prop · G20395 · 1978-12-31 00:00:00 — Kungälvskommun framhåller att är kommunernas sammanslutning meduppgift att bevaka deras intressen. Härvid uppkommer ett partsförhållande tUlandra samhälleliga organ och till organisationer av olika slag. Förslaget omalt utse en expertgrupp med företrädare för staten och kommunförbundet, vilkenbl. a. skall vara beredningsorgan inför de återkommande överläggningarna medregeringen, anser man upplösa det naturliga partsförhållandet. I förslagetligger också risker för en tjänstemannastyrning av det politiska område som kommunernas investeringar, konsumtion ochutdebiteringar utgör. avstyrker därför att den föreslagna expertgruppeninrättas. I stället får varje part ställa upp med sina förtroendevalda ochexperter vid de återkommande överläggningarna. Ökade resurser i för uppföljning av denkommunalekonomiska utvecklingen önskas av , och Skaraborgsläns landstingskommuner som härvid utgår från att KEU:s propå om attlänsstyrelsen resp. i förhållande till kommunerna skulle ha någotslags tillsynsfunktion avseende de kommunala budgetarna och räkenskaperna intepå något sätt aklualiseras. Samordning av års- och flerårsbudget Samordning av års- och flerårsbudget tidsmässigt för attförbättra förhandlingsunderlaget ställer sigSvenska kommunförbundet, fyra kommuner och tre landsfingskommuner i huvudsakpositiva till. Avvisande hållning intas av fem kommuner och sjulandstingskommuner. anser att för överläggningarnaunder våren kommer förhandlingsunderlaget att vara bristfälligt. Det underlagsom finns är i huvudsak KELP-uppgifterna och de är gamla ochverksamhetsförändringar har skett sedan uppgiftema lämnades. Men det innebärenligt förbundets mening också problem för många kommuner särskilt för demindre att förändra planeringsgången så att arbetet med årsbudget ochflerårsplanering samordnas. Osäkerheten i materialet blir emellertid mindre vidde överläggningar som förutsätts äga rum . Det är därför främst fördet korta perspektivet som överläggningama grundas på ett bristfälligtunderlag. Efterhand kan det därför enligt förbundet finnas anledning attöverväga ändring i nuvarande planeringsrutiner. konstaterar, att det erfordras enökad enhetlighet i fråga om kommunala budgeteringsprinciper. Vidare erfordrasen samordning av tidsplanerna för kommunernas ekonomiska planering. Kommunenkonstaterar vidare att det kan bli nödvändigt att kommunerna till följd avKEU:s förslag förstärker sina planeringsresurser för att kunna lämnaerforderlig information. Ur dessa synpunkter vore det värdefullt att sedansamrådsmodellen börjat tillämpas, ovannämnda praktiska frågor erhöllsin lösning. kommim uttalar att en sammanföring av flerårs-och årsbudgetfrågorna är att föredra bl. a. med tanke på att man i annat fallofta får diskutera samma frågor vid två olika tidpunkter. Kommunerna har ocksåsvårigheter att få fram erforderliga KELP-uppgifter till den 1 aprU eftersomkommunernas ekonomiavdelningar som regel är hårt belastademed övriga arbetsuppgifter som bokslut, statistik m. m. 1978/79: 95 56 Jönköpingsläns landstingskommun delar utredningens uppfattning beträffande fördelarna meden samtidig behandling av ettårs- och flerårsbudget, men bortser ändå intefrån risken att det korta perspektivet kommer i förgrunden och det långsiktigai skymundan. Även läns landstingskommun tillstyrker att flerårsplanenoch årsbudgeten skall behandlas parallellt och anger att denna budgeterings-och planerings-modell tillämpas inom läns landstingoch har visat sig fungera väl. Också läns landstingskommun ställersig positiv till att års- och flerårsbudgeten behandlas . Strängnäskommun kan ej acceptera att statsmakternas behov av bättre förhandlingsunderlagskall styra när och hur kommunerna gör upp de ekonomiska planema. Det måslevara en i allra högsta grad lokal angelägenhet. Detta har ocksåkommunförbunden hävdat i de planeringsmodeller som framlagts 19751978. Göteborgskommun understryker att tiden för diskussioner om den långsiktiga ekonomiskaplaneringen blir knapp