bör personalen ha en ingående kännedomom de lagar och författningar som reglerar verksamheten samt de befogenheterlagen ger inom de olika verksamhelesområdena. I likhel med ÖB anser föreningenall åtminstone personal med befälsfunktioner redan i fredstid bör erhållainformation om verksamhelen. Samma uppfattning har länsstyrelseni som också framhåller att det inte synes föreligganågra svårigheter att genomföra utbildningen när det gäller personal inom polis-och tullväsendet. De befattningshavare som Qänstgör som sambandsmän mellantullverket och länspolischeferna bedriver nämligen normaltinformationsverksamhet. Däremot ter del sig enligt länsslyrelsen merasvårhanteriigt att genomföra utbildning i fredstid inom militära enheter. Förutbildningen bör enligt finnas gemensamma riktlinjer, somupprättats av berörda cenlrala myndigheter i samråd. Behovet av cenlrala anvisningarframhålls även i andra sammanhang. Föreningen påpekaratt måste vidta vissa förberedande åtgärder. Föreningen är av denuppfattningen atl del från både överskådlighets- och effektivitetssynpunktskulle vara olyckligt, om olika plantyper skulle komma att gälla iolika län, kanske inom samma civilområde. Därför bör en instruktion eller mallför planläggning arbetas ul. Samma uppfattning har civilbefälhavaren för Östracivilområdet, som framhåller atl länsövergripande planering kan försvåras, omorganisationsplanerna blir olika i skilda län. Länsslyrelsen i län föreslår alt allmänna anvisningar för upprättande avorganisationsplan skall fastställas av regeringen i likhel med vad som gäller fn. Länsslyrelsen i anser däremol all sådana anvisningar börarbetas ut av de berörda cenlrala myndigheterna. Enligt ()B.-.v uppfattning förutsätter tillämpningen avgränsövervaknings-författningarna inte i och för sig att organisationen ärenhetligt uppbyggd i hela landet. Det finns emellertid skäl att från centralnivå lämna allmänna 1978/79:215 72 riktlinjer för organisationsplanerna särskilt med avseendepå olika kategorier av personal, bemyndiganden m.m. Vid uppgörande avorganisationsplaner måsle samarbele ske med militär regional chef, närmastförsvarsområdesbefälhavaren, för alt kravet på samordning m. m. skallsäkerställas redan i fred. 1 samband därmed bör övervägas vilken utrustningsom förbanden skall tilldelas. ÖB pekar på atl organisatoriska åtgärder dessutombör vara förberedda så alt de fackkunskaper som gränsövervakningschefen i fredbesitter kan utnytQas av den militära gränsövervakningschefen sedansäkerhetsområde avdelats. Organisationsplanen bör enligt ÖB mynna ul i engemensam civilmililär syn på hur verksamheten i fred och krig skall ske och hurpersonal skall utbildas för de uppgifter som gränsövervakningen i länetställer. ÖB framhåller avslutningsvis attdet är angeläget all de nya författningarna inte försenas. Enligt ÖB:s bedömningbör dock allmänna riktlinjer för uppgörande av länsvisa organisationsplanerföreligga när författningarna skall träda i kraft. När det gäller gränsövervakningenunder normala förhållanden i fredstid betonas från flera håll vikten av allsamverkan mellan de berörda myndigheterna äger rum. Förslagel attsamverkansskyldigheten skall regleras i en särskild förordning tillstyrksockså eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Mot bakgrund avde positiva erfarenheterna av samarbetet mellan tull och polis påutlänningskontrollens område anser sålunda JK det angeläget att samarbetet gesslöd i en författning på föreslaget sätt. Samma uppfattning harutlänningslagkommiltén. Enligt länsslyrelsen i kommer enförordning om gränsövervakningssamarbete i fredstid alt utgöra en betydelsefullplattform för samarbetet mellan berörda myndigheter i övervakningsfrågor.Länsstyrelsen pekar pä alt en sådan förordning kan jämföras med gällandeföreskrifter om polisens särskilda åliggande alt samarbeta medsocial-vårdsmyndigbeterna. Tveksamma eller kritiska till förslaget om en förordningangående gränsövervakningssamarbete i fredslid ställer sig länsslyrelsen iGöteborgs och län, Föreningen och sjöövervakningskommittén.De nämnda remissinstanserna sätter i fråga om en sådan förordning behövs.Sjöövervakningskommitlén påpekar att om man i förordning föreskriver atl vissamyndigheter skall samarbeta med varandra så måste man rimligen utgå från attmyndigheterna inte skulle samarbeta om förordningen inte fanns. Men del är,som det också påpekas i promemorian, en allmän princip att myndigheterna skallbiträda varandra. Del kan naturligtvis ibland finnas skäl atl erinra om denprincipen eller att närmare utveckla vad den bör innebära i ell visst fall. Pådel sättet kan man få etl tryck på myndigheterna all samarbeta. Men enföreskrift om samarbele kan enligt kommittén också få motsatt effekt. Demyndigheter som del här är fråga om har anledning alt biträda varandra på enmängd områden. De samarbetar alltså inte bara när del gäller gränsövervakning.Kommittén befarar atl en föreskrift om samarbete som