prop · G203170 · 1978-12-31 00:00:00 — Avsamma skäl som beträffande konsumentkreditlagen anser jag att en ändring i inkassolageninte bör ske f. n. Detta innebär alltså att bankinspektionen skall utövatillsyn också över finansbolagens inkassoverksamhet som uppenbarligen har sånära samband med finansieringsverksamheten att inspektionen har anledning attfölja den. Vidare innebär det att bolagen får driva sådan verksamhet utantillstånd av datainspektionen. Genomdet av mig förordade tillämpningsområdet för lagen torde vissa av de avdatainspektionen antydda svårigheterna ha undanröjts. Även på inkassoområdetbör givetvis samråd mellan berörda myndigheter ske för att undvika oklarheteroch få en likartad tillämpning. Somjag har nämnt skall banklagsutredningen se över bl. a.bankinspektionens tillsynsverksamhet i syfte att i skilda hänseenden ge ettkonsumentskydd åt bankkunderna. Utredningen skall därvid särskilt uppmärksammahur gränsen bör dras mellan bankinspektionens verk- 1978/79:170 39 samhetoch den verksamhet som utövas av de konsumentpolitiska organen. Det blir därföranledning att på nytt överväga de nu berörda konsumentskyddsfrågorna närutredningen har lämnat sitt förslag. frågor om avtalsvillkors-, konsumentloedit- och inkassolagarna som jag nuhar tagit upp har jag samrått med chefen för . Ibanklagarna finns bestämmelser om den s. k. banksekretessen. Denna innebär attenskilds förhållande till bank ej får yppas i oträngt mål. Lagen omkreditaktiebolag saknar däremot bestämmelse om tystnadsplikt. Finansieringsbolagskommitténhar föreslagit att den som är eller har varit verksam i finansbolag inte obehörigenfår yppa vad han till följd härav har fått veta om enskilds ekonomiskaförhållanden eller yrkes- eller affärshemligheter. anseratt tystnadsplikten bör omfatla också enskilds personliga förhållanden. Jagdelar föreningens uppfattning och förordar en bestämmelse om att tystnadspliktenomfattar annans affärsförhållanden och personliga förhållanden. Jag återkommertill denna fråga i specialmotiveringen. Kommitténsförslag innehåller ingen bestämmelse om tystnadsplikt för befattningshavare hosbankinspektionen. I det förslag till sekretesslag som har lagts fram ijustitiedepartementets promemoria (Ds Ju 1977: 11) Handlingssekretess och tystnadspliktregleras bl. a. tystnadsplikt i verksamhet som bedrivs av inspektionen.Promemorian har remissbehandlals och bereds f. n. inom regeringskansliet.Beslut om lagrådsremiss kan väntas . Bestämmelse om tystnadsplikt hosbankinspektionen bör emellertid tas in i lagen om finansbolag i avvaktan på ettslutligt ställningstagande. Också denna bestämmelse bör utformas så att denomfattar annans affärsförhållanden och personliga förhållanden. När frågan omsekretesslagstiftningen och ikraftträdandet av denna närmare kan bedömas fårprövas om bestämmelsen alltjämt behövs. Kommitténsförslag till straffbestämmelse innebär att styrelseledamot ellerbefattningshavare hos finansbolag som uppsåtligen eUer av oaktsamhet lämnarbankinspektionen oriktiga upplysningar om verksamheten eller vilselederinspektionen genom oriktig bokföring kan fällas till ansvar utom i ringa fall.Någon erinran har ej riktats mot förslaget. För egen del anser jag att straffutom i de fall kommittén har föreslagit bör kunna ådömas den som begårmotsvarande gärning med anledning av föreläggande för ett företag att lämnainspektionen upplysningar i syfte att utröna om företaget driver sådanverksamhet som omfattas av lagen. Jag anser vidare att av lagtexten bör framgåatt oriktig bokföring är ett sätt att ge bankinspektionen oriktigaupplysningar. Jag delar i övrigt kommitténs uppfattning om straffbestämmelsensinnehåll. 