prop · G20389 · 1978-12-31 00:00:00 — Hyran kan också enligt förhandlingsklausul ändras genomkollektiva förhandlingsöverenskommelser. måste det emellertidkonstateras att lokalhyror inte på samma sätt som bostadshyror är lämpade förkollektiva förhandlingar. Förhandlingsklausuler är inte heller så vanliga ifråga 1978/79: 89 21 Ett förbud mot indexklausul skulle alltså i prakUken kunna innebäraatt man tvingades att ha årliga individueUa förhandhngar om hyreshöjningar.Dessa förhandlingar förs alltid under hot om avflyttning, eftersom hyresgästenmåste sägas upp. Enligt min mening framstår indexklausuler alltså som ett förbåda parterna värdefullt alternativ för att bestämma hyran även vid kortUdsavtal. Om ett förbud motindexklausul i ettårsavlal skulle införas, finns det vidare en uppenbar riskför att hyresgästerna i stor utsträckning skulle tvingas att sluta avtal förlängre tid än . En sådan utveckling skulle inte vara till fördel förhyresgästerna. Om en hyresgäst anser attindex slår fel i förhållande till marknadshyran, kan han vid korttidsavtal görauppsägning för villkorsändring. Härigenom kan han få en prövning dels av självaindexklausulens skälighet dels av marknadshyran. Enligt vad jag harföreslagit skall hyresgästen kunna få ett yttrande av hyresnämnden i dessafrågor utan att riskera att behöva flytta eller att tvingas acceptera hårdarevillkor än om han inte hade tagit initiativ till en ändring. Enligt min meninghar hyresgästen alltså ett förhållandevis gott skydd mot indexklausuler som ledertiU en hyra som inte är skälig. Mot bakgrund av detanförda har jag kommit till den slutsatsen att något förbud mot index vidkorttidsavtal inte bör införas. Med denna instäUning saknar jag anledning attgå in på de ändringar i övrigi som utredningen har föreslagit i 19 a §hyreslagen. 2.9Uppsägningstid och uppskov med avflyttningen Föratt hyresavtal skall upphöra att gälla krävs som regel uppsägning. I fråga omuppsägningstidens längd råder i princip avtalsfrihet. Om parterna inte haravtalat om viss uppsägningslid, finns bestämmelser i 3 och 4 §§ hyreslagen. Utredningen föreslår attlokalhyresgäst alltid skall ha rätt tiil en uppsägningstid av minst niomånader. Bakgrunden till förslaget är att en lokalhyresgäst, som har anställda,inte skall tvingas flytta innan han har beretts tUlfälle att iaktta de fristersom gäller enligt den arbetsrättsliga lagstiftningen. Förslaget har i allmänhetlämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Några remissinstanser avstyrkerdock förslaget. Förslaget innebär atlolika uppsägningstider kan komma att gälla för hyresvärd och hyresgäst. Dettaär enligt min mening av många skäl olämpligt. Emellertid kan man anta attförslaget i många fall skulle leda till att även hyresgästen blir tvungen attavtalsvis acceptera en uppsägningstid av . En sådan utveckling kaninte anses vara till fördel för hyresgästerna. Engenerell bestämmelse om minsta uppsägningstid skulle drabba aUa 1978/79: 89 22 lokalhyrcsavtal.Bestämmelsen blir tillämplig alldeles oavsett om det föreligger någon konfliktmed den arbetsrättsliga lagsUftningen eller inte. Det torde endast vara i ettjämförelsevis litet antal fall som uppsägning leder tUl att hyresgästen måsteavveckla sin rörelse eller flytta till annan lokal med färre anställda. Detstora flertalet fall av uppsägning torde i stället leda tUl fortsatt förhyrningeller flyttning utan ändring av antalet anställda. Den föreslagna regeln fåralltså större verkningar än som behövs med hänsyn till regelns syfte. Fråganär också om man inte kan tillgodose syftet med förslaget på annat sätt än genomatt ändra bestämmelserna om uppsägning. Här kommer reglerna om uppskov medavflyttning i blickpunkten. Omlokalhyresgäst har behov av uppskov med avflyttningen, får hyresnämnden enligt59 § första stycket före hyrestidens utgång på begäran av hyresgästen medgedenne sådant uppskov , dock högst . Uppskov får intemedges, om hyresvärden, hyresgästen eller annan därigenom skuUe tillskyndas betydandeskada