vid en process där långtidsbudgeten fastställssamtidigt som beslut fattas om årsbudgeten. Hänsyn till den statligaförhandlingsordningen får inte dominera vid utformning av planeringsprocessen.Kommunalpolitikernas behov av rådrum är viktigt att beakta. kommunfillämpade den föreslagna modellen, men har de två sista årenåtergått till "tvåstegsmo-dellen" just för att det långsiktigaperspektivet inte fick tillräckligt utrymme. Kungälvskommun anger att KEU:s egen modell med mycket sena riktlinjer, vilka senareskulle omprövas och en hopkoppling av ettårs-och femårsbudgeten skulle tvingakommunerna att utföra ett mycket hafsigt budgetarbete. Därmed blir intebudgetarna de planeringsinstrument de skall vara. Även i ett läge dåbudgetarbetet med ettårsbudgeten kan genomföras enligt kommunstidsschema har man funnit uppenbara nackdelar med att bedriva ettårsplaneringenoch femårspla-neringen . Kommunen har prövat detta och kommit tUl detresultatet att arbetsmängden för budgetberedningen under en kort tidsperiodblev alldeles för stor. Eftersom ettårsbudgeten är anslagsbeviljande ochutdebiteringsgrundande kom helt naturligt det största inlresset att ägnas åtdenna. De viktiga, långsiktiga frågoma kom i kläm. Lysekilskommun anför att det finns ett antal skäl av både praktisk och teoretisk natursom talar mot samordning av ettårs- och flerårsbudgetarbete och framhåller attbristande personalresurser i en liten kommun kan vara ett så besvärandepraktiskt hinder att denna samordning försvåras. Gävlekommun motsätter sig bestämt utredningens förslag att fastställa årsbudget ochekonomisk långtidsplan samfidigt. Långsiktigheten skulle därmed gå förloradeftersom detaljproblem på låg nivå i årsbud- geten skulle blandas med stora strategiska problem ilångtidsbudgeten vid ett och samma tillfälle. Politikerna måste få nödvändigtid för att reagera mellan de övergripande besluten i långtidsplanen och de tekniskauppföljningsbesluten i årsbudgeten. Systemet skulle också medföra en tung ochkoncentrerad administrativ belastning som inte kan accepteras. Även läns landstingskommun är kritisk motett budgeteringssystem där ettårs- och flerårsbudget samordnas och föreslåratl förhandlingssystemet får en slutlig utformning som medger behandling avettårs- resp. flerårsbudget vid skilda tillfällen . Detta för attflerårsbudgeten även fortsättningsvis skaU kunna styra ettårsbudgeten. Vidareanser alt både ettårs- och flerårsbudgeten får störregenomslagskraft var för sig vid skilda behandlingstillfäUen . Det ärockså av vikt att förhandlingarna sker i så god tid att en rimlig bedömning avläget kan ske inför budget- resp. planarbetel. läns landstingskommun delar inle hellerutredningens uppfattning att underlaget för överläggningarna skulle förbättrasom långtidsbudgeten och årsbudgeten fastställs . Tyngdpunkten börförskjutas mot flerårsbudgeten och den långsiktiga perspektivplanen. Enligtlandstingets mening är det stor risk för att intresset koncentreras tillårsbudgeten om behandlingen sker . , ochSkaraborgs läns landstingskommuner motsätter sig också en samordning ochframhåller att den regionala och lokala självstyrelsen inte får underkastasrestriktioner bara för att regeringen och kommunförbunden skall ha ettförbättrat förhandlingsunderlag. landstingskommun avstyrker förslaget omsamordning mellan års- och flerårsbudget och anger följande skäl härför. Omårs-och flerårsbudgeten skall behandlas blir tiden knapp för diskussionav den långsiktiga ekonomiska planeringen. framhåller att engrundläggande förutsättning för att få bättre förhandlingsunderlag är en välfungerande planeringsprocess som innehåller dels en reell politisk beredningoch dels en anpassning tUl organisation och ansvarsfördelning. Om flerårsplanen behandlas skild från årsbudgeten undervåren kommer debatten att på ett naturiigi sätt fokuseras till de långsiktigabedömningarna av verksamheternas inriktning och omfattning. Förutsättningarföreligger vidare för att denna debatt kan hinna påverka innehåUet ochomfattningen