prop · G203100 · 1978-12-31 00:00:00 — I dereformer som har genomförts inom utbildningsväsende och arbetsliv har med andraord stegvis byggts in eUunderiätiande av sådana uppehåll. Möjligen kan hävdas atl effektema härav harkommit snabbare än vad som har förutselts. Även detta förhållande släller ökade krav pähögskolemyndigheternas utbildningsplanering. Jag har i tidigare sammanhang framhållit atl del är en svår uppgift altåstadkomma en planering av återkommande ulbildning inom de allmänna utbildningslinjerna.Likväl måste strävan vara alt söka nå fram till en sådan uppläggning av utbildningen alt de studerandes behov av och önskemålom att göra uppehåll i den kan förenas med en ur utbildningssynvinkel rationellstudiegång. En annan faktor som sannolikt har eUbetydande inflytande på de studerandesplanering av sina studier är arbetsmarknadssituationen. Det är troligt allmånga studerande frän de nya studerandegruppema söker behålla enarbelsmarknadsanknytning . kan i många fall leda tillatl de tvingas lill studieuppehåll. Förändra studerande gäller att de kan ha erbjudits arbele innan de har fullbordatsina studier. I valet mellan aU antaell sådani erbjudande och atl fullborda studierna och sedan hoppas på atl efterdessa få ett nytt erbjudande väljer de på grund av osäkerhet om de framtidaarbetsmarknadsulsiklerna i många fall sannolikt del första 1978/79:100 Bilaga 12 412 alternativet och tvingas därmed att göra ettuppehåll. Sett ur högskolans synvinkel kan givetvis detta innebära att denförlorar många studerande som skulle kunna rekryteras till forskarutbildning.Detta beror dock knappast på alt dessa studerande skulle vara ointresserade avatl gå vidare i sina studier. Snarare beror det på att de bedömer villkorenunder och efter forskarutbildningen som både osäkrare än tidigare och framförallt inle lika ekonomiskt tilltalande som att snabbt komma ut påarbetsmarknaden. Jag kommer att närmare beröra dessa frågor i proposilionen omforskarutbildning och forskningsplanering m. m. Högskolans utveckling UHÄ:s uppföljningsarbete UHÄ har i sina förslag lill anslagsframslällningredovisat sitt program för uppföljning av högskolereformen. Programmet ärinriktat pä i huvudsak fem problemområden, nämligen högskolans organisationanslagssystem och verksamhetsplanering verksamhelsvärdering av högskolanutbildningens innehåll och former reformens sociala effekter. De områden UHÄ har vallall koncentrera sin uppföljning på tillhör utan tvekan de mest cenlrala inomreformarbetet. Därom vittnar inte minst den allmänna debatten om den nyahögskolan. Jag har tidigare anfört att måste förlöpa innan etlnågorlunda säkerställt malerial om högskolereformens effekter i skildaavseenden kan bli tillgängligt. Detta får emellerlid inle tolkas så att någraförändringar av reglerna för högskolan inte kan vidtas förrän ett samlatmalerial från uppföljningsarbetet föreligger. Det är enligt min mening tvärtomviktigt alt fortlöpande kunna göra justeringar. Förutsättningar härför kommerockså att finnas bl.a. genom att UHÄ successivt redovisar resultaten av sittarbete. Så t. ex. återkommer jag strax till några förändringar av systemet förurval av studerande vid antagning till grundläggande högskoleutbildning därredan nu tillräcklig dokumentation finns. UHÄ:s uppföljningsprogram börsålunda utgöra en av ulgångspunktema för den fortlöpande utvecklingen avhögskolan som jag har talat om. En särskild fråga som aktualiserasfrån skilda håll är att högskolereformen anses ha medfört en byråkralisering avhögskolans verksamhet. Jag utgår från aU UHÄ i sitt uppföljningsarbeteuppmärksammar detta problem och lägger fram förslag om de förändringar iorganisationen m.m. som kan föranledas. Jag vill också nämna, att den nyahögskolan och formerna för att utvärdera den granskas inom . 