eller olägenhet eller om avflyttningen med hänsyn till omständigheternautan olägenhet kan ske för avtalets upphörande. Jaganser det närmast självklart att en lokalhyresgäst inte skall tvingas attflytta iiman han har kunnat iaktta de frister som gäUer enligt denarbetsrättsliga lagstiftningen. I motsats till utredningen anser jag också attdet finns tillräckliga möjligheter att komma till rätta med problemet genomuppskov med avflyttningen. En sådan ordning ger goda möjligheter att anpassaden behövliga tiden till förhållandena i det enskilda fallet. För atttillräcklig tid alltid skall stå till buds finns det emellertid skäl attförlänga den maximala uppskovstiden. Vadjag nu har sagt innebär att jag inte är beredd att tillstyrka utredningensförslag i fråga om uppsägningstid. 1 stället föreslår jag att längsta tid föruppskov med avflyttning förlängs till och . Omdet är hyresgästen som har sagt upp avtalet för villkorsändring, kan även hyresvärdenenligt 59 § andra stycket hyreslagen utverka uppskov med avflyttningen under f.n. högst . 1 samband med att jag tidigare behandlade reglerna om viUkorsändringpå begäran av hyresgäst anförde jag att vissa problem som kunde uppkomma förhyresvärden borde lösas med hjälp av uppskovsbestämmelserna. Enligt min mening motiverardessa problem att den maximala uppskovstiden även för hyresvärdens vidkommandeförlängs tUl och . Lagändringarnaföreslås träda i kraft . Det nya medlingsförfarandet och tilldetta anslutande bestämmelser bör inte tillämpas i fall då den uppsägning, somhar föranlett tvisten. Prop.1978/79: 89 23 Om uppsägning sker efter ikraftträdandet bör dessabestämmelser å andra sidan tillämpas också i fråga om äldre hv-resavtal. Äv detanförda följer att de nya bestämmelserna bör tUlämpas i samtliga tvister, däravtalet har sagts upp efter utgången av . Den nu föreslagnaövergångsordningen bör gälla även i fråga om uppskovsreglerna. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring i jordabalken, 2. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder. 4.1Förslaget till lag om ändring i jordabalken Vidtillämpningen av 57 § är hyra som hyresvärden kräver för förlängning ej attanse som skälig, om den överstiger den hyra som lägenheten vid hyrestidensutgång kan antas betinga på öppna marknaden (marknadshyra). Vid bestämmande avmarknadshyran skall dock bortses från hyresanbud eller hyresavtal som ej ärrimligt med hänsyn till det allmänna hyresläget i orten för närmast jämförligalägenheter. Endast om särskUda skäl föreligger får hänsyn tas till ökning avlägenhetens värde, som hyresgäst åstadkommit. Föreliggeri tvist om ersättning enligt 57 § yttrande av hyresnämnden om marknadshyran förlägenheten och har hyresvärden vid tiden för hyresnämndens yttrande fått anbudeller träffat avtal om förhyrning av lägenheten utan att han under medlingenlämnat uppgift om det, får anbudet eller avtalet beaktas vid prövningen endastom synnerliga skäl föreligger. Paragrafen,som är ny, innehåller dels i första stycket en beskrivning av begreppetmarknadshyra för lokaler, dels i andra stycket en preklusionsregel. Hyresvärdenblir ersättningsskyldig enligt 57 § första stycket, om han "förförlängning kräver hyra som ej är skälig". Första stycket i förevarandeparagraf innehåller bestämmelser om vad som närmare skall förstås med uttrycket"hyra som ej är skälig". Bestämmelserna har behandlats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4). Normernaför bestämmande av marknadshyran ansluter till de principer som redan nugäller. Dessa normer har diskuterats i hyreslagens 1978/79:89 24 förarbeten (se SOU 1961:47 s. 115, SOU 1966: 14 s. 335 ochprop. 