prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Prop.1978/79:90 306 sering som mäste betecknas som onödig. Förbundets juristerhar redan nu mänga ärenden och mål, där rättshjälp beviljats efter ansökan. Delär Iroligi att antalet ärenden kommer atl öka , vilkel förhållandebör leda lill ett förenklat förfarande. Beviljande av allmän rättshjälp m. m. (§§ 16-21) Förbundet hänvisar här till vad som inledningsvis anförts. Avgifter för allmän rättshjälp (§§ 22-26) De i förslaget angivna rättshjälpsavgifterna bör kunnagodias. I fråga om jämkning av avgiftema vill förbundet hänvisatill vad ovan angivits under rubriken . Denomständighelen alt den rättssökandes betalningsförmåga är väsentligt ökad pågrund av förmögenhetsinnehav (§ 23 andra stycket) bör inte få vara hellavgörande för jämkning. Hänsyn måste i det individuella fallet tas till artenav förmögenheten och möjligheten atl disponera kontanta medel. Del nu anfördakan böra föranleda till en översyn av den till utredningen hörande bilagan 1. anfört tidigare i detta yttrande hargrundats på det framlagda förslaget. Utredningen har emellertid ej varilenhällig. Sålunda har utredningens ordförande i ett flertal fall haft enavvikande mening. Enligt förbundets uppfattning talar övervägande skäl för deåsikter som kommit till uttryck i ordförandens reservation. Förbundet anslutersig följaktligen till de skisserade förslag som finns upptagna i reservationen.En omarbetning av förslaget för anpassning lill reservationen synes intebehöva kräva nägon större tidsförskjutning och bör därför komma till stånd. Vidkommande biträdesfrågan, konstaterar också utredningenatt annan än advokat kan utses som biträde. Våra egna förbundsjurister harockså enligt nu gällande system vid ett flertal tillfällen blivit förordnadejämlikt rättshjälpslagen. Ett förhållande som vi särskilt vill påpeka börfortgå. Våra medlemmar vänder sig i allt större ulsiräckning till våra egnaorganisa-lionsjurister vid tvister som är speciella för resp. bransch.Organisationen tvingas därvid debilera efter sedvanlig taxa som nära nogöverenssiämmer med rältshjälpstaxan. Någon gratis konsultation i detla styckeförekommer således icke och försäkringsfrågan vad gäller rättsskydd förföretagels angelägenheter, är i ringa omfattning utnyttjad. Det finns såledesall anledning att av dessa skäl bevaka näringsidkarens rättmätiga möjligheteralt på sedvanligt sätt erhålla rättshjälp om de ekonomiska förutsättningamainom ovan angivna ramar föreligger. Som framgår av utredningens redogörelse i betänkandet kanupplysningar och råd i rättsliga angelägenheter erhållas på åtskilliga hållinom samhället. Förutom vad som nämnts i betänkandet kan bostadsdomstolen pekapå den service i hyresrättsliga frågor som allmänheten får från hyresnämndernaskanslier liksom självfallet det bistånd som organisationerna på hy- 1978/79:90 307 resmarknaden lämnar sina medlemmar. Även om det sålundafinns olika möjligheter att få råd och upplysningar på annat håll kanemellertid domstolen ansluta sig till utredningens bedömning alt del genom RHLinförda rådgivningsinslitulet bör behållas. Intresset av att medborgama gesmöjlighet atl lill överblickbar kostnad konsultera en kompetent personkvarstår sålunda enligt domstolens mening alhjäml. Därigenom motverkas allmänhelenssäkerligen kvarstående benägenhet atl i förment besparingssyfte anlitaokvalificerad hjälp i juridiska angelägenheter (jfr prop. 1972:4 s. 271). Bostadsdomstolen delar utredningens uppfattning atl dennuvarande rädgivningstiden, ca 20 minuler, är alldeles för kort för attrådgivningsinslitulet tillfredsställande skall kunna fylla sitt syfte. Mångaärenden som borde kunna av genom rådgivning har i stället föranlettansökan om allmän rättshjälp med därav följande administrativ omgång ochkostnad. Exempel på angelägenheter som ofta bör kunna av genområdgivning är inom domstolens verksamhetsområde upprättande av hyresavtal,uppsägning av sådant avtal, fråga om avstående av rätt till förlängning avhyresavtal etc. Domstolen