prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Ensådan ordning skulle emellertid inte innebära någon rationalisering ulansnarare motsatsen. Med hänsyn till den stora specialiseringen vid nämndernatorde arbetet utföras mera effektivt där. Mot ovanstående bakgrund ifrågasätter kammartätten starktatt förslaget till ändrade rutiner i fråga om slutreglering innebär enförenkling av nu gäUande syslem. Fördelning av motparts ersättning för kostnad för allmänrättshjälp Utredningens förslag i denna fråga är uppbyggt efter sammaprinciper som det förslag som fanns i DONs PM. Kammartälten yttrade sig år 1975över DONs förslag och yttrandet redovisas i rättshjälpsutredningens betänkande(s. 204). Kammarrätten vidhåller den uppfaUning som då kom till uttryck ochanser således att det ter sig orättvist att den som har lägre kostnadsbidragän av basbeloppel skall gynnas framför övrigarättshjälpsberättigade. 1 stället bör fördelningen av inflytande betalningarförenklas och förmånsordningen bestämmas på följande sätt. 1978/79:90 383 Slatsverkelskostnader som belastat anslaget Ersättning åt vittnen m. m. Beträffande de förslag lill förenklingar som ulredningenhär har lagt fram vil) tingsrälten anmärka att den ökade arbetsbelastning somdessa kommer att medföra för de allmänna domstolarna - i vart fall för ensiörre tingsrätt - inte kommer atl kunna bemästras inom ramen för nuvarandepersonalorganisation. delar utredningens uppfattning altförfarandet vid slulavräkning och slutreglering bör förenklas så myckel sommöjligl. Förslagei att låta den myndighet, som skall pröva ersättningsfrågan,slulligl faslsiälla rällshjälpsavgiften synes också i och för sigvara ägnad att minska handläggningstiden. Härtill bidrar givetvis ocksåförslaget om befrielse från vissa avgifter enligt expedilionskungörelsen ochavgifterna enligt exekutionsavgiftskungörelsen. Enligt nämndens uppfattninginnebär dock vad utredningen anfört i huvudsak endasl ell principförslag. Ulredningenpåpekar själv vissa komplikationer som kan uppkomma (sid. 209 i betänkandet)dock utan att presentera någon helt genomförd lösning. En annan komplikation,som inte berörts, arom vederbörande myndighet anser sig böra ha tillgång tillunderlaget för fastställandet av den preliminära rättshjälpsavgiflen, däresträttshjälp beviljals av annan myndighet än den som prövar ersättningsfrågan,för atl kunna bedöma huruvida någon jämkning av rättshjälpsavgiften skallifrågakomma på grund av väsentligt ändrade ekonomiska förhållanden. Andraexempel på komplikationer kan säkerligen anföras. Nämnden hälsar med tillfredsställelseutredningens målsättning men anser atl förslaget inte är så genomarbetat atldet i nuvarande skick kan ligga till grund för en praktisk tillämpning. har ingen erinran mol utredningensförslag (36 § lagförslaget) lill kostnadsfördelning. Utredningen föreslåren lösning som skall förenklaförfarandel, s. 205 ff. har funnit det förenat med vissasvårigheter att av texten utläsa både grunden till förslaget och hurutredningen tänkt sig den praktiska tillämpningen. Nämnden kommer att peka pånågra svårigheler som nämnden anser kommer att bli förenade med det nyasystemet, 1, Fastställande av rättshjälpsavgift Den myndighet som skall ta ställning tillersättningsfrågan skall också fastställa slutlig rätlshjälpsavgift. Preliminärrättshjälpsavgift kan ha fastställts av annan myndighet eller motsvarande.Efiersom det kan gå 1978/79:90 384 mellan bestämmande av preliminär avgift och fastställandeav slutlig avgift kan man inte borlse ifrån att det i ett antal fall kan blifråga om ändring av rättshjälpsavgiften. Av betänkandet framgår ej vilkelbeslutsunderlag utredningen har tänkt sig för den myndighet som skall taställning till eventuell jämkning av slutlig rättshjälpsavgift. kan knappast ta ställning till frågan utan att ha tillgång till detmaterial varpå myndighet nr 1 grundat sill ställningstagande. Det blir alltsåen ny omgång pappershantering jämfört med det system som gäller . Manslipperom-gången med