bara gällergränsövervakning skulle kunna tas till intäkt för all man inte behöversamarbeta på andra områden eller åtminstone för all samarbetet är mindreviktigt när del gäller andra områden. För sin del vill kommittén ifrågasättabåde behovel och lämpligheten av all i en författning skriva in en skyldighetför myndighet all samarbeta på etl bestämt område. Härtill kommer att denföreslagna förordningen skulle komma atl reglera en fråga som ligger inomkommitténs uppdrag. Prop.1978/79:215 73 som det i vart fall inte kan föreligga någol omedelbartbehov av en författning som reglerar ifrågavarande samarbete förordarkommittén att frågan får anslå t. v. Om del ändå anses nödvändigt med enomedelbar reglering bör författningen antingen ges en generell räckvidd ellerocksä utformas så atl det klart framgår atl gränsövervakningsområdel bara äretl av de områden där samverkan skall ske. Förslaget alt tullmyndighet skallmedverka vid passkontroll, när det gäller utomnordisk medborgare som ankommertill riket direkl från nordiskt grannland, tillstyrks eller lämnas ulan erinranav samtliga remissinslanser. ochutlänningslagskommillén framhåller i sammanhanget viklen av alt den personalsom medverkar vid passkontroll får den utbildning och instruktion som behövs.Enligt siatsijänstemannaförbundet bör det i första hand ankomma på tullpersonalatt, enligt polismyndighets anvisningar, svara för passkontrollen i de småhamnar längs kusten där reguQär passkontroll inte är anordnad. Även förslagen om befogenhet förtulltjänsteman och passkontrollant att verkslälla tillfälligt omhändertagandei vissa fall tillstyrks eller lämnas utan erinran av nästan allaremissinstanser. Utlänningslagkommiltén framhåller att någon egentligmedverkan knappast kan komma till stånd, om inte personalen tilldelas deaktuella befogenheterna. Enligt polisstyrelsen i distrikt innebärförslagel en nödvändig anpassning av reglerna lill den praktiska verkligheten.Del medför också en avsevärd förbättring därigenom alt belydligt effektivareingripanden ifråga om personkontrollen torde bli möjligt även i områden där avståndetfrån gränsen till närmaste polismyndighet är stort. Statsijänste-mannajörbundelframhåller all elt genomförande av förslaget skapar en klar linje i en frågadär tolkningen av gällande beslämmelser har varierat vid vissapasskonlrollorler. Endast en remissinstans. , ställer sig avvisande lill förslaget i denna del. Förbundetpekar pä all den icke polisulbildade personal som f. n. Qänstgör sompasskontrollanter har mycket kort utbildning. Omhändertagande av person är engrannlaga uppgift som i nu aktuellt hänseende under fredstid endast börtillkomma polisman. Av utlänningslagen bör därför framgå atl kontrollen ulförsav polisman. Förslaget till ändring i denna lag bör begränsas lill all avseskyldighet att i omhändertagan-defräga kontakta polisman, som haratl besluta i ärendet. Förbundet anser det dock nödvändigt attrikspolisstyrelsen erhåller uppdrag alt i föreskrifter eller anvisningarnärmare utforma regler beträffande icke polisulbildade passkonlrollanters ochlullQänstemäns ansvars- och befogenhetsområde, speciellt i fråga om rätten attomhändertaga person. Polisstyrelse bör kunna förordna annan än polisman attunder polismannens ledning utföra sådan kontroll. Härav följer alt polisman iprincip alllid måsle finnas tillgänglig och vara beredd all omedelbartingripa. Vad avser tullQänslemans befogenhet delar förbundet den i promemorianframförda uppfattningen atl tullQänsteman endast i de fall då fara är idröjsmål skall få verkställa omhändertagande i avvaktan på atl polisman kanöverta ansvaret. TullQänsteman skall också vara skyldig alt skyndsamt anmälaelt omhändertagande till polisen. 1978/79:215 li Bilaga 3 1 Förslag till Lag om gränsövervakningen i krig m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kommer riket i krig, skall den övervakning avsamfärdseln över rikels gränser som ankommer på polis- och tullväsendet samlförsvarsmakten samordnas i de avseenden som anges i 2 §. Är riket i krigsfara eller rådersådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfaravari riket har befunnit sig, får regeringen föreskriva all gränsövervakningenskall samordnas i de avseenden som anges i 2 §. Föreligger ej längre förhållandesom avses i första eller andra stycket, skall regeringen föreskriva att densamordnade gränsövervakningen skall upphöra. Allmänna bestämmelser om samordnad gränsövervakning 2 § Samordning enligt denna lag skall ske av dengränsövervakning som syftar till att förhindra 1. brott mot rikets säkerhet ochannan verksamhet till fara för rikets för svar eller säkerhel, 2. överträdelse avbestämmelserna om inresa lill och utresa från , 3. införsel tilleller utförsel från riket av gods, vars befordran kan medföra fara för riketsförsvar eller säkerhel. 3 § Länsslyrelsen ansvarar för gränsövervakningen ochleder övervak ningen inom sitt län, i den mån annat ej följer av andra stycket.