1978/79:170 40 Någraremissinstanser, bl. och , harväckt frågor om vilka regler som skall gälla för ut-Fändska företagsfinansieringsverksamhet i och för finansbolag som ägs av utländsk bank.De regler som jag nu förordar för finansbolagen kommer att gälla för sådanaföretag som är bildade enligt svensk lag även om de ägs av utländsk bank ellerannat utländskt företag. Däremot kommer lagen enligt allmänna principer försvensk jurisdiktion inte att gälla utländska företags finansieringsverksamhet iSverige. Jag vill emellertid erinra om lagen (1968: 555) om rätt för utlänningoch utländskt företag att idka näring här i riket. Enligt denna lag krävs särskilttillstånd för utländskt företag att driva näringsverksamhet här i landet ochverksamheten skall drivas genom avdelningskontor med självständig förvaltning(filial). Jag kan för min del inte finna tillräckliga skäl att f. n. införasärskilda regler för utländska företags finansieringsverksamhet i Sverige.Skulle det visa sig att olägenheter uppkommer , får frågan givetvisprövas pä nytt. I sin tillsynsverksamhet kan bankinspektionen ha anledning attfölja utvecklingen i detta avseende. 1det särskilda yttrandet av två experter inom kommittén hävdas alt av lagen börframgå att finansbolag skall ha rätt att förvärva aktier i annat bolag medlikartad verksamhet. Vidare föreslås att det bör föreskrivas rätt ochskyldighet för finansbolag att säga upp lån och avtal bl. a. oin säkerheteninte längre är tillfredsställande. Jag kan för min del inte finna något behovav särskilda regler i dessa avseenden. Denföreslagna lagen bör träda i kraft . Finansieringsbolagskommitténhar inte ansett att särskilda övergångsbestämmelser behövs utan har utgåttfrån att bankinspektionen skall lämna berörda företag skäligt rådrum för attuppfylla lagens krav. Vissa av de av mig förordade ändringama i kommitténsförslag ställer emellertid frågan i annan belysning. Jag återkommer ispecialmotiveringen till de övergångsbestämmelser som jag förordar. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom ekonomidepartementet upprättatsförslag till 1. lag om finansbolag, 2. lag om ändring i lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor. Jaghar samrått med chefen för i fråga om lagförslaget under2. Lagförslagenbör fogas till regeringsprotokollét i detta ärende som bilaga 4. 1978/79:170 41 5.1Förslaget till lag om finansbolag Denlagtekniska utformningen i det remitterade lagförslaget bygger i huvudsak på finansieringsbolagskommitténsförslag till lag om finansieringsbolag. På olika punkter har emellertidändringar gjorts i förhållande till kommitténs förslag. Dispositionen hardelvis också ändrats. Lagenbenämns Lag om finansbolag. Rubriken är en annan än enligt kommittéförslagetmed anledning av att beteckningen finansbolag har valts. Lagenhar delats in i sju avsnitt, nämligen allmänna bestämmelser, finansbolag,tillsyn m. m., vite, besvär, tystnadsplikt och straff. I lagen finns ocksåövergångsbestämmelser. Paragrafeninnehåller en förklaring av begreppet finansieringsverksamhet, vilketåterkommer på ett flertal ställen i lagen. Av paragrafen framgår början att med finansieringsverksamhet avses näringsverksamhet. Med dettamenas yrkesmässigt driven ekonomisk verksamhet. Näringsverksamheten skall hatill ändamål att lämna kredit eller att medverka till finansiering genom attförvärva fordringar eller upplåta lös egendom till nyttjande. Ändamålet för ettaktiebolags verksamhet framgår i första hand av bolagsordningen. Enligt 1 kap.4 § aktiebolagslagen skall bolagsordningen nämligen ange bl. a. föremålet förbolagets verksamhet, angivet till sin art. Även om detta inte skulle framgå avbolagsordningen, kan emellertid ett företag driva verksamhet som skall ansessom finansieringsverksamhet, om denna ingår som ett ordinärt och naturligtinslag i rörelsen. Däremot kan som finansieringsverksamhet i lagens mening inteanses att t. ex. ett industriföretag lånar ut medel för att mer eller mindretillfälligt placera sitt likviditetsöverskott. Deflesta finansieringsformer som beskrivs av finansieringsbolagskommittén fallerunder bestämningen lämna kredit. Dit hör den form av factoring som består ibelåning av fakturor. Vidare räknas dit kontokortskrediter, belåning avavbetalningskontrakt, confirming, lagerfinansiering, belåning avhyreskontrakt, reverslån till företag och till konsumenter, bostadslån, lånmot säkerhet i premieobligationer och refinansie-ring av postorderföretagenskreditförsäljning. Till följd av att finansiering genom förvärv av fordringarhar medtagits i lagtexten räknas också som finansieringsverksamhet den form av factoringsom består i förvärv av fakturafordringar och den form avavbetalningsfinansiering som består i förvärv av fordringar enligtavbetalningskontrakt. 