godtar utredningens förslag att rådgivningstidensätts lill i normalfallet och har i och för sig inte något atterinra mot atl rådgivningen i vissa fall får utsträckas upp lill en timme.Enligt domstolens mening är det dock tveksamt om möjligheten till föriängdrådgivning är motiverad därest utredningens förslag i 18 § att advokaten självskall kunna meddela allmän rättshjälp för upp till sex timmars arbete skullegenomföras. Att rättshjälpssyslemet tillhandahåller två olika av advokatadministrerade biståndsformer för angelägenheter som tar 1/i anspråksynes sålunda innebära en onödig dubblyr. Som framgått under avsnitt 6.avstyrker emellertid bosladsdomstolen att advokat generellt ges rält atlbevilja rättshjälp för viss lids arbele, och med den förutsättningen framstårdet enligt domstolens uppfattning som befogat alt rådgivningen ibland kanutsträckas på sätt utredningen har föreslagit. Domstolen vill dock ifrågasättaom det är nödvändigt att arbeta med rådgivning och förlängd rådgivning somskilda lagtekniska begrepp. Det bör övervägas om inte rådgivningstiden likaväl kan beslämmas lill högst mot en avgifl av en proceni avbasbeloppel per påbörjad halvtimme. Förutsättningarna för rådgivning och förlängd rådgivning Hovrätten delar utredningens uppfattning atträdgivningsinstitutet bör finnas kvar samt att rädgivningstiden bör förlängas.Hovrätten har inte något att erinra mot den föreslagna konstruktionen,innebärande att rådgivningen uppdelas i vanlig rådgivning och förlängdrådgivning. Utredningens förslag fär enligt hovrällens mening antagas komma atlmedföra en ökad användning av rådgivningsinslitulet. Då rådgivningsavgiflenäven i framliden lorde komma att nedsättas eller efterges i stor omfattning,kan vidare avsevärda kostnadsökningar för rättshjälpen förväntas. framhåller synes del därför nödvändigt att viss höjning sker avrådgivningsavgiften. För att möjliggöra atl rådgivningsinstitutet liksom f n.skall stå öppet både för fysiska personer, oavsett inkomstläge, och förjuridiska personer torde, som utredningen föreslår, denna höjning böra ha sådanomfattning atl avgiften kommer i nivå med timkoslnadsnormen för tvistemål.Hovrätten vill emellertid i detla sammanhang framhåUa viklen av all det i deninformation förutsattes lämna om rådgivning Prop.1978/79:90 308 klart anges de vidsträckta möjligheter som finns alt fåavgiften nedsatt eller efterskänkt. Eljest föreligger enligi hovrättens meningrisk för atl de förhållandevis höga avgifterna kommer att motverka syftet medden föreslagna ändringen. I de fall advokal vid rådgivning nedsatt eller eftergivitden avgifl den rällssökande har att erlägga erhåller advokaten motsvarande beloppav statsverket utan atl någon prövning av hans beslul företages. Mot bakgrundenhärav vill hovrätten understryka betydeisen av atl uifärdarenkla anvisningar till stöd för advokatens beslutsfattande i dessa frågor.Hovrätten vill i detla sammanhang vidare ifrågasätta om inte domslolsverkelbör tillerkännas rätl att utfärda inte enbart rekommendationer utan ävenföreskrifter i detla avseende. Detta förutsätter emellertid, jämlikt 8 kap. 13§ regeringsformen, ell uiiryckligl bemyndigande för domslolsverkel frånregeringen. 3.3 Hovrätten för Nedre Hovrätten delar utredningens åsikt att ettrådgivningsinstitut bör finnas kvar i rättshjälpssystemet och atlrådgivningstiden bör förlängas för all rältshjälpsformen skall få avsedd verkan.Utredningens förslag att rådgivningen får ta högst i anspråk synesväl avvägt. Institutet har dock enligt hovrättens mening fått en konstladutformning. Några övertygande skäl för att skilja mellan rådgivning under högsten halvtimme och förlängd rådgivning under högsl har icke framförts.Naturligare synes vara alt advokat utan prövning av den rättssökandens ekonomifår meddela rådgivning under högst och inom denna tidsram debiteraenligt timkostnadsnormen . Om bestämda avgifter skallfastställas bör de i vart fall vara flera än två. Den ökade användning av institutet rådgivning som är attemotse