1968: 91, bihang A s. 127). Spärregeln i andra meningen saknar dockdirekt stöd i tidigare uttalanden. När det gäller regeln i tredje meningen torde det iallmänhet vara fråga om förbättringar som åstadkommits av den senastehyresgästen. Formuleringen utesluter emellertid inte att regeln tillämpas ävenpå åtgärder som kan tillskrivas hyresgästens företrädare i lokalen. Motsvarandebestämmelse i 48 § andra stycket har beiräffande denna fråga utförligtkommenterats i Rittri, Hyran för bostaden (s. 41). Andra stycket innehåller den preklusionsregel som harbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3). Möjligheten att beakta ett anbud eller avtal, som harförtigits vid medlingen, skall tillämpas restriktivt. Hyresvärden måste kunnaåberopa skäl som gör hans underlåtenhet vid medlingen klart ursäktlig. Ett sådantskäl kan vara atl den hyresgäst som avgett ett anbud inte har framstått somgodtagbar. En remissinstans har tagit upp frågan om möjligheterna attunder ersättningsprocessens lopp åberopa nytt material. Vid fullföljd av talanmot fastighetsdomstolens dom i ersättningsmålet regleras denna fråga av deallmänna bestämmelserna i 50 kap. 25 § andra stycket och 55 kap. 13 §rättegångsbalken. Vill hyresvärden säga upp avtalet, skall han iuppsägningen underrätta hyresgästen om de vUlkor han uppställer för attförlänga hyresförhållandet eller om orsaken att han vägrar medgeförlängning. Uppsägningen skall dessutom innehålla underrättelse atthyresgästen, om han icke går med på att flytta utan att få ersättning enligt 57§, har att frän uppsägningen hänskjuta tvisten . Underlåter hyresvärden att fullgöra vad som åligger honomenligt första stycket, är uppsägningen utan verkan. Har hyresvärden fullgjort vad som åligger honom enligtförsta stycket och vill hyresgästen icke lämna lägenheten utan att fåersättning enligt 57 §, har hyresgästen att hänskjuta tvisten till hyresnämndeninom den i första stycket angivna tiden. Iakttages ej denna, förfaller rätten tUlersättning. Vad som har sagts nu gäller ej, om tvist hänskjutesUll nämnden enligt 58 a § första stycket. Innan medlingen har avslutats får hyresvärden förförlängning av hyresförhållandet icke kräva högre hyra eller annat förhyresgästen oförmånligare villkor än han har uppgivit i uppsägningen. Gör handet och kommer förlängning ej till stånd, har hyresgästen alltid rätt tillersättning enligt 57 §. Till paragrafen har fogats ett nytt fjärde stycke, sominnehåller bestämmelser om att hyresvärden under medlingen är bunden av devillkor han har uppgett i uppsägningen. Bestämmelserna har behandlats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.4). 1978/79: 89 25 Bestämeiseninnebär inte att hyresvärden är avtalsrättsligt bunden av sitt yrkande iuppsägningen såsom av ett anbud än den sedvanliga acceptfristen(se Rittri, Hyran för bostaden s. 188 och NJA 1974 s. 370). Att hyresgästenefter det att han har hänskjutit tvisten till medling antar de villkor somhyresvärden har uppgett i uppsägningen medför därför inte automatiskt att ettnytt avtal kommer UU stånd. En vägran av värden att förlänga avtalet på deursprungligen angivna villkoren innebär att han har ändrat sin position itvisten. En sådan ändring vid medlingen får redan enligt gällande rättbetydelse i en efterföljande ersättningsprocess. Som grund för prövningen iersättningsprocessen skall nämligen som regel läggas den ståndpunkt som hyresvärdenslutligen har intagit vid förhandlingarna. Genom föreskrifterna i 3 §förordningen (1975: 520) om proiokollföring m. m. vid arrendenämnd ochhyresnämnd är också sörjt för att parternas slutliga ståndpunkt vid medlingendokumenteras genom anteckning i protokollet. Ett blankt avslag på begäran frånhyresgästen om förlängning på de ursprungligen angivna villkoren bör medföraatt hyresvärdens slutliga ståndiHinkt anses vara att han har vägrat attförlänga hyresförhållandet. 