prop · G20376 · 1978-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1978/79:76 omändring i lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål; Regeringen föreslår att antaga detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. 1 propositionen föreslås att det inte längregenerellt skall krävas personundersökning för att villkoriig dom skall kunnameddelas. Reformen föreslås träda i kraft . 1 1978/79. Prop.1978/79:76 2 Lag om ändring i lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål' skall ha nedan angivna lydelse. Ej månågon dömas till fängelse eller däröver, villkorlig dom,skyddstillsyn, ungdomsfängelse eller internering eller överlämnas tillsärskild vård utan att personundersökning ägt rum. Personundersökning är likvälej erforderlig, om utredning som avses därmed ändock är tillgänglig för rätten. Ej månågon dömas till fängelse eller däröver, skyddstillsyn,ungdomsfängelse eller internering eller överlämnas till särskild vård utan attpersonundersökning ägt rum. Personundersökning är likväl ej erforderlig, omutredning som avses därmed ändock är tillgänglig för rätten. Denna lag träder i kraft den . Lagen omtryckt 1973: 1214. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , , , De , , , Propositionom ändring i lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål 1 brottmål skall vid behov personundersökningföretas beträffande den misstänkte (I § personundersökningslagen).Personundersökningen syftar dels till att ge domstolen sådana upplysningarrörande den misstänktes personliga förhållanden att den kan träffa ettlämpligt påföljdsval, dels till att tjäna som underlag för den kriminalvårdsom kan bli följden av domstolens dom. Vissa påföljder, exempelvis villkorligdom, får i princip inte ådömas utan att personundersökning gjorts (2 §). har tillsammans med kriminalvårdsstyrelsenlåtit företa en undersökning rörande personundersökningsverksamheten. Härvidhar det framkommit kritik mot det generella kravet på personundersökning föratt villkorlig dom skall kunna meddelas. har med överlämnandeav utredningen till hemställt att regeringen överväger enändring av 2 § personundersökningslagen så att personundersökning ej längre ärobligatorisk för att villkorlig dom skall kunna meddelas. Efter remiss har yttranden över domstolsverketsframställning avgetts av justitiekanslern (), riksåklagaren (), hovrättenför , , , , , , brottsförebygganderådet, , , . Föreningen och FöreningenSveriges frivårdstjänstemän. I 27 kap. 1 § första stycket stadgasatt villkorlig dom får meddelas för broU vara kan följa fängelse, om det medhänsyn till den tilltalades karaktär och personliga förhållanden i övrigt finnsgrundad anledning anta att övervakning eller annan mera ingripande åtgärd ejerfordras för att avhålla honom från vidare brottslighet. Enligt 1 § personundersökningslagen skall ibrottmål, om det prövas erforderligt, personundersökning äga rum för att fåutredning om den misstänktes personliga förhållanden samt om de åtgärder somkan anses lämpliga för att främja hans anpassning i samhället och öka hans möjlighetertill personlig utveckling. I 2 § stadgas att ingen får dömas till fängelse i sexmånader eller däröver, villkorlig dom, skyddstillsyn, ungdomsfängelse ellerinternering eller överlämnas till särskild värd utan att personundersökning harägt rum om inte likvärdig personutredning ändock är tillgänglig. Domstolenskall så snart det lämpligen kan ske förordna om personundersökning och uppdraåt skyddskonsulent att föranstalta om undersökningen (3 §).Personundersökningen verkställs av tjänsteman inomskyddskonsulentorganisationen eller av personundersökare som skyddskonsulentenutser (4 §). Ikungörelsen (1964:567) med vissa bestämmelser angående tillämpningen avpersonundersökningslagen ges bl.a. föreskrifter beträffande utförandet avpersonundersökningen. Skyddskonsulenten har ansvar för att undersökningen blirutförd på ett