1978/79:170 42 genomupplåtelse av lös egendom till nyttjande avses leasing. All upplåtelse avnyttjanderätt till fast egendom faller utanför lagens område. Somjag redan har nämnt i den allmänna redogörelsen för finansföretagen och derasverksamhet kan man skilja mellan s. k. finansiell och operationell leasing.Endast den förra formen av leasing brukar anses som en form för finansiering.Den kännetecknas bl. a. av att finansföretaget anskaffar leasingobjekt särskiltför en upplåtelse, dvs. enbart för att kunna bistå kunden med finansiering.Leasingtiden bestäms till följd därav ofta till hela eller så gott som helalivslängden hos objektet. Operationell leasing som brukar innefatta service på denupplåtna egendomen avser normalt upplåtelse av mera tillfällig art och förkortare tider. Eftersom lagen är avsedd att reglera endast finansieringsverksamhetkommer bara vad som brakar betecknas som finansiell leasing att omfattas avlagen. Dennaoch följande paragraf anger lagens tillämpningsområde. Detta anges så att lagengäller vissa företag som driver finansieringsverksamhet. Fråntillämpningsområdet undantas i 3 § närmare beskrivna företag som driverfinansieringsverksamhet i den mening som anges i 1 §. Enligtförsta stycket 1 gäller lagen företag som driver finansieringsverksamhet ochsom ägs av bankinstitut eller dotterbolag till bankinstitut. Med de ibestämmelsen angivna bankinstituten avses svenska banker. Aktiebolagslagens koncernreglergäller visserligen inte för bank, men innebörden av begreppet dotterbolagföljer av aktiebolagslagen och begreppet är avsett att ha samma innebörd ilagen om finansbolag. Till dotterbolag räknas också dotterbolag till sådantbolag. Avförsta stycket 2 framgår att lagen förutom de i punkten 1 angivna företagenomfattar företag som driver finansieringsverksamhet av större omfattning.Verksamheten skall ha en genomsnittlig balansomslutning av minst 10 milj. kr.för de tre senaste räkenskapsåren. Balansomslutningen för verksamheten framgårav årsredovisningen. Sådan skall upprättas för all verksamhet som kan komma ifråga enligt lagen, eftersom den avser näringsverksamhet. Enligtbokföringslagen (1976: 125) råder bokföringsskyldighet för sådan verksamhet,varav bl. a. följer att den löpande bokföringen för varje räkenskapsår skallavslutas med årsbokslut. Medfinansieringsverksamhetens balansomslutning avses nettovärdet av tillgångarna iverksamheten. Det betyder att hänsyn skall tas till redovisade värden påtillgångarna i verksamheten med avdrag för eventuellt redovisade passivposter,exempelvis värdeminskning. Bankinspektionenhar anfört att hinder inte bör föreligga för företag medfinansieringsverksamhet, vars balansomslutning är mindre än 10 milj. kr., attefter eget initiativ omfattas av lagen för att åtnjuta 1978/79:170 43 Med den utformning lagen har fått är detta inte möjligt.Företaget kan inte registreras som finansbolag eller bli föremål för tillsynenligt lagen. Andrastycket innehåller en bestämmelse om att för företag som inte har drivitfinansieringsverksamhet skall vid tillämpning av första stycket 2balansomslutningen beräknas för den tid som verksamheten har drivits.Finansieringsverksamhetens balansomslutning beräknas med hjälp avårsredovisningen. Inget hindrar emellertid att den beräknas per annan tidpunktän bokslutsdagen. Om balansomslutningen redan i ett tidigt skede av verksamhetenligger långt över den angivna gränsen, dvs. kr., bör detta tämligenenkelt kunna fästställas exempelvis på grund av de upplysningar somtillsynsmyndigheten kan infordra enligt lagen. Normalt bör tillsynsmyndighetendock kunna