prop · G20372 · 1978-12-31 00:00:00 — Bestämmer man sig för att i principlåta barn få moderns svenska medborgarskap, bör övervägas om del finnsanledning alt göra skillnad på barn som föds inom eller utom . En annanfråga som del finns anledning att behandla i detla sammanhang är den om svenskfader till utländskt barn utom äktenskap skall få ökade möjligheler alt gebarnel sitt svenska medborgarskap. Även dessa frågor berörs i fortsättningen. 1978/79:72 47 7.3 Konsekvenser av en utvidgad rätt till moderns svenskamedborgarskap Den nordiskamedborgarskapslagstiftningen har som framgåti sedan gammalt präglats av ensträvan att förhindra uppkomsten av dubbla medborgarskap. Även utanför Nordenhar motsvarande tankegångar i vart fall tidigare dominerat, om man bortser fränstater som tillämpar territorialprincipen. Inom antogs sålunda är1963 en konvention som bl.a. syftade lill att begränsa fall av dubbeltmedborgarskap. Konventionen har emellertid i huvudsak begränsats till atlreglera det fall dä en person av egen fri vilja förvärvar annat landsmedborgarskap. I sådant fall skall han enligt konventionen automatiskt förlorasitt tidigare medborgarskap. Konventionen innehåller emellertid ocksä reglersom syftar lill atl personer som t.ex. från födelsen har mer än ettmedborgarskap skall kunna bli av med det medborgarskap som de inte villbehålla. I antagna resolution om medborgarskap förbarn i äklenskap rekommenderas medlemsstalerna all införa besiämmelser i syfteall förhindra all barn som får dubbelt medborgarskap vid födelsen behällerbåda nationaliteterna som vuxen. Bakom den avvisande hållningen tillde dubbla medborgarskapen ligger all de har ansetts medföra åtskilligabesvärligheter, t.ex. i skyddshänseende eller i värnplikts- ellerbeskattningsavseende. Det förefaller emellertid som om den uppfattningen oftahar accepterats som mer eller mindre självklar utan att man har företagit någonegentlig analys. Efter hand som kravet på jämställdhet mellan föräldrarna ifräga om rätten att ge barnen sitt medborgarskap har kommii att dominera, haräven inställningen tili de dubbla medborgarskapen i någon mån förskjutits, ivart fall såvitt gäller dubbelt medborgarskap hos barn. Man har funnit altnackdelarna har överdrivits. I motiven till Europarädsresolutionangående barn i äktenskap anges sålunda, alt dubbelt eller flerfaldigtmedborgarskap visseriigen kan ge upphov lill vissa svårigheter, men att dettahuvudsakligen gäller när personen i fråga är vuxen och har särskildaskyldigheter gentemot de stater i vilka han är medborgare. Däremot fanns ingenanledning att anta all någon större nackdel skulle bli följden av att ett barnsamtidigt har båda föräldrarnas medborgarskap. I departementspromemorian (Ds A1975: 14) Förvärv av svenskt medborgarskap framhälls alt det i praxis haraccepterats, alt barn i samband med naturalisalion får medborgarskap i mer änell land. Del har därvid ansetts viktigare alt göra barnel lill svenskmedborgare än alt undvika dubbelt medborgarskap. En sådan utveckling anges ipromemorian vara välmotiverad "särskilt med hänsyn till atl nackdelarnaför ett barn av alt ha dubbelt medborgarskap ändå är begränsade" (se prop.1975/76: 136 s. 93). I promemorian föreslogs ytterligare lättnader när delgällde möjligheten atl naluralisera barn i äktenskap, även om barnet därigenomfick dubbelt medborgarskap. 1975/76: 136 s. 23 anslöt sig föredragandentill förslaget samt underströk, atl ölägenheterna med att ett barn har mer änett medborgarskap fick anses vara begränsade. Frågan om flerfaldigt medborgarskap är i kanske främstarummet en ordningsfräga. Från renodlad ordningssynpunkl ligger del naluriigtvisfördelar i ett syslem enligt vilket ingen samiidigi är medborgare i mer än enstat. Överenskommelser mellan olika stater för reglering av en personsmedborgarrältsliga skyldigheter gentemot de skilda staterna skulle då intebehövas. är det uppenbart all ett sådant synsäll måsle tillmätas enhögsl begränsad betydelse. I prakiiken är