prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Det finns därför ett behov av enförbäitrad finansiell planering och en tillgång till expertis, vilken kanvägleda kommunala förtroendemän i ofta komplicerade finansieringsfrågor. De små och medelstora kommunema saknar möjlighet alt ha ensådan expertis ständigt till sitt förfogande. På upplåningssidan har de mindrekommunerna ej samma möjligheter som de större. Med hänsyn tagen till att enökad utlandsupplåning kommer att rekommenderas kommunerna och atl fördelningenav långfristigt kapital lill små och medelstora kommuner har ett begränsatulrymme bör enligt LRFs raening en översyn ske av de angivna problemen. LRFföreslår att en sådan översyn kommer att avse de befintliga instituten. LRFsförslag motiveras även av atl den kommu- 1978/79:165 Bilaga 3 15i nalekonomiska utredningen har analyserat de ekonomiskaproblemen för kommunerna. Mot denna bakgrund har beträffande den kommunalaupplåningen frågan hänskjutits till kapitalmarknadsulredningen. LRF villbeträffande de små och medelstora kommunerna framhålla all det regionalpolitisktär angeläget atl en sådan förordad översyn kommer till stånd. Härvid ärdet avavgörande betydelse att brisler i finansieringssystemet i möjligaste månavhjälps. Utbyggnaden av den kommunala sektorn har varil mycketsnabb och framför allt . I sittyttrande över kommunalekonomiska ulredningens betänkanden pekade styrelsen pånågra faktorer som i huvudsak torde kunna förklara expansionen . Befolkningstillväxten uppgick då till ca 55 000 per årsamtidigt som befolkningsomflyttningarna var belydande och ledde till densnabba tillväxten av landets tätorter. Ett omfattande bostadsbyggande kom tillstånd med kommunala investeringar i vatten och avlopp, gator etc. som följd.Efterfrågan på sjukvård och äldrevärdstjänster ökade på gmnd av den ändradeålderssammansättningen och den ökade kvinnliga förvärvsfrekvensen ledde tillutbyggnadsbehov för bamomsorgen. Dessutom medförde den ökade privata standardenatt anspråken på service vad gäller fritids- ochrekreationsanläggningar, kulturaktiviteter, etc. ökade. Vissa uppgifierflyttades också från staten till kommunema, främst gymnasieskolan ochmentalvården. Under 1960-lalel har såväl gmndskolan som gymnasieskolan byggtsut i avsevärd omfattning. Enligt styrelsens mening ärden kommunala expansionen iallt väsenUigt ett resultat av alt kommunema fått ta på sig ett betydandeansvar för den strukturomvandling vi haft i vårt samhälle. Kommunalskatterna ulgör den dominerandefinansieringskällan för kommunerna. Medelutdebiteringen har sedan 1960-taletsbörjan i stort sett fördubblats, från 14: . 1960 till nuvarande 28:71 kr.Bakom denna utveckling ligger, av skäl som ovan antytts, en omfattandeutbyggnad av olika verksamheter. Till bilden hör också att den kommunalaprisutvecklingen orsakat kommunema betydande finansieringsproblem. Den harvarit och är betydligt snabbare än prisutvecklingen i den totala ekonomin pågrund av att verksamheten är personalinlensiv och svår att rationalisera. Kommunernas möjligheter att lånefinansiera sin verksamhetär begränsad bl. a. på grund av kommunemas ställning som oprioriterad sektorpå kreditmarknaden, vilket innebär att lånemöjlighelerna beskärs väsentligt itider med restriktiv kreditpolitik. Särskilt för de expanderande kommunernahar knappheten på lånemedel varit ett problem. Enligtstyrelsens mening har också de senaste årens kreditåtstramning i många kommunerbidragit till att tidigarelägga en höjning av utdebiteringen. Nedanstående tablå visar hur stor primärkommunemasgenomsnittliga åriiga upplåning varit och hur stordel av kapi-talutgiftema som denna upplåning har finansierat. 