underrättelser om rällshjälpskoslnader men fär i siälleiomgången med underiag för faslslällande av slutlig rättshjålpsavgift. Rationaliseringsvinsternamed utredningens förslag blir nog inte stora. Om utredningens förslag genomföres kommer den myndighetsom gör slutavräkningen att sakna kunskap om huruvida del i ärendei förekommiinågon utomprocessuell utredning. Tidpunkten då ett ärende är avslutat Om utredningens förslag går igenom bortfalleravslutandefasen hos rättshjälpsnämndema. Ett hos rätlshjälpsnämndenanhängiggjort ärende är i princip avslutat då allmän rättshjälp beviljats.Detta betyder emellertid inte atl ärendei kan avföras från nämndens verksamhet,plockas urdiarier-na och arkiveras. kan få anledning"ta fram" ärendet för att la ställning lill uppkommande frågor -biträdesbyten, utvidgning av allmän rättshjälp, jämkning av rältshjälpsavgifletc, - ända lill slutreglering av ärendet sker. Utredningens förslag innebäremellertid att rättshjälpsnämnden i ett stort antal fall inte får kännedom närett ärende slutförts. Någon föreskrift för annan myndighet atl underrättarättshjälpsnämnden om när ett ärende är avslutat och har vunnit laga kraftfinns nämligen ej i betänkandet. Resultatet härav blir att etträttshjälpsärende, i vart fall om det är anhängiggjort hos rätlshjälpsnämnden,aldrig avslutas. Nackdelarna är uppenbara. Risk för missbruk, arkivproblem,administrativa svårigheter hos rättshjälpsnämndena, m. fl. Som utredningen anfört, kräver slutregleringsfasen mycketarbete. Anledningen härtill är enligt rättshjälpsnämndens mening inte bara denbyråkratiska apparaten. Slutreglering av ett ärende handlar i grund och bottenom pengar, ut- och inbetalningar, krav och motkrav. Det är i denna fas denslutliga kontrollen sker. i arbetar 2,8biträden med avslutandefasen. Dessa tiänstemän är specialiserade pä sinaarbetsuppgifter. Om dessa arbetsuppgifter slås ut på flera myndigheter kommerspecialiseringen att minska. Behovet av bl. a. koslnadskontroll gör, an del tersig önskvärl, alt den viktiga avslutningsfasen får ligga på specialiseradeijänslemän. Utredningen pastarätt slutregleringsfasen kommer att förenklasavsevärt. Detla påslående är icke tillfredsställande underbyggt. Vid genomgångav utredningens förslag har rättshjälpsnämnden funnit, atl ytterligare enpappersomgång erfordras. Detta manar till eftertanke. Så länge förlorande partåläggs återbetalningsskyldighet för vinnande parts kostnader, kvarstår behovetav detaljerade regler om hur slutreglering av rätlshjälpsärende skall ske.Endast marginella förändringar torde nu vara möjliga. 1 avsaknad av stabilareunderbyggnad för en förändring av en viktig del i rältshjälpssystemel kan delinte ifrågakomma annat än att fortfarande låta avslulandefasen kvariigga hosrättshjälpsnämnderna. 1978/79:90 385 Fördelning av vissa koslnader Utredningens förslag, s. 209 ff, angående fördelning aversältning som motpart eller annan förpliktas återbetala medför en delrationaliseringsvinster men rällshjälpsnämnden ifrågasätter om de blir sästoru som utredningen antar. Två rutiner måste skapas, en för sådana fall därden berutii-gade skall få sina pengar från statsverket, en för sådana fall därfordran skall överlåtas på den berättigade. Erfarenheter från skilda summanhunglalar för atl rationaliseringsvinster i regel motverkas av att flera rutinertill-lämpas. Utredningens antaganden, s. 210, alt allmän rättshjälp kankomma att sökas endasl för att erhålla förmån i ålerbelalningshänseende unserrältshjälpsnämnden vara försumbar. Enligt rältshjälpsnämndens mening börstatsverket alltid överta den berättigades anspråk. Rättshjälpslagstiflningenskaraklär av social förmån kräver del. Dessulom torde det finnas skäl alt antaatt de ökade kostnader som kan uppslå mer än väl åtminstone uppväges avde besparingar som kan göras med avseende på arbetskostnader hos domslolar,rättshjälpsnämnder och exekulionsväsen. Arbetet med slulregleringar och avräkningar anses avrätlshjälpsnämn-dens personal som relalivi belungande. Begränsning