della ocksä fallet. Andra intressenav nationell karaktär spelar en viktigare roll. 1978/79:72 48 uppkommer om att ge en utländsk medborgare svensktmedborgarskap eflersirävas visseriigen all han inte får dubbelt medborgarskap.Del sker emellertid endast pä det sättet, att han åläggs alt i män av möjlighetbefria sig frän det tidigare medborgarskapet. Lyckas han inte med deltainverkar det inte på hans möjlighel att bli svensk medborgare. Som redan harnämnts anses i allmänhet fördelen för ett barn alt genom naturalisalion fåsvenskt medborgarskap väga tyngre än de eventuella nackdelarna med att barnet ivissa fall får dubbelt medborgarskap. Pä motsvarande sätl har i t.ex.Västtyskland förverkligandet av principen om föräldrarnas likställighet iförhällande till barnen ansetts sä viktig, alt uppkomsten av dubblamedborgarskap fält accepteras, 1 alla de läll som berörts har ordningsaspektenpå uppkomsten av dubbla medborgarskap alltså tillmätts en underordnadbelydelse. Det har i det föregående pekals påalt förekomsten av dubbla medborgarskap har ansetts medföra besvärligheter iskyddshänseende. Vad som åsyftats är medborgarslalens rätt atl tillvarata sinamedborgares intressen, även när de befinner sig på annat lands territorium.Enligt gällande folk-rättsliga regler får medborgarslat inte ulöva sinskyddsräli beiräffande en medborgare gentemol en annan slal, i vilken denneockså är medborgare, hänger samman med alt vardera medborgarstatenbetraktar personen ifråga endast som sin egen medborgare. En iredje stat kanvägra godtaga att skyddsrälten utövas av annan slal än den medborgarskapsstal,i vilken ifrågavarande person har sill hemvist eller lill vilken han harnärmasi samhörighet. Det som har nämnls kan knappast anses utgöra någotavgörande hinder mol atl läla barn i äklenskap få svenskt medborgarskap ocksågenom modern. Från svensk synpunkt måste del i stället ses som en fördel atlvid behov kunna ingripa lill skydd för personer som t, ex. genom hemvistet harnära anknyining till vårt land. Möjligheterna lill delta ökar om bam iäktenskap till svensk kvinna blir svensk medborgare vid födelsen. Införs bestämmelser som ger barn iäklenskap svenskt medborgarskap genom modern, förändras barnets ställning ivissa hänseenden. Förändringarna blir dock begränsade. Barnel omfattas intelängre av utlänningslagstiftningen. Redan nu behandlas emellertid barn i storutsträckning som bipersoner lill föräldrarna eller den av föräldrarna som harvårdnaden om barnet. När barnets moder är svenska behandlas därför barnet ipraktiken redan nu på samma sätt som ett svenskt barn. Blir barnet svenskt kandet emellertid få svenskt hemlandspass. Därigenom kan man undgå alla de problemsom uppslår vid anskaffande av pass lill här bosatta barn, vilkas hemlandsaknar representation i eller som inte kan fä eget pass enligthemlandets passbestämmelser. Barnels ställning vid lillämpningav bestämmelserna på familjerättsområdel påverkas endast i ringa omfattning aven ändring av medborgarskapslagen. pågår nämligen på det områdeten utveckling mol all tillmäta hemvistet ökad betydelse på bekostnad avnationaliteten. I den mån svensk lagstiftning pä detla område ändå fär ökadtillämpning pä barnet får della för övrigt anses som fördelaktigt.Utgångspunkten för den svenska familjerättsliga lagstiftningen är nämligenbarnels bästa och den målsättningen får i allmänhet anses bäst kunna näs genomlillämpning av svensk rätt. Även på sociallagstiftningensområde får den berörda ändringen i medborgarskapslagen relativt litenbelydelse, efiersom större delen av den lagstiftningen bygger på bosättningen istället för eller som komplement till 1978/79:72 49 För rätlen till folkpension och alltsåäven barnpension frän folkpensionen krävs dock ännu svenskt medborgarskap. Äveni vissa andra hänseenden inträder smärre förändringar. Som exempel kan pekas päall svensk medborgare som är bosalt ulomlands har en latent rält att fåsjukvård i när han vistas här, förutsatt atl vårdbehovet har