1978/79:165 Bilaga 3 152 Brultoupplåning (Mkr) Nettoupplåning (Mkr) av kapitalutgifterna (%) utgiftema exkl. amorteringar (%) Lånefinansieringen, mätt som brutloupplåningens andel avkapitalutgifterna, har successivt minskat, från under 1960-lalelsförsta hälft till 30 proceni . med restriktivkreditpolitik har lånefinansieringen legat . Övriga år harandelen varierat raellan 30 och 40 proceni. Exkluderas amorteringama blir nedgången än mer markanl,från till , vilket bl. a. beror på altamorteringstidema har förkortats. var lån med 20-25-årigaamorteringstider vanliga. har amorteringstidema reducerats till . Till utgångspunkt för bedömningen av kommunernas ställningpå kreditmarknaden har utredningen tagit de kalkyler som den kommunalekonomiskautredningen har utarbetat. Dessa kalkyler visar atl kommunemas finansiellaläge kommer att försämras väsentligt fram lill mitten av1980-talet. Enligt altemativet med den snabbaste volymökningen erhålls en totalkommunal medelutdebitering på ca . 1985, mot 26: 85 för ,dvs. en genomsnittlig ökning på drygl en krona . Del har emellertidsenare visat sig alt det finansiella läget för bedömts alltföroptimistiskt. Kalkylerna baserades på ett finansiellt sparandeöverskolt på ca2,5 Mdr., medan de senaste beräkningama i den reviderade finansplanen visar påett finansiellt sparandeunderskott på närmare 2 Mdr, Höjningen avmedelutdebiteringen blev dessutom I: . De långsiktiga perspektiven för den kommunalaekonomin synes därför enligt styrelsen ännu mer bekyraraersamma än vadkommunalekonomiska utredningens kalkyler visar. I överenskommelsen med regeringen om denkommunala ekonomin 1978 betonades atl kommunemas möjligheler att hålla nereutdebiteringsökningama påverkades av i vilken mån kommunema kunde få ta upp lånför finansiering av investeringar. Höjningen av medeluidebi-teringen 1978 blev,som tidigare nämnts, mycket kraftig, vilket åtminstone delvis torde ha berottpå svårighetema på lånemarknaden. Utredningen pekar på alt den genomsnittligaamorteringstiden på långa lån minskat från 1961 lill ca Mår 1976.Detta innebäratt vid ett fortsatt kärvt kreditmarknadsläge de årligaamorteringama ökar varigenom utrymmet för direkt skattefinansiering reduceras.Detta raedför att finansieringen av nödvändiga investeringar ytterligareförsvåras. Styrelsen återkoramer längre fram i sitt yttrande tillfrågan ora prioriteringen på lånemarknaden och problemen i samband medutlandsupplåningen, Liksora i sitt yttrande över komraunalekonomiskaulredningen vill dock styrelsen betona atl det är nödvändigt alt kommunemasutrymme på kreditmarknaden anpassas till den investeringsvolym som kommunernafrån tid till annan förväntas realisera. Om kommunema aktivt skall medverkatill sysselsättningsskapande investeringar och satsa på andra av statsmaktemaförordade investeringar t. ex. fjärrvärmeutbyggnad och in- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 153 vesteringari samband med bostadsbyggandet är, enligt styrelsens mening, en förutsättning härför att kommunema bereds tillräckligt utrymme på kre ditmarknaden. ---- (Se 3.26) Kommunernaoch den organiserade kreditmarknaden Förkommunsektorn som helhet förutses - som redan antytts - utvecklingen leda molen mer permanenl ansträngd ekonomi, vilkel kan vänlas ge upphov till ökadlåneefterfrågan. Enligt utredningens överväganden ärdet emellertid intesannolikt att denna efterfrågeökning kan tillgodoses genom att kommunernabereds ett väsentligt ökat utrymme på den svenska kreditmarknaden. En stor delav kommunernas lånebehov kommer också att få täckas genom fortsatt upplåning iutlandet. Enligtstyrelsens uppfattning kan utredningens resonemang på denna punkt inte lämnashelt utan invändningar. Genom de växelkursförändringar som varil aktuella ochsom givetvis kan komma atl ske även framgent riskerar kommunerna att åsamkasökade kostnader för räntor och amorteringar. Enligt styrelsens mening är enutveckling mol en ökad låneskuld i utländsk valuta med det risktagande dettainnebär otillfredsställande för kommunerna. En inom förbundskansliet gjorduppskattning visar alt kommunemas låneskuld i utländsk valuta har till och med1977 års utgång ökat med ca . - från 2,7 Mdr. till 3,4 Mdr. - som enföljd av kursförändringar. Till skillnad från exportindustrin saknar kommunemainkomster i utländsk valuta och därmed möjligheter att kompensera kostnadsökningar.Med