invänta årsredovisningen, innan frågan om lagens tillämplighet påett företag tas upp. Om företaget vill bli behandlat somfinansbolag, bör tillsynsmyndigheten givetvis kunna beakta detta. Kan pålämpligt s'ätt dokumenteras att balansomslutningen har överstigit 10 milj. kr.bör avsaknaden av årsredovisning inte hindra att lagen tillämpas på företaget. Genomatt lagen är tillämplig på företag som driver yrkesmässig verksamhet avseendefinansiering utesluts från tillämpningsområdet olika offentliga institutioner,fonder och liknande som lämnar lån i varierande former och för särskildaändamål. Dei paragrafen angivna undantagen har behandlats i den allmänna motiveringen. Avförsta stycket punkten 1 framgår bl. a. att ett företag inte skall omfattas avlagen om dess finansieringsverksamhet avser finansiering endast i samband medavsättning av tjänster som erbjuds eller varor som framställs eller säljs avföretaget eller annat företag i samma koncern eller med sådant nära samband somanges i 4 § andra stycket. Företag som inte ägnar sig åt annanfinansieringsverksamhet än att lämna sedvanliga säljarkrediter s. k.handelskrediter omfattas alltså inte av lagen. Undantageti punkten 1 Innebär att de finansföretag som ingår i en industrikoncern ellerstår den nära på det sätt som anges i 4 § andra stycket inte omfattas av lagen,om företagets finansieringsverksamhet endast avser finansiering i samband medavsättningen av industriföretagets produktion. ägnasig också åt annan finansieringsverksamhet blir lagen däremot tillämplig,oavsett vilken omfattning denna senare verksamhet har, om den sammanlagdafinansieringsverksamheten har en balansomslutning av minst 10 milj. kr. Underbegreppet tjänster i första stycket 1 faller givetvis inte sådana tjänster somutövas av finansbolagen själva och som inryms i begreppet 1978/79:170 44 finansieringsverksamhet.Undantaget får betydelse bl. a. för finansiering som avser tjänster inom resebjTå-,hotell- och restaurangbranscherna. Ipunkten 2 har undantag gjorts för företag som tillgodoser finansieringsbehovendast inom en grupp näringsidkare med ekonomisk intressegemenskap, om medelför verksamheten inte anskaffas från allmänheten. Undantaget grundar sig på finansieringsbolagskommitténsförslag. För att undantaget skall bli tydligare har det angetts att gruppen näringsidkareskall ha en ekonomisk intressegemenskap. Sådan gemenskap kan dokumenterasgenom att näringsidkarna är medlemmar i t. ex. en ekonomisk förening eller påannat sätt har slutit sig samman för att tillgodose gemensamma ekonomiskaintressen i näringsverksamheten. Undantaget avser bl. a. det fall att näringsidkamatillsammans bildar ett finansföretag för att underlätta sin finansiering. Dettaförekommer exempelvis inom dagligvaruhandeln, där finansföretag har skapats föratt finansiera detaljhandlarnas anskaffning av bl. a. butiksutrustningar. är emellertid inte undantaget från lagen om det lånarmedel från allmänheten. Med allmänheten avses i likhet med vad finansieringsbolagskommitténhar angett inte kreditinstitut eller företag i samma koncern somfinansföretaget. är här detsamma som i lagen (1974:922) om IcreditpoUtiska medel. Hit räknas alltså bl. a. bankinstitut ochkreditaktiebolag. Genomandra stycket utesluts företag som omfattas av annan lagstiftning om särskildtillsyn. Bestämmelsen innebär att företag som ägnar sig åtfinansieringsverksamhet i den mening som anges i 1 § men som står underbankinspektionens tillsjm på grand av annan lag inte omfattas av lagen omfinansbolag. Detta gäller också företag som med stöd av föreskrift i sådan lagär befriad från inspektionens tillsyn, exempelvis den som är befriad därifrånmed stöd av 5 § lagen om kreditaktiebolag. Också företag som driverpantlånerörelse, vilken enligt särskild lag står under tillsyn avlänsstyrelsen, omfattas av undantaget. Iförsta stycket anges att vid tillämpning av 2 § första stycket 2 skall hänsyntas till den sammanlagda balansomslutningen hos två eller flera företag, om detfinns nära samband mellan