1 sådant fall kommer frågan om skäligheten i hansursprungliga hyreskrav inte upp i en ersättningsprocess. Ett avslag i föreningmed krav på högre hyra medför f. n. att skäligheten av denna senare hyra ochinte den i uppsägningen angivna kommer att prövas i en ersättningsprocess. Dennya bestämmelsen tar sikte på det sist anförda fallet och medför att, omhyresgästen inte går med på de nya villkoren och hyresförhållandet upphör,hyresgästen alltid har rätt UU ersättning utan att det först behöver visas attde nya kraven inte har varit skäliga. Hyresvärdens förfarande att gå ifrånsitt i uppsägningen angivna hyreskrav blir alltså att jämställa med förlängningsvägran. Förhandlingarna mellanparterna är att anse som avslutade i och med att hyresnämnden avskrivermedlingsärendet från vidare handläggning. De åtgärder som parterna vidtar efteren medling som inte har lett till förlikning påverkar inte bedömningen aversättningsfrågan. Det står då hyresvärden fritt att vägra förlängning ellerkräva nya hyresvillkor. Ersättningsskyldighetenligt den nya bestämmelsen inträder givetvis endast om parterna inte enas omförlängning under medlingen eller . Förlikning kan alltså träffas på enhögre hyresnivå än den ursprungligen krävda. Utredningenhar ansett att det för ersättningsrätt bör krävas alt det finns ettorsakssammanhang meUan hyresvärdens krav på högre hyra och en uteblivenförlängning av hyresförhållandet. Om hyresvärden har skärpt sitt hyreskrav utanatt hyresgästen har förklarat sig acceptera de ursprungliga villkoren, anserutredningen att hyresvärdens förfarande inte bör bedömas somförlängningsvägran. Enligt utredningens mening skulle då det skärpta kravetanses vara uttryck för hyresvärdens sluUiga 1978/79: 89 26 ståndpunktoch alltså kunna bli föremål för skälighetsbedömning i en ersättningstvist. Jagkan inte acceptera utredningens resonemang på denna punkt. Enligt min meningbör det inte uppstäUas något krav på att hyresgästen skall ha hunnit accepterade ursprungliga kraven. Det finns ingen anledning att över huvud taget låtahyresvärden skärpa sina krav under medlingen. Den av utredningen formuleradelagtexten har justerats något för att markera min uppfattning att något kravpå direkt orsakssamband inte bör upprätthållas. Hyresvärdenhar möjlighet att teckna hyresavtal med ny hyresgäst innan medlingen haravslutats. Hyresvärden bör då se tUl att det nya avtalet villkoras av attgällande avtal inte blir förlängt. Om det nya avtalet inte är villkorat, harhyresvärden i princip avhänt sig möjligheten att förlänga gällande avtal. Motbakgrund av den nu behandlade bestämmelsen måste ett sådant förfarandejämställas med förlängningsvägran, eftersom hyresvärden kan gå medpå förlängning av avtalet på de ursprungliga villkoren. Harhyresgästen uppsagt avtalet och i uppsägningen begärt förlängning av avtaletpå ändrade villkor, skall han från uppsägningen hänskjutatvisten till därvid ange den ändring han önskar ide avtalade villkoren. Underlåterhyresgästen att hänskjuta tvisten till hyresnämnden inom den i första stycketangivna Uden eller återkallar han före hyrestidens utgång sin ansökan ommedling, är uppsägningen utan verkan. Har han ej angett de ändringar han önskari de avtalade villkoren, skall nämnden förelägga honom atl avhjälpa bristeninom . Efterkommes ej föreläggandet, skall ansökan om medling avvisas. Harhyresgästen fullgjort vad som åligger honom enligt första stycket, skallhyresnämnden förelägga hyresvärden att uppge de villkor han uppställer för attförlänga hyresförhållandet eller orsaken till att han vägrar medge förlängning.Iakttar hyresvärden ej föreläggandet och är avtalet ej uppsagt enligt 57 §första stycket, skall avtalet anses förlängt på de av hyresgästen önskade viUkoren.Erinran härom skall intagas i föreläggandet. Förlängningen anses som avtal omfortsatt förhyrning. Paragrafeninnehåller bestämmelser om förfarandet, när lokalhyresgäst har sagt upphyresavtalet och påkallat ändring av hyresvUlkoren. Andra stycket första meningeninnehåller f. n. en bestämmelse om verkan av att hyresgästen försummar att hänskjutatvisten till den föreskrivna tidsfristen. 