prop · G203197 · 1978-12-31 00:00:00 — I ställetföreslår flertalet remissinstanser att ifrågavarande varianter jämställs medvarianten för allmän hälso- och sjukvård och alltså läggs på nivån 80 poäng. Jag delar de farhågor som har uttalals beträffande dessainriktningar, om utbildningstiden sätts till 60 poäng. Också enligt min meningtalar flera skäl för atl de olika inriktningama inom linjen bör jämställas.Förutsättningarna skulle då förbättras för att utbildningen får både den breddoch det yrkesspecifika innehåll som en del remissinslanser har efterlyst. Delär sålunda enligt min mening angeläget atl oftalmologassistenterna får mer ulbildningi omvårdnad, akutsjukvård och operationssjukvård än vad en utbildning om 60poäng tillåter. Det innebär att de bör kunna tjänstgöra på ögonpoliklinik, ögonoperationoch vårdavdelning för ögonsjukvård. 1 fråga om utbildning föroperationssjukvård vill jag peka på att operationsverksamheten inteenbart är förlagd till operationsavdelningar. På mänga polikliniker bedrivs enganska stor operationsverksamhet. Detta gör att operalionsassistenier behöverkunskaper i omvårdnad och akutsjukvård, ett behov som de bör kunna fåtillgodosett i en utbildning om 80 poäng. Vidare vill jag framhålla attoperationssjukvård är ett avgränsat yrkesområde och därtill sä ansträngandealt mänga som är verksamma inom operationssjukvården inte orkar arbeta inom denunder hela sin yrkesverksamma tid. Genom atl en ulbildning om 80 poäng kaninnehålla mer vårdkunskap kommer en bättre grund att kunna läggas för den somsenare vill gå över lill verksamhet som utbildningen för allmän hälso- ochsjukvård förbereder för. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört förordar jag att hälso-och sjukvårdslinjens inriktningar mot psykiatrisk vård, ögonsjukvård och operationssjukvårdskall omfatta 80 poäng. Jag förordar också atl den av Vård 77 föreslagna kurseni ortoptik om 40 poäng, vilken har stöd i remissopinionen, kommer till ståndsom påbyggnadslinje. I anslutning härtill vill jag ytterligare kommentera denav mig förordade inriktningen mot psykiatrisk vård, som syftar lill att utbildaför ledande Prop.1978/79:197 37 tjänst inom såväl öppen som sluten vård. Mitt förslag atlförlänga utbildningen i förhållande till Vård77:s förslag syftar bl. a. till attge lillräckligt utrymme också för somatiskt ulbildningssloff En delremissinstanser önskar behålla den principiella uppbyggnad som dagensutbildning för detla område har med grundutbildning följd av vidareutbildning.Intresset för denna vidareutbildning är emellertid begränsal. Jag delar därför Vård77:suppfattning att dagens studieorganisalion inle tillgodoser behovet av ulbildningför ledande tjänster inom den psykiatriska vården, ett prioriterat område inomhälso- och sjukvården. Jag villbetona, atl milt förslag inte syftar till att begränsa de möjligheler som idagfinns för sjuksköterskor att skaffa sig en ulbildning för tjänst inompsykiatrisk värd. Jag ser det tvärtom, i likhet med Vård 77, som en angelägenuppgift att erbjuda sjuksköterskor den kompletterande utbildning i psykiatrisom kan fordras för ledande tjänster inom psykiatrisk vård. Det bör enligt minmening kunna ske genom att inriktningen mot psykiatrisk vård på den allmännautbildningslinjen utformas på sådani sätt att kompletteringen kan hämtas frånlinjen. Jag förutsätter således att berörda högskolemyndigheter utvecklar enlämplig kurs som kan erbjudas personer med genomgången hälso- ochsjukvårdslinje eller motsvarande nuvarande utbildning. Vad jag nu har förordat bör skapa förutsättningar förhögskolan att bidra till alt tillgodose samhällets behov av utbildade fördelkvalificerade arbetet i psykiatrisk vård och för att olika personalgrupper geslikvärdiga förutsättningar att skaffa en för ändamålet väl avpassadutbildning. Jag vill idetta sammanhang peka på en utbildning som kan lämpa sig för personer med genomgångenhälso- och sjukvårdslinje och som önskar vidareutbilda sig inom området förarbetsledning och administration. Jag har erfarit att sådan utbildning i dagerbjuds som enstaka kurser på ett flertal orter. Innan jag avslutar min behandling av hälso- ochsjukvårdslinjen vill jag redan här anmäla att jag i det följande kommer attförorda atl utbildning för röntgendiagnostik och radioterapi om 90 poänganordnas inom denna utbildningslinje. Sammanfattningsvis innebär mitt förslag att en hälso- och sjukvårdslinjebör inrättas och att denna bör omfatta 80-90 poäng. Vidare bör påbyggnadslinjerfinnas i aneslesi- och intensivvård om 40 poäng, obstetrisk och gynekologiskvård om 50 poäng, hälso- och sjukvård för barn om 40 poäng, öppen hälso- och sjukvårdom 30 poäng samt i orioptik om 40 poäng. Dessa linjer skall bygga pågenomgången grundutbildningjämte yrkeserfarenhet när det gäller öppen hälso- och sjukvård. Mina förslag rörande hälso- och sjukvårdslinjen får ocksåvissa konsekvenser beträffande formema för medelstilldelningen förvårdutbildningarna inom den . Prop.1978/79:197 38 ningen anvisas f n, som etl schablonbelopp lillhuvudmannen för utbildningen, medan medel för de övriga utbildningar som nuföreslås inordnade i hälso- och sjukvårdslinjen anvisas i huvudsak enligt deregler