av kommande årsbudget. Inom landstingskommun hardirektionerna och nämnderna en viktig roll i beredningen av flerårsplanen. Storbetydelse har också klinikernas och övriga basenheters medverkan genomdriftplaneringen. Med den av KEU 76 förordade förändringen avplaneringsprocessen skulle denna medverkan omöjliggöras på grund av tidsmässigakollisioner. Årsbudgeten fastställes av under slutet avnovember må- 1978/79: 95 58 nad.Behandlas flerårsplanen vid samma tillfälle skulle LKELP-uppgif-terna kunnainfordras tidigast . Med nuvarande rutin behöyerlandstingsförbundet 23 månader för sammanställning och analys av det insamladematerialet. Någon nämnvärd förkortning av är föga realistisk. Dettaarbete skulle således vara färdigt februari/mars. Förstdärefter skulle överläggningarna med regeringen kunna påbörjas. Målsättningenatt överläggningarna skall vara avslutade före mars månads utgång torde varasvår att uppfylla. landstingskommun anser att flerårsplanens behandUngunder våren är förenlig med kravet på ett aktuellt förhandlingsunderlag. Enuppdatering av flerårsplanen och avstämning mot årsbudgeten bör under allaomständigheter ingå i beredningen av årsbudgeten. Detta material kan infordrassom en komplettering till KELP-uppgifterna. och länslandstingskommun anger att utgångspunkten vid bedömningen av när arbetet medfemårsplanen skall ske måste vara det enskilda landstingels administrativasystem. Det kan inte vara av avgörande betydelse för de långsiktigaöverläggningarna om planerna upprättats med några månaders tidsförskjutning.Med det budgetsystem använder upprältas planen . Olikaskäl talar härför. Såvitt det är möjligt att bedöma kommer någonförändring härav inte att göras . Behovetav utvecklings- och informationsarbete när det gäller bl. a. statistik frånnationalräkenskaper och finansstatistik och tolkningar av dennastatistik behandlas av de båda kommunförbunden, SCB, RRV, planverket, enlänsstyrelse, Expertgruppen för regional utredningsverksamhet (ERU), sexkommuner, nio landstingskommuner och av LO. är det av stor vikt att förhandlingsunderlaget ochunderliggande statistik kan presenteras utan ett omfattande tolkningsarbete.Det är också nödvändigt att i statistik, prognoser och analyser dela upp denkommunala sektorn i primärkommuner, landsting och kyrkliga enheter. Landstingsförbundetanger alt man är ense med KEU 76 att större krav måste ställas på underlagetför kommande överenskommelser, bl. a. i form av bättre precision ochenhetlighet vad gäller definitioner och mätning av volymutveckling, kostnaderoch priser. Bättre överensstämmelse mellan nationalräkenskaper, kommunalfinansstatistik och sysselsättningsstatistik bör också eftersträvas. SCBframhåller att den kommunala redovisningen är utformad med utgångspunkt frånredovisningsbehoven i varje enskUd kommun, dock i huvudsaklig överensstämmelsemed Svenska kommunförbundets och Bilaga 9 Remissyttrandena 59 Nationalräkenskapssystemet å andra sidan bygger på eninternationell standard, vars huvudsakliga syfte i detta sammanhang är altbeskriva den kommunalekonomiska utvecklingen i samma termer som församhällsekonomin i övrigt. Att översättningsproblem därigenom uppstår mellandessa redovisningssystem är, såvitt SCB förstår, ofrånkomligt. Bådastalislikserierna redovisas av SCB efiersom de huvudsaklingen tillgodoser olikakonsumentönskemål. SCB anser således i stort sett att den nuvaranderedovisningsprincipen är ändamålsenlig. Verket delar utredningens syn attkonsumenter med enbarl kommunalekonomisk bakgrund.kan ha svårt att tolka destatistikserier som redovisas i nationalräkenskapstermer. Inom SCB pågårutvecklingsarbete som syftar tUl att förbättra möjligheterna tUl informationom vad som skiljer de två statislikserierna åt. Även ERU instämmer med KEU attdet behövs ytterligare utvecklings- och informationsverksamhet, och atl SCBges möjligheter att arbela vidare med dessa frågor. RRVinstämmer i att del vid hittillsvarande förhandlingar mellan regeringen ochkommunförbundet har varit svårigheter