1978/79:100 Bilaga 12 413 Jag redovisade iföregående budgelproposilion den vikl jag fäster vid regionslyrelsemas ochhögskoleenheternas planering av såväl utbildningsutbudets omfattning ochfördelning på orter inom resp. region som utbildningens innehåll. Avregionslyrelsemas och högskoleenhelemas förslag lill anslagsframslällningframgår atl detla arbete har intensifierats ytterligare. Särskilt glädjande äri detia sammanhang att högskolemyndighetema i sitt planeringsarbete nu alltmeruppmärksammar sambandel mellan utbildningsutbud och regional utveckling. Dessafrågor inrymmer också känsliga avvägningar. En alltför stark betoning av dagensarbetsmarknadsförhållanden inom resp. region vid utformningen avutbildningsutbudet kan leda lill att utbildningen delvis förlorar sin roll sominstrument för utveckling och fömyelse. Resultatet kan också bli att destuderandes möjligheter atl efter utbildningen söka sig till arbetsmarknaderutanför den egna regionen begränsas. För atl nå fram till rimliga avvägningarmellan behovet av att tillg' ose dagens arbetsmarknad med högskoleutbildadpersonal och att i ulbildningen också bygga in beredskap för ulveckling av detenskilda näringslivet och den offentliga sektom inom de olika regionema fordrasen nära samverkan mellan högskolan och samhällsplanerande myndigheter. Dettabehov av samverkan har kommit till uttryck bl. a. genom sammansättningen avolika organ inom högskolan. Effekten härav har efter vad jag kan bedöma redannu på många håll blivit ett fördjupat samarbeie mellan högskolan ochsamhällslivet utanför denna. Ett tecken härpå är den roll högskolan hartilldelats i de länsrapporter som länsslyrelsema lämnade in lill regeringenunder . Del ankommer på regionstyrelserna atl svara förden regiotiala planeringen av utbildningsutbudet. 1975:9 omreformering av högskoleutbildningen m. m. angavs atl en ulgångspunkl för dennaplanering borde vara alt åstadkomma en viss lidsordning vid utbyggnaden avutbildningsutbudet på utbyggnadsorterna. Jag anser all det är angelägel all ensådan planering nu kommer till stånd. Det ankommer på resp. regionslyrelse attinom sin region ta initiativ härtill och på UHÄ all verka för atl en sådanplanering blir samordnad för landei i sin helhet. Detla ligger också i linjemed vad jag har anfört om behovet att söka nå etl någoriundasammanhållet utbud av ulbildning vid de olika högskoleenheterna. Jag är medvetenom att en sådan planering innehåller svåra avvägningar mellan högskoleenhetemainom en region. måste jag konstalera att det ekonomiska läget nu intemedger några mera betydande resurstillskott till högskolans grundläggandeulbildning. Det blir då av största vikl aU de nya resurserna tillsammans medmöjliga omprioriteringar inom redan tillgängliga resurser kan fördelas sä atten planmässig konsolidering av verksamheten kan ske vid de småhögskoleenheterna. Detla behöver inle innebära att vissa högskoleenheter skallha oförändrad kapacitet under en längre följd av år men det torde blinödvändigt att godta atl utvecklingen sker i Prop.1978/79:100 BUaga 12 414 olika takt vid enheterna. För att en sådan planering skallkunna genomföras fordrasett tidsschema i vilket anges den planerade utvecklingen för resp.högskoleenhet. Jag vill i dettasammanhang någol beröra de lokala utbildningslinjernas roll. Inom högskolanfinns dels allmänna utbildningslinjer, dels lokala och individuellautbildningslinjer. De olika typerna av linjer är tänkta aU svara mol behov av olikaslag. Allmänna ulbildningslinjer skall svara mol mera bestående behov av generell karaktär ochvara inriktade mot mer eller mindre bredayrkesområden. Allmänna utbildningslinjer inrättas och deras lokalisering fastställs av . Avsiktenmed de lokala utbildningslinjerna äratt man genom dem skall tillvarata särskilda lokala fömtsättningar, somt. ex. för en ort eller en högskoleenhet speciella resurser kan ge. Det är naturligt att en lokal linje som visar sigsvara mot mera varaktiga behov sedermera av kan inrättas som allmänutbildningslinje. Lokala linjer inrättas genom beslut av berördhögskolestyrelse under fömtsättning atl regionslyrelsen ställt medel fillförfogande. Kostnaden för dem bestrids urde medel som står till disposition under anslaget Lokala