uppkommiti , Genomförs ändringarna i medborgarskapslagen, kommer fler utomlandsbosatta personer alt få denna rätt. Del kan tilläggas all med olikaländer har träffal överenskommelser som efter längre eller kortare kaienstidger här bosatta utländska medborgare i princip samma ställning som svenskar ifråga om försäkringar och förmåner. Del som har anförts ger knappastvid handen atl det skulle finnas något avgörande hinder mol all ge barn iäklenskap mellan svensk kvinna och utländsk man även moderns svenskamedborgarskap. De egentliga ölägenheterna av dubbelt medborgarskap hängeremellertid främst samman med de förpliktelser medborgarskapet medför för denenskilde. Reglerna om skyldighet all betala skatt och avgifter utgåremellertid från bosättningen och beror inte på medborgarskapet. Pä della områdelorde en ändring av medborgarskapslagen därför sakna praklisk belydelse. Iprakiiken får problemel anses begränsat till skyldigheten all fullgöramilitärtjänst i medborgurskapsstaterna. Enligt värnpliktslagen skall varjesvensk man fullgöra värnpliklsljänsi-göring i även om han är bosatlulomlands. I prakiiken inkallas emellertid endast den som är folkbokförd iSverige. Den som återvänder lill skall fullgöra värnpliktstjänstgöring.Enligt 5 S värnpliktslagen kan han emellertid befrias hell eller delvis frånvärnpliktstjänstgöringen, dels om han fullgjort militärtjänst ulomlands, delsom han efter långvarig återvänder lill efterfyllda . Den som genom naturalisalion upptas lill svensk medborgare delkalenderår han fyller eller senare får enligt vämpliktslagen ocksåbefrias från värnplikten. Enligt värnpliktsverkels anvisningar tillämpas regelnbeträffande den som naluraliseras det är han fyller eller . De nunämnda bestämmelserna tillämpas också på den som har både svenskt och utländsktmedborgarskap. Är personen bosall i skall han fullgöravärnpliktstjänstgöring i . Är han bosatt ulomlands är han i prakiikenbefriad från svensk värnplikt och frågan om eventuell Ijänslgöring i Sverigevid återkomst hit skall underställas regeringens prövning jämlikt 1 Svämpliktslagen. Den som är medborgare i flerastater riskerar att bli älagd all fullgöra militärtjänstgöring i mer än en stat.Föratt förhindra sädana konsekvenser har olika stater ingått överenskommelsersinsemellan. har träffal bilaterala avtal i förhållande lill ochArgentina och ingått överenskommelse med övriga nordiska länder (,och ). Viktigast i delta sammanhang är emellertid 1963 årEuroparådskonvention, som i sitt andra kapitel reglerar frågan om militäraförpliktelser vid flerfaldigt medborgarskap. Den sistnämnda konventionen hartillträtts av och nio andra stater. Samtliga nämnda överenskommelsermedför att den som är medborgare i mer än en avtalsslutande slal inte behöverfullgöra militärtjänst i mer än en av dem. Enligt Europarådskonvenlionen gällerdärvid bl.a. följande principer. Militärtjänst skall fullgöras i den fördragsslutandeslal där dubbelmedborgaren har sill varakliga hemvisl. Han har emellertid före19 års ålder vissa möjligheter atl välja alt göra militärtjänsten i annanfördragsslulande slal. Den som har fullgjort militärtjänst i fördragsslutandestal skall anses ha fullgjort sina militära förpliktelser mot annan sådanstat. Prop.1978/79:72 50 Genom Europarådskonvenlionen och desärskilda överenskommelser som Sveiige har ingått har konsekvenserna av dubbeltmedborgarskap pä detla omräde reglerats. Problemet begränsas därmed till demsom är medborgare i och i slal som inte har tillträtt konventioneneller träffal särskild överenskommelse med . I fall då en sådan personhar fullgjort militärtjänst i sill andra hemland, kan han som nämnts befriasfrän värnplikt här. Har han däremot först gjort värnplikt i ochdärefter rest till sitt andra hemland, kan han eventuellt komma att tvingasfullgöra militärtjänstskyldighel även där, I den mån det föreligger behov avalt reglera denna fräga fär man emellertid utgå ifrån atl söker få lillstånd avtal med berörda länder. En avsevärd ökning av