prop · G20373 · 1978-12-31 00:00:00 — Arbetsvårdsenheten svarar för alla frågorrörande arbetsprövning och arbelsträning, arbetstekniska hjälpmedel m.m. Frågorgällande psyko-loginsalser faller på yrkesvägledningsenhetens psykologseklion,medan huvudansvaret för OT- och ALU-verksamhelen ligger på AMS utbild- Prop.1978/79:73 80 Anpassningsfrågoma som får en avsevärd tyngd iarbetsmarknadsinstitutens arbete handläggs nu främst inomarbelsförmedlingsenhe-ten. Den centrala handläggningen inomAMS i frågor som berör arbetsmarknadsinstituten är således splittrad på en radenheter. Enligt min mening måste del vara mindre ändamålsenligt med hänsyn tillden praktiska verksamheten vid arbetsmarknadsinstituten med en sådanuppdelning av del centrala ansvaret som skulle bli fallet om nuvarandeorganisation och ar-betsansvarsfördelning behålls inom AMS. Härtill kommer somnämnts att organisalionsförändringama inom del skyddade arbetet kan beräknas innebäraall personalresurser kan frigöras. Vilka personalresurser som på detta sätt kanfrigöras kan dock först bedömas sedan bl.a. den centrala stiftelsen förskyddat arbete trätt i funktion och rekryteringen dit avslutats. F.n. handläggsfrågor rörande verksläder för skyddat arbete, kontorsarbetscentraler,industriella beredskapsarbeten och hemarbete vid arbetsvårdsenheten,industrienhelen, personalenheten, ekonomienheten och in-tendenturenhelen. Motden bakgmnd jag här har anfört anser jag att starka skäl föreligger för en mergenomgripande organisationsöversyn av styrelsens verksamhet. Efter samråd med chefen förekonomi- och budgeldepartementen vill jag därför förorda atl ett sådantöversynsarbete bör utföras av AMS i samverkan med statskontoret och i samrådmed berörda personalorganisationer. Översynen bör samordnas med detutrednings- och utvecklingsarbete som AMS och statskontoret bedriver avseendeplatsförmedlingsarbetet och dess organisailon. Förslaget om inrättande av arbetsmarknadsinstitutunder länsarbets-nämndema kan i viss utsträckning komma att medföra behov av enändrad organisation vid nämndernas kanslier. Det ankommer på NYR alt inom ramenför sina direktiv i samråd med arbetsmarknadsverket behandla dessa frågor. Det framtida finansieringssystemetför arbetsvårdsverksamheten bör enligt sysselsättningsulredningen utformas såatl rationella val kan göras mellan olika handlingsalternativ utan hänsyn tillatl del finns olika finansie-ringsfömtsättningar. Sambanden mellan ökadekostnader för förebyggande åtgärder och minskande kostnader i andra led börmarkeras. De ekonomiska konsekvensema av olika alternativ skall enligtutredningen helst kunna avläsas i det enskilda förelaget eller förvaltningen. Deltaskulle kunna innebära all kostnadema för arbelsvårdsinsalser läcks ur sammafinansieringskällor som allernaiivkostnaderna för främst förtidspensionering,långtidssjukskrivning och arbetslöshetsersättning. revisorer har vid singranskning av arbetsmarknadspolitiken varit inne på tankegångar som innebär attförtidspensioneringen kostnads- Prop.1978/79:73 81 mässigtlill en del bör betraktas som en arbetsmarknadspolitisk utgift. Kostnaderna förförtidspensionering bör således sammanbindas med de arbelsmarknadspoliliskakostnaderna. Revisorerna påpekar bl.a. atl kostnaderna för denarbetsmarknadsmässigt betingade förtidspensioneringen inte ingår iredovisningen av kostnaderna för de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Enligtrevisoremas mening bör kostnadema för den arbetsmarknadsmässigt betingadeförtidspensioneringen redovisas med regional fördelning. De förtidspensionerademåste således delas upp i två gmpper; de som pensionerats av arbetsmarknadsskäloch de som pensionerats av medicinska skäl. Kostnadsutveckingen för såväl dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna som för den allmänna försäkringen skulleenligt verkets bedömning härigenom klarare kunna följas. hävdar däremot atl detinte är möjligtalt särskilja de personer som förtidspensionerats avarbetsmarknadsskäl från gmppen