avpappersexercisen har länge stått på önskelistan. ser därföri och för sig positivt på utredningens förslag att slopa de särskildaslutregleringarna och avräkningarna. Det måste emellertid framhållas att en delav arbetet i stället flyttas över på andra myndigheter. Sålunda skalldomstolar och andra myndigheler fastställa slutlig rätlshjälpsavgift och göraavräkning med biträde. Detta innebär en ökad arbetsbelastning av icke ringabetydenhet. Härtill kommer att de myndigheter som skall fastställa ersättningtill biträde också skall svara för utbetalning av denna. Uppgifternaförsvinner alltså inte helt. De delas bara upp på ett flertal myndigheter.Lämpligheten härav kan ifrågasättas. Förslaget innebär att underrättelse omrällshjälpskoslnader inte längre skall insändas lill rätlshjälpsnämnden. Genomdessa underrättelser har nämnden hiltills också fått besked om ärendetslutförts eller ej. Med det nya systemet får rättshjälpsnämnden inte någrasådana besked. Ett ärende gällande 1. ex. näringsidkare, där rätlshjälpsnämndenbeslutat om allmän rättshjälp, kan på så vis stå öppet efter det atlmålet avgjorts. Nämnden anser detla otillfredsställande. Ett sätt att lösaproblemet är att ålägga den myndighei som avgör ärende, där rällshjälpsnämndenbeviljat allmän rättshjälp, atl sända kopia av dom eller beslut till nämnden.Del innebär emellertid i sin tur atl viss pappersexercis ändå blirofrånkomlig. Nämnden anser alt utredningen inte i tillräcklig grad beaktat desvårigheter, som uppslår vid borttagande av de särskilda slutregleringarna.Problem som berör frågor när ärende skall anses avslutat, diarieföring, aktbildningoch arkivering fordrar en närmare undersökning. Från rältshjälpsnämndens synpunki ärdet en fördel atlslopa förfarandet med upprättande av fördelningskort, om än det arbetet numerainte vållar personalen några egentliga svårigheler. från den enskilderällssökan-dens synpunki kan däremoi den av ulredningen föreslagna ordningenför fördelning av belopp, som motpart förpliktas att återbetala, enligt nämndensmening le sig mera iveksam. Syftet med förändringar i systemet bör vara att ifrämsta hand tillgodose den enskildes intressen. Det kan då förefallaegendomligt med ett förslag som innebär atl den som har en lägre 1978/79:90 386 rätlshjälpsavgift blir gynnsammare behandlad än den somhar en högre. De ökade koslnader som skulle bli följden om statsverket istället helt övertog den enskildes anspråk uppvägs - om än inte hell - tillstor del av de besparingar som görs beträffande arbetskostnader dels hos demyndigheter som har atl besluta om fördelningen och dels hosexekutionsväsendet. Det är också av vikt att inte ålägga domstolar och andramyndigheter för många nya arbetskrävande uppgifter. Den förenkling som böreftersträvas genomförs bäst om statsverket övertar den rättssökandes fordran pårättshjälpsavgift, oavsett hur stor avgiften är. därför en regel av denna innebörd. Accepteras inte della.anser nämnden det vara bäst om del nuvarande systemet bibehålls. De föreslagna förändringarna beiräffandeavräkningssyslemel ler sig måhända vid en första anblick tilltalande enkla. Vidnärmare studium finner man emellertid, att en del invändningar kan riklas motförslaget. Detta innebär att i de fall rältshjälpsnämnden beviljat rälishjälpennågon underrättelse om att ärendet slutförts inte kan erhållas. 1 sådant falldå det i ärendet förekommit en utomprocessuell uiredningskoslnad underärendels handläggning, kan det inträffa atl denna kosinad helt tappas bort närmotpartens återbetalningsskyldighet skall fastställas. Det är nämligen inte säkert,att del bilräde som föranstaltat om utredningen och erhållit ersättning, mensom av en eller annan orsak inte åberopar utredningen, uppger att kostnadenuppkommit. Med det föreslagna avräkningssystemet blir del sålunda omöjligt attkontrollera vad det enskilda rätlshjälpsärendet kostat statsverket. Det måsteockså te sig betungande atl för varje inslåns fastställa en slutligrättshjälpsavgift, liksom det ter sig mindre tilltalande