antalet mänmed dubbelt medborgarskap kan även ge upphov lill vissa administrativa problemnär det gäller planläggningen av krigsorganisationen. Svårigheterna kan dockinte anses ha sädan omfallning alt de kan tillmätas avgörande betydelse i dettasammanhang. Den nu företagna granskningen geranledning lill bl.a. följande slutsatser. Principen att dubbla medborgarskapbör förhindras har ytterst sin grund i ordningssynpunkter. Genom all allt flerstater ger barn i äklenskap landels medborgarskap genom modern, undanrycks,oberoende av de ändringar vi genomför, efterhand möjligheterna all hindrauppkomsten av dubbla medborgarskap. Under alla förhållanden måsleordningssynpunk-len underordnas andra, sakligt befogade krav på ändring avmedborgarskapsbestämmelserna. Det gäller önskemålet all barn med stark anknytningtill vårt land skall få svenskt medborgarskap. Del gäller också kravel allföräldrarna skall ställas lika i fräga om rätlen att överföra medborgarskapetlill sina barn. De nackdelar som en sådan utveckling medför är i hög gradbegränsade och kan i viss ulsiräckning undvikas genom överenskommelser medandra stater. 7.4 Avveckling av dubbelt medborgarskap De begränsade olägenheter frånfrämsi ordningssynpunkl som följer med atl fler får dubbelt medborgarskap börsom framgått inte få hindra all barn till svensk kvinna blir svensk medborgarevid födelsen, oavsett om barnel fölls i eller utom äktenskapet. Därmed äremellertid inte givet all man utan vidare åtgärder bör acceptera, att den somfått dubbelt medborgarskap vid födelsen behåller båda nationaliteterna efteruppnådd vuxen ålder. Mot bakgrund av den inställning till förekomsten av dubblamedborgarskap som har kommii till uitryck såväl i riksdagsdebatten i vårt landsom på del nordiska och europeiska planet finns det anledning all undersökamöjlighelerna atl i någon utsträckning få till stånd en avveckling av del enamedborgarskapet när innehavaren har blivit vuxen. I delta sammanhang skall förslberöras Europarådsresolutionen (77) 13 angående medborgarskap för barn i äklenskap.I resolutionen rekommenderas medlemsstalerna atl i sin nationella lagstiftningföra in bestämmelser som syfiar lill alt undvika att vuxna personer behåller dedubbla medborgarskap som de erhållit vid födelsen eller eljesl som barn.Enligt rekommendationen bör under alla förhällanden i medlemsstatslagstiftning finnas bestämmelser som gör det möjligl all avsäga sigmedborgarskapet i den staten för den som även är medborgare i annan stat.Vidare bör den som är medborgare i en medlemssial och även är medborgare iannan medlemsstat få möjlighel all avge en förklaring lill förmån förmedborgarskapet i den Prop.1978/79:72 51 I medlemsstats lagstiftning börsamtidigt finnas bestämmelser av innebörd, att statens medborgare automatisktförlorar sitt medborgarskap, om han har avgetl förklaring lill förmän för annalmedborgarskap som han samiidigi innehar. Den nu angivna ordningen förutsättergivetvis ömsesidig information mellan berörda stater om bl. a. förklaringar somhar avgetts av dem som är medborgare i flera stater. Medlemsstalernarekommenderas därför alt lämna sädan information. Slutligen anges iresolutionen atl medlemsslateina som komplement kan införa en ordning, enligtvilken person med dubbelt medborgarskap får föreläggas att inom ensexmänadersfrisl avge förklaring till förmån för etidera av medborgarskapen.Vid underlåtenhet skall personen i fråga förlora medborgarskapet i den stat somhar ulfärdal föreläggandel. Ingen får föreläggas alt avge förklaring innan hanuppnått . Enligt 9 S medborgarskapslagen fården centrala utlänningsmyndigheien pä ansökan befria den som är eller vill bliutländsk medborgare från hans svenska medborgarskap. Det föreligger alltså intenägon ovillkorlig rält till befrielse. Enligt stadgad praxis vägras emellertidinte i något full den som har annal medborgarskap befrielse från det svenska(se i övrigt prop. 1968: 128 s. 43). Så långt uppfyller vi däiför redanEuroparådets