ochindividuella linjer och enstaka kurser. Lokala linjer får enligl gällandeordning inle inrättas för atl tillgodose sådana behov som redan i allt väsentligl har beaktats genom att n'ksdageninrättat allmänna utbildningslinjer. Om delta likväl sker innebär detta atlregionstyrelsen kringgår riksdagensbeslut om lokalisering av allmänna utbildningslinjer. Inrättande av lokala linjer som till stor del motsvarar en redan befinfiig allmänlinje bör således inle förekomma.Skulle del i fortsättningen visa sig att detta likväl sker är del, enligt min mening, etl uttryck för atl berördhögskoleregion tilldelats för stora resurser. Genomhögskolereformen fördes vissa utbildningar med organisalion tillhögskolan. Huvudmannaskapet för högskolan blev därigenom delat mellan kommunoch stat. Därtill kommer atl det finns högskoleutbildning av två slag, dels utbildning samordnad med gymnasieskolan, dels fristående utbildning somsjuksköterskeutbildningen. Både kommuneroch landstingskommuner kan bedriva högskoleutbildning. Med undantag förulbildning för sektom för kullur- och informationsyrken finns kommunalhögskoleutbildning inom alla sektorer i högskolan. För närvarandeförbereds en avveckling av eller överföring fill statligt huvudmannaskap av flertalet utbildningarinom den primärkommunala delen. I prop.1978/79:71 om sjö- och driftpersonal som regeringen har förelagtriksdagen föreslås atl driflteknikemlbildningen från /81 skall upphöra som utbildning inom och ersättas meden allmän utbildningslinje för drift- och underhållsteknisk personal inom den stafliga högskolan.Ungdomsledariinjen upphör inom den från nästa budgetår.Statsrådet kommer Prop.1978/79:100 Bilaga 12 415 i det följande att förorda atl den kommunala fritidspedagogutbildningensuccessivt skall avvecklas med början /81 under fömtsättning att godtagbaravillkor kan uppnås i förhandlingar mellan staten och berörda kommuner. Vad jag nu haranfört innebär att den kommer att nästan uteslutande rymmautbildningslinjer inom sektom för utbildning för vårdyrken. hör linjerna förulbildning till arbetsterapeut, hörselvårds-assistent, laboratorieassistent, medicinskassistent, oflalmologassislent, sjukgymnast, sjuksköterska, tandhygienist ochtjänsteman för social service.Vidare finns inom den vissa påbyggnadslinjer inomdenna sektor. Ett av motivenbakom den nya högskolan är att skapa en organisalion som medger ensamordnad och enhetlig planering till gagn för de studerande. I fråga omlednings- och planeringsorgan har därför den kommunala delen av högskolan gettsen uppbyggnad som liknar den stafiiga högskolans. Väsentliga skillnader finns dockifråga om tjänsteorganisation, systemet för att tilldela resurser och organisation påinstitutionsnivå. a. mot dennabakgrund och med anledning av uttalande i samband medställningstagandet lill högskolereformen om en förutsättningslös utredningav frågan om etl enhefiigl huvudmannaskap för högskolan har jag efter regeringensbemyndigande tillkallat en kommitté (U1978:06) med uppgift att utreda denna fråga. Kommittén får enligt sina direkfiv belysa olika alternativ ihuvudmannaskapsfrågan med olika grader avförstatligande. Nuvarande kostnadsfördelning mellan staten och kommunerna har kommittén i uppgift att studeraliksom kostnader för staten vid ett förstatligande av utbildningar. Med anledning avslutbetänkandet (SOU 1977:8) från folkhögskoleutredningen anförde jag ibudgetproposifionen 1978 att viss utbildning vid folkhögskolor är av sådan karaktär atlden bör betraktas som högskoleutbildning (s. 586). Utvecklingen inom högskolan får intemedföra att högskolanbörjar inkräkta på områden som folkhögskolan av olika skäl är bättre lämpad allsköta och där folkhögskolans speciella karaktär kan komma fill sin rätt (jfr prop. 1977/78: 14). Jag anslöt mig vidare fillfolk-högskoleutredningens förslagalt den utbildning av fritidsledare som bedrivs inom statlig högskola och den utbildning av ungdoms- samlidrotts-och friluftsledare som bedrivs inom högskola överförs lillfolkhögskolor som