tillfredsställande sätt. Samråd skall ske mellanskyddskonsulenten och personundersökaren (3 § tillämpningskungörelsen).Undersökningen skall planläggas med omsorg och till sin omfattning ochutformning anpassas efter omstän digheterna med noggrant beaktande av vad somkrävs för att den skall fylla sitt ändamål. Undersökningen skall utföras så attden misstänkte eller hans anhöriga icke i onödan tillfogas lidande eller men (4§). Personundersökaren skall sammanträffa med den misstänkte, besöka hans hemoch inhämta upplysningar från hans familj och andra närstående samt pågrundval av vad som därvid framkommer söka bilda sig en egen uppfattning om denmisstänkte och hans levnadsförhållanden. För behövlig kontroll av uppgifterna harpersonundersökaren att hänvända sig till myndigheter, institutioner ochpersoner, som kan förväntas lämna uppgifter av betydelse i saken (6 § förstastycket tillämpningskungörelsen). Den misstänkte bör få uttala sig om vilkapersoner som skall höras. Särskild försiktighet är påbjuden vad gäller införskaffandeav upplysningar från arbetsgivare (6 § andra stycket). 1 den mån del ärerforderligt skall samråd ske med , nykterhetsnämnd ochövervakningsnämnd samt med arbetsförmedling och socialnämnd (7 §). Prop.1978/79:76 5 Över personundersökning skall avges skriftligberättelse med förslag i påföljdsfrågan. Berättelsen skall av skyddskonsulentenavlämnas till domstolen i tre exemplar (11 § tillämpningskungörelsen). och tillsatteunder en arbetsgrupp för översyn av vissa frågor rörandepersonundersökningsverksamheten. I första hand skulle arbetsgruppen se över dennuvarande personundersökningsblankettens utformning och funktion. 1 samband meden enkätundersökning hos domstolarna erfor arbetsgruppen att dessa i storutsträckning var kritiskt inställda till kravet i 2 § personundersökningslagenatt villkorlig dom ej får ådömas om ej personundersökning gjorts. 1 många falldär villkorlig dom meddelas syntes det möjligt att även utanpersonundersökning få erforderlig personinformation för att kunna döma tillvillkorlig dom. Vid villkorlig dom förekom ej någon kriminalvård, varför någotbehov av personundersökning som "behandlingsjournal" inte förelåg.Personundersökning utgjorde ett intrång i den misstänktes personligaintegritet, vilket inte borde företas i onödan. Med hänsyn till det sagda hemställde arbetsgruppenhos att verket närmare skulle undersöka förutsättningarna föratt ändra 2 § personundersökningslagen så att personundersökning skulle kunnaunderlåtas i fall där villkorlig dom kunde förutses. har i sin framställning i huvudsakanslutit sig till de överväganden som arbetsgruppen gjort. Verket pekar på atträttspraxis utvecklats i den riktningen att tidigare ostraffade personertämligen regelmässigt döms till villkorlig dom vid vissa brottstyper. Somexempel härpå nämns egendomsbrott av inte alltför svår beskaffenhet, försäkringskassebedrägeri,gäldenärsbrott och vållande till annans död genom trafikolycka. Av de drygt5.000 dömda som är 1976 erhöll villkorlig dom hade närmare hälften gjort sigskyldiga till stöld eller bedrägeri. anför att en minskad användning avpersonunder-sökningsinstitutet i mål där villkorlig dom kan förväntas kräveratt domstolen på annat sätt får uppgift om vissa "basfakta" om dentilltalade. Domstolens överväganden i fråga om behovet av personundersökningmåste, om inte handläggningen av målet skall onödigtvis fördröjas, ske på ettrelativt tidigt stadium. 1 normala fall kan domstolen alltså inte avvakta attdessa basfakta lämnas vid huvudförhandling i målet. En sådan ordning skulleinnebära att ett stort antal huvudförhandlingar fick inställas. Under förundersökningen antecknas vissapersonuppgifter på det s.k. personbladet (jfr 21 § förundersökningskungörelsen,1947:948, samt anvisningar från RÅ och ). 