att tolka nationalräkenskapernasfinansiella sparande. Nationalräkenskaperna använder framför allt tvåprimärmaterial för beräkningarna av den kommunala sektom, nämligen kommunalresp. Den sistnämnda statistiken utarbetas av RRV ochredovisar de betalningsströmmar som går mellan stal och kommun.Nationalräkenskaperna använder sig av den statliga statistiken avseendekommunalskatten och statsbidragen. Vid de förhandlingar som har förts mellanstaien och kommunförbundet resp. landstingsförbundet har det varit ett problematt dela upp skatterna och bidragen på mottagande sektor: Borgerliga primärkommuner,Landsting, Kyrkor och övriga. Idagsläget är det enligt RRV svårt att dela upp kommunalskatterna ochstatsbidragen på mottagande sektor. KEU anser att det behövs ytterligareutvecklings- och informationsverksamhet för att öka jämförbarheten mellankommunal finansstaiisiik och nationalräkenskapernas beräkningar i fråga omkommunala sektorn. RRV ställer sig positiv till att medverka för att lösa dettaproblem. I samband med översynen av statsbidragen kan exempelvis anslagenutformas på sådant sätt att en uppdelning på mottagande sektor möjliggörs. Planverketanser att alla åtgärder som kan ge de enskilda kommunerna ell säkrare underlagför den ekonomiska planeringen bör vidtas, särskilt den av utredningenföreslagna klarläggande analysen av skillnaderna mellan kommunalekonomiska ochnationalekonomiska begrepp och underlagsdata. i länanger att en förutsättning för att eventuella kommande uppgörelser skall geavsedd effekt är att parterna arbetar med ett gemensamt och realistisktunderlagsmaterial. Prop.1978/79: 95 60 konstaterar, i likhet med KEU, altbeslutsunderlaget för de frivilliga överläggningarna måste förbättras. Det ärväsentligt att den föreslagna arbetsgruppen vidtar åtgärder för attlösa de problem, som föreligger för att översätta nationalräkenskapernabeträffande verksamhei till termer, som kan tillämpas och tolkas hosde enskUda kommunerna. understryker starkt atl enföruisättning för atl frivUliga uppgörelser skall ge avsedd effekt är atl dessabygger på ett realistiskt underlagsmaterial. anger alt mansjälv har inlett ett visst ulvecklingsarbete för att bl. a. förbättramöjligheterna att följa förändringen i lönekostnader och personalvolym och kandärför bekräfta de svårigheler som utredningen pekar på. Ett annal område somockså rymmer stora problem är bedömning och beräkning av pris- ochlöneutveckling. Även här pågår ett utredningsarbete inom kommunen. Kommunenvill understryka att man inle kan ta lätt på dessa frågor om de nämnda begreppenskall få den betydelse som utredningen tillmätt dem i de föreslagnaförhandlingskontakterna. kommun anser att det är av betydelse alt resultatenav en överenskommelse presenteras på ett konkret och enkelt sätt som är anpassattill praktisk verklighet. Det är för kommunernas förtroendemän ochtjänstemän svårt att till den egna kommunens verksamhet översätta deövergripande resonemang som ofta förs i nationalräkenskapstermer, såsomkommunal konsumtion, kommunemas finansiella sparande etc. kommunmenar att nuvarande angivelser av expansionstakten, som utgår frånnationalräkenskaperna inte är förenliga med kravet på ett mått påvolymökningen som är operationellt hanterbart på den kommunala budgetnivån. läns landstingskommun beionar att det är avbetydelse atl nuvarande förhandlingsunderlag väsentligen förbättras samt attden kommunala utvecklingen kan mätas på ett mer adekvat sätt. Liknandesynpunkter anförs av , , , ochBlekinge läns landstingskommuner. och läns landstingskommun säger att det ärmycket viktigt atl de problem som föreligger vid beräkning av volymökningar iden kommunala verksamheten utreds på riksplanet, då det är förenat medstora svårigheter att mäta utvecklingen. Denna utredning får inte begränsastill att få fram tal som är användbara på riksplanet. Det är än viktigare altde enskilda landstingen i sin planering har tiUgång till relevanta tal förvolymökningen som hjälpmedel i budgetprocessen. Anvisningar