bör föranleda en uppföljning ur kostnadssynpunkt. Det är möjligt atl detblir nödvändigt med någon form av kostnadskontroll, som bör kunna åvägabringasulan tillskapande av en tyngande administration. Kammarrätten delar utredningens uppfattning att institutetrådgivning bör finnas kvar i ett förändrat rättshjälpssystem och att rådgivningstidenbör föriängas. Därvid synes vara en lämplig tidsram för vanligrådgivning. Liksom utredningen bedömer kammarrätten atl del emellanåtfinns behov av en mer kvalificerad rådgivning. är exempelvis fallet imånga förvaltningsrättsliga ärenden av enklare art där allmän rättshjälp intebeviljas men där den rättssökande ändå behöver juridiskt bilräde. Det av utredningenföreslagna institutet förlängd rådgivning har emellertid utformats så att enicke önskvärd iröskeleffekt uppkommer. Pågår rådgivningen ,kostar det . till, även om den ytterligare rådgivningstiden inte ärlängre än . Förden rättssökande måste detta uppfattas somstötande. För att eliminera denna effekt föreslår kammartätten att institutenrådgivning och förlängd rådgivning slås samman till ett institut, benämntrådgivning, och att rådgivning skall få lämnas under högst . Förrådgivning skall utgå en grundavgift om f. n. Prop.1978/79:90 309 givningen tar längre lid än 30 minuler i anspråk, skallavgiften fä ökas i proportion lill den ytteriigare tid som gåll ål. Avgiftenskall dock inte få översliga dubbel grundavgift, f n. Tingsrätten delar utredningens uppfattning att dennuvarande rädgivningstiden bör förlängas. Den erfarenhel som tingsrättenerhållit genom rådgivningsverksamheten i tvistemål om mindre värden visar atlett behov föreligger med en uppdelning av rådgivningsinslitulet; ett flertalärenden kan t.ex. lösas genom hänvisning till annan myndighei. För alt rådgivningsinstitutetskall få sådan ökad användning att flertalet ärenden av enklare beskaffenheiskall kunna behandlas inom den föreslagna tidsrymden börenligt tingsrättensmening samhällets tolkservice utökas. Det synes väsentligt att denna frågalöses när det gäller rättshjälpen. Den föreslagna rådgivningsavgiften kan i och för sig inteanses som oskälig. Förslaget innebär dock en kraftig höjning i jämförelse medvad rådgivningen kostar . Tingsrätten befarar att den nya avgiften - somofta kan komma att utgå av basbeloppet - för många kan le sigavskräckande och leda till att rådgivningsinstilutel inte kommer alt fungerapå det sätt som är avsett. Noggranna och lättfattliga tillämpningsföreskrifterbeiräffande nedsättning och eftergift av rådgivningsavgiften bör lämnas. Tingsrätten vill starkt framhålla behovet av en utökningav rädgivningstiden men ifrågasätter om det behövs och är lämpligt med enuppdelning av rådgivningsinstitutet i två kategorier. Uppdelningen synes iverkligheten inte få någon för missbruk av rädgivningsinstitutet begränsandebetydelse men ger upphov till onödig byråkrati - med därav föranleddtidsföriusi -och lagtekniska komplikationer. Man bör alltså inte laborera medrältshjälpsformen förlängd rådgivning, utan det bör räcka alt kalla den formav rättshjälp som här avses för rådgivning den fortgår och i 7 § lagförslagetföreskriva att för varje påbörjad halvtimme av rådgivningstiden skall utgå enavgift som motsvarar en procent av det i förslaget angivna basbeloppet.Tingsrätten ifrågasätter om inte maximitiden borde höjas något utöver denföreslagna tiden , så att upprättandet av handlingar och andratidskrävande åtgärder verkligen hinns med inom liden för rådgivningen. 