hänsyn härtill och i motsats till ulredningen anser således styrelsen attkommunemas lånebehov till allra största delen måsle tillgodoses genom attlåneutrymme skapas inom landet. Skulle kommunerna ändå tvingas till fortsattutlandsupplåning är det, enligt styrelsens mening, nödvändigt att kommunerna inågon form skyddas mot de kursrisker som är förknippade med utlandsupplåning. Utredningenkonsiaterar att kommunernas nuvarande kreditförsörjning kan vara förenad medfriktioner. En sådan friktion är att likvärdiga fömtsättningar alt erhällakrediter med ändamålsenliga villkor inte föreligger bland kommunema. Medanvissa kommuner har en väl organiserad finansiell planering där krediternaingår som ett viktigt led både vad gäller volymer och villkor, uppvisar andraen splittrad bild med övervägande kortfristiga lån som uppbringats hos enmängd olika kreditgivare. 1 konkurrensen om den begränsade tillgången påkrediter klarar sig vissa kommuner bättre och andra sämre. Styrelsen har sammasyn som utredningen på detta problem men konstaterar atl utredningen inteanvisat någon lösning. Ulredningenpekar på att kreditmarknaden för kommunernas del är be häftad med brister i tre avseenden- (se betänkandet s. 433 fjär de-sjätte styckena). Styrelseninslämmer i denna beskrivning. Det är naturligt att en balansbrist päkreditmarknaden berör alla sektorer i samhällsekonomin, främst deopriorilerade. Inte deslo mindre är det enligt styrelsens beslämda uppfattningytterst angeläget att de av statsmaktema gjorda prioriteringama av denkommunala seklorns invesleringar får en bätire återspegling på kredit-marknadenän vad som är fallet. Vad styrelsen då åsyftar är främst de kommunala investeringamasom sammanhänger med bosladsbyggandet. Problemen för de snabbt expanderandekommunerna är i detta avseende mera uttalade än i normalfallet. 1978/79:165 Bilaga 3 154 Somslyrelsen tidigare framhållit är det helt nödvändigt att kommunematillförsäkras ett utrymme pä lånemarknaden sora svarar mot den investeringsverksamhetde förväntas bedriva. Inrättandet av ett nytt kreditinstitut löser inte dettahuvudproblem, vilket också utredningen konstaterat. Ävenom ett nytl kreditinstitut skulle skapa bätire förutsättningar för en likvärdigbedömning av de enskilda kommunemas kreditbehov skulle den centralakreditfördelning som en sådan ordning kräver, enligt styrelsens uppfattning,kunna innebära ett icke önskvärt ingrepp i den koraraunala självstyrelsen. Medhänsyn härtill biiräder styrelsen utredningens uppfattning att eU nyttkreditinstitut inte bör inrättas. Slyrelseninstämmer i utredningens slutsats ora att lånefinansieringen enbart inte kanlösa kommunemas finansieringsproblem. Styrelsen vill dock påpeka attutvecklingen av landstingens verksamhet också måste medföra ökad tillgång tillkreditmarknadens resurser. Landstingensexierna kapitalutgifter dvs. främst investeringar i byggnader, mark ochinventarier saml amorteringar uppgick till totalt ca 11miljarder kronor. Av dessa finansierades eller 25procent med nya lån. räknar landstingen med att deextema kapitalutgifterna skall uppgå lill och nya låntill . skulle således inte mer än 16procent av kapitalutgifterna finansieras med nya lån i första hand beroende påatt den beräknade upplåningen sjunker mot slutet av planperioden. Detta kan isin tur hänföras till all landstingen har stora svårigheter att på förhandberäkna hur stor nyupplåningen under ett givet år blir. Som exempel kan nämnas1974 då nyuppiagna lån endast uppgick till mot ca 550 mkri genomsnitt . Styrelsen vill därför framhålla att enförutsättning för att landstingen skall kunna anpassa sig till de krav samhällsekonominställer, är att de, genom förhandlingsöverenskommelser med staten eller påannat sätt, tillförsäkras en viss andel av kreditmarknaden. Koramunemastillgång till kreditmarknaden begränsas både av stafliga regleringar ochstmkturella problem. Kommunerna har svårigheter att få sina lånebehov täcktahos en långivare och att få lån med någorlunda lång löptid,Prioriteringsreglema