och kommentarererfordras. Dessa bör även leda till enhetliga beräkningsprinciper mellan deolika landsfingen. läns landstingskommun framhåller nödvändighetenav att metoder utarbetas som på ett tillfredsställande sätt kan mäta volymutvecklingenindividuellt för landsting och primärkommuner. Bilaga 9 Remissyttrandena 61 ringenav antalet arbetstimmar som nämnts som ett tänkbart mått lorde inte vara tillfyllest. Detta mått tar bl. a. inle hänsyn till köp och försäljning avtjänster mellan huvudmännen inom den kommunala sektorn och inte heller tillbidragsgivningen till föreningar och organisationer. Inte heller kan detta måttta hänsyn fill förändringar i utbytet av vissa tjänster med den privatasektorn. Om exempelvis ett landsting, som inom omsorgsverksamheten köpertjänster av enskilda vårdhem, i stället bygger ut sin egen vårdkapacitet ochdärigenom kan ta hem vårdtagare från de enskUda vårdhemmen, leder detta tillatt antalet tjänster ökar, vilket då felaktigt registreras som en volymökningför . I verkligheten kanske förändringen resullerar i envolymminskning för genom att kostnaderna för verksamheten sjunker. ÄvenNorrbottens läns landstingskommun berör frågan om ett förbättratförhandlingsunderlag och pekar på de utomordentligt höga krav som måste ställaspå detta. LOvill särskUt instämma i att del krävs en väsentlig förbättring av delgemensamma förhandlingsunderlaget genom samordning och förenhelligande meUan åena sidan nationalräkenskapssyslemet och å andra sidan den kommunalafinansstatisfiken. F. n. är situationen otillfredsställande. 4.2Samverkan mellan kommuner och landstingskommuner framhåller att regional samverkan sker mellanförbundets länsavdelningar och landstingen. En effektivisering av det samrådsom sålunda påbörjats bör emellerlid eftersträvas. Särskilt viktigt är det attsamråd sker vad beträffar sådana investeringar som föranledermycket väsentliga driftkostnadsökningar. Ett effektivare samråd bör såledesenligt förbundets mening äga rum vad avser fierårsplaneringen och därvid börlandstingens och kommunernas planerade investeringar vägas mot varandra. Entidsmässig samordning av flerårsplaneringen är också angelägen. Förbundetpekar på svårigheterna att få till stånd ett effektivt samråd eftersom varjelandsting och primärkommun exklusivt bestämmer över sina angelägenheter, inkl.utdebiteringens storlek. Kommunförbundei är dock berett att medverka tiU attfinna former för ett effeklivare frivilligt samråd än det som hitfillspraktiserats. anser att samrådet mellan primärkommuner och landsting börutvecklas och byggas ut. Formerna för en sådan samrådsverksamhet bor kunnautformas genom fortsatta diskussioner mellan primärkommunerna och landstingenunder medverkan från kommunförbunden. Enligt förbundet kan fördelar vinnas i ensamplanering och samordning mellan närliggande kommunala verksamhetsgrenar,som t. ex. social verksamhet, äldreomsorg och långtidssjukvård. 1978/79: 95 62 Samverkansformer inom dessa områden har också växt framsåväl mellan kommuner och landsting, som i pågående samarbete mellankommunförbunden och . Det hittillsvarande samrådet mellanprimärkommuner och landsting har mest haft karaktären av information om budgetoch planer och allmänna diskussioner, men har inte i denna form givit påtagligaresultat såsom anpassning av utdebiteringssatser eller andra åtgärder annat änmer undantagsvis. delar också KEU:s uppfattning att enutökad samverkan i utgifts- och utdebiteringsplaneringen mellan kommuner ochlandsting vore av värde. Förutom i ett ekonomiskt perspektiv bör en sådansamverkan även ses i ett välfärdspolitiskt perspektiv. En ökad samverkanmellan olika samhällssektorer och olika organisatoriska nivåer är nödvändig föratt uppnå sociala mål i samhällsplaneringen. Ett tiotallänsstyrelser uttalar sig också för ett ökat samråd mellan kommuner ochlandstingskommuner. Länsstyrelserna i och pekaremellertid på att de praktiska frågorna vad beträffar överläggningarna inom deskilda länen kan bli svårbemästrade. i konstateraratt i