som gäller för bidrag till gymnasieskolan. Jag återkommer i del följandetill dessa frågor. Hörselvårdslinjen skall enligt förslaget anordnas så attden studerande skaffar sig kunskaper och färdigheter för yrkesutövning vid audiologiskavdelning och hörcentral. Utbildningen föresläs få i huvudsak samma mål somnuvarande utbildning på hörselvårdsassistentlinjen, nämligen att ge kunskap omden hörande och den hörselskadade människans beteende och reaktionsmönster ochom de sjukdomar som inverkar på hörselförmågan saml de behandlingar som ingår ihörselvård. I de riktlinjer som anges för utvecklingen av den föreslagnautbildningen framhålls bl. a. behovet av att i denna också ingår kunskaper somsyftar lill atl förebygga uppkomsten av hörselskador. Hörselvårdsassistentlinjenomfatlar 80 poäng. Som jag har redovisat föreslår Vård77 att genomgången vårdlinje skall krävas för tillträde till den nya hörselvårdslinjen.Vård 77 anser all högskoleutbildningen därför kan kortas av med 20 poäng. För egen del får jag anföra följande. Genom beslut vid 1976/förlängdes hörselvårdsassistent-utbildningenmed lill alt omfatta eller 80 poäng (prop. 1976/77:59, UbU1976/77:20. rskr 1976/77:246). Samtliga ämnen som tidigare ingick iutbildningen utökades dä väsentligt. Vidare tillkom vissa nya ämnen sompedagogik, administration och arbetsledning, matematik och psykoakustik.Nuvarande utbildning inleds med en för vissa vårdutbildningar gemensamgrundkurs om 10 poäng som syftar till alt ge färdigheler i grundläggandeomvårdnadskunskap. Den praktiska utbildningen omfattar klinisk praktik påvårdcentral, hörcentral och audiologisk avdelning. Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig överförslaget om ny hör-selvårdslinje. UHÄ tillstyrker och framhåller att ensamordning bör eftersträvas av den berörda utbildningen medutbildningar inom rösl-och talvård. Vidare påpekas att grundutbildning av hörselvårdsassislenterär synnerligen angelägen i dagens läge då påbyggnadsutbildning saknas. TCOtillstyrker att hörselvårdslinjen bör vara en självständig linje men finner detomöjligt att tillstyrka att utbildningen endast skall omfatta 60 poäng.SACO/SR finner förslaget alt reducera hörselvårdsassistentlinjen från 80 till60 poäng orealistiskt och anser alt förkunskaper i matematik, fysik ochengelska är mycket väsentliga för utbildningen. Jag delar TCO:s och /SR:s uppfattning om behovet avbibehållen längd på denna utbildning. Jag vill bl. a. peka på att hörselvårdsassislenterförväntas få ökade uppgifter inom bl. a. skolan, åldringsvården och före- 1978/79:197 39 Jag förordar sålunda atl hörselvårdslinjenskall ersätta hörselvårdsassistentlinjen. Linjen bör omfatta 80 poäng. När del gäller anknytningen lill gymnasieskolan har jagtagit intryck av remissopinionen och anser att de studerande bör kunna vinnatillträde till utbildningen efter alternativa studievägar. Gymnasieskolansvårdlinje och linjer med kunskaper motsvarande sociala linjen i gymnasieskolananser jag bör kunna tillgodose kraven på särskilda förkunskaper för antagningtill hörselvårdslinjen. Naturvetenskaplig och teknisk linje bör således ävenkunna vara grund för denna linje i högskolan. Utbildningsinnehållet börorganiseras sä alt de som genomgått vårdlinjen eller motsvarande inledningsvisstuderar ämnen med naturvetenskaplig inriktning medan övriga studerarvärdkunskap och får vårdpraktik, I anslulning till min behandling av hörselvårdslinjen villjag la upp en fråga som rör delvis besläktade utbildningar, nämligen dem inomröst- och lalvårdsområdet. Inom detla fält finns dels logopedlinjen, delsspeciallärarutbildningen till talpedagog. Förslag har lidigare lagts fram omalt inrätta s, k, logonomutbildning. Värd 77 har, bl. a, på grundval av en skrivelse fråndåvarande universi-leiskanslersämbetet (UKÄ) lill regeringen , berörtfrågan om hur detta utbildningsområde kan komma att utvecklas. Vård 77 har framhållil behovel av samordning av de berördautbildningama och avvisar, liksom UKÄ. tanken på att inrätta enhelt ny ulbildning inom området, Ulredningen framhåller också att del ärviktigt atl man i en framtida översyn av utbildningarna uppmärksammar möjligaoch lämpliga anknytningar till hörselvårdslinjen. Som jag har anfört har UHÄ i sitt remissvar återkommittill behovel av den sist nämnda samordningen. Den bör enligt min mening bedömasulifrån en innehållsmässigt och studieorganisaloriskt mer samlad syn på utbildningsbehovetinom röst- och lalvårdområdet. Det kan enligt min bedömning sättas ifråga omhithörande utbildningar, som förbereder de studerande för viktigaarbetsuppgifter inom vård och undervisning, inte leder lill onödigt snävayrkesfunktioner. Det bör åtminstone prövas om utbildningarna kan samordnas inågon del. Det ankommer på UHÄ att ta erforderliga initiativ i denna fråga. De utbildningar som motsvarar den av Vård 77föreslagna medicinska servicelinjen är laboralorieassistenilinjen ochmedicinska assislentlinjen vardera om 100 poäng, Laboralorieassistenilinjenhar inriktningar mot fem områden, nämligen gren för biokemiskt- medicinsktkemiskt laboratorium, gren för kliniskt- kemiskt laboratorium, gren förmikrobiologiskt laboratorium, gren för histopatologiskt laