prop · G203100 · 1978-12-31 00:00:00 — Det är viktigt att företagenkommer i gång med sina investeringar såatt möjligheten till en uppgång i framför allt exporten kan tas tillvara. Det fiims emellertid en risk att de tidigare årens kris har skapat enbristande tilltro till förutsättningarna för en framtida expansion i Sverige.Detta kan leda till en överdriven försiktighet när det gäller planering avproduktion, investeringar, nyrekrytering m. m. Det är naturligt att de gångna krisårenhar satt djupa spår. Den finansiella basen har på många håll urholkats.Planeringen har därför måst inriktas på företagens överlevnad i en följandekonjunkturnedgång. Men en planering som innebär att företagen mer planerar förnästa konjunkturnedgång än tar vara på de möjligheter som finns på marknadenkommer, om den skulle bli utredd, att leda till en försvagning av den svenska industrins expansion. Det ärunder de närmast framförliggande åren som tillfället måste utnyttjas attförnya och förändra svenskt näringsliv och komma en lång bit på väg i den nödvändigastrukturomvandlingen. Risken är eljest stor att vi i en kommande lågkonjunktursitter fast i ett ännu sämre läge med ständigt växande företagssubventioner. (LU 78) anger att det under förutsättning av enfortsatt internationell tillväxt och enväl avvägd ekonomisk politik är möjligt att i ett femårsperspektiv uppnå en BNP-tillväxt på 3,7 %per år. Den höga tillväxttakten möjliggörs för det första av att den svenskaekonomin i utgångsläget har stor outnyttjad kapacitet. Även om det ärsvårt att ange den exakta storleken på produktivitetsreserven är det uppenbartatt den ger möjlighet till en snabb expansion av framför allt industriproduktionen. För det andra har genom den ekonomiskapolitiken konkurrensförutsättningarna för svensk industri förbättrats.Därför kan vi efter de marknadsandelsvinster som industrin fått 1978 ochförutses få , Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 22 sefram emot en utveckling där den svenska exporten i varje fall följer tillväxteni de internationella marknaderna. Lyckas vi med en fortgående förbättring avindustrins konkurrenskraft bör ytterligare andelsvinster dessutom varamöjliga. Man bör mot denna bakgrund kunna räkna med en klart bättre tillväxt iden svenska ekonomin . De grundläggande förutsättningarna föratt bryta de senaste årens stagnation har skapats. En måttlig tillväxt i densvenska ekonomin kommer dock inte till stånd automatiskt. Hur det skall gåberor i avgörande grad på utformningen av den ekonomiska politiken i vid mening.Det är angeläget att vi får en bred och djupgående diskussion om medlen att nåbalans. LU går ut på remiss. Regeringen kommer att redovisa sina slutsatseri den reviderade finansplanen 1979. Den ekonomiska politikens allmännauppläggning har genom att skapa förutsättningar för exportledd tillväxt givitsen i grunden offensiv inriktning. har, så länge aktiviteten iekonomin förblivit låg, sysselsättningen endast kunnat hållas uppe genomkraftfulla insatser på arbetsmarknadspolitikens område och storaindustripolitiska insatser. De branschkriser som varit en del av den ekonomiskabilden , har understrukit behovet av en fortgåendestrukturell omvandling av den svenskaindustrin. De akuta krissituationer som har uppstått har av regeringenmötts med omfattande insatser. Ett mål för branschpolitiken har varit attanpassa kapacitet och produktionsstruktur så att branscherna blirkonkurrenskraftiga. måste politiken vara utformad så att dennaanpassning sker under socialt acceptabla former. Innebörden av detta är bl. a.att de människor som blir utan arbete vid en kapacitetsneddragning så snabbtsom möjligt skall kunna beredas ny sysselsättning. När aktivitetsnivån iekonomin är låg kan detta endast ske om kapacitetsneddragningen tillåts skerelativt långsamt. Den låga aktivitetsnivån i ekonomin har sålunda präglatutformningen av såväl arbetsmarknadspolitiken som industripolitiken även under1978. Trepartiregeringensproposition om statligt engagemang inom handelsstålindustrin antogs av . Därmedkunde avtalet om ett samgående mellan landets tre stora handelsståltillverkare , Domnarvets och fullföljas. Det nya företaget () ägs till avstaten via och till vardera av och . Riksdagensbeslut innebar bl. a. att staten skjuter till 700 milj. kr. förnyemission i Svenskt Stål och ca 700 milj. kr. i olika former av lån. Dessutomställer staten 3 100 milj. kr. till det nya företagets förfogande i form av ettstrukturlån för investe- Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 23 ringsändamålom I 300 milj. kr. och ett rekonstruktionslån med villkorlig återbetalning omhögst 1 800 milj. kr. För att underlätta strukturomvandlingeninom specialstålindustrin och stålgjuteriindustrin har förordnats (SFS1977:1123) om stathgt stöd till dessa branscher . Ensärskild delegation har inrättats för att pröva frågor om lån och lånegarantierenligt denna förordning och för att ta initiativ till, följa och stödjastrukturomvandlingen inom specialstålindustrin. Lån kan ges till ettsammanlagt belopp av 700 milj. kr. medanden stathga garantiramen uppgår till 600 milj. kr. Särskilda arbetsmarknadspolitiska insatser medinriktning på stålindustrin har också beslutats. Den negativaresultatutvecklingen under 19771978 har medfört soliditetsproblem och hårdafinansiella påfrestningar för flera företag i skogsbranschen. För att likviditetsmässigt underlätta förföretagen beslöt om särskilda lånegarantier förskogsindustrin om högst 900 milj. kr. Regeringen har föreslagit attlånegarantier skall kunna utgå även under1979. beslöt riksdagenvidare om lån på 400 milj. kr. med villkorlig återbetalningsskyldighettill . Produktionskapaciteten i världensvarvsindustri överstiger mycket kraftigt såväl den aktuella som den väntadeefterfrågan pä nya fartyg. En reduktion av kapaciteten är därför ofrånkomlig.Sverige var det första land som lade fast ett program för att minskavarvskapaciteten. Ett av landets storvarv. , är under nedläggning. Varvsfrågorna behandlades senast avriksdagen . Enligt de därvid godkända industripolitiskariktlinjerna för svensk varvsindustri förutses för storvarven enkapacitetsminskning intillutgången av 1980 jämfört med kapaciteten vid utgången av 1977. Frågorrörande de mindre och medelstora varvens framtid skall utredas i särskildordning. , som genom beslut tillfördes 2000 milj. kr. i form av kapitaltillskott och värdegarantier, fick ettytterligare kapitaltillskott för 19781979 på 2 200 milj. kr. Beställarstödetutgår även i fortsättningen. Statens utestående garantier för varvens krediteruppgick till 12 000 milj .kr. Den kraftiga nedgången inom tekoindustrinfortsatte även . I mars 1978bildades den statliga teko-koncernen med AB Eiser som moderbolag. Riksdagenanvisade 190 milj. kr. till den nya koncernen. godkände särskilda strukturgarantier för tekoindustriernapå högst 265 milj. kr. En delegation med uppgift att samordna åtgärderavseende tekoindustrierna inrättades . Samma månad gavsdelegationen i uppdrag att undersöka förutsättningarna och behovet av åtgärderför att omstrukturera och effektivisera tillverkningen av tung herrkonfektion.I juni 1978 gavs vidare, som ett led i Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 24 arbetet med en långsiktig plan för tekoindustrierna,överstyrelsen för ekonomisktförsvar, och statens industriverk olika uppdrag avseende teko-området. Dessauppdrag har slutförts . Ytterligare åtgärder för tekoindustrinövervägs inom . förutser jag en betydandeuppgång av produktionen i den svenska industrin. Därmed skapas förutsättningarför en ökning av sysselsättningen som bärsupp av en expansion av efterfrågan. Förutsättningar finns därmed för ettklimat som är mera gynnsamt för industriell expansion, investeringar ochnyföretagande. Kapacitetsutnyttjande inom framför allt industrin är f.n. så lågt att det generellt sett finns ett betydande utrymme för expansion.Inom vissa av de mest expansiva delarna av industrin är emellertid redan nukapacitetsutnyttjandet högt. Vi kan sålunda i den uppgångsfas som påbörjats seexempel på företag som hindras avsvårigheter att rekrytera personal. Om sädana flaskhalsfenomen blirvanliga är riskerna stora för att den påbörjade uppgången starkt försvåras och att den gynnsammapris- och kostnadsutvecklingen ej kan fullföljas. Det är därför viktigtatt industripolitiken far en sådan inriktning att en kapacitetsuppbyggnad av deexpansiva delarna av det svenska näringslivet ej hindras. De mer defensivainslagen i industripolitiken som under den djupa lågkonjunkturen möjliggjort enhög sysselsättning, kan om de intebegränsas under konjunkturuppgången bli ett hinder för utvecklingen aven konkurrenskraftig industri och en hög och trygg sysselsättning. Ett centralt mål för den ekonomiskapolitiken är att upprätthålla fullsysselsättning. I detta syfte har det varit nödvändigt att utöver den allmännaomläggningen av den ekonomiska politiken genomföra en kraftig utbyggnad av dearbetsmarknadspolitiska insatserna. Denna politik har gett viktiga resuhat. Arbetslösheten i ligger vid eninternationell jämförelse på en låg nivå. Under tredje kvartalet 1978var enligt arbetskraftsundersökningarna i medeltal 106 000 personer arbetslösa,motsvarande av arbetskraften. Bland länderna i OECD-området kan endastNorge redovisa en lägre arbetslöshet. Trots den allmänt sett svaga efterfråganpå arbetskraft ökade sysselsättningen med drygt 10 000 personer mellan 1977och 1978. Expansionen låg i första hand inom den offentliga sektorn och i enökning av antalet sysselsatta genomarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Sysselsättningen inom industrinfortsatte att minska . Under loppet av har antalet sysselsattainom industrin minskat med ca 80 000 personer. Inovember 1978 var totalt 78 000 personer, 1,av arbetskraften, Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 25 var ca 170 000 personer föremål för någon form avarbetsmarknadspolitisk åtgärd såsbrri beredskapsarbete, arbetsmarknadsutbildning, skyddat eller halvskyddat arbete och arkivarbete.Den ovanligt långdragna lågkonjunkturen har i första hand drabbat industrisektorn. Därför har också enväsentlig del av de arbetsmarknadspolitiska insatserna inriktats på att mildraeffekterna på sysselsättningen inom industrin. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna harmedfört att företagen behållit personal i en omfattning som inte varitmotiverad med hänsyn till produktionsminskningarna. Bidrag för utbildning avpermitterings-hotad personal (25-kronan),särskilt sysselsättningsstöd till företag med dominerande ställning på viss ort (75 %-iga lönekostnadsbidraget),tidi-gareläggning av statliga och kommunala industribeställningar,frisläpp av investeringsfonder m. m. har räddat jobben för tiotusentalspersoner. Ungdomsarbetslösheten utgör alltjämt ett svårt problem.Flera av de arbetsmarknadspolitiska insatserna såsom arbetsmarknadsutbildning ochpraktik- och beredskapsarbeten har i stor utsträckning inriktats på ungdomar och andra nytillträdande grupper påarbetsmarknaden. Antalet ungdomar som får hjälp på detta sätt har också ökatkraftigt. var av dem som sysselsattes iberedskapsarbete under . Ett speciellt problem är övergången från skolatill arbetslivet. För att underlätta dennahar inom gymnasieskolan i ökande omfattning anordnats korta kurser somvarvats med praktiskt arbete. väntas arbetskraftsutbudet ökamed drygt 30 000 personer jämfört med . Det är en något snabbare ökning änmellan 1977 och 1978. Arbetskraftsutbudet mätt i timmar väntas emellertid bli i stort sett oförändrat mellan 1978 och 1979.Produktions- och produktivitetsutvecklingen väntas bli avsevärtförbättrad jämfört med vad vi har upplevt . Mätt mellanårsgenomsnitten väntas en viss ökning av industrisysselsättningen. Med hänsyn till attsysselsättningen minskade i industrin så innebär detta enganska kraftig ökning av sysselsättningenunder loppet av 1979. Med hänsyn till den stora lediga kapacitet som finnsinom industrin torde man dock, trots det förbättrade efterfrågeläget, fåräkna med fortsatta sysselsättningsminskningar ännu en bit in på 1979. För de privata tjänstesektorerna väntasen smärre ökning i antalet sysselsatta. Inom stat och kommun förutsessysselsättningen fortsätta öka i ungefär samma takt som mellan 1977och 1978. Ökningen jämfört med väntasbli ca 7 000 resp. uppemot 35 000 personer. Utbuds- ochefterfrågekalkylerna pekar således mot ett förbättrat sysselsättningslägeunder 1979. Mätt mellan årsgenomsnitten kan man vänta en minskning avarbetslösheten. Det skulle innebära en tydlig nedgång av arbetslösheten underloppet av året. Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 26 Osäkerheten i kalkylerna måste dockunderstrykas. Till följd av det allmänt förbättrade ekonomiska klimatet kanarbetskraftsutbudet bli högre än vad som beräknas. Erfarenheterna fråntidigare konjunkturuppgångar visar också att det tar innan en ökadefter frågan på varor och tjänster fårgenomslag på sysselsättningen. Till detta kommer också det lågakapacitetsutnyttjandet som industrin haft . Denproduktivitetsreserv som byggts upp bl. a. genom olika slag avutbildningsåtgärder måste nu tas tillvara. Mot denna bakgrund kan det bli fortsattapåfrestningar på arbetsmarknaden . Regeringen vidtogredan under hösten 1978 åtgärder för att möta dessa svårigheter. Offentligabyggen för sammanlagt ca . tidigarelades med syfte att fåeffekt /79. Genom ett särskilt åtgärdsprogram förarbetsmarknaden har ytterligare . anvisats för åtgärder iform av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning. Vidare har det s. k. äldrestödet inom tekoindustrin och det tillfälligasysselsättningsbidraget till företag med dominerande ställning på viss ort förlängtstill . Den s. k. 25-kronan (med bidrag på 25 resp. . per timmevid olika utbildningslängd) ändrades fr. o. m. och utgår nu som ett enhetligt bidrag på . o. m. . De positiva erfarenheterna av detta utbildningsbidraggör att regeringen föreslår att detta stöd fr. o. m. /80 görstill ett permanent medel i arbetsmarknadspolitiken. Den svenskaekonomin kommer successivt in i en uppgångsfas. Arbetsmarknadspolitiken ställs då infördelvis nya uppgifter. som hög beredskap upprätthålls även under 1979för insatser av nuvarande slag måste nu större ansträngningar göras för attunderlätta främst en yrkesmässig rörlighet på arbetsmarknaden. Vissa steg i denna riktning togs redanunder 1978. Införandet av nyrekryteringsbidraget för att stimulera näringslivetatt tidigarelägga sina nyanställningarinnebär att man underlättar en övergång till tryggare jobb i expansivaföretag och förbättrar möjligheterna för dem, bl. a. många ungdomar, som i dagstår utanför arbetsmarknaden. Jag vill i dettasammanhang understryka att en balanserad regional utveckling också är ett centralt mål förden ekonomiska politiken. Genom omfattande regionalpolitiska ochnäringspolitiska insatser bidrar den ekonomiska politiken till att främja dettamål. Det är uppenbart att en ökad rörlighet behövs, både vad gäller arbetskraftoch kapital. Ett exempel på detta är att vi nu upplever hur man inom en ochsamma ort kan ha brist på arbetskraft på en arbetsplats men besvärande friställningaroch arbetslöshet på en annan. a. förstärkta arbetsförmedlingsinsatserbör en ökad rörlighet på arbetsmarknaden inom regio- Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 27 En avgörande förutsättning för bärkraftiga regioner är ett expansivtoch differentierat näringsliv. Även av detta skäl är det viktigt att denuppgång som börjat i industrin kan fortsätta. Därigenom skapas bättremöjligheter att erbjuda arbete i regioner som har sysselsättningsproblem. Det är under en konjunkturuppgång som möjligheternafinns att genomföra denstrukturomvandling som delar av den svenska ekonomin måste genomgå framöver. Denna omstrukturering är nödvändigifall vi skall kunna hävda den fulla sysselsättningen och andra centralavälfärdsmål. Finanspolitikenspelar en central roll i strävandena att återställa balansen i den svenska ekonomin. När det gällerskattepolitiken har regeringens åtgärder syftat till att främja en nödvändiganpassning av vårt relativa kostnadsläge. Ett viktigt inslag i dennapolitik har varit borttagandet av den allmänna arbetsgivaravgiften. Härigenomhar kostnadsbelastningen på produktionenminskat och bidrag givits till en lugnare prisutveckling. Beslutet attinflationsskydda den statliga skatteskalan fr. o. m. 1979 har bidragit till att dämpakostnadsutvecklingen och förbättrat möjligheterna att sluta flerårigalöneavtal. En avsedd real löneutvecklingkan därigenom förverkligas inom ramen för en måttlig nominell kostnadshöjning. Tillsammans med de begränsadelättnader av marginalskatten som genomförts skapade denna omläggningförutsättningar för den ansvarsfulla löneuppgörelse som träffades och1979. Utvecklingenav de statliga budgetutgifterna har i hög grad präglats av de betydandeinsatser för arbetsmarknads- och industripolitik som varit nödvändiga. Genomstörre arbetsmarknadspolitiska insatser än har uppnåtts attsysselsättningen i landet fortsatt att öka som arbetslösheten hållitsnere. Statligt stöd till krisdrab-bade branscher har utgått med mycketbetydande belopp i syfte att säkerställa att strukturomvandlingen inäringslivet sker i socialt acceptabla former. Dessa insatser har medfört storabudgetunderskott. I samma riktning har också den svaga aktiviteten i ekonominverkat. Lägre budgetunderskott hade kunnatåstadkommas endast genom högre skatter och avgifter eller genom lägrestatsutgifter. Båda typerna av åtgärder skulle emellertid ha fått negativa följder för den ekonomiska utvecklingen och för människornasvälfärd och trygghet. Högre arbetsgivaravgifter, eller högre skatter skulle ha försvagat näringslivetskonkurrensläge och ha äventyrat stabiliseringen av kostnadsutvecklingen ellerdämpat efterfrågan på ett sätt som inte varit realekonomisktförsvarbart. Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 28 Statens inkomster och utgifter 19771979 -6,4 -7,6 -3,9 ' Deflatering med konsumentprisindex. På motsvarande sättskulle en ökad restriktivitet på utgiftssidan med nödvändighet hagått ut över möjligheterna att föra en ambitiös sysselsättnings- och industripolitik och attvärna om det sociala trygghetssystemet. Jag vill tillägga, att även omfinanspolitiken varit expansiv i den meningen att budgetunderskotten tillåtitsbli betydande, har stor återhållsamhet iakttagits när det gäller statens egenefterfrågan. Den förda politiken har börjat geresultat. När kapacitetsutnyttjandet i densvenska ekonomin nu successivt normaliseras är det nödvändigt att finanspolitikeninriktas så att en utveckling som präglas av balanserad tillväxt inteäventyras. För budgetpolitiken betyder detta att en stark restriktivitet ifrågaom utgifter måste iakttas. En sådan inriktning präglar också åretsbudgetförslag. Den statliga konsumtionsökningen kommeratt ge ett mycket begränsat bidrag till efterfrågeökningen i hela ekonomin.Enligt tabell 4 växer den statliga konsumtionen med realt 1979. Äventillväxten i den stafliga investeringsvolymen blir relativt måttlig.Huvudförklaringen till att de statliga utgifterna i fasta priser växer med 8 %1979 är den kraftiga ökningen av inkomstöverföringar av olika slag. Jag kan som exempel nämna de betydande utbetalningar förredan beslutade industri- och arbetsmarknadspolitiska satsningar somberäknas ske . Vidare sker en snabb real ökning av räntorna påstatsskulden. Detta beror icke endast på att statsskulden ökar utan även på attden länga räntan nu hgger väsentligt över inflationstakten. Statens inkomster börjar också stigarealt 1979 efter att ha fallit under tvåår. Ökningen sker dock inte i takt med tillväxten i bruttonationalprodukten(BNP). Även om inkomstutvecklingen med viss eftersläpning kan väntas stigasnabbare när konjunkturuppgången blir mera markerad står det klart atten dämpning av statsutgifternas tillväxt måste 1978/79:100 Bilagal Finansplanen 29 Finansielltsparande i den offentliga sektorn . -34 + 15 -20 ske om man skall undvikaskattehöjningar som påskyndar pris- och kostnadsökningarna. Ett viktigt underlag bl.a. för kreditpolitikens uppläggning är en analys av utvecklingen av det finansiellasparandet i den offentliga sektorn och hela ekonomin. Som framgår av tabell 5visar den konsoliderade offentliga sektorn en påtaglig försämring av sinsparandebalans. Efter ett läge med finansiell balans 1977 beräknas denoffentliga sektorn uppvisa ett sparandeunderskott om ca . Försämringen i denoffenfliga sektorns sparande är nästan helt att hänföratill den statliga budgeten. Jag har tidigare redovisat motiven för den statligabudgetpolitiken. Vid uppläggningen av denekonomiska politiken har strävan varit att säkerställa en fortsattbalanserad återhämtning av vår ekonomi. Här spelar budgetpolitiken en viktigroll. Med de prognoser som kan göras över de realekonomiska förändringarnaframstår försvagningen av statens finansiella sparande under detta år sommotiverad. Den offentliga sektornssparande måste ställas i relation till spar-bristen i ekonomin, somdefinitionsmässigt överensstämmer med underskottet i bytesbalansen.Bytesbalansen förbättrades kraftigt . Under 1979förutser jag av skäl som jag tidigare berört en mindre försämring. Dettotala finansiella sparandet och dess fördelning på olika sektorer framgår avtabell 6. Hushållssparandets andelav de disponibla inkomsterna väntas bli oförändrad , vilketbeloppsmässigt innebär en viss Hushåll Bostäder Näringsliv Offentlig sektor Siffrorna är avrundade till hela miljarderkr. Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 30 ökning.För bostadssektorns del förutses däremot ett något ökat sparandeunderskott.För företagen beräknas den ekonomiska utvecklingen medföra enkraftig förbättring av den finansiella situationen som dock enbart innebär enåterhämtning från ett extremt bottenläge. Ett sparandeunderskott inom denoffentliga sektorn av den storlek jag angivit måste accepterasmed tanke på det förutsedda reala resursutnyttjandet inom den svenska ekonomin.Detta får dock inte undanskymma det faktum att betydande krav reses påkreditmarknadens funktionssätt. Storaanspråk ställs på en smidig anpassning av kreditpolitiken för attundvika att den likviditetsökning inom ekonomin som budgetunderskottet gerupphov till får inflationistiska effekter. Jag återkommer strax till dennafråga. Jag vill härutöver understryka att enlångsiktig förbättring av vår bytesbalans kräver att det inhemska sparandetökar. När investeringsaktiviteten i näringslivet ökar mera påtagligt kommer enfortsatt spar-brist inom den offentliga sektorn av nuvarande omfattning intelängre kunna uppvägas av ett ökat sparande i näringslivet. Budgetpolitiken måste således successivt anpassas när ekonominkommer närmare fullt kapacitetsutnyttjande. Jag övergår nu till att kommentera desamhällsekonomiska effekterna av finanspolitiken. En lämplig utgångspunkt kandärvid vara en analys av den offenfligasektorn i dess helhet. I nationalbudgeten presenteras beräkningar av denoffentliga sektorns effekt på bruttonationalprodukten (tabell 7). Av tabellen framgår att den offentligasektorn med beräkningsmetoder som tillämpas och som närmare kommenteras inationalbudgeten har en stimulerande inverkan på ekonomin både 1978 och1979. För statens del är denna effekt påtagligt mindre 1979, vilket är ettuttryck för den inriktning som budgetpolitiken har givits. För den kommunala sektorns påverkan påsamhällsekenomin förutses däremot en markerad omsvängning i expansiv riktning.Detta beror till övervägande del av de indirekta effekter som de kommunalaskatteinkomsterna har fått. Osedvanligt stora förskott och slutavräkningsmedelutbetalades till kommunerna 1978 på grund av den stora ökningen av Procent av bruttonationalprodukten i fasta priser -0,2 -1,1 -0,2 Prop.1978/79:100 Bilagal Finansplanen 31 Dessa var kända till sin storlek . Härutöver höjdes detkommunala skatteuttaget med /skr, vilket är den största höjningennågonsin. Detta har naturligtvis haft en påtagligt återhållande effekt påhushållssektorns efterfrågan. Jag vill i detta samanhang erinra om attregeringen träffade en överenskommelsemed de båda kommunförbunden om den kommunala ekonomin 1978.