på kreditmarknaden överensstäramer inte medprioriteringama inom samhällsutbyggnaden. Den av landstingen och statenprioriterade utbyggnaden av långtidssjukvården är således inte i störreutsträckning än annan verksamhet prioriterad när det gäller upplåning. Styrelsendelar utredningens uppfattning att inrättandet av ett institut förtotalfinansiering av kommunemas lånebehov kan vara svårt att genomföra medbibehållande av den kommunala självstyrelsen. Landsting och primärkomrauner bördock få en garanterad tillgång till kapitalraarknaden. Landstingens utbyggnadav den prioriterade långtidssjukvården bör få samma ställning som t. ex,primärkommunala daghem och täckas av bostadsfinansieringsförordningen så attde godkänrts för staUig belåning. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 155 Statskontrollkommitténhar i ell belänkande föreslagil att underställningsplikten för kommunalupplåning slopas. förordar från sina utgångspunkierockså slopandet av undersiällningsplikten. Styrelsen vill här bara ytterligareunderstryka att detta bör genomföras möjligt. Sammanfattningsvisvill styrelsen anföra att landslingens växande andel av samhällsekonomin ocksåbör få slå igenom på kreditmarknaden. Landstingen bör få större möjligheleratl placera långfristiga lån och de bör vara placerade på den svenskakrediimarknaden. Redan nu utgör amorteringarna en tung post i vissa landstingsbudgetar mycket beroende pä atl viss del av den beslutade upplåningen endastkunnat placeras i kortfristiga lån. Landstingenbör också få bätire underlag för sin planering genom att garanteras utrymme påkreditmarknaden och genom atl vissa verksamheier godkänns för statlig belåning. KFdelar ulredningens uppfattning atl den kommunala kredilförsörjningen även ifortsätiningen bör ske inom ramen för ett diversifierat system. Kapitalmarknadsutredningenhar också behandlat kommunerna och kreditmarknaden. Förbundet inser att utredningenendast har kunnat behandla kommunemas finansiella problem ur begränsadeaspekter. De överväganden som utredningen gör i detta avseende torde därförendast kunna tillmätas begränsad betydelse. Det finns en växande insiktom att det råder stor brist på kunskaper om samhällsekonomiska konsekvenser avolika sätt att utforma bebyggelse och om fördelningspolitiska konsekvenser avolika meioder för finansiering av verksamhei. Behovet av ettkommunalekonomiskt utredningsarbete med andra utgångspunkter än vad sådantutredningsarbete hiltills haft växer sig således allt starkare. Detfinns ett direkt samband mellan bostadsbyggande och investeringar i bland annatskolor, daghem etc. och kommunaltekniska anläggningar. Den kommunalekonomiskautredningen har föreslagit att bostadslån skall kunna utgå till allaskolbyggnader. Kommunaltekniska anläggningar av generalplanekaraktär kan intefinansieras med bostadslån. I huvudsak finansierar kommunerna sådanaanläggningar genom skatter eller oprioriterade lån. Kommunala investeringar isamhällsbyggande är normalt av den karaktären att de bör lånefinansieras. Avpraktiska skäl torde det inte vara möjligl att vidga ändamålsbestämningen förbostadslån till all omfatta hela samhällsbyggnadsprocessen. Därför är detnödvändigt att kommunema får ell tillräckligt ulrymme på andra delar avkapitalmarknaden för atl klara sådana samhällsinvesteringar som inte kanfinansieras med bostadslån. Hindras kommunerna från all göra nödvändigainvesleringar i anslutning till bostadsbyggandet kommer bostadsområdena attfungera dåligt. Entydiga erfarenheter visar att det medför stora påfrestningarför individer och samhälle, inte minst från ekonomisk synpunkt. 1978/79:165 Bilaga 3 156 Den på kort sikt mycket ojämna belastningen mellan olikakommuner har tagits upp av bl.a. kommunalekonomiska ulredningen. Till den delskillnadema är beslående och kan relateras till fundamentala olikheter iskattekraft, älderstruktur osv. synes en utveckling av skatteutjämningsbidragenvara atl förorda. I flera fall är problemen emellertid av övergående natur ochdessa bör i försia hand mötas med en utökad långivning till berörda kommuner.Härigenom undviks en onödigt kraftigt ökning av den totala konsumtionen ikommunema, vilket i del medellånga perspektivet ytterligare anstränger densamhällsekonomiska balansen. I likhet med utredama vill vi avvisa tanken på ett av långivningen till kommunerna. 