dem. Bestämmelsen syftar till att förhindra att lagenkringgås genom att verksamheten delas upp på flera företag. Iandra stycket sägs att nära samband skall anses föreligga, om företagen ledsav samma eller i huvudsak samma personer eller om vinsten av företagensverksamhet helt eller till betydande del skall, direkt eller indirekt,tillfalla samma eller i huvudsak samma personer. Bestämmelsen har sin grund iaktiebolagslagens koncernregler. Nära samband i paragrafens mening föreliggersåledes alltid mellan olika företag i sam- 1978/79:170 45 Nära samband föreligger också mellan två företag som exempelvis pågrund av samarbetsavtal förvaltas under gemensam ledning. Detla blir falletoavsett om företagen ägs av olika personer, vilka uppbär vinsten var och enendast från sitt företag. Även företag som leds av olika personer men varsvinst till betydande del tillfaller i huvudsak samma personkrets har sådantnära samband som avses i paragrafen. Det räcker att vinsten indirekttillfaller i huvudsak samma personer. Detta kan vara fallet exempelvis omvinsten av två företag från det ena tillfaller ett underårigt barn och från detandra företaget tillfaller barnets föräldrar. Frågan om nära sambandenligt 4 § andra stycket föreligger eller inte får prövas av tillsynsmyndigheten,som enligt 20 § har frågerätt i bl. a. detta avseende. Som har anförts i denallmänna motiveringen under avsnitt 3.3 skall företag för vilket denna laggäller drivas i form av aktiebolag, kallat finansbolag. Regeln härom finns i förstastycket. Om verksamhet drivs i strid med denna bestämmelse, kanbankinspektionen enligt 20 § andra stycket förbjuda verksamheten. I andra stycket anges attfinansbolag skall registreras som sådant bolag i aktiebolagsregistret.Registreringen har bl. a. en upplysande funktion, såtillvida att vad som harregistrerats anses ha kommit till allmänhetens kännedom. Aktiebolagsregistretförs hos patent- och registreringsverket. En förutsättning förregistrering som finansbolag är att bankinspektionen har godkäntbolagsordningen enligt 10 §. Detta framgår av andra stycket. Det är viktigt attbankinspektionen som tillsynsmyndighet och patent- och registreringsverketfortlöpande underrättar varandra om olika åtgärder som har samband medregistreringen. Några särskilda föreskrifter därom behöver inte tas in ilagen. Tredjestycket saknar motsvarighet i kommittéförslaget. Bestämmelsen öppnar bl. a.möjlighet för bolag som inte längre driver verksamhet som omfattas av lagen attur aktiebolagsregistret bli avfört som finansbolag. Bestämmelsen harbehandlats i den allmänna motiveringen under avsnitt 3.3. Ansökan skall görashos bankinspektionen. Inspektionen har att pröva, om sökanden driver verksamhetsom omfattas av lagen eller inte. Detta kan kräva viss utredning. Kontrollenbör dock inte gå längre än vad som är nödvändigt för att kunna avgöra frågan omavförande ur registret. Bankinspektionens beslut i denna fråga blir bindande förregistermyndigheten. Talan mot inspektionens beslut kan enligt 22 § föras hosregeringen. Avförandeur registret enligt tredje stycket innebär att bolaget upphör 1978/79:170 46 altvara finansbolag och att bolaget inle längre omfattas av lagen. Detta har dockingen inverkan på den ordinära registreringen enligt aktiebolagslagen. vägra registrering eller avskriva ettregistreringsärende kan talan mot verkets beslut föras hos kammarrätten enligtaktiebolagslagen. Iförsta stycket fastslås i förtydligande syfte, att aktiebolagslagen gäller förfinansbolag, om annat inte följer av lagen om finansbolag. Detta skulle ändågälla men bestämmelsen har ansetts vara av värde vid tillämpningen. Denskyldighet som åvilar aktiebolag att till registermyndigheten sända inavskrift av årsredovisning och revisionsberättelse gäller även finansbolag,oaktat detta skall lämna dessa handlingar också till bankinspektionen. Ändrastycket motsvarar 10 § i finansieringsbolagskommitténs förslag. Det innehållerbestämmelser om kreditjäv för revisor och förbud mot lån till aktieägare