prop · G203214 · 1978-12-31 00:00:00 — Utöver de av kommunförbundet föreslagna ändringarnakunde då även de enskildas synpunkter och deras praktiska erfarenheter avlagstiftningen bli beaktade. De enskilda fastighetsägarna borde då lämpligenföreträdas av representanter för och samt . LRF: Med hänvisning lill den kritik som LRF iolika sammanhang riktat mot förköpslagen vill förbundet inledningsvis beröraförköpslagens syfte och räckvidd. Kommunens förköpsrätt omfattar f. n. 6 1978/79. Prop.1978/79: 214 82 sådanfast egendom som med hänsyn till framtida utveckling krävs för tätbebyggelseeller därmed sammanhängande anordning. Enligt uttalande av föredragandestatsrådet vid förköpslagens tillkomst (proposition 1967: 90) innebär detta attförköpsrätt i huvudsak föreligger i fråga om obebyggd eller glesbebyggd mark ianslutning till expanderande tätorter samt beträffande saneringsområden ochandra områden där behov att omdana bebyggelsen görs gällande. Förköpslagensfördelar att tillgodose kommunala markbehov då en försäljningav fastigheten i fråga är aktuell bör understrykas. Del är av vikt attförvärven kan ske utan ett komplicerat regelförfarande vilket framhållits avdepartementschefen i proposition 1974: 152, "Den stora fördelen medförköpslagen är enligt min mening just del enkla förfarandet och det bör inteuppoffras. Om förköp i något fall förhindras genom åtgärder av nu antytt slaganser jag att kommunerna istället bör använda sig av expropriation för attförvärva äganderätten till fasligheten." Departementschefen anfördevidare atl den principiella utgångspunkten måste vara att förköpsrätt skallkunna utövas närhelst det behövs för att en kommun skall kunna genomföra sinamarkpolitiska intentioner. Vid de tillfällen förändringar i förköpslagenföreslagits har ej någon översyn i egentlig mening vidtagits avändamålsbestämningen. I stället har förköpslagen varit föremål för översyn idetaQfrågor utan att förköpslagens värde i markpolitiska sammanhangutvärderats. LRF finner det olyckligt att en sådan översyn ej kommii lillslånd. har belyst olikamöjligheter till en jordpoli-tisk prövning av kommunala förvärv. Utredningenhar därvid funnit övervägande skäl för alt medge en lösning som går ut på entillståndsprövning enligt jordförvärvslagen. Ulredningen har konstaterat altden hittillsvarande ordningen ej inneburit tillräcklig samordning mellanjordbrukspolitiska och kommunala intressen. Som underlag för sitt ställningstagandehar utredningen haft en undersökning om de kommunala förvärven. Undersökningenvisar att inte obetydliga arealer förvärvals för andra ändamål änsamhällsändamål. Förvärv enligt förköpslagen undantas från en jordpoliliskprövning enligt jordförvärvsulredningens förslag. Kravet på en allmän hushållning med jordbruksmarkhar medfört en ny planeringssituation för flertalet kommuner.Lantbruksnämnderna har ulfört omfattande inventeringar av jordbruksförhållandenav betydelse för den fysiska planeringen. Enligt LRFs uppfattning harplaneringsskedet tyvärr visat att kommunernas redovisning av jordbruksmarkhaft en låg preciseringsgrad vad beträffar arealanspråk. Denna brist i samhällsplaneringenfår enligt LRFs mening ej innebära att kommunerna bygger upp markreserver i enomfattning som i många kommuner motverkar kravet på att jord och skog får enlångsiktig resursanvändning. Friblivande jordbruksfastigheter har ett väsentiigtvärde ur struktursynpunkt för att möjliggöra ändamålsenliga lantbruksföretag.Förköpslagen medger att kommunerna förvärvar hela jordbruksfastigheter utanhänsyn till att endast del av jordbruksfastighet kan avse samhällsändamål, ochförsvårar därmed en angelägen strukturrationalisering för intill-hggandejordbruksfastigheter. I flera avseenden motverkar förköpslagen i sin nuvarandeutformning jordbrukspolitiska mål. Det är därför angeläget att förköpslagenanpassas lill jordbruks- och, näringspolitiken 1978/79: 214 83 Lantbruksnämndernas medverkan vid utformningen av de kommunalamarkhushållningsprogrammen bör