atl man i en del fallförst betalar tillbaka överskjutande del av rättshjälpsavgiflen för all inästa instans kräva den som har rättshjälp pä beloppet. Det är emellertidönskvärt atl slutavräkningsarbelet förenklas på lämpligt sätl. Återkravsrutinerna för motparts återbetalningsskyldighetbör också förenklas. Det i förslaget skisserade tillvägagångssättet kan kanskege statsverket någon kostnadsbesparing men medför å andra sidan för den somhaft rättshjälp uppenbara försämringar i de fall rättshjälpsavgiften överstiger5% av basbeloppet. Det innebär inte bara atl den som haft rättshjälp självmåste agera för atl få ut sin rältshjälpsavgifl från motparten. Det kandessutom medföra kostnader om motparten vid utmätningsförsök visar sig saknatillgångar. Den försvagning av de förmåner som tillkommer den som harrättshjälp som förslaget i denna del innebär kunde måhända kompenseras någotom befrielsen från exekuiionsavgifi utsträcktes till att omfatta även kravet pååterbetalning av rällshjälpsavgiften. Någon sådan förmån synes förslaget dockinte innefatta. Nämnden anser emellertid, att man borde kunna ändra reglema omåterbetalningsskyldigheten så att anlingen återbetalningsskyldighet förrällshjälpsavgiften alltid skulle åläggas direkl lill den som har rättshjälpeller också skulle statsverket träda in och överta den enskildes fordran i allafall. Det av utredningen framlagda förslaget kommer atl gynna dem som har enrättshjälpsavgift understigande av basbeloppet, medan de varsrättshjälpsavgift översliger av basbeloppet inte får någon hjälp alls avstatsverket. De kunde kanske få tillbaka av basbeloppet av statsverket, menfå driva in belopp dämtöver själva. 1978/79:90 387 1 kapitlet om sluireglering och fördelning av kostnaderhar ulredningen menat att en av anledningarna till atl nuvarande syslemkritiserats är all koslnadsbidragel inte skall fastställas slutligt förränärendet är helt avslutat. Emellertid innebär förslaget att ersättning ochrättshjälpsavgift skall fastställas i varje instans ingalunda all förfarandetblir mindre omständligt och tidsödande. Snarare tvärtom, eftersom flerainstanser kommer att göra dessa avräkningar. Om t. ex. rällshjälpsavgiften ilägre instans överstiger kostnaderna skall klienten ha tillbakamellanskillnaden och om ärendet därefter överklagas med kostnader somöverstiger först fastställd avgift som följd skall vad som just återbetalatstill klienten återkrävas. Samma problem kan komma att uppstå, när prutadersättning höjs. vill fästa uppmärksamheten på atl det voreav vikt för den rällssökande allmänheten alt redan när rättshjälp sökes fåreda pä den slutiiga rättshjälpsavgiflen. ifrågasätter omallt detta verkligen sammanlagt medför mindre byråkrati och smidigarehandläggning. Klart är an utredningens på sidan 208 uppställda mall för dessabeslul är lättare att läsa och förstå för dem det angår än nuvarande blankettermed de ordval som används. tillstyrker varmt ändring avblanketterna. Dessutom tillkommer all vederbörandes ekonomiska förhållandenkan på ett säll som påverkar avgiften flukluera väsentiigt under ärendets gång.Beträffande/ö/-c/e//i(/! av kostnaderna tillstyrks en ändring. Emellertid finner rältshjälpsnämnden det icke varamotiverat att staten överhuvudtaget skall träda emellan och förskotteraavgiften, som ju är relaterad till vederbörandes betalningsförmåga. Ickeheller finner nämnden det rimligt att ge särskild service åt dem som har fåtträltshjälpsavgifl understigande visst belopp. Anledning till differentieringså att den som har lägre avgifl skall få samhällets hjälp all få in sin fordranföreligger icke. Sedan avgiften fastställts i förhållande tillbetalningsförmågan skall medborgama ha lika rättigheter och samma service. Slutregleringsförfarandet föreslås bli ett led i delförfarande varigenom myndighet fattar beslut om ersättningen till biträde. som prövar ersättningsfrågan skall enligt förslaget faslställarättshjälpsavgift i samband med all ersättningen bestäms. Myndigheten skallvidare göra avräkning med