frilidsledariinje. Jag framhöll vidare bl.a. atl vissa frågor i detta ämne måste klariäggas ytteriigareoch atl jag hade för avsikt att låta bereda dessa inom departementet. Sedan denytteriigare beredningen har ägt rum vill jag anföra följande. Enligthögskolelagen (1977:218) är endast staten samt, efter medgivande av regeringen ellermyndighet som regeringen utser, kommun eller landstingskommun huvudmänför högskolan. Högskoleverksamhet i formell mening kan således inte bedrivas i l.ex. Prop.1978/79:100 BUaga 12 UtbUdningsdepartementet 416 självfallet möjligt att bedriva en utbildningsverksamhetsom i sak är likvärdig med högskoleutbildning trols att den inte ärhögskoleutbildning i formell mening. Det ankommer då på huvudmannen att självsvara för utbildningenskvalitet, antagningsfrågor etc. Det är även möjligt att l.ex. i anslutning till bestämmelser om statsbidrag föreskrivaatt för en viss utbildning ienskild regi högskoleförordningen skall äga motsvarande lilllämpning. Så har skett beträffande utbildningenvid de enskilda sjukskö-lerskeskolorna. Enligthögskolelagen är vidare högskolemyndigheterna skyldiga att planerautbildningen inom högskolan med hänsyn lill samhällets behov av utbildade och individemas behov ochönskemål (7 §). För högskolan finns ett planeringssystemmed en ansvarsfördelning mellan centrala,regionala och lokala myndigheter som innebär en långtgående decentralisering av beslutsbefogenheterna.En stor del av utbildningsutbudet, lokala och individuella linjer och enstakakurser, beslutas således regionalt och lokalt. Dessa förhållandenleder mig till slutsatsen att flera fömtsättningar måste uppfyllas för attutbildning inom folkhögskolan skall kunna filldelas en roll inom den avsamhället planerade högskoleutbildningen. Dels måste ifrågavarandefolkhögskoleutbildning inordnas i högskolans planeringssystem främst vadgäller lokalisering och dimensionering. Dels är det nödvändigt att utfärdaföreskrifter beträffande bl. a. behörighet, urval, lärares kompetens och utbildningens inriktning.Jag anser att detta är svårt att förena medden frihet som är grundläggande för folkhögskolorna. Målen förfolkhögskolan skiljer sig väsentligt från högskolans. Folkhögskolan skall i princip vara obunden och fri från reglersom kännetecknar institutionaliseratutbildningsväsende. Avgränsningen gentemot annan folkhögskoleutbildning blir också svår. Jag anser såledesatt fritidsledarutbildningen börbedrivas vid folkhögskolorna som frilidsledariinje inom folkhögskoleutbildningutan atl några särskilda föreskrifter med anknytning till högskolan utfärdas. Den fritidsledamlbildning som fn. bedrivs enligt skolöverstyrelsensstudieplaner vid vissa folkhögskolor och för vilka tilläggsbidrag utgår är emellertid av sådan karaktär att deni allt väsentligt kan anses ligga påen med högskoleutbildning jämförbar nivå. Jag förordar mot denna bakgrund atl fritidsledarlinjen ochungdomsledariinjen upphör som allmännautbildningslinjer samt idrotts- och friluftsledarlinjen som lokal utbildningslinjeinom statlig och högskola från /80. Högskolemyndigheternabör vid sin planering beakta att behovet av atl utbilda fritidsledare ochyrkeskategorier som helt motsvarar dessa fr. o. m. /80skall tillgodoses inom folkhögskolan och inte inom högskolan. Jag min beräkning av anslagen till sektorn för utbildning för administrativa, ekonomiska och sociala yrken,fill lokala och individuella linjeroch enstaka kurser samt till bidrag till högskoleutbild- Prop.1978/79:100 BUaga 12 417 ning beaktat atl nyinlag inte skall ske lillfritidsledarlinjen och ungdomsledariinjen saml till idrotts- och friluftsledarlinjen. Jag avser attvid min anmälan av anslaget Bidragtill driften av folkhögskolor m. m. återkomma lillfrilidsledarulbildningen. UHÄ redovisade isina förslag fill anslagsframslällning för innevarande budgelår etlhandlingsprogram för jämställdhet inom högre utbildning och forskning. 