istället leda till en sådan samordning att dekommunala markanspråken kan tillgodoses utan onödiga konflikter med lantbruketsstrukturrationalisering och bevarandeintresse. Deförslag till ändringar i förköpslagen som framläggs i JustitiedepartementetsPM har till syfte att stärka kommunernas ställning när det gäller tillämpningenav förköpslagen. Enligt kommunförbundets uppfattning bör det primära syflelvara att vidta sådana ändringar alt det inte blir möjligt förfastighetsmarknadens parter att kringgå förköpsbestämmelserna eller försvåraderas tillämpning. LRF vill som sin uppfattning fastslå altregelsystemet inte får ändras på ett sådant sätt alt rättsosäkerhet uppstår försäQare eller köpare. De nu föreslagna reglerna kan i vissa avseenden inte ansesmotsvara ett sådant krav. Det bör också här understrykas atl förköpslagen intefår ges ett sådant innehåll att det skapas svårigheter på en normal fastighetsmarknad.Den kommunala förköpsrätlen är en lag som måste användas med hänsyn tillberörda parter. Den kommunala planeringen bör också ha hunnit så långt attkommunema har betydligt större möjligheter att överblickamarkdispositionen inom kommunen. Deföreslagna ändringarna gör det möjligt för kommunen att agera på ett sätt sominte motsvarar den uppställda målsättningen beträffande den fysiskamarkplaneringen. Därtill kommer att expropriationslagstiftningen alltid gertillräckliga möjligheter för kommunen atl förvärvafastigheter som är nödvändiga för bebyggelse och annan planering. Kommunförbundet:Genom de i promemorian föreslagna lag ändringarna synes påtalade olägenheter med förköpslagen i nuvarande utformning till väsentiig del komma att undanröjas. Ur kommunernas synpunkt skulle visserligen ytterligare åtgärder mot medvetet kring gående av förköpslagstiftningen vara välkomna. Det är enligt styrelsen inte tillfredsställande med en lagstiftning som i likhet med förköpslagen ger mindre nogräknade personer vida möjligheter att med relativt enkla medel kringgå lagens syften. Styrelsen är emellertid medveten om att en påtaglig fördel med förköpslagen är att den ger möjlighet till en enkel och smidig ärendehandläggning och att det är angeläget att regelsyste met inte kompliceras. Med hänsyn härtill finner styrelsen att föreslagna lagändringar ger en rimlig avvägning mellan i nämnda hänseende be rörda intressen. Stockholmskommun: När det gäller det s. k. släktskapsundantaget i förköpslagens § 3 har föreslagits att detta skall inskränkas så att det får samma utformning i förköpslagen som i jordförvärvslagen (till- ständstvång vid förvärv av jordbruksfastighet) och lagen om förvärv av hyresfastighet m. m. Eftersom jordförvärvslagen har utformats med hänsyn lill speciella jordbrukspolitiska omständigheter kan det ifråga sättas om släktskapsundantagen behöver vara utformade på samma sätt i de tre aktuella lagarna. Kommunen har vidare hänvisat till vad kommunensjuridiska avdelning och anfört. Juridiska avdelningen: De föreslagna ändringarnabotar i stort de brister i förköpslagen som observerats av juridiskaavdelningen. Fastighetskontoret:Kommunens förslag har i allt väsentiigt accepterats i departementspromemorian.Kontoret som till stor del initierat förslagen tillstyrker därför dessa. Prop.1978/79: 214 84 : Bortsett frånförslaget i fråga om hembud fmner förbundet ej anledning till erinringar motförslagen i promemorian. , fastighetskontoret:Ändringsförslagen är tillkomna dels för att tillgodose kommuns intresse av attkomma tillrätta med i den ursprungliga lagtexten inbyggdatillämpningssvårigheter av praktisk art, dels för att förhindra de möjligheteratt motverka lagens tänkta ändamål som ha sin grund i del omöjhga alt vidlagens avfattande förutse alla framtida sätt att tolka varje enskildlagbestämmelse. Kontoret anser sålunda ändringarna som välbetänktaoch väl ägnade alt underlätta lagens användande för det ursprunghgen avseddaändamålet. majoritet: Densocialdemokratiska gruppen instämmer i alll väsentligt i de synpunkter