3.7 och arrendenämnden i Ulredningen diskuterar på sid. 89 och följandeförhållandet mellan den rådgivning som lämnas av advokater och den skyldighetatt gå allmänheten tillhanda med upplysningar, som föreligger för domstolar,ochandra statliga myndigheter enligt servicecirkuläret. Vid hyresnämndema bedrivsen mycket omfattande sådan upplysningsverksamhet bl. a, av ordförandena.Därjämte finns vid hyresnämnderna i och flera tjänstemänmed huvudsaklig uppgift atl lämna upplysningar under del atl regi-stratorn vidhyresnämnden i ägnar ungefar hälften av sin arbetstid åtupplysningsverksamhet. Tjänstemännen lämnar uppgift om lagens innehåll ochhänvisar till kommentarer och annan litteratur där ytteriigare in- 1978/79:90 310 formation kan inhämtas. Vidare ger man upplysningar omansökningshandlingar, blanketter och formulär. Tjänstemännen ger dock ingaråd. Den frågande har nämligen i regel en motpart vilkens intresse inte får trädasför nära. Detta skulle ske om hyresnämndens tiänstemän skulle hjälpa denfrågande genom atl ge råd i en föreliggande tvist. Fråga är alltså bara omupplysningsverksamhet av nämnl slag. Gränsen härför får inte överskridas.Resonemanget måste vara tillämpligt på alla mål och ärenden där det kanförekomma en motsättning mellan två parter. Däremoi är situationen intedensamma i ärenden där sökanden inte har eller kan få någon molpart, t.ex, ide flesta ansökningsärenden. I sådana ärenden bör myndigheien kunna ge enlängre gående upplysning och rådgivning. Med hänsyn till att domslolarna och myndigheterna såledeshar begränsade möjligheler all tillhandagå rällssökande i tvister anserhyresnämnden alt det finns ett klart behov hos allmänheten att kunna vända sigtill en advokal för att få råd. delar utredningens uppfattningatt anledningen till att rådgivning inom rättshjälpens ram fått en säbegränsad omfattning måste vara atl rådgivningen inte hinns med inom den tidför vilken advokaten har rätt till ersättning. tillstyrker därförutredningens förslag atl rädgivningstiden skall kunna utsträckas till en timme.Inom hyresrättens område torde föreligga ett stort behov av rådgivning. Bland frågordär råd kan lämnas av advokat men inte gärna av tjänsteman hos hyresnämndenkan nämnas hjälp med tolkning av avtalsvillkor, diskussion av lämpliga åtgärdermed anledning av försummelse av motpart (hyresvärd eller hyresgäst). Underutsträckt lid för rådgivning kan medhinnas uppsättande av brev till motparten,upprättande av ansökningshandling eller uppsägning, upprättande avhyreskontrakt för andrahandsuthyr-ning eller uthyming av fritidsbostad samthjälp med ansökan om avstående från besittningsskydd. Vad som nämnts tordevara exempel på vanliga hos advokater förekommande uppdrag. Genom att sådanauppdrag kan utföras inom rättshjälpens ram och på ett enkelt och för denrällssökande billigt sätt, kan man vänta sig att allmänheten i större utsträckningän nu vänder sig till advokat. I mänga fall är det bättre om en advokatkopplas in på exempelvis upprättande av ett hyresavtal än att ovana partersjälva försöker sig på upprättande av ett sådant avtal. Fråga är emellertid om det finns någon anledning altlaborera med "rådgivning" och "förlängd rådgivning" somskilda begrepp. Det borde räcka att kalla institutet rådgivning och föreskrivai 7 § alt avgift utgår med en procent av basbeloppet . har lidigare framhållit - i yttrande1975-02-06 över - atl den nu gällande utformningen av institutet inteär tillfredsställande på grund av den knappa rådgivningstiden, vilken i sintur medför ekonomisk förlust i många fall - något som främst drabbar de allmännaadvokalbyråema. FYivata byråer har ju möjlighet alt avböja att meddelarådgivning, vUket torde förekomma tämligen ofta just med hänsyn tilllönsamhetsfrågan. Nämnden anser alt utredningens förslag till ny utformning avinstitutet är ägnat atl eliminera angivna olägenhet och väl värt atl beakta.Därtill kommer att nämndema genom den s. k. förlängda rådgivningen torde blibesparade en hel del ansökningar om allmän rättshjälp, som måste göras iangelägenheter, vilka i och för sig kan avslutas (enklare testamenten, hyresavtal, körkortsären- 1978/79:90 311 den o. dyl.). Del måste därför anses tillfredsställandeatt ett ärende som av Vederbörande advokal bedöms kunna slulföras inom loppelav kan handläggas som ell rådgivningsärende. Dock bör betonas att enadvokat inte fär meddela föriängd rådgivning däresi han redan från början kanförutse atl en tidsåtgång av inte är tillfyllest. Om så är falletskali han vara skyldig låla klienten