ett län som , som omfattar 16 kommuner, är KEU:s modell knappastpraktiskt realiserbar med hänsyn till det stora antal personer det blir frågaom vid sammanträdestillfällena. Utredningen förutsätter att det bör vara enuppgift för kommunförbunden att utforma riktlinjer för hur ett samrådsförfarandeskall organiseras. instämmer i bedömningen att kommunförbundenfår ta sig an utvecklandet av en samrådsmodell som är praktiskt tillämpbar.Länsstyrelsen vill emellertid poängtera att det föreslagna samrådet ej får gesformen av en instans med rätt att ge kommuner eller landsting direktiv.Samrådet bör ha karaktären av forum för informationsutbyte som kan befrämja ensamordning mellan de insatser kommuner resp. landsting svarar för.Länsstyrelsen i biträder KEU:s förslag men vill för egen delföreslå att i en eller annan form knyts till denna samverkan iden del den avser bedömningar om befolknings- och därmed skattekraftsutvecklingen. Svenska kommunförbundets åtta sydsvenska länsavdelningaranser att samrådet mellan kommuner och landsting är nödvändigt och bör utvecklas.I KEU:s modell förutsätts all tar initiativet till samrådet.Enligt länsavdelningarna bör initiativet även kunna tas av primärkommunernavia länsavdelningen. Det är viktigt att kommuner och landsting överenskommer omett tidsprogram för budgetprocessen. TUl stor del beroende på olika tidsprogramför budgetarbetet har det förekommit att landsting i ett så tidigt skede attdiskussioner om primärkommunernas utdebitering varit omöjliga att föra gåttut med deklarationer om en utdebiteringshöjning, vilket undanrycktförutsättningarna för meningsfulla diskussioner mellan kommuner och landsting. Bilaga 9 Remissyttrandena 63 Dettaär enligt länsavdelningarnas mening olyckligt och kan undvikas, om gemensamtprogram för budgetarbetet upprättas. Desydsvenska länsavdelningarna delar uppfattningen att samrådet inte enbart skallavse det närmaste budgetåret. Det är minsl lika viktigt att antagandet av dekommunala flerårsplanerna föregås av samråd. En mycket viktig del av dessaöverläggningar kan bli uppgiftsfördelningen och att pröva förutsättningar ochbehov att överföra uppgifter mellan primärkommuner och landsting. I syfte attundvika skattetak är länsavdelningarna beredda att med all kraft verka för attsamråd kommer fill stånd. Ett sätt att verka i denna riktning är attprimärkommunernas ekonomiska planer förslagsvis genom länsavdelningamasförsorg sammanställs till ett gemensamt översiktiigt budgetförslag för kommunernai länet. Delta kan sedan användas som underlag för diskussioner om fördelningmellan kommuner och landsting av tillgängligt utrymme. Hur den primärkommunaladelen av utrymmet skall utnyttjas i det fall detta är mindre än kommunernassammanlagda behov, får bli föremål för överläggningar primärkommunerna emellan. Länsstyrelseni anser att den modell som skisserats av de sydsvenskalänsavdelningarna är värd att prövas. Även kommun och i , i yttrande som bilagtsyttrandet från i , framför synpunkter somöverensstämmer med de sydsvenska länsavdelningarnas remissyttrande. Torsbykommun anför liknande synpunkter som de sydsvenska länsavdelningarna ifråga ombehovet av ett gemensamt lidsprogram för budgetprocessen. Hultsfredskommun är skeptisk till de sydsvenska länsavdelningarnas förslag om attprimärkommunernas ekonomiska planer skall sammanställas till ett gemensamtöversiktligt budgetförslag för kommunema i länet. kommun ifrågasätterom det är möjligl att på ett metodiskt och logiskt sätt sammanställakommunernas planer lill ett gemensamt underlag. Vidare ifrågasätts hurprioriteringen mellan kommunerna skall ske. Ettfemtiotal kommuner instämmer i KEU:s bedömning att en ökad samverkan arnödvändig mellan kommuner och landstingskommuner. kommun framhåller atlom samrådet skall få effekt bör det ske omgångsvis och på sådant sätt attrekommendationer om skattesatser kan utfärdas. länsavdelningarkommer här alt få en betydande uppgift dels som samordnare dels också somkontaktorgan för kommunerna mot regeringen.