1978/79:76 6 summariskaoch enligt mening otillräckliga att tjäna som underlag fördomstolens bedömning av om villkorlig dom kan komma i fråga. Erforderligauppgifter för detta ändamål skulle emellertid på ett enkelt sätt kunnatillföras domstolen om det under förundersökningen fördes noggrannareanteckningar om den misstänktes personliga förhållanden. Verket föreslår därföratt det under förundersökningen inhämtas ytterligare personuppgifter rörandeden misstänkte sä att domstolen får underiag för sin bedömning av om villkoriigdom kan meddelas. Enligt verkets mening bör förundersökningen kompletteras meduppgifter om civilstånd, familjeförhållanden, förekomst av giftmissbruk, åtgärderav socialvårdsmyndighet på grund av den misstänktes egen livsföring samthuruvida den misstänkte är eller har varit föremål för sluten psykiatrisk vårdävensom annan uppgift av betydelse för påföljdsfrågan. Framgår det av dessauppgifter att den tilltalades tidigare vandel är utan anmärkning och att dennelever under välordnade sociala förhållanden, skulle domstolen kunna underlåtaatt besluta om personundersökning i sådana mål där presumtionen för villkorligdom på grund av brottets beskaffenhet är särskilt stor. 1 andra fall kanuppgifterna påvisa behov av en utförligare personutredning i form avpersonundersökning. understryker i detta sammanhang att deuppgifter som lämnats av den misstänkte måste kontrolleras avutredningsmannen. Verket antar att förslaget, även om det skulle komma attmedföra visst merarbete under polisutredningen, skulle medföra betydandebesparingar totalt sett. Sammanfattningsvis innebär förslagföljande. Personundersökning bör, i likhet med vad som gäller, iregel göras innan villkorlig dom meddelas. Detta gäller framför allt i fall dåvalet av påföljd står mellan villkorlig dom och skyddstillsyn. Vid brott därpresumtionen för villkorlig dom är särskUt stor får domstolen underlåta attbesluta om personundersökning, om tillgänglig personutredning utvisar att dentilltalades prognos är god. Vid utredning av brott där villkorlig dom kan kommai fråga, görs noggrannare anteckningar om den misstänktes person. Dennautförligare personutredning begränsas till de fall dä det för brottet ärstadgat fängelse och då den misstänkte ej tidigare dömtstill annan påföljd än böter. anser att den föreslagna ordningenenklast kan genomföras genom att orden "villkorlig dom" i 2 §personundersökningslagen får utgå samt, vad avser kompletterandepersonuppgifter under förundersökningen, genom ändrad lydelse av 21 § förundersökningskungörelsen.En noggrannare reglering i lagtexten av när villkorlig dom får meddelas utanföregående personundersökning anser mindre lämplig. Det torde fåankomma på domstolarna att i detta avseende göra en prövning från fall tillfall med ledning av motivuttalanden. Beträffande den utförligare personutredning som Prop.1978/79:76 7 föreslåsför vissa fall bör det ankomma på all meddela anvisningar. Flertalet remissinstanser är positivt inställdatill förslaget att upphäva det generella kravet på personundersökning för attvillkorlig dom skall kunna meddelas. Sålunda lämnar JK förslaget utan erinran.Det tillstyrks i sin helhet av hovrätten för , , , , ,och Föreningen . Andra instanserframför invändningar mot den föreslagna ändringen av 21 §förundersökningskungörelsen. Man anser att förslaget i den delen skulle medföraen alltför stor belastning på polisens redan hårt ansträngda resurser. Endastrikspolisstyrelsen och Föreningen avstyrker av detta skälhela förslaget. Beträffande förslaget om ändring av 2 §personundersökningslagen anser RA attuppenbara rationaliserings- och kostnadsskäl talar för ett genomförande.Förfarandet förenklas och handläggningstiden i mål där annan påföljd änvillkorlig dom inte kan komma i fråga bör kunna avsevärt nedbringas. Genom attminska tiden mellan brottet och domen uppnår man också en eftersträvansvärdkriminalpolitisk effekt. Med hänsyn till dessa omständigheter tillstyrker RÅden föreslagna ändringen. Han understryker emellertid vikten av