5 Allmänna pensionsfonden (AP-fonden) Meningama är delade i frågan om huruvida återlänesystemeti sin nuvarande utformning bör avskaffas och att återlånen bör förbehållas demindre och medelstora företagen. Flera remissinstanser hälsar förslaget om ettomlagt system med lillfredsställelse. Från några håll understryks viklen av attomläggningen inte försämrar den totala finansieringssituationen för de företagsom inte kommer att kunna få återlån som förut. Åtskilliga remissinstanser,främsi näringslivsorganisalioner, motsätter sig atl återlånemöjlighetenbegränsas. Den femåriga ackumuleringsrätt för äterlånerätten som utredningenföreslår tillstyrks i allmänhet. Någon remissinstans anser attackumuleringsperioden bör sältas till . Flera remissinstanser vill atldel föreslagna takel för ackumulerade åleriån, , höjs till I eller 2milj. När det gäller första-tredje fondstyrelserna är det iövrigt endast några remissinstanser som tar upp och kritiserar utredningensförslag om förbud för AP-fonden att förvärva bankobligalioner och s. k.bankcertifikat (obligationer som löper på högst ) och om rätt förAP-fonden atl förvärva konvertibla skuldebrev och s. k. warrants. I fråga om den föreslagna begränsningen i fjärdefondstyrelsens rält att inneha aktier i samma bolag är meningarna delade eftersamma linjer som inom ulredningen, där två reservationer förekom på dennapunkt. Under remissbehandlingen har vidare väckts förslag ora att styrelsesammansättningeni bör ändras lill bälire överensstämmelse med andra och tredjestyrelsema saml om att delfondens avkastning inte bör återinvesteras ulananvändas för att täcka pensionsutfästelser. Remissinstansema lar också upp den av utredningendiskuterade frågan om ytterligare kapitaltillskott till fjärde fondstyrelsenoch - - om inrättande av en femte fond. Många remissinsianser delarulredningens inställning medan andra anser att inrättandet av ny eller nyafondstyrelser bör övervägas nu och atl nya fondstyrelser är att föredra framförytterliga- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 157 re kapitaltillskott till fjärde fondstyrelsen. En gruppremissinstanser anser att kapitaltillskott till den nuvarande styrelsen ärbättre än att inrätta nya styrelser. En annan grupp slutligen motsätter sigytteriigare tillskott av kapital för aktieförvärv, vare sig medlen skulleställas till fjärde styrelsens eller en ny styrelses förfogande. Erfarenhetema av AP-fondens verksamhet är föremål förutredningens analys. Utredningen finner inte skäl att rubba den inarbetadeorganisationen med tre delfonder. Med hänsyn lill den olika inriktningen påkreditgivningen - därvid den nuvarande uppdelningen i de tre fondstyrelsernasynes fungera väl - saknas enligt inspektionens uppfattning anledning atl nuvidta några ändringar i organisalionen. I den mån en kraftigare aktivering avAP-fondens medverkan på kapitalmarknaden skulle äga rum, kan man möjligen haanledning atl överväga en koncentration av styrelsefunktio-neina. Ensammanslagning av de tre nuvarande styrelsema till en gemensam styrelse kandärvid bli aktuell. Rationella och kostnadsmässiga skäl lalar föratt dennuvarande lösningen med en gemensam administration bör bestå. Inspektionen har ingen erinran mot utredningensuppfattning alt AP-fondens rält att ge direkta lån till kommuner och tillkommunala företag bör bestå i oförändrad form. Detsamma gäller utredningensmening att rälten för AP-fonden att ge direkia lån lill statliga företag motstatlig garanti bibehålls. Vad gällerlån via bankinstituten delar inspektionen utredningens uppfattning atl sådanlångivning kan vara ändamålsenlig i vissa fall och alt rätten för fonden attge reverslän till bankema därför bör kvarstå, dock med en