biträdel och låta utbetala ersätiningen lill denne.Biträdel åläggs därför att underrätta den myndighet, som har alt faslställaersättning, om ersättning till honom tidigare utgått eller begärts irättshjälpsärendet. Sådan undertättelseskyldighet för bilrädet föreslås ocksåföreligga om annan ersättning tidigare utgått i ärendei. hälsar med tillfredsställelse utredningensförslag att slopa den nuvarande omständliga och tidsödande särskildaslutregleringen. Dubbelarbete och onödig pappershantering torde härigenom kunnaundvikas. Ulbelalning av olika ersättningar skulle kunna ske snabbare. Vissapraktiska problem är emellertid förenade med utredningens förslag, vilkautredningen inte synes ha uppmärksammat och som måsle lösas. Risken är annarsatl någon enkelhet i förfarandet inte uppnås, 1 inte så fä fall kan i ett rältshjälpsärende ettutomprocessuellt skede följa efter det att domstol meddelat dom som vunnit lagakraft. Endast fastställelsetalan om t. ex. skadesfändsskyJdighet kan ha varitföremål för Prop.1978/79: 90 388 Förhandlingar mellan parterna omskadeständsbe-lopps storlek kan återstå. Ytterligare koslnader irältshjälpsärendel kan uppkomma under ett sådant utomprocessuellt efterspellill rättegången. lorde fä pröva frågor som härvid uppkommer.För att rättshjälpsnämnd härvid skall kunna pröva biträdels anspråk påytterligare ersättning och låta utbetala sådan erfordras atl nämndenunderrättas om den biträdesersättning domstol - kanske i flera instanser -fastställt och även om vilken rätlshjälpsavgift som härvid avräknats. Del kanej vara rimligt att lägga denna uppgiftsskyldighet på bilrädet. Det kan också iundantagsfall inträffa att biträde ej är förordnat. Utredningens förslag omslutreglering och avräkning med biträdet kan såvitt kan bedömatillämpas bara på enklare ärenden, exempelvis flertalet familjerätlsligaärenden. Reglerna om slutreglering och avräkning med biträde måste dock för atlprakliska svårigheter inte skall uppkomma kunnat tillämpas på alla förekommandeärenden. Enligt mening bör därför berörda regler övervägasytterligare under det fortsatta lagsiiftningsarbeiei. Fördelning av ersättning som motpart eller annanförpliktats återbetala Utredningens förslag, som i denna del i huvudsak överenssiämmermed vad tidigare föreslagit, kan i princip godtas av . Verketvill emellertid göra några påpekanden. Utredningen föreslår alt avgörande för frågan omersättningsskyldighet i sin helhet skall fullgöras till statsverket skall vararättshjälpsavgiftens storlek i förhållande till basbeloppet. Det anges intevilkel basbelopp som skall bilda uigångspunki för beräkningen. uppfattning uppstår komplikationer om olika basbelopp skallkunna tillämpas i samma mål. Del torde därför vara lämpligt alt anknyta tilldet basbelopp som gäller för fastställande av rättshjälpsavgift. Har domstol beslutat om rältshjälpsavgifl och omersättningsskyldighet för motparten kan tillämpningssvårigheter uppkomma omärendets fortsatta UtomprocessueUa handläggning föranleder rättshjälpsnämndenatl jämka rättshjälpsavgiften. Denna fräga lorde också ha nära anknytning lillde problem som kan vara förknippade med utredningens förslag tiU slutregleringoch avräkning med biträde. 1 36 § förslaget till rätlshjälpslag (RHL) angesförfarandet när motpart är ersättningsskyldig för rättshjälpskostnad. Deföreslagna bestämmelserna tillstyrks eftersom de är tydliga och kommer altförenkla handläggningen hos kronofogdemyndigheterna genom den klart markeradeskillnaden mellan rättshjälpstagarens och statsverkets fordringsanspräk, RSVförutsätier alt förslaget avsetts medge rättshjälpsiagare fri verkställighethos kronofogdemyndighel för aU la ut kostnadsanspråket i de situationerkostnaden översliger fem proceni av basbeloppet. 