att avstegfrån kravet på personundersökning måste begränsas till helt klara fall avvillkorlig dom. (ravnhåWer att förslaget medförväsentliga besparingar och tidsvinster i åtskilliga mål. Enligt bör det avmotivutlalandena klart framgå att domstolen alltid är skyldig att besluta ompersonundersökning när tveksamhet råder om påföljdsvalet, i synnerhet om valetstår mellan villkorlig dom och skyddstillsyn. Synpunkten att antalet personundersökningar börbegränsas eftersom en sådan undersökning innebär ett allvarligt intrång i dentilltalades personliga integritet vinner instämmande av ,och Föreningen . Uppfattningen att det inte bör regleras i lagtextennär villkorlig dom får meddelas utan föregående personundersökning delas avStockholms tingsrätt. anser däremot atl jurister och andrasom har intresse av att ta del av vad som gäller i denna fråga inte skallbehöva gå till förarbetena till lagändringen för att få upplysning härom. Avlagtexten bör därför framgå de skäl som kan föranleda att personundersökninginte behöver göras. Detta hindrar enligt verket inte att lagtexten utformas såatt domstolarna får möjlighet att från fall lill fall pröva ompersonundersökning behövs. Prop.1978/79:76 8 förslagetsinnebörd bör komma till klart uttryck i författningstexten och inte enbartgenom ett motivuttalande. Den föreslagna ändringen av 21 §förundersökningskungörelsen kommer enligt att medföra visstmerarbete för polisen. Tingsrätten förmodar dock att detta inte behöver blisärskilt betungande. Mera omfattande kontroll av den misstänktes uppgifter börkunna undvaras i de flesta fall, menar tingsrätten. ÄvenRA, ,och anser att utförligareuppgifter beträffande den misstänkte bör kunna tas fram under fömndersökningen.RÅ uttalar att en förutsättning härför dock bör vara att polisensutredningspersonal inte belastas i någon nämnvärd utsträckning. Det kan såledesinte få komma i fråga att förhörsledaren skall behöva kontrollera uppgifter somlämnas rörande den misstänktes personliga förhållanden. I praktiken skulle .erforderliga uppgifter kunna lämnas av den misstänkte I.ex. genom att fylla ien blankett. Erforderlig kontroll, som bör ankomma på domstolen, kan ske genomatt de lämnade uppgifterna bedöms med hänsyn till annat material. I vissa fallkan det enligt RÅ också vara lämpligt med remiss till skyddskonsulenten. Föreningen uttryckertveksamhet beträffande den föreslagna ändringen av 21 §förundersökningskungörelsen. Föreningen ifrågasätter om inteunderskattat det merarbete för polisen som skulle åstadkommas om förslagetgenomfördes. Från polishåll uttalas stark kritik mot denföreslagna ändringen. Riks polisstyrelsen anser att förslaget innebär att polisen åläggs arbets uppgifter som inte kan betecknas som egentlig polisverksamhet. Alltsedan polisens förstatiigande har styrelsen verkat för att befria polis väsendet från arbetsuppgifter som saknar samband med det polisiära arbetsområdet. Förslaget innebär dessutom att polisväsendet åläggs ett omfattande merarbete. Personaliaanteckningar föreslås inte bara bli mer omfattande, utan uppgifterna skall dessutom kontrolleras hos olika myndigheter. Polisens resurser är redan nu mycket hårt ansträngda till följd av brottsutvecklingen. Dagens situation innebär att många polisdistrikt tvingas prioritera bland brottsutredningarna. Mot bakgrund bl.a. härav anser inte att polisväsendet bör åläggas utföra arbetsuppgifter som ligger vid sidan av polisens egentliga verksamhetsområde. Föreningen och Föreningen gör uttalanden av samma innebörd. Även brottsförebyggande rådet är negativt inställttill förslag till ändring av förundersökningskungörelsen. Rådetdelar arbetsgmppens och verkets uppfattning om att villkorlig dom i en del fallbegagnas tämligen schablonmässigt och att påföljdsvalet i sådana fall kanframstå som klart redan innan personundersökning har verkställts. 