medicinskt förtidspensionerade. Utredningenanser att det i själva verket inte existerar några sådana klara gränser.Däremot anser utredningen atl det är rimligt alt samhäUet på något sätt gör enbindning mellan de kostnader inom socialförsäkringssystemet som är en följd avatt arbetsmarknaden inte tar emot personer med olika typer av handikapp ochkostnaderna för arbetsvärden. Detta förutsätter emellertid alt det inte endastär frågan om en tekniskt statistisk redovisning utan atl också resurserna iverkligheten kan användas på ell altemalivl sätt. Flertalet remissinstanserdäribland RRV, , , kommenterar med en positivinställning utredningens tankegångar. För egen del vill jag erinra om atlfinansieringsfrågorna diskuterades i prop. (1977/78:30) om skyddat arbete ochyrkesinriktad rehabilitering m.m. När det gällde finansieringen av verkstäderför skyddat arbete framhöll föredraganden med anledning av ettutredningsförslag om alt finansiera verksamheten genom en särskildarbetsgivaravgift, atl det pågick flera utredningar inom områden som hardenna finansieringsform. Med hänvisning lill delta framhöll föredraganden attvalet av finansieringsmetod borde prövas i ett mer övergripande sammanhang.Eftersom kostnaden för skyddad sysselsättning från samhällets sida kunde sessom ell alternativ till olika former av arbetslöshetsunderstöd ocharbetsmarknadspolitiska insatser avsåg föredraganden atl senare återkomma medförslag om finansiering av den skyddade verksamheten. Föredraganden fann detemellertid naturligt att kostnadema för en samordnad organisation för denyrkesinriktade rehabiliteringen borde läckas på samma sätt somarbetsmarknadsutbildningen, dvs. över arbetsmarknadsutbildningsfondenvarigenom budgetmedel och arbetsgivaravgifter samordnas. Även jag delar denna uppfattning. Härutöver villjag emellertid framhålla all finansieringen av de arbetsmarknadspolitiskainsalsema generellt inte är ordnad på något enhetligt sätt.Arbetsmarknadsutbildningen bekostas via en särskild fond, som i sin turfinansieras genom arbetsgivaravgifter 6 1978179. 1978/79:73 82 och genom bidrag över statsbudgeten. Utbildning avsvårplacerade, inom arbetsmarknadsutbildningens ram, har däremot helt bekostatsöver statsbudgeten. Kostnadema för den hittiUsvarande arbelsprövnings- ochar-betsträningsverksamheten har delats mellan stal och kommun. För atl trygga arbetslagarnaslönefordringar i företag som gått i konkurs finns en särskildlagstiftning om statlig lönegaranti vid konkurs. Kostnadema härför finansierasvia en särskild arbetsgivaravgift. Alla åtgärder för anpassning avarbetsplatsema, arbetstekniska hjälpmedel, arbetsbiträde osv. finansieras heltvia statsbudgeten. Delsamma har i huvudsak gällt för beredskapsarbete,halvskyddad sysselsättning, arkivarbete, kontorsarbetscentraler, industriellaberedskapsarbeten och liknande verksamhet. Kostnaderna för verkstädema förskyddat arbete har delats mellan staten och de olika huvudmännen.Arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta slödel vid arbetslöshet finansierasöver statsbudgeten och av en särskild arbetsgivaravgift. Den splittrade finansieringen av dearbelsmarknadspoliliska åtgärderna är en olägenhet inte bara när del gäller altunderlätta en flexibel användning av samhällsresursema för arbetshandikappade.Frågan är enligt min mening också av väsentlig betydelse för hela delarbelsmarknadspoliliska ålgärdssyslemel p.g.a. den förändrade inriktning somarbetsmarknadspolitiken i ökande grad givits under 1970-lalel. Åtgärderna harsåledes alltmer inriktats på all uppkommande sysselsättningsproblem avkonjunktureli eller strukturell art måste mötas redan inom företaget. Tankenär att man härigenom bl.a. skall kunna undvika att försämraproduktionsfömtsätt-ningarna för i och för sig livskraftiga företag som fåttsysselsättningsproblem till följd av konjunkturavmattning eller andraövergående orsaker. För företag som drabbats av långsiktiga stmkturella problemoch där omdaningar är nödvändiga, t.ex. inom teko- och stålindustrin, harmålsättningen varit alt övertalig personal genom arbelsmarknadspoliliska åtgärderskall kunna undgå arbetslöshet. För såväl de berörda arbetslagarna som församhället har en sådan politik ofta stora fördelar genom all anställningstrygghetenkan värnas. Kostnadema för samhället för åtgärder med denna inriktning äroftast också lägre än för mera traditionella arbelsmarknadspoliliska insatsersom beredskapsarbete, arbetsmarknadsutbildning osv. eller förlokaliseringspoliliska insatser. De medel som använts för att förebyggafriställningar har bl.a.varit utbildningsinsatser inom företagen - främst dens.k. 25-kronan - stöd lill lagerproduktion, sysselsättningsbidrag förpermitteringshotad personal (det s.k. 75%-bidraget), sysselsältningsstöd föräldre arbetstagare inom tekoindustrin m.fl. Inom ramen förlokaliseringspolitiken har också betydande medel salsats för all strukturellaomdaningar i existerande företag skall kunna genomföras i socialt acceptablaformer. De förebyggande åtgärderna för atlförhindra arbetslöshet för redan anställda har kombinerats med en radkraftfulla insatser för nytillträdande på Prop.1978/79:73 83 arbetsmarknaden främst ungdomar och kvinnor som p.g.a. den låga efterfrågan på arbetskraftfått särskilda problem. För nytillträdande och arbetslösa harutbildningsinsatser kommit lill stånd i myckel stor omfattning främst inomramen för arbetsmarknadsutbildningen men också inom del reguljära skolväsendel.Även insatserna med beredskapsarbeten har i hög grad förändrats. Majoriteten avde arbetslösa som sysselsätts i beredskapsarbeten, finns idagsverksbilliga arbeten inom bl.a. service- och vårdsektorerna.Beredskapsarbeten har också i vissa fall kombinerats med utbildningsinsatser. Sammantaget har dessa insatser lett till alt vårtland haft en internationellt sett mycket låg arbetslöshet trots den djupalågkonjunkturen. Satsningen på arbelsmarknadspoliliska åtgärder av skildaslag, som inneburit alt upp emot av totala antalet personer iarbetskraften omfattats av arbelsmarknadspoliliska insatser, har också fåttkonsekvenser av finansiell natur. De mycket betydande utbildningsinsatserna hart.ex. lett till stora påfrestningar på arbelsmarknadsutbildningsfonden. Brislenpå fondmedel har fått läckas med statsmedel. Av lättförståeliga skäl har ocksåfonden för statlig lönegaranti vid konkurser varit hårt belastad. Riksdagenhar fått besluta om höjning avavgiftsuttaget från arbetsgivama. Arbelslöshetsfonden och de frivilligaarbetslöshetskassoma har däremot haft en relativt sett god utveckling, med i deflesta fall fortsatt fonduppbyggnad som en följd av all arbetslösheten harkunnat hållas på en förhållandevis låg nivå. De synpunkter som sysselsättningsulredningen förtfram belräffandede ökade möjligheterna lill en flexibel resursanvändning inomarbetsvärden som skulle följa av en mer enhetlig finansiering är jag, mot denbakgrund jag här har skisserat, beredd atl utsträcka till att gälla i huvudsakalla indi-vidinriktade stödåtgärder inom arbetsmarknadspolitiken. 1 vilken utsträckningen sådan mer enhetlig finansiering bör ske genom arbetsgivaravgifter är jagdock inte beredd atl nu ta ställning lill. Frågan om en mer enhetlig finansieringhar också fått särskild aktualitet genom det förslag till allmänarbetslöshetsförsäkring som överlämnats till mig och över vilkenremissbehandlingen avslutats. Inom arbetar f.n. eninterdepartemental arbetsgrupp med en rad frågor kring arbetsmarknadspolitikensframtida finansiering. Härvid studeras också sysselsätlningsutredningensförslag om en bindning mellan de arbelsmarknadspoliliska kostnaderna förpensioner och långtidssjukskrivning. Målsättningen är att ett förslag om en mer enhetligfinansiering av de arbetsmarknadspolitiska insatserna om möjligt skall kunnaläggas fram i samband med atl föreläggs förslag om allmänarbetslöshetsförsäkring. Del är önskvärt att en sådan enhetlig finansieringockså kan vinna tillämpning som en allmän arbetslöshetsförsäkringträder i kraft. Dettainnebär emellertid atl en eventuellt ändrad finansieringsmetod un- 1978/79:73 84 deralla förhållanden inte kan träda i kraft förrän i början av 1980-talel. Tillsvidare bör därför finansieringen av de arbelsmarknadspoliliska insalsema förbl.a. arbetshandikappade i huvudsak ske enligt nuvarande ordning. Beträffandeden yrkesinriktade rehabiliteringen har dock, som tidigare nämnts, riksdagenbeslutat atl denna skall finansieras på samma sätt somarbetsmarknadsutbildningen och atl deltagarna skall erhålla utbildningsbidrag. Den nya stiflelseorganisationen för verkstäder inomarbetsvärden bör tills vidare i sin helhet finansieras över statsbudgeten. Jagavser atl återkomma i denna fråga i budgetpropositionen /80. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomarbetsmarknadsdepartementet upprättats förslag till 1. lagom ändring i lagen (1974:12) om anställningsskydd, 2. lagom ändring i lagen (1976:600) om offentlig anställning. Det under 2 angivna förslaget har upprättats isamråd med statsrådet . Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställerjag att regeringen föreslår dels atl anta förslagen till 1. lag om ändring i lagen(1974:12) om anställningsskydd 2. lag om ändring i lagen(1976:600) om offentlig anställning dels alt 3. godkänna de av mig förordadeallmänna riktlinjema angående åt- gärderför arbetshandikappade inom arbetsmarknadspolitiken 4. godkännade av mig förordade grunderna för ekonomiskt stöd till för personer med arbetshandikapp att gälla fr.o.m. den 5. godkännade av mig förordade förändringarna beträffande bidrag vidutbildning m.m. i företag av äldre och handikappade all gälla fr.o.m. I juli1979 6. underförbehåll av alt uppgörelse kan träffas mellan statens för- handlingsnämndoch berörda huvudmän och en grund för reformen därigenom skapas godkänna de avmig förordade grunderna för inrättande av inomarbetsmarknadsverket Prop.1978/79: 73 85 7. godkännade av mig förordade grunderna för inrättande av ett in- stitutför metodutveckling och forskning inom den yrkesinriktade rehabiliteringen 8. godkännaden av mig förordade omvandlingen av arkivarbete, musikerhjälpoch halvskyddad sysselsättning till anställning med lönebidrag att gällafr.o.m. 9. godkännade av mig förordade särskilda insatserna för ungdomar medarbetshandikapp att gälla fr.o.m. 10. godkänna de av migförordade förslagen rörande näringshjälp att gälla fr.o.m. den Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar alt genom proposition föreslå atl anta deförslag som föredraganden har lagt fram. 1978/79: 73 86 Sammanfattning av sysselsättningsutredningens delbetänkande (SOU 1978:14) Arbete åt handikappade HANDIKAPP OCH ARBETE - BAKGRUNDSBESKRIVNING Sysselsättningsulredningen hänvisarinledningsvis till sitt delbetänkande (SOU 1975:90) Arbete ål alla. I dettahade utredningen konstaterat de stora svårigheter som förelegat att även underhögkonjunktur bereda sysselsättning åt handikappade. I nämnda betänkande skrevutredningen: "Del är därför viktigt altåstadkomma förbättringar av möjligheterna att stödja dessa grupper påarbetsmarknaden. Lösningen av deras sysselsättningsproblem är en förutsättningför atl målet arbete åt alla skall kunna uppnås." 1 det här aktuella delbetänkandet Arbete ål alla behandlarutredningen hela frågan om de arbetshandikappades sysselsättning. Utredningensäger atl man förutsätter att delaljförslag senare kommer atlutformas av och och i vissa fall av särskildaorganisationskommittéer. Enligt AMS definition är en personarbetshandikappad som p.g.a. fysiskt, psykiskt, förståndsmässigt ellersocialmedicinskt handikapp har eller förväntas få svårigheter all erhållaeller bibehålla ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Ett handikappbehöver således inte mer eller mindre automatiskt leda till all en sökandeskall betecknas som arbetshandikappad. De arbetshandikappade som hosarbetsförmedlingen fåll fördjupad utredning genom arbetsvärden kallasarbetsvårdssökande. Antalet arbets-vårdssökande uppgår lill ca 70000/år. Iarbetsförmedlingens statistik indelas de arbetshandikappade i åtta olikadelgrupper efter arbetshandikapp. Gmpperna är bjärt-, lung- och kärlsjukdom,hörselskada, synskada, rörelsehinder, övriga fysiska handikapp, psykiskaarbetshandikapp, förståndshandikapp saml socialmedicinska handikapp. Arbetsmarknadssituationen för arbetshandikappade belysesgenom arbetsmarknadsverkets statistik. Denna statistik är dock ofullständigoch ger endast en ögonblicksbild av arbetslösheten och strömmarna genom olikainstitutioner. För att få en mer fullständig bild av de arbetshandikappadessituation på arbetsmarknaden måste också statistik om förtidspensionering ochuppgifter från handikapporganisationerna tas med. Utredningen anser alt detfinns stort behov av alt få fram heltäckande undersökningar av dearbetshandikappades arbetsmarknadssituation. För perioden april 1976-mars 1977uppskattas att av de arbetshandikappade hade fått arbete på denreguljära arbetsmarknaden. Den utveckling mot minskad andel arbelsplacerade påden reguljära arbetsmarknaden som konstaterats sedan 1960-lalet tycksfortsätta. De synskadade och socialmedicinskt handikappade möter de störstasvårigheterna på arbetsmarknaden. 1978/79:73 87 En arbetsvårdssökande kanavregistreras från arbetsförmedlingen därför att han har fått arbete ellerutbildning i någon form, men också av s.k. negativa anledningar. Negativaavregistreringsorsaker är bl.a. arbetsoförmåga - sjukvård - anstalts vård,ofta kombinerat med förtidspensionering. Vem är arbetshandikappad? Svårigheten att ge en klar ochentydig definition av arbetshandikappade hänger samman med att det inte finns någraentydiga kriterier som avgränsar gruppen. Olika individers arbetsförmåga i enviss arbetsuppgift kan variera p.g.a. olika arbetshinder. Det behöver inteheller vara hinder hos den enskilde utan yttre förhållanden t.ex. brist påbarntillsyn eller dåliga kommunikationer som utgör arbetshinder. Också vissaförhållanden i arbetslivet utgöra hinder: arbetsmiljö, utbildning,arbetshinder, krav på yrkeserfarenhet etc. Vissa individer övervinner dessahinder. De är attraktiva på arbetsmarknaden. Andra klarar inte hindren ochallra svårast är det för dem som har varaktiga fysiska, psykiska,förslåndsmässiga eller socialmedicinska handikapp. Det är viktigt alt understryka attarbetshandikappade inte är en lätt definierad minoritet på arbetsmarknadenutan att ett stort antal människor är eller riskerar - i.ex. med stigande ålder- all komma i en situation där de kan behöva särskild hjälp och stöd för att fåarbetsuppgifterna anpassade efter sin förmåga, eller möjligheter atl utvecklasin förmåga. Med en viss förenkling kan man hävda atl om arbetsmarknaden varanpassad till alla individers förutsättningar skulle ingen hindras alt göraarbetsinsatser efter sin förmåga. Förvärvsarbetet upptar endast enmindre del av en människas livstid, men spelar en central roll för att formaförutsättningarna för sociala relationer, aktiviteter utanför arbetet etc. Sysselsättningsulredningen utgårifrån all nästan alla människor har förmåga att bidra till den gemensammaproduktionen av varor och tjänster. Alt bidraget varierar är självklart. Del ärdå enligt utredningen svårt att se någon bestämd gräns för hur liten en personsarbetsförmåga skall vara för alt det inte skall vara aktuellt för samhället atlförsöka lösa sysselsättningsfrågan i vid mening. Alla skall alltså ha rättlill någon form av sysselsättning. När det gäller personer med mycket stornedsättning i arbetsförmågan, närmast i form av sysselsältningsterapi - mensedan i glidande skala över till fullt dellagande i den ordinarie produktionen. Del finns enligt utredningen klartnegativa drag när det gäller utvecklingen av de handikappades möjligheter atlfå arbete på den reguljära arbetsmarknaden under de senaste 10-15 åren.Sysselsällningsutredningen diskuterar här många förklaringar. Sättet att mäta lönsamhet ocheffektivitet i företag, myndigheter och organisationer tar liten eller ingenhänsyn till samhällsekonomiska effekter utanför företagen. Detta förhållandemåste enligt utredningen förändras om de arbetshandikappadessysselsättningssituation skall kunna lösas. Vidare ställer den moderna tekniskautrustningen allt större krav på de individer som skall handha den. Å andrasidan kan teknisk utveckling också ge möjlighet till arbete för någon som aldrighaft detta genom all arbetshandikappet kan kompenseras. 