m.fl. Bestämmelserna i aktiebolagslagen om detta vidgas tUl att avse förutom kreditgivningockså sådana speciella finansieringsformer som anges särskilt i 1 §, t. ex.sådan factoring som består i köp av fakturor och leasing. Att aktiebolagslagenär tillämplig på finansbolag medför bl. a. att revisor inte vid revisionen fåranlita någon som står i sådant förhållande till bolaget, t. ex. låneskuld, somutesluter honom från att vara revisor. Enligt12 kap. 8 § aktiebolagslagen kan bankinspektionen, när synnerliga skälföreligger, på ansökan medge undantag från regeln om låneförbud i 12 kap. 7 §samma lag i fråga om aktiebolag som står under dess tillsyn. Denna möjlighetföreligger också beträffande finansbolag. Tillföljd av 12 kap. 7 § andra stycket 3 aktiebolagslagen gäller låneförbudet intenär gäldenären driver rörelse och lånet betingas av affärsmässiga skäl och äravsett uteslutande för gäldenärens rörelse. Finansieringsformerna factoringoch leasing riktar sig i stor utsträckning till rörelseidkare, varför detangivna undantaget får betydelse för dessa. Alltsedan låneförbudet infördes iaktiebolagslagen har detta gällt finansföretag i aktiebolagsform. Jag har iden allmänna motiveringen anfört att frågan om låneförbudets tillämpning påfinansbolagen kan komma att omprövas i annat sammanhang. Paragrafeninnehåller bestämmelser om kapitaltäckning. Den har behandlats i den allmännamotiveringen under avsnitt 3.4. Som en riktpunkt för när kapitaltäckningen kananses betryggande bör, som jag har anfört, t. v. gälla de regler som f. n.finns i bolagsordningarna för de bankägda finansföretagen. 1978/79:170 47 Someget kapital bör vid tillämpningen av bestämmelsen i princip räknas förutomfinansbolags aktiekapital också fonder, förlagslån m. m. som enligtbanklagstiftningen får ingå i bankernas täckningskapital. Enligt tredje stycketskall finansbolags bolagsordning innehålla bestämmelse om kapitalkravet. Detfår ankomma på tillsynsmyndigheten att kontrollera att bolagsordningen för finansbolaginnehåller bestämmelse om kapitalkravet och att finansbolag iakttar detföreskrivna kravet. Det senare förhållandet bör uppmärksammas av revisorerna. När regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om kapitaltäckningbör beaktas att finansbolagen kan behöva en viss övergångstid för att anpassasig till kraven. Paragrafen saknarmotsvarighet i kommittéförslaget. Den innehåller en föreskrift om att ifinansbolag minst en av bolagsstämman utsedd revisor skall vara auktoriseradrevisor eller auktoriserat revisionsbolag. Bestämmelsen har behandlats i denallmänna motiveringen under avsnitt 3.5. Där påpekades att flertaletfinansbolag redan till följd av aktiebolagslagens bestämmelser måste ha minsten sådan revisor. rättatt förordna en revisor i finansbolag behandlas i 13 §. Underdenna rubrik upptas dels i 919 §§ bestämmelser om tillsyn över finansbolagen,dels i 20 § bestämmelser som avser det fall att annan än finansbolag drivereller antas driva sådan finansieringsverksamhet att lagen är tdlämphg. Paragrafen överensstämmermed 3 § i kommittéförslaget och anger att finansbolag står underbankinspektionens tillsyn. Innebörden av tillsynen framgår av de följandeparagraferna. Första stycket anger attbankinspektionen skall godkänna finansbolags bolagsordning och ändring avdenna. Som jag har angett i den allmänna motiveringen under avsnitt 3.3 blirbankinspektionens beslut i fråga om bolagsordningen avgörande för omregistrering enligt 5 § skall ske eller inte. I andra stycket anges när godkärmandeav bolagsordningen får vägras. Detta får ske, om bolagsordningen strider motlag eller annan författning. Det fär också ske, om bestämmelse saknas i bolagsordningenom kapitalkrav som har föreskrivits med stöd av 7 §. 1978/79:170 48 kännandevägras, om bolagsordningen annars innehåller sådan bestämmelse eller har sådanbrist att en sund utveckling av bolagets finansieringsverksamhet kanäventyras. I bolagsordningen kan t. ex. förekomma bestämmelser om säkerhetenvid kreditgivning.