1978/79:76 9 Denbedömning av den tilltalades prognos som domstolen skall.göra grundas i likhetmed andra prognoser emellertid helt och hållet på förhållanden i det förflutna.Enligt rådets mening har överskattat behovet av upplysningar. 1de fall där villkorlig dom framstår som en närmast självklar lösning är dettai allt väsentligt en funktion av två faktorer, nämligen det aktuella brottetskaraktär samt eventuell känd tidigare kriminalitet. Upplysningar om dessafaktorer är tillgängliga för domstolen utan personundersökning redan mednuvarande rutiner. Även finnerdet angeläget att söka nedbringa antalet personundersökningar men anförbetänkligheter gentemot förslaget till ändring i 21 §förundersökningskungörelsen. Föreningen uttalar att man i förslaget utgår frånatt polismannen inhämtar uppgifter från en rad olika håll samt att denne ävenkontrollerar de inhämtade uppgifternas sanningshalt. Detta innebär att detinte i första hand blir fråga om en minskning av antalet personundersökningarutan snarare fråga om att fiytta personundersökningsförfarandet från frivårdentill polisen. En sädan ändring kan knappast motiveras utifrån hänsyn till dentilltalades integritet. Då polisen som känt redan nu är hårt arbetsbelastad ochenligt förslag skulle få ytterligare en tung arbetsuppgift ärdet troligt att mer polispersonal behöver anställas. Om däremot vissa brottbegångna av tidigare ostraffade personer automatiskt kunde innebära attpersonundersökning underläts vore det enligt föreningens mening mer troligt atttotalantalet undersökningar skulle minska. För den händelse att faktorerframkom i.ex. vid huvudförhandlingen eller tidigare som gjorde det troligt attskyddstillsyn kunde ifrågakomma borde tingsrätten i det läget kunna föranstaltaom personundersökning. 1 27 kap. I § stadgas att för brottsom kan leda till fängelse får villkorlig dom meddelas om det med hänsyn främsttill den tilltalades karaktär och personliga förhållanden i övrigt finnsgrundad anledning anta att övervakning eller annan mera ingripande åtgärd ejerfordras för att avhålla honom från vidare brottslighet. För att domstolenskall kunna bedöma om förutsättningar finns för villkorlig dom krävs att domstolenfår någon form av information beträffande den tilltalades personligaförhållanden. Detta informationskrav tillgodoses genom bestämmelserna ompersonundersökning. Enligt I § personundersökningslagen skall, om det prövaserforderligt, personundersökning äga rum för att få fram utredning om dentilltalades personliga förhållanden och om lämpliga åtgärder för hansanpassning och personliga utveckling. Enligt 2 § får Prop.1978/79:76 10 ingendömas till villkorlig dom om inte personundersökning har ägt rum. Undantaggäller endast om likvärdig utredning ändå finns tillgänglig för domstolen. Fördet fall en tilltalad lagfors för brott innebärbestämmelserna i regel ett ovillkorligt krav på att personundersökning skallutföras för att domstolen skall kunna döma till villkorlig dom. Domstolsverkethar i sin framställning anfört att rättspraxis utvecklats i den riktningen atttidigare ostraffade personer tämligen regelmässigt döms till villkorlig dom vidvissa brottstyper. I åtskilliga av dessa fall råder enligt verket inte någontvekan om påföljden. Eftersom en personundersökning alltid utgör ett intrång iden tilltalades personliga integritet och då en sådan undersökning i fall därpåföljden är villkorlig dom inte fyller någon funktion som underlag förkriminalvård i frihet, föreligger enligt verket skäl att upphäva kravet påpersonundersökning i dessa fall. Betydande besparingar för statsverket skulledåockså kunna göras. föreslår att villkorlig dom undantas fråntillämpningsområdet för 2 § personundersökningslagen. Förslagethar i denna del mottagits positivt av fiertalet remissinstanser. Dessa delar ihuvudsak bedömningar. Även jag anser att det finns skäl attmjuka upp kravet på personundersökning i de fall där domstolarna med hänsyntill brottstypen regelmässigt dömer