söka allmän rättshjälp. har inlet all erinra mot utredningensförslag lill beslämmande av rådgivningsavgift(er). Även om avgiften för enenskild rättssökande kan synas hög skall ju möjlighet finnas lill nedsättningeller efiergift av densamma. Nämnden utgår från alt erforderlig informationhärom på ett effektivt sätt kommer att spridas till allmänheten av vederbörandemyndighet. är en av hörnstenama irätlshjälpskomplexet. Det står öppet för envar, såväl fysisk som juridiskperson. Ulredningen har funnit alt det bör vara kvar men atl tiden för enrådgivning bör utsträckas lill att omfatia 1/. Dessulom anserutredningen att det föreligger behov av ytterligare ett rådgivningsinstitut,förlängd rådgivning. delar utredningens uppfattning atl detur många synpunkter är värdefullt med ett enkelt, lättadministrerat ochbilligt system för att tillgodose allmänhetens behov av rättshjälp iokomplicerade angelägenheter och vill därför tillstyrka utredningens förslag.5§ 2 st. författningstexten har dock fått en ur språklig synpunkt mindrelyckad formulering. Stadgandet bör enligi rältshjälpsnämndens mening haföljande lydelse: Om rättslig angelägenhet på grund av att handling behöverupprättas eller annan åtgärd vidtagas eller av annan anledning bedömes krävalängre tid än men högst lämnas rättshjälpen som förlängdrådgivning. Under förutsättning att utredningens förslag om rådgivninggenomförs har rällshjälpsnämnden ingen erinran mot utredningens förslagbeträffande rådgivningsa vgifier. utarbetade i december1974 en promemoria med förslag till vissa ändringar i rättshjälpssystemet.Därvid upptogs även frågor kring rådgivningsinslitulet. I det yttrande somrältshjälpsnämnden avgav över promemorian ullalade nämnden som sin uppfattningatl rådgivning borde pågå så att enklare juridiska ärenden kundehandläggas inom ramen för denna. hyser samma uppfattning ifrågan . Statistik för visar att rådgivningarna minskat i antal.Anledningen härtill lorde bl.a, vara atl rådgivningstiden ansetts för kort.Förlängning av tiden borde kunna medföra alt rådgivning kommer lill störreanvändning. Emellertid anser nämnden att även är för kon tid fören rådgivning. Advokaterna i nämnden har uppfattningen att det hör tillsällsyntheterna att tiden för en rådgivning understiger . Vanligastär att det går åt . Det mest lämpliga vore därför enligt nämndensmening atl bibehåUa institutet rådgivning och fastställa rådgivningstiden lillhögsl . En sådan rådgivningsform skulle bättre svara mot det verkligabehovet och därigenom också kunna 1978/79:90 312 komma all lillämpas i siörre ulsiräckning än rådgivningeni dag. Härigenom kan man dessulom avslå från att införa den av ulredningenföreslagna särskilda rådgivningsformen föriängd rådgivning. Den innebär enligtnämndens mening en onödig komplikation. Avgifl för rådgivning under högst borde kunnauttas efter gängse timkoslnadsnorm och beräknas efter den lid som åtgår förrådgivningen. Möjlighet till eftergift och nedsättning av avgifterna bör finnasäven med en sålunda föreslagen ordning. Riktlinjer härför bör utarbetas efterett mer generöst system än del av ulredningen föreslagna. Nämnden föreslår således att rådgivning skall få lämnasunder högst mot en avgift som beräknas som verkligenätgätt och uttas enligt gängse timkostnadsnorm, att avgift skall kunna eftergeseller nedsättas saml atl detta skall få ske efter ganska generösa regler. Anmärkasbör dock all med utredningens förslag om 6-timmarsregeln rådgivningen inte tordeha någon funktion att fylla annat än i de fall då nämnda regel inte kantillämpas. Liksom rältshjälpsutredningen finner nämnden det angelägetatl rådgivningsinstitutet finns kvar i rättshjälpssystemet. Erfarenheten hardock visat att den tidsram som den nuvarande rådgivningsavgiften medger, omkring22 minuter, är alltför kort för att någon mera kvalificerad hjälp skall kunnages. Av ulredningen föreslagen tidsram för vanlig rådgivning, ,synes lämplig. Avgiften, som kommer alt uppgå till en procent av basbeloppeteller f n. , är enligt