somframförts i promemoria. Vi anser emellertid att lagstiftningen är i behovav ytterligare kompletteringar och tillägg på föQande punkter. Kommunens möjligheter att förköpa fastigheterförutsätter att dessa är i behov av upprustning och har väsentiiga brister.Såväl texten till som tolkningen av förköpslagen ger utrymme för olikabedömningar när det gäller att bedöma fastighetens tillstånd. I praktiken ärdet alltså betydande svårigheter att konstatera om fasligheten befinner sig ien sådan kondition att förköpslagen är tillämplig. En praktisk lösning avproblemet finns möjligen i bostadssaneringslagens bestämmelser om "lägstagodtagbara standard". Vi anser att kommunen borde ha en ovillkorlig rättatt förköpa fastigheter som inte når upp till "lägsta godtagbarastandard" enligt bostadssaneringslagens bestämmelser. Även Under andraförhällanden kan det vara motiverat att kommunen får rätt alt förköpa privatabostadshyresfastigheter. Den nuvarande förköpslagen gäller intehandelsbolag, kommanditbolag och bostadsföreningar. På grund av dettaundandras kommunen möjligheter att förköpa ett stort antalsaneringsfastigheter. Förköpslagen bör enligt vår mening ändras så att denkommer alt omfatta även dessa fastigheler. minoritet (2 ledamöter): Denkommunala förköpsrätten har av erfarenhet icke visat sig vara ettframgångsrikt instrument, varför lagen bör avvecklas. De föreslagnaändringarna synes icke vara nödvändiga att genomföra i den utsträckning det ejär fråga om konsekvensförändringar genom ändring i annan lag. 1.2Tidsfristen för rätten att utöva förköp : Det har gjortsbetydande insatser för att bringa ned de emellanåt för långa expeditionstidernaför inskrivningsmyndigheterna. Trots detta förekommer det allQämt atl arbetsbelastningenär så stor att liden inte kan hållas sä kort som de lagstadgade två veckorna.Som framhålles i promemorian är det i dessa fall av särskild vikt attinskrivningsmyndigheterna ändock iakttar tidsfristen i 5 § förköpskungörelsen. I den mån det annat än undantagsvis förekommer attunderrättelsen lill kommunen expedieras senare än från dagenför lagfartsansökan kan delta bero på de svårigheter del innebär alt i en 1978/79:214 85 situationméd hårt ansträngda resurser särbehandla en ' viss lyp av ärenden nämligen desom kan vilandeförklaras för förköpsprövningens skull. Ytterligare en orsak till fördröjning avunderrättelserna till kommunen kan också vara att biträdespersonalen sombereder ärendena inte alltid uppmärksammar atl förköpsprövning måste ske. Atlärendet är av viss förturskaraktär framkommer då i ett så sent skede att det ejlängre kan bli fråga om någon förturshandläggning. I regi bedrivs fortlöpande enomfattande utbildning av bland annat biträdespersonal vidinskrivningsmyndigheterna. Det är till stor del härigenom och genom sinupplysningsverksamhet och allmänna rådgivning som kan bidratill att denna sistnämnda orsak till fördröjning av förköpsunderrättelserundanröjs. I den som domstolsverketproducerat finns ett påpekande om underrättelseskyldigheten enligt 5 § förköpskungörelsen.Med anledning av vad som sägs i promemorian avser ändock att gåut med särskild information till inskrivningsmyndigheterna om ändamålet medbestämmelsen och betydelsen av att den iakttas. Ett sätt att nedbringa tidsförluster för kommunernakan också vara att parterna vid fastighetsköp förmås att i ökad utsträckningsjälva anmäla försäljningen till kommunen enligt 7 § 2 st. 2 p. förköpslageninnan lagfart söks. Enligt mening ter det sig ocksä mestnaturligt att prövningsförfarandet inleds hos kommunen efiersom det är kommunensom genom atl väQa mellan att utöva eller avstå från sin förköpsrätt fattar detavgörande beslutet. I de fall förköpsrätten utnytQas är ingenting vunnet medatt den ursprungliga köparen fåll sin ansökan om lagfart vilandeförklarad. Auktoriserade fastighetsmäklares riksförbund:Eftersom kommunerna har 3 månader på sig att utöva förköp efter det attköparen sökt lagfart kan det mycket riktigt la innan köparen får