1 såfall är uppsägningen utan verkan, dvs. rättsläget är detsamma som om någon uppsägninginte hade ägt rum. Bestämmelsen kompletteras nu så att samma rättsverkan somvid ett underlätet hänskjulande skall inträda, om hyresgästen sedan han har hänskjutittvisten återkallar sin ansökan om medling. Bestämmelserna harbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5). Prop.1978/79: 89 27 Enförutsättning för att hyresgästens återkallelse av medlingsansökan skaU medföraatt uppsägningen blir utan verkan är att återkallelsen sker före hyrestidensutgång. Regeln gäller oavsett om några faktiska förlikningsförhandlingarbedrivs mellan parterna. Hyresgästen kan alltså före hyrestidens utgång när somhelst, innan medlingsförfarandet har avslutals, återkalla sin ansökan ommedling och därigenom förta uppsägningen dess verkan. avgett yttrande om marknadshyran kan hyresgästen i sitt svar pånämndens yttrande återkalla sin ansökan om medling och därigenom uppnåförlängning av det uppsagda avtalet på oförändrade villkor. Om hyresvärdenvill vara säker på att avtalet inte förlängs utan att parterna kommer överensom det, måste han alltså själv säga upp hyresgästen i rätt tid. Har medlingsärendetavslutats utan atl hyresgästen har återkallat sin ansökan om medling, ståruppsägningen fast. Om hyresnämnden av annan anledning än återkallelse frånhyresgästens sida skriver av medlingsärendet från vidare handläggning t. ex.på grund av att hyresgästen uteblivit från sammanträde inför nämnden eller pågrund av att nämnden finner att förutsättningarna för förlikning saknas ochpart inte har begärt att hyresnämnden skall avge yttrande om marknadshyran ärhyresgästen skyldig att flytta från lokalen, om han inte kan komma överens medhyresvärden om förlängning. hyresgästens ansökan ommedling, blir rättsverkan däremot densamma som om något hänskjutande inte ägtrum, dvs. uppsägningen blir utan verkan (se prop. 1973: 23 s. 184). Jag vUlerinra om vad jag i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5) har anfört omhyresvärdens möjligheter att enligt 59 § hyreslagen hos hyresnämnden utverkauppskov med avflyttningen. Skallhyresförhållandet upphöra efter uppsägning som gjorts av hyresvärden och harhyresgästen behov av uppskov med avflyttningen, får hyresnämnden förehyrestidens utgång på begäran av hyresgästen medge denne sådant uppskov underskälig tid, dock högst och . Skallhyresförhållandet upphöra efter uppsägning som gjorts av hyresgästen i fallsom avses i 57 § andra stycket, får hyresnämnden på begäran av hyresvärdeneller hyresgästen medge uppskov med avflyttning , dock högstett år och från hyrestidens utgång. Uppskovenligt första eller andra stycket får ej medges, om hyresvärden, hyresgästeneller annan därigenom skulle tillskyndas betydande skada eller olägenhet eUerom avflyttningen med hänsyn till omständigheterna utan olägenhet kan ske vidtidpunkten för avtalets upphörande. Medgesuppskov enligt första eller andra stycket skall hyresnämnden fastställa skäligahyresviUkor för tiden från avtalets upphörande till avflyttningen. 1978; 79: 89 28 Paragrafeninnehåller bestämmelser om uppskov med avflyttningen. Ändringama i försia ochandra styckena innebär alt den nuvarande längsta uppskovstiden förlängs till högst och . Bestämmelserna har behandlats iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.9). Dennalag träder i kraft . De nya bestämmelserna gäller även i frågaom hyresavtal som har slutits före utgången av . Har avtalet uppsagtsföre utgången av , tillämpas dock fortfarande äldre bestämmelser. Övergångsbestämmelsernahar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.10). 4.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder ochhyresnämnder Vidsådan medling som avses i 12 kap. 58 eller 58 a § jordabalken skallhyresnämnden, om hyresvärden eller hyresgästen begär det, yttra sig ommarknadshyran för lägenheten eller om huruvida lägenhet som har anvisats avhyresvärden är godtagbar enligt 12 kap. 57 § första siycket 2 jordabalken. Iparagrafen, som är ny, har tagits in den viktiga bestämmelsen att hyresnämndenvid medlingen under vissa förutsättningar skall yttra sig om en lokalsmarknadshyra eller om huruvida ersättningslokal är godtagbar. Bestämmelsen harbehandlats i den allmärma motiveringen (avsnitt 2.2 och 2,6), I utredningensförslag hade motsvarande bestämmelse tagits in i en ny paragraf i hyreslagen,58 b §. Hyresnämndenbör alltid inleda medlingsförfarandet på samma sätt som f. n. Nämnden böralltså klarlägga tvistefrågorna och inrikta medlingsarbetet på att försökafinna en lösning som parterna kan godta. Om det emellertid redan i ettinledande skede av medlingen framställs begäran om yttrande beträffandemarknadshyran, torde detta i allmänhet kunna uppfattas som om förlikningsförsöki annan ordning är meningslösa, särskilt om en sådan begäran framställs avbägge hyresparterna. Nämnden kan då inrikta det fortsatta arbetet på att ettyttrande skall ges. Nämnden har emellertid aUtid frihet att anpassa förfarandettill förhållandena i det enskilda fallet. Det centrala är att få till stånd enrimlig uppgörelse mellan parterna. Även i ett läge där yttrande redan harbegärts bör nämnden självfallet ta fasta på de förlikningsmöjligheter som kanyppa sig under medlingsarbetets gång. 1fråga om tvister om hyran är hyresnämndens prövning begränsad av de yrkandensom parterna har framställt i ärendet. 1978/79:89 29 neratt den hyra som hyresvärden har begärt inte överstiger lägenhetensmarknadshyra, skall nämnden därför begränsa sitt yttrande ett konstaterandeav att fordrad hyra får anses skälig. Om nämnden däremot finner att den avhyresvärden fordrade hyran överstiger lokalens marknadshyra, måste nämndenange marknadshyran. Marknadshyran bör anges tUl visst bestämt belopp. Nämndenfår alltså inte nöja sig med att ange att marknadshyran finns inom vissabeloppsgränser (högst lägst). Den osäkerhet som nämnden eventuellt känner böri stället redovisas när nämnden anger de skäl på vilka yttrandet grundas. Nämndens yttrande ommarknadshyran torde i betydande grad kunna bidra till lösningen av problemenmed indexreglerade hyror (se avsnitt 2.8). Nämndens bedömning av vad som ärskälig hyra vid långtidsförhyrningar är inte begränsad till hyran vid den nya hyresperiodensbörjan. Är hyresparterna överens om en viss indexklausul, blir nämndensuppgift att med beaktande av klausulens innehåll yttra sig om den bas-hyra, somenligt klausulens bestämmelser skall omräknas med hänsyn tUl inträffadeindexförändringar. Tvistar parterna dessutom om användningen över huvud tagetav index eller om vilken typ av indexklausul som skall användas, måste nämndeni sitt yttrande ta ställning också till denna fråga. Utgångspunkten förnämndens prövning härvidlag blir parternas argumentering och sluUigen intagnaståndpunkter. Nämndens ställningstagande får grundas på en skäligheisprövning,varvid hänsyn måsle las såväl till rådande bmk på marknaden som tillomständigheterna i det enskilda fallet. Denna bedömning lär i allmänhet kunnagöras mot bakgrunden av sådana klausuler om vilkas tillämpning partsorganisationernahar enats. Kommer sådana centrala överenskommelser till stånd, bör det iflertalet fall inte föreligga några större svårigheter för nämnden att förlikningsvisförmå partema att godta en rekommenderad klausul. Vill part inte godtanämndens bedömning och kan parterna inte heller träffa annan överenskommelse,återstår för hyresgästen att flytta och eventuellt göra gällande sin rätt tillersättning under åberopande av att hyran med hänsyn till den indexklausul somhyresvärden kräver inte är att anse som skälig. När nämnden i ettmedlingsärende skall avge yttrande om marknadshyran, skall nämnden verka för atlutredningen i ärendet får den inriktning och omfattning som är lämplig medhänsyn till ärendets beskaffenhet. Det synes lämpligt att nämnden tar upp endiskussion med parterna om den utredning de önskar förebringa. Vid planeringenav medlingsförfarandet måste nämnden beakta både att förhandlingarna kan bedrivasmed önskvärd skyndsamhet och att parterna ges tillräcklig tid för deundersökningar de önskar företa. Nämnden skall såvitt möjligt se tUl att onödigutredning inte förebringas. Det ankommer därför på nämnden att vaka över attendast sådant material som har betydelse för prövningen förebringas. Iallmänhet torde det vara nödvändigt att nämnden besiktigar den lokal somärendet rör. 1978/79: 89 30