rekommendation. Beiräffande den ordning medavgivande av förklaring som upptas i resolutionen kan sägas, att den för atlfungera förutsätier bindande överenskommelser mellan berörda stater. Delsammagäller systemet med föreläggande all avge förklaring. Om enbarl Sverigeinförde bestämmelser av della slag, skulle de inte resultera i någon nämnvärdminskning av antalet dubbla medborgarskap. Den som - självmant eller efterföreläggande -avgav förklaring och därvid sade sig vilja behålla del svenskamedborgarskapet, skulle därmed behålla båda nationaliteterna. För alt han idel nämnda fallel skulle förlora sill andra medborgarskap fick förulsällas, staten hade bestämmelser om della och all underrättelse lämnades om den iSverige avgivna förklaringen. Under det avslutade europa-rådsarbeleiangående medborgarskap visade det sig inte vara möjligt alt åstadkomma ellbindande instrument. Förulsältningar för en bindande överenskommelse av detlaslag torde inte finnas under överskådlig lid. En annan allvarlig invändning mol delnu beskrivna systemet är atl det ger upphov till en omfattande administration.För svenskt vidkommande kan pekas på att den som har både svenskt och utländsktmedborgarskap numera registreras enbarl som svensk i folkbokföringen. Delskulle medföra en stor administrativ belastning förfolkbokföringsmyndigheterna att återgå till atl registrera samtligamedborgarskap. En ordning med förelägganden för dubbelmedborgare sedan defyllt skulle vidare förutsätta, att man byggde upp system för uppföljningav personer med svenskt och utländskt medborgarskap. De danska och norskarepresentanterna har vid överläggningarna för sina länders räkning bestämtmotsatt sig ålgärder som ger upphov lill ökad byråkrati på della område. Vad som sagls torde visa alt andraframkomstvägar måste sökas än dem som har behandlats. Vid de nordiskadiskussioner som föregått föreliggande promemoria har enighet rätt om att mandärvid som utgångspunkt bör ta nuvarande bestämmelse om automatisk förlusl vidviss ålder av svenskt (danskt, norskt) medborgarskap för den som inte är född iSverige (, ) eller i övrigt har haft anknyining dit. De närmareövervägandena innebär följande. Bestämmelserna i 8 S försia siycket medborgarskapslagen idess nuva- Prop.1978/79:72 52 rande lydelse avser svensk medborgare, som är född utomriket och som aldrig har haft sitt hemvist här och inte heller har uppehållitsig här under förhållanden som tyder på samhörighet med . Denne förlorarsitt svenska medborgarskap när han fyller . Den centrala utlänningsmyndigheienkan emellertid medge att medborgarskapet behålls, om ansökan görs . Bland de nordiska dellagarna i denarbetsgrupp som har haft att överväga de nu aktuella ändringarna imedborgarskapslagarna har enighet rått om alt även en ordiiing för avvecklingav dubbla medborgarskap måste bygga på nägon form av automatik. Med hänsyn tillatt de nya bestämmelserna till slörsla delen iräffar personer som är födda iSverige (, ) eller har hafi sitt hemvisl där korlare eller längrelid, har det emellertid ansetts nödvändigi all begränsa möjlighelen atl förloradet svenska (danska, norska) medborgarskapet i olika hänseenden. Grundtankenbakom bestämmelsens utformning har varit att den som fär både svenskt (danskt,norskt) och utländskt medborgarskap från födelsen skall efter uppnådd vuxenålder behålla endast medborgarskapet i den av staterna där han sedan längre lidhar etablerat sig. Har t, ex. ett barn i äktenskap mellan svensk kvinna ochdansk man blivit medborgare i både och och har han vid uppnåddvuxen ålder sitt hemvist i , skall han förlora sittsvenska medborgarskap och endast ha kvar det danska. Närmare bestämt gällerdelta om han vid viss angiven ålder -mellan 19 och 22 är - sedan minsl fem århar sill varakliga hemvist i den andra staten. Enighet har vidare rätt om altbesiämmelsen bör kompletteras med en regel som ger hononi möjlighet all återfådel svenska medborgarskapet genom en enkel anmälan om han åter tar hemvisl iSverige. I sådant fall