1föregående års budgetproposifion uttalade jag mitt stöd för ett fortsall arbetekring jämställdhetsfrågan i den riktning som UHÄ angav i siu program.Riksdagen beslöt i enlighet härmed (UbU 1977/78: 22, rskr 1977/78:338). I sina förslag fillanslagsframställning för /80 redovisar UHÄ preliminärt ettpositivt resultat av remissbehandlingen av handlingsprogrammet. Detta kan därför enligt UHÄ:smening utgöra enutgångspunkt för konkreta förändringar inom både grundläggande ulbildning ochforskning/forskarutbildning. Jag delar UHÄ:s uppfattning härvidlag. UHÄ framhåller attden bristande jämställdheten inom högskolan hänger samman med en rad faktorer inomandra samhällssektorer, och att det därför är viktigt atl arbetet med att åstadkomma ökadjämställdhet inom högskolan inle bedrivs isolerat. Under årel har samverkaninletts med en särskild arbetsgrupp med representanter för jämställdhetskommittén, ,statens invandrarverk, och . En sådan samverkan i syfte att förankraarbetet också utanför det egnamyndighetsområdet anser även jag angeläget. Exempelvis är en jämnarekönsfördelning inom de olika linjerna i gymnasieskolan en förutsättning för att rekryteringen till högskolaninte skall bli så könsmäs-sigt sned som den är inom vissa områden. Jaganser vidare att det är likaangeläget att man uppmärksammar en annan avgörande faktor i jämställdhetsarbetet, nämligen situationen för destuderande när de skall gå ut på arbetsmarknaden. Också de högskolesluderandesval av utbildning återspeglarsamhällets och arbetsmarknadens värderingar i dessa avseenden. En viktig uppgift är därför att man sökerutveckla en mindre konventionellrekryteringspolitik. Här vilar ansvaret inle minst på arbetsmarknadens organisationer, som har gettsrepresentation i skilda beslutandeorgan inom högskolan. De bör genom de kunskaper de därigenom fär om högskoleutbildningen effektivare kunna verkaför ändrade värderingar inomarbetslivet när det gäller att rekrytera högskoleutbildade kvinnor till skildaslag av arbeten. Jag kommer strax atlberöra UHÄ:s uivärdering av beslämmelserna för tillträde till högskoleutbildning. Jagkommer härvid atl förorda åtgärder somsyftar till att redan på kort sikt komma lill rätta med en könsmässigsnedrekrytering till vissa utbildningar. Jag vill vidare nämna atl utredning-27 1978179. Prop.1978/79:100 Bilaga 12 418 en (U 1977:06) om översyn av vissa vårdutbildningar inomhögskolan i sitt betänkande (SOU 1978:50) Ny vårdutbildning har bl.a.föreslagit s.k. positiv särbehandling vid tillträde till vissautbildningar. Remissbehandlingen avbetänkandet har avslutats. Jag kommer senare att införregeringen redovisa denna fråga. har för innevarande budgetåranslagit medel för forskning med inriktningmot jämställdhelsfrågor. Dessa resurser har enligl UHÄ använts för att på någraorter bygga upp en basorganisation för jämställdhetsforskning. UHÄ ser i detta en första etapp i en uppbyggnad över ettantal budgetår. Ämbetet har förtfram förslag om ytteriigare medel för ändamålel. Jag kommer i delföljande att biträda UHÄ:s förslag såvitt avser /80. Samtligautbildningar inom högskolan skall enligt reformbesluten ges forskningsanknytning. Jag vill i dettasammanhang endast peka på en aspekt påfrågan om forskningsanknytning av de nya högskoleutbildningarna. Många av denya studerande som har kommil in i den nya högskoleorganisationen är kvinnor. Fler kvinnor än tidigarekan alltså nu komma i kontakt medforskning. Pä sikl bör detta - vid sidan om andra åtgärder -leda vidgad rekrytering av kvinnor till forskarutbildning. En sådan utvecklingbör enligt min mening i sin tur kunna medföra en positiv vidgning av forskningens allmänna referensram ochinnehåll. Jag har senasi ifjolårets budgetproposition pekat på hur angelägel del är allulbildningsmyndighelerna vidtar åtgärder för alt internationalisera ulbildningen. UHÄ hari sina förslag till anslagsframställning tagit upp hithörande frågor,främst dem som rör del internationella utbytet inom högskolan. Ämbetetstryker under all vissa resurstillskott är nödvändiga för alt målen förintemationaliseringen skall nås. UHÄ föreslår därför, att