1978/79:73 88 Förbättringar avsocialförsäkringssystemet, i första hand pensionerings-möjlighelema, liggerbl.a. också till grund för den förändring som har skett på arbetsmarknaden.Människor som tidigare av ekonomiska skäl var tvungna att under myckel svåraförhållanden försöka göra en arbetsinsats för atl försörja sig, har fått enmöjlighet atl med rimliga ekonomiska förutsättningar välja att inte arbeta. Fackföreningsrörelsenslåglönesatsning bmkar ibland framhållas som en väsentlig förklaring lillutslagningen från arbetsmarknaden och svårighetema atl sysselsätta personermed nedsatt arbetsförmåga. En sådan effekt kan enligt utredningen inteuteslutas, men atl göra det till huvudförklaring tycks emellertid vara dåligtunderbyggt. Utvecklingen är inte specifik för ulan förekommer också iflertalet västländer trots att man i dessa inte bedrivit en medveten solidarisklönepolitik. Statistiken visar också atl del t.ex. inom jordbmket ochskogsbmket har skett en omfattande utslagning och denna kan knappast hänförastill den solidariska lönepolitiken. Snarare finns förklaringarna all söka irationaliseringar och arbetsskador. Första ledet i en politik förarbete åt arbetshandikappade måste enligt utredningen vara att förhindrautslagningen. De som söker arbete genom arbetsvärden har ofta långarbetslivserfarenhet och har haft ell arbete som de av olika skäl inte kan hakvar. Det är därför nödvändigt atl insatser för all förbättra anpassning ochförhindra utslagning sätts in redan på ett tidigt stadium. Del räckeremellertid inte med att arbeta med de arbetshandikappade som är öppetarbetslösa. Ambitionen måste också vara atl förbättra samhällets möjligheteratl erbjuda arbete så att dold arbetslöshet bland de arbetshandikappade, t.ex.bland de förtidspensionerade, kan mätas. I en vidare mening beskriveruttrycket utslagning en process som gör alt en person inte kan behålla ellererhålla ett förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden. Utredningen harbegränsat begreppet utslagning till alt gälla en process som gör att personersom har haft ett förvärvsarbete kan behålla del och inte hellererhålla ett nytt. har totalt sett haft enmyckel god sysselsättningsutveckling . Kvinnoma harökat sin sysselsättningsgrad mycket kraftigt. För männens del har andelensysselsatta dock minskal, framför allt i åldrarna , samt isysselsättningssvaga delar av landet. En minskning i förvärvsfrekvens förensamslående yngre män kan också konstateras i storstadsområden. Allvarligasociala problem kan här antas finnas med i bilden. Spegelbilden av sysselsättningsutvecklingenför män finns i statistiken över förtidspensionerade. De förtidspensionerade har ökatkraftigt sedan slutet av 1960-talel. Antalet förtidspensionärer i åldem 16-64år har ökat från 145000 lill 1976. Av de sistnämnda är 33 000under . Möjlighetema tiU förtidspensionering har utvidgats under senare åroch detta kan till en del ses som en förklaring till den ökadeförtidspensioneringen. Den är dock också enligt utredningen en konsekvens av enökad utslagning på arbetsmarknaden. 1 en rapport (SOU 1977:88) tillsysselsättningsutredningen : Förtidspension eller arbete? visas ellklart samband mellan förtidspension och sysselsättningsmöjligheter i olika länoch kommuner. Områden som domineras av jord- och skogsbmk och som samtidigthar en 1978/79:73 89 svag industriell utbyggnad har också en hög andelförtidspensionärer. SkiUnader i andelen förtidspensionerade meUan kommunema kanförklaras genom arbetslöshetsnivå, andel ogifta i befolkningen och i storstadsområdenaäven genom sjukledighetens omfattning.