upphör han alt vara dansk medborgare. Detsenare är en följd av de bestämmelser som bl. a. de nordiska länderna harinfört för all uppfylla kraven i artikel I av Europarådskonvenlion ombegränsning av fall av flerfaldigt medborgarskap m. m. Den ordning som har skisseratsbygger alltsä på tanken att den som vid födelsen har fåll flera medborgarskapskall som vuxen vid varje lidpunkt vara medborgare endasl i den av deursprungliga medborgarskaps-staterna i vilken han har varaktigt etablerat sig.En sådan ordning förutsätter självfallet för att fungera alt likartadebestämmelser gäller i båda medborgarskapsstalerna. Auiomalisk förlusl av svensklmedborgarskap i fråga om person som har anknytning till genom födelseeller hemvist innebär emellertid ett betydande avsieg från de principer påvilka nu gällande lagstiftning bygger. Samma är förhållandet i övriga nordiskaländer. Med hänsyn härtill har del ansetts befogal att kringgärda lillämpningenav bestämmelserna med särskilda garantier. Det sker genom alt bestämmelsernagörs tillämpliga endast i det fall då överenskommelse har träffals med annanstat. En förebild finns i 10 S medborgarskapslagen, enligt vilken regeringenefter avtal med , , eller får förordna omlillämpningen av en eller flera av bestämmelserna i den paragrafen. Tillskillnad från vad som gäller beträffande överenskommelse enligt 10 S föreslåsemellertid i detta fall gälla atl överenskommelsen skall ha godkänts avriksdagen. Överenskommelser avses komma lillstånd mellan och främmande stat endasl när delta påkallas med hänsyntill att ett siörre antal barn blir medborgare både i och den andrastaten. Det har under arbetet med ändringama i medborgarskapslagarna förutsattsatt avtal i första hand övervägs mellan de nordiska länderna. Prop.1978/79:72 53 bör träffa överenskommelse i nu berört hänseendemed annan främmande slal får bedömas när verkningarna av ändringarna i I S medborgarskapslagenbättre kan överblickas. Del föreslagna systemet med automatisk förlust i vissafall av svenskt medborgarskap har således försetts med begränsningar i olikahänseenden. Dessa syftar till atl ge svensk medborgare skydd mot förlust av detsvenska medborgarskapet resp. rätt atl älerfå detta. Bestämmelserna kan t.ex.inte leda till förlusl av det svenska medborgarskapet i fråga om den som efterfödelsen blir medborgare i annan stat. All frivilligt förvärv av annalmedborgarskap leder lill förlusl av del svenska följer däremot redan nu av 7 §medborgarskapslagen. En förutsäitning för förlusl av svenskt medborgarskap äratl personen i fråga har ell annat medborgarskap. Slalslöshel kan därför inteuppkomma genom lillämpning av bestämmelsen. Inte heller inträdermedborgarskapsförlust i något fall förrän svensk medborgare som även ärmedborgare i annan stal har uppnått myndig ålder. Har han vid den förmedborgarskapsförlusten kritiska tidpunkten haft sitt varaktiga hemvist i denandra medborgarskapssiaien under korlare lid än behållerhan båda medborgarskapen. Slutligen föreslås en ovillkorlig och omedelbar råttatt återfå det svenska medborgarskapet, om han på nytt tar hemvisl i ,En fömtsättning är emellertid alt han efter föriuslen av sitt svenskamedborgarskap oavbrutet har varit medborgare i sitt andra hemland. En väsentliggaranti ligger slutligen i alt måsle godkänna överenskommelse omlillämpningen av bestämmelserna. Vilka försiktighetsmått som än vidtas kan detemellertid inte uteslutas, alt förhållandena i den stal med vilkenöverenskommelse har ingåtts senare utvecklas på sådant säll, atl tillämpningenav bestämmelserna blir till men för den som har eller har haft svensktmedborgarskap. Den eventualiteten bör emellertid inte lägga hinder i vägen förde föreslagna bestämmelserna. För denna situation är del däremot nödvändigt attöverenskommelsen med kort varsel kan sägas upp. De som löperrisk atl bli av med det svenska medborgarskapet bör i sådant läge i möjligutsträckning informeras om nödvändigheten att avbryta hemvisltiden i den andrastaten.