vetaom han får behålla fastigheten eller icke. Eftersom det i praktiken oftaförflyter innan förköpet är faktiskt genomfört medför lidsfristenväsentligt större nackdel för den enskilde än för kommunen. Den enskilde vetinte hur han i praktiken skall ställa sig i olika förvaltningsfrågor när detgäller t. ex. reparationer och modernisering av fastigheten. Även urskatterättslig synpunkt innebär förköpet besvärligheter för den enskilde. För att trygga den enskildes rätt i störreutsträckning bör således den tid kommunen har på sig snarare förkortas änförlängas. En kommun bör ha möjUgheter atl upprätta ettregister över de fastigheter kommunen har intresse av att förvärva. Förelågett sådant register torde kommunen snabbt kunna lämna besked i förköpsärenden. : I promemorianföreslås alt ingen förlängning skall ske av tremånadersfrislen enligt 7 §förköpslagen. Detta motiveras med att den enskilde har berättigat intresse avatt försäQningen inte hålls svävande alltför . Styrelsen finner dennamotivering tungt vägande. Dock vill styrelsen framhålla att iprakliken ofta visat sig vara en för kommunerna besvärande . Det ärdärför angeläget atl åtgärder vidtas för att hindra att fristen ytterligare förkortasgenom försenade underrättelser från inskrivningsmyndigheterna om söktalagfarter. Majoriteteni kommunstyrelsen hänvisar till följande uttalande av : Denenda punkt på vilken Prop.1978/79:214 86 kommuneninte fått gehör för sitt förslag är förlängningen av tidsrymden för kommunensprövning från . Även om den korta tidsfristen ärbesvärande för kommunen har kontoret viss förståelse för de intressen som talarför ett bibehållande av 3-månaders-fristen. Kommunstyrelsensminoritet: Vi vill för vär del särskilt framhålla kravet på en förlängdremisstid från nuvarande . Orsaken lill della äralt så många olika organ skall handlägga ärendet och att därför de ansvarigapolitikerna får alltför att göra de allvarliga överväganden som krävs.Vad gäller denna lagstiftning bör kravet på snabbhet i behandlingen få ge vikaför alt ärendet bhr noggrant behandlat. 1.3Möjligheter att hindra förköp Hovrätten för Nedre : Hovrätten delarden i promemorian uttalade meningen att det inte kan anses tillfredsställandeatt förvärvaren genom en återkallelse av en ansökan om förvärvstillstånd kanåstadkomma att förvärvet bhr ogiltigt innan kommunen hinner utöva sinförköpsrätt. Hovrätten tillstyrker därför förslaget. : I promemorian föreslås sådanaändringar lag, jordförvärvslagen (1965: 290) och lagen (1973: 188)om arrendenämnder och hyresnämnder, att återkallad ansökan om förvärvstillståndej får avskrivas innan det slutiigt avgjorts om förköp skall ske. Avsikten medförslagen synes vara att stoppa en av de möjligheter, som kontrahenterna vidfastighetsköp f. n. har att förhindra förköp. I promemorian lämnas ej annanmotivering än att nuvarande förhållanden inte kan anses tillfredsställande. Tingsrätten äger icke kännedom om i vilkenomfattning ansökningar om förvärvstillstånd återkallas hos hyresnämnder,lantbruksnämnder och länsstyrelser. Tingsrätten ifrågasätter emellertid omskälen för den föreslagna lagändringen är tillräckliga när andra möjligheteratt omintetgöra en kommuns önskan om förköp ändå kvarstår. I förevarande fråga framträder särskill starkt denovan berörda bristande samordningen mellan olika lagförslag. I promemorian1978: 7 har nämligen föreslagits en väsentiig omläggning avtillståndsförfarandet beträffande hyresfastigheter. Normall skall detta inledasmed ansökan om lagfart, varefter inskrivningsmyndigheten underrättar kommunen.Om kommunen anser att hyresnämnden bör pröva ärendet skall ansökan omförvärvstillslånd göras. Kommunen lar ställning till om förköp skallske. Hyresnämndsprövning blir alltså aktuell endast i de fall, då kommunen ejvill utöva förköpsrätt men likväl är tveksam om köparens lämplighet som ägareav hyresfastighet. Dessutom kommer emellertid enhgt promemorieförslagethyresnämndsprövning att äga mm i de fall, då en köpare av hyresfastighet