tidigare ostraffade personer tillvillkorlig dom. Domstolarnas behov av information rörande den tilltaladespersonliga förhållanden torde i sådana fall ofta kunna tillgodoses genom deregisterutdrag som finns tillgängliga i målet sammantagna med den tilltaladesegna uppgifter vid förhandlingen. Är omständigheterna sådana att det inte gåratt få fram någon mer ingående personinformation genom en personundersökning exempelvis rörande en utlänning på tillfälligt besök i landet kan ettförordnande om personundersökning vara helt meningslöst. Till detta kommer detönskvärda i att så långt möjligt undvika det integritetsintrång som kan varaförbundet med en personundersökning. RÅ påpekar uppnår man även eneftersträvansvärd kriminalpolitisk effekt genom att minska tiden mellan brottetoch domen. Sammanfattningsvis finner jag att skälen för den lagändring somdomstolsverket har föreslagit är så starka att lagändringen bör genomföras. framhållit är det viktigt att domstolen så snart ett brottmålanhängiggjorts kan la ställning till om förutsättningar finns att meddelavillkorlig dom utan att förordna om personundersökning. I många fall torde, somtidigare sagts, redan de registerutdrag som skall åtfölja stämningsansökningenge en tämligen tillförlitlig grund för en sådan prövning. Det kunde därförövervägas att i detta sammanhang låta sig nöja med den av mig förordadelagändringen. Domstolens bedömning blir dock säkrare om domstolen redan frånbörjan har viss personinformation utöver den som framgår avförundersökningsproto- Prop.1978/79:76 11 har för den grupp av mål som det härär fråga om föreslagit att det under förundersökningen skall göras anteckningarom den misstänktes personliga förhållanden i vidare omfattning än som sker . Vissa remissinstanser, särskUt några som representerar polisväsendet, harstarkt kritiserat tanken att lägga ytterligare arbetsuppgifter på dessamyndigheter. Jag anser dock att erforderlig personinformation rörande denmisstänkte bör kunna inhämtas under förundersökningen utan nämnvärt ökadarbetsbelastning för utredningspersonalen. Sålunda bör det, som RÅ påpekar,vara en framkomlig väg att låta den misstänkte själv lämna uppgifterna pä ensärskild blankett. Förekommer av särskilt skäl anledning till kontroll, fär detankomma på domstolen atl göra denna. Jag avser att senare föreslå regeringenatt göra erforderliga ändringar i förundersökningskungörelsen. Jag vill understryka att den förordadeuppmjukningen av kravet på personundersökning tar sikte endast på sådanabrottstyper där enligt rådande praxis tidigare ostraffade tilltalade regelmässigtfår villkorlig dom. Till den avsedda kategorien brott bör, som domstolsverkethar anfört, kunna hänföras bl.a. egendomsbrott av inte alltför svår beskaffenhet,försäkringskassebedrägerier och vållande till annans död genom trafikolycka.Det kan i sammanhanget också erinras om den nya vapenfrilagstiftningen (prop.1977/78: 159s. Vid andra typer av brott bör domstolen som regel förordnaom personundersökning för att villkorlig dom skall kunna meddelas. Vidareföljer av I § personundersökningslagen att domstolen, även om det är fråga omen brottstyp som jag har angett, alltid bör föranstalta ompersonundersökning, om domstolen är tveksam huruvida de uppgifter som inhämtatsunder förundersökningen är tillräckliga för att villkorlig dom skall kunnameddelas eller om domstolen av annat skäl är osäker beträffande påföljdsvalet. Vadgäller den lagtekniska utformningen finner jag förslaglämpligt. Någon ytterligare ändring, utöver ändringen i 2 §, anser jag alltsåinte behövlig. Med hänvisning till vad jag nu har anförthemställer jag att regeringen föreslår att antaga det inomjustitiedepartementet upprättade förslaget till lagom ändring i lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål. Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition föreslå att antagadet förslag som föredraganden har lagt fram.