ytterligare 1 milj. kr. ställs lill förfogande.Som stöd för sitt förslag hänvisar UHÄ lillbl.a. en undersökning som den nuavslutade utredningen (UD 1977:01) omSveriges informations- och kulturutbyte med utlandet har genomfört. Genomundersökningen har det internationella personutbylet inom högskolan kartlagts.Den ger enligl UHÄ:s mening belägg för att de för detla ändamål disponibla resursema är otillräckliga. Jag vill liksomtidigare skjuta fram två motiv för en internationalisering av utbildningen. Denena hänger samman med högskolans uppgift atl ge de studerande enyrkesförberedande utbildning. Eftersom det svenska samhällel i alllstörte utsträckning blir en del av ett vidare globalt sammanhang blirinlemationaliserande moment naturliga och nödvändiga inslag i skilda utbildningslinjeroch kurser. Det andra motivet är förknippat med den uppfordran till en merallmän påverkan av de studerandes attityder lill förmån för en förståelse avintemationella förhållanden som regering och riksdag gav uttryck för närhögskolelagens s. k. målparagraf formulerades och stadfästes. finns särskilda medel anvisade förinternationaliserings- 1978/79:100 Bilaga 12 419 De uppgår till 2 milj. kr. och stårlill UHÄ:s disposition. Medlen skall användas dels lill all möjliggöra altutbildning förläggs utomlands, dels till bidrag lill lärares,ulbildningsadministratörers och studerandes intemationella kontaktverksamhet. 1 fjolåretsbudgetproposition anförde jag atl den eftersträvade inlernalio-naliseringen avden svenska högskoleverksamheten i allt väsenfiigt måste ses som en reguljäromdaningsprocess och därmed också finansierade med medel som allmänt hadeställts och ställs till högskoleenheternas förfogande under bl.a. sektors- ochfakultetsanslagen. Jag anförde vidare att en särskild anvisning av medel,somjag har redogjort för, borde behållas. Enligl min mening börallljäml den huvudsakliga finansien'ngen i fråga om utbildningensinlemationalisering vara den jag angav i föregående års budgetproposition.Genom vittnesbörd i skilda sammanhang har jag övertygats om att den särskildamedelsanvisningen nu behöver ökas. Därigenom bör man enligl min meningverksamt kunna stimulera högskoleenheterna till vidgade insatser på detlaområde. Jag beräknar för hithörande ändamål ylterligare . Jagfömtsätter all UHÄ uppmärksammar när intemalionaliseringsverksamheten kommeratl ha nått sådan stadga, alt den särskilda anvisningen av medel kan upphöra.Resursema bör dä kunna ställas till förfogande under sektors- ochfakultetsanslagen. Arbetslivserfarenhet vid antagning till högrestudier För allmän behörighetenligt den s. k. 25:4-regeln fordras enligl högskoleförordningen (1977: 263)att den sökande har varit yrkesverksam före del kalenderhalvårdå utbildningen bonar eller atl den sökande på annat sätt förvärvat motsvarandeerfarenhet. 1 högskoleförordningen anges de verksamheter för vilka poäng förarbetslivserfarenhet ges vid urval lill högskoleutbildning medanlagningsbegränsning. UHÄ har i skrivelse den11 tagit upp denna fråga. Enligl UHÄ:s mening, grundad bl.a. påöverväganden i antagningsnämnden inom ämbetet, bör studier som bedrivs igymnasieskolan betraktas som heltidssysselsättning. UHÄ föreslår därför atlhögskoleförordningen ändras så alt arbetslivserfarenhet som har förvärvalsunder samma lid som studier har bedrivits i gymnasieskolan inle tillgodoräknasvid bedömning av behörighet eller vid urval. Ämbetet föreslår vidare attundantag görs för den som bedrivit studier inom ramen för ellerstatlig vuxenutbildning. Också enligt min meningbör studier i gymnasieskolan betraktas som heltidssysselsättning. Många av desökande åberopar arbetslivserfarenhel som har erhållits medgymnasiestudier. Elt system där sådan verksamhet meritvärderas påverkargymnasieelevemas studier i en riktning som inte avsågs med högskolereformen.Jag biträder UHÄ:s förslag och förordar atl förändringen iräder i kraft vid detantagningstillfälle som avser utbildning med början . 1978/79:100 Bilaga12 UtbUdningsdepartementet 420