begärförvärvstillslånd hos hyresnämnden innan han söker lagfart. Endast i dessafall, som troligen blir sällsynta, kan den föreslagna ändringen i lagen omhyresnämnder få någon betydelse. För att tillgodose intentionerna i promemorian1978: 9 bör dessutom om förslagen i promemorian 1978:7 skall genomföras införas en bestämmelse att återkallad lagfartsansökan beträffandehyresfastighet ej får avskrivas förrän förköpsfrågan avgjorts. Om sådanlagstiftning överväges vill tingsrätten emellertid påpeka, att frågan omåterkallelse och avskrivning av vilandeförklarad lagfartsan- Prop.1978/79: 214 87 sökanär oklar (se , avsnitt 6.1, sid. 23, ochrättsfallet NJA 1971 s. 21). i : Såvittframgår av de avgöranden i förköpsärenden som redovisas i promemorian har man idessa ansett att redan ålerkallelsen av ansökan om förvärvstillstånd medför attköpet blir ogiltigt. Om en sådan tolkning av ogiltighetsbe-stämmelserna iförvärvslagarna vore riktig, skulle det för köpets giltighet sakna betydelseom tillståndsmyndigheten lill följd av ålerkallelsen avskrev ansökan omförvärvstillstånd eller ej. Den i promemorian föreslagna åtgärden tillförhindrande av att förköpslagen kringgås skulle följaktligen i så fall varaverkningslös. anser emellertid för sin del att en återkallelse avansökan ej automatiskt medför att det förköpsgrundande förvärvet blir ogiltigt.Utformningen av ogiltighels-reglerna i förvärvslagarna ger nämligen knappaststöd för detta. förmodar att samma bedömning ligger bakom det ipromemorian framförda ändringsförslaget, eftersom det ju eljest, som nämnts,vore gagnlöst. Från nu angivna utgångspunkter tillstyrker denföreslagna ändringen. Det är emellertid viktigt att den rätta innebörden avogiltighetsreglerna klargöres under den fortsatta behandlingen av lagförslagel. : Förbundet finnerliksom att del inte kan godtas att förköp skall kunnaförhindras genom atl ansökan om förvärvstillslånd återkallas och biträderdärför förslaget om sådan ändring i 16 b § lagen om arrendenämnder och hyresnämnderatl förvärvsärende ej får avskrivas på grund av återkallelse innan det blivitslutligt avgjort om förköp skall äga rum. : Juridiska avdelningen har isitt remissvar pekat på risken för avtal som uppenbarligen har lill syfte attförsvåra förköp. Juridiska avdelningen har ifrågasatt om inte en generalklausulborde införas av innebörd alt sådana avtal är utan verkan mot kommunen. Utanställningstagande till frågan om en eventuell sådan generalklausul villstyrelsen framhålla att dessa problem bör beaktas i det fortsattalagstiftningsarbetet. Juridiska avdelningen: I promemorian föreslås attden negativa effekt som OgiltighetspåföQden enligt lillståndslagarna medförskall upphävas genom att en ansökan om förvärvstillstånd inte får avskrivas pågrund av återkallelse. Denna formulering lämnar möjlighet för köparen attavvakta kommunens ställningstagande i förköpsfrågan innan ansökan omförvärvstillslånd inges. Ogillighetseffekten skulle då drabba kommuneneftersom del i så fall inte behövs någon avskrivning för att förvärvet skallbli ogiltigt. Problemet bör i stället lösas på det sätl som angivits ijuridiska avdelningens yttrande till kommunstyrelsen nämligen genomatt i förvärvslagarna införs en bestämmelse av innebörd att ogiUighetseffekteninte skall bli gällande mot kommun som utövat sin förköpsrätt. Detta gäller dåoavsett om ansökan aldrig ingivits eller ingivits och därefter återkallats. Ett problem som inte berörts i promemorian ärmöjligheten att kringgå lagstiftningen genom alt först överiåla en andel av enfastighet till ett så högt pris att kommunen inte kan utöva förköpsrätlen.Härefter kan återstoden av fastigheten överlåtas till ett betydligt lägre pris.Kommunen saknar då rätt till förköp vid den senare försäQningen eftersomköparen redan har andel i fastigheten. En annan möjlighet att Prop.1978/79: 214 88 förhindra förköp är att belasta fastigheten med oförmånhganylQande-rätter eUer servitut. SäQaren kan exempelvis utarrendera en del av fastighetenpå