1 förslaget lillrältshjälpsförordning (RHF) har hell förbigåtts motsvarigheten lill 34 och 35§§ i nuvarande rättshjälpskungörelse. Det är nödvändigt att ävenfortsättningsvis i författning reglera borgenärsfunktionerna vid indrivninghos kronofogdemyndighet och det rent praktiska förfarandet i samband härmed.De inbördes befogenheterna mellan kronofogdemyndighet, länsstyrelse,rättshjälpsnämnd och RSV beträffande vem som vid indrivning skall tillvaratastatens rätt måste klargöras. Härvid åsyftas följande situationer - beslut omavskrivning från fortsatt indrivning hos kronofogdemyndighet Prop.1978/79:90 389 - begäran påstålens vägnar alt gäldenären försätts i konkurs och anförande av besvär övertingsrätts beslut att ogilla konkursansökan - bevakning av statens räll i samband med ackord ~ bevakning av siaiens räll i samband med överklagandeenligi den s. k. exekutiva besvärsordningen. bör forlsällningsvis enligi uttryckligbeslämmelse i RHF den myndighei som bevakar siaiens rält beträffandestatsverkets fordringsanspräk enligt rättshjälpslagsliftningen som enfemårig preskriptionsregel införs. uttrycks lämpligen genom enbestämmelse av följande innehåll. Vad i 59-62 och 65-67 §§ uppbördslagen (1953: 272) ärstadgat om indrivning av restförd skatt och om avkortning och avskrivning avskatt skall äga motsvarande tillämpning i fråga om sädan ersättning till statsverketsom avses i 36 § rättshjälpslagen. Angående efterkrav och preskription skallvad i 70 och 71 §§ uppbördslagen är stadgat äga molsvarande tillämpning. Vidare bör RHF innehålla en beslämmelse om domsloisunderrättelse lill länsslyrelse molsvarande den som finns i 8 § kungörelsen (1973:261)om ulbelalning av vissa ersättningar i mål eller ärende vid domstol m. m. Sådanundertällelse skall dock inte skickas förtån den belalningsskyldige berettstillfälle att belala. Härigenom kommer handläggningen att ske i enlighet meddepartementschefens ullalande i proposition 1975/76: 47 med förslag till lag omändring i rättshjälpslagen (1972: 429), s. 36. För atl få en enhetligtillämpning vid indrivning av rättshjälps- och domstolskostnader börkungörelsen om utbetalning av vissa ersättningar i mål eller ärende vid domstoländras på motsvarande sätl som 1 § i kungörelsen anpassas till denya rätlshjälpsbestämmelserna. På grund av den ställning som länsstyrelsernahär föreslås få bör ändring även ske i 18 § kungörelsen (1965:921) om bevakningoch avskrivning av vissa statens fordringar så atl länsstyrelserna övertarrältshjälpsnämndens befogenheter beträffande fordran enligt RHL. RSV från JK övertagit dennes uppgift att i vissa s. k. kronomålbevaka statens rätt i hovrätt och högsta domstolen i fråga om bl. a. fordransom vid bristande belalning eller eljest indrivs av utmätningsman som fordrani allmän mål i den mån uppgiften inte ankommer på annan. Härigenom kommerstatsverkels fordran enligt 36 § RHL atl handläggas som ell s. k. kronomäl vidRSV. I övriga siiuaiioner av processrättslig art bör handläggning ske på sammasäll som vid indrivning av skatt. Ulredningenhar inte tagit ställning till det framtida förfarandel i de fall återkrav avserbåde rätlshjälpstagares och stalsverkels anspråk enligt gällande lagsiiftning.I dessa fall skall från kronofogdemyndighet redovisad betalning förmedlas avrättshjälpsnämndema till rätlshjälpstagaren. Kronofogdemyndigheterna måstegenom en särruiin ha en särskild bevakning i dessa ärenden. Frågan om närkronofogdemyndighel kan släppa denna bevakning är inte reglerad lika litet somfrågan om preskriptionsavbrytande åtgärd skall vidtas för att bevakarättshjälpstagarens anspråk. Inför den kommande lagstiftningen fordras ellställningstagande lill det fortsatta förfarandet beträffande de äldre målen.En lösning är att rättshjälpsnämnderna får rätt att till rällshjälpslagarnaöveriåta den del av det statsverket tillerkända anspråket som svarar moteriagt kostnadsbidrag. Härigenom kan rätlshjälpstagaren själv i fortsättningenbevaka denna kostnadsdel tillsammans med eveniuelli kapilalanspråk. En sådanrutin skulle dessutom administrativt underlätta arbetet vidkronofogdemyndigheterna. 1978/79:90 390 Den nu gällande regeln om att ränta inte skall utdömas förrättshjälps-kostnad har samma utformning i 36 § RHL. Bestämmelsen är välgrundadoch tillstyrks.