restriktivtillämpning. När det gäller möjlighet för AP-fonden att förvärvabankobligationer och bankcertifikat - som utredningen föreslåratt bankema ifortsättningen skall få rätt att ge ut - anser ulredningen att sådant förvärvinte bör ifrågakomma. Bankinspektionen kan dela uppfattningen att AP-fondensprimära intresse bör vara alt stödja den långfristiga kapitalmarknaden och altdetla inte skulle ske, om fonden gavs ökade möjligheter att operera på denkorta kreditmarknaden. Bankema torde inte heller för sin verksamhei bliberoende av atl desa bankpapper kan placeras i AP-fonden. AP-fonden har dock iviss utsträckning behov av att kunna göra kort upplåning saml att även placera överskottsmedel. Placering av sådana medel synes hittillsha kunnai göras på bankräkning till särskilda villkor (specialinlåning). Som enföljd härav borde del vara möjligt för AP-fonden att i begränsad omfattninganvända bankcertifikat. Frågan om återlån diskuteras utförligt av ulredningen.Utredningen påvisar att bankemas benägenhet att refinansiera sin kreditgivninggenom län i AP-fonden är avhängig av läget på kreditmarknaden. Sålunda haråterlånen ökat kraftigt i tider med kredilåtstramning. med godlikviditet i banksystemet föreligger inle anledning att refinansiera utlåningeni AP-fonden. Givetvis är möjligheten att refinansiera åleriån av storbetydelse för bankema. Detta är framförallt av vikt eftersom bankemaslikviditetskvoter därigenom inte påverkas. 1 molsats till förhållandet vidupplåning i t.ex. inräknas sålunda återlånen inle blandförbindelsema vid fastställande av likviditetskvoten. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 158 Utredningens förslag innebär att de större företagenskreditmöjligheter minskar, eftersom möjligheterna lill återlån föreslåsbegränsade till . för varje låntagare. Vid prövning av krediteröverstigande nämnda belopp måste banken, ulöver sedvanlig kreditprövning, äventa hänsyn till kreditemas inverkan på bankens likviditetskvot. Däremoi innebärförslaget ingen förändring när det gäller möjligheterna för de mindreföretagen att erhålla återlån i AP-fonden. Under förutsättning att deföreslagna förändringama inte leder lill alt de större företagens totalatillgång på långfristigt kapital reduceras, har inspektionen ingen erinran motde av utredningen framförda synpunkterna. Det kan tänkas att bankema i detstramare kreditläge som uppkommer genom den föreslagna begränsningen av bankemasrefinansieringsmöjligheter i AP-fonden inte i samma utsträckning anser sigkunna bevilja krediter till de större företagen, eftersom deras likviditetskvotergenom förslaget kommer att påverkas. Krediter till dessa företag måste därvidäven i fortsättningen tryggas genom möjligheter till lån över bank eller genomnågot mellanhandsinslilut. 1 sammanhanget förtjänar erinras om utredningensförslag att medge möjlighet för bankerna att ge ut bl.a. obligationer. Bankemaskulle här få vissa möjligheter att låna upp kapital och det får härvidförutsättas att möjlighelerna att fä emissionstillstånd och att deemissionsvillkor som kan komma atl meddelas svarar mot de intentioner som bärupp kapitalmarknadsutredningens förslag. De samhällsekonomiska moliven för fondbildningen ochönskemålen om marknadsmässiga hänsyn bör enligt utredningen återspeglas iriktlinjerna för fondens förvaltning. Detta föranleder ulredningen all föreslåett tillägg till 11 § i fondreglementet, innebärande att AP-fonden skall förvaltasinom ramen för vad som är förenligt med den allmänna ekonomiska politiken ochmed beaktande av kreditmarknadens funktionssätt. Inspektionen har i och försig ingen erinran mot det föreslagna tillägget men ifrågasätter, med hänsyntill att någon erinran inle riktats mot det sätt på vilket styrelserna hittillsutfört sin förvaltningsuppgift, om tillägget behövs. Förslaget att införa en begränsningsregel för fjärdeAP-fondens förvärv av aktier i ett och samma företag överenssiämmer med vad somär vanligt när det gäller placering av fondförmögenheter av mera betydandeomfallning.