mot en obetydlig avgift till den blivande köparen. Enligt rättspraxisär en sådan upplåtelse giltig mot en kommun som vid en senare försäljningutövar sin förköpsrält. Det kan därför ifrågasättas om inte en generalklausulav innebörd att avtal som uppenbarligen har lill syfte att försvåra förköp ärutan verkan mot kommunen. Ett annat problem är handläggningav ärenden där den köpare eller säQare som en gång bestritt kommunensförköpsrätt på ett senare stadium återkallar sitt bestridande. I regel har ålerkallelseningivits till inskrivningsmyndigheten som förklarat sig icke kunna vidtaganågon åtgärd på grund av ålerkallelsen utan hänvisat lill departementet. Departementethar förklarat sig ha en handläggningsrulin som bygger på atlinskrivningsmyndigheten antecknar ålerkallelsen av bestridandet, varefterdepartementet avskriver ärendet. I fastighetsboken har då först antecknats attförköpet bestritts och sedan alt kommunens ansökan alt få utöva förköpsrättenavskrivits. Under sådana omständigheter föreligger risk att köparen beviQaslagfart. Ett sätt att undvika problemet är att departementet inte avskriveransökan utan i stället på formella grunder medgivande meddelar kommunendet begärda tillståndet. En annan möjlighet är att bestridandet undanröjs genomanteckning i fastighetsboken. Etl sådanl förfarande förutsätter dock att FLkompletteras med en klargörande bestämmelse vari anges när förköpet undersådana omständigheter skall vara fullbordat. Förslagsvis bör förköpetfullbordas när inskrivningsmyndigheten verkställt anteckningen. Hovrätten för Nedre : Defördelar som regeln om hembud kan innebära för fastighetsägare synes inte varaså stora att stadgandet enbart av den orsaken bör bibehållas. Med hänsyn tillden kritik som riktats mot bestämmelsen och då paragrafens andra styckeframstår som den för fastighetsmarknaden praktiskt viktigaste regeln, biträderhovrätten förslaget att paragrafens första stycke upphävs. : Tingsrättentillstyrker förslaget att bestämmelsen om hembud i 4 § 1 st. förköpslagenupphäves. Enligt tingsrättens erfarenhet är hembud sällsynta. Däremot har deti åtskilliga lagfartsärenden visat sig all den nuvarande lagregeln föranletttill den missuppfattningen inom fastighetsbranschen att sedan en kommunavstått från förköp vid viss försäQning fastigheten kan säQasvidare för samma eller högre köpeskilling utan alt förköpsrätl föreligger. Bankinspektionen: Inspektionenvill framhålla att de skäl som anförts för att avskaffa hembudsrätten iförköpslagen inte förefaller särskilt starka. Det rör sig här om en inteoviktig möjlighet för fastighetsägaren att minska de olägenheter, med vilkaden kommunala förköpsrätten kan vara förenad. Inspektionen måste därför geuttryck för stark tveksamhet på denna punkt. i län: känner sig inte övertygad av de argument som sålundaanförs för en ändring. Ett av syftena bakom förköpslagstiflningen var altfrämja en framsynt markpolitik. Enligt den grundläggande bestämmelseni förköpslagen får sålunda förköpsrätten utövas endast beträffande sådan Prop.1978/79: 214 89 fastegendom som med hänsyn till den framtida utveckling;en behövs för tätbebyggelsem. m. och beträffande sådan fast egendom som behöver rustas upp.Planläggningen torde mera sällan vara. så eftersatt i en kommun att man saknarmöjlighet att överbHcka sitt behov av fastigheler ett eller annat år framåt itiden. Om en ändring av nu angivna skäl likväl skall göras, ligger närmast tillhands att minska den lid inom vilken kommunen enligt hembudsregeln ärförhindrad utöva förköp. En förkortning från nuvarande till förslagsvisett år kan i så fall övervägas. Framförda misstankar om alt hembudel missbrukas föratt få en fastighet värderad har ej närmare verifierats. Det är inte klarlagtom nägot missbruk över huvud taget förekommer. Vari olägenheterna för kommunenbestår har ej närmare utvecklats. Kommunen måste naturligtvis ta ställningtill lämnade erbjudanden om den ej skall gå miste om sin förköpsrält. Häriligger dock knappast något orimligt.