rättshjälpsnämndens bedömning inte så hög atl"reklamvärdet" går förlorat. Behov av en mera kvalificerad rådgivning torde emellanåtofta föreligga. Som särskilt vikligl ser nämnden att en sådan rådgivning skullemedge juridiskt bistånd i många förvaliningsrättsliga ärenden där allmänrättshjälp normalt inte medges. Som exempel på sådana ärenden kan nämnas upprättandeav inlaga eller besvärsskrivelse i körkorlsärende eller i ärende angåendeeftergift av återkravsrätt för bidragsförskott. vill dock nämnden antyda vissa nackdelar med detföreslagna institutet förlängd rådgivning. Rättshjälpssystemet blirotvivelaktigt mera invecklat med två olika typer av rådgivning. Vidare medförövergången från vanlig rådgivning till förlängd rådgivning en icke önskvärdtröskeleffekt. Således kostar för den rättssökande en rådgivning om 30 minuter100 kr. medan en rådgivning om exempelvis kostar . För allmänhetenmåste det framstå som egendomligt att de kostar . Trots de nackdelar som redovisas ovan anserrätlshjälpsnämnden atl institutet förlängd rådgivning medför så stora fördelaratt del bör införas i den föreslagna formen. De av utredningen föreslagna reglerna för nedsättning ocheftergift av rådgivningsavgift stämmer väl överens med de regler som tillämpasvid rättshjälpsnämnden i . Nämnden tillstyrker de föreslagna reglernahärför. 1978/79:90 313 Rådgivningsinslitulet har kriliserals inie minsl frånadvokalliåll på den grund ull den unslagna tiden mestadels inte räcker lill.Det bör därför ses som en förbättring alt tiden för rådgivning förlängs. Dettamedför tyvärr kostnudsstegring för all ersättningen skall läcka arbetet.Möjlighet ges också till förlängd rådgivning. Denna är avsedd för ärenden somberäknas kunna slutföras inom en timmas lid. För förlängd rådgivning utgårdubbel avgifl, Efiersom den nu gällande rådgivningstiden, , äralltför knapp måste ifrågasättas om inte också i de flesta fall ärotillräckligt. Sannolikt kommer därför de flesta rådgivningama att bli förlängdarådgivningar. Om den sålunda befarade utvecklingen äger rum, kommer förmodligenkostnaderna för rådgivningssyslemet atl nästan fördubblas. Del föreslagnaavgiftssystemet, enkel respektive dubbel avgift, ger mindre tilltalandetröskeleffekter. Del kan nog tyckas stötande atl behöva betala 100 kr.ytterligare för 5 ä 10 minuters samtal. berörda olägenheter synes kunnuundvikus om man i stället för de föreslagna två hade en enda lyp av rättshjälpgenom rådgivning under högst . Avgiften borde därvid vara på någotlämpligt säll graderad i förhållande lill den ud som faktiskt använts förrådgivningen. En annan lösning vore att ha en lyp av rådgivning under 45minuter mot en fast avgift om t. ex, . En fördel därmed synes vara, atthandhavandet av rådgivningsinslitulet blir enklare. Förslaget med längre rådgivningstid och förlängdrådgivning tillstyrkes. Enligt nämndens bestämda mening kommer en hel delärenden, där man nu måste söka rättshjälp att kunna av inom en timme.Nämnden anser att kostnaderna möjligen till och med skulle kunna nedbringasgenom praxis så att vissa enkla ärenden normalt inte ska motivera atträttshjälp beviljas ulan alt det krävs av biträdet alt angelägenhelen avinom , som blir en slags taxa. Instituten är i hög grad ägnade attförenkla på ett smidigl sätt. Att rådgivningsavgiflens storlek relateras tillbasbeloppet tillstyrks. Emellertid anser nämnden att rådgivningen skallsubventioneras av det allmänna för den del av kostnaderna som översligerförslagsvis , och detta oberoende av klientens inkomst. På sikl kanmöjligen en sådan subvenlionering visa sig vara nationalekonomiskt lönsam,eftersom allmänheten i förväg låter specialister reglera sina ekonomiska ochprivata förhållanden på det att antalet tvister vid domslolar elc. kan kommaatl reduceras. Om nu icke lagstiftaren anser att nämndens förslag om allmäntbidrag kan införas anser nämnden all den som begär nedsatt avgift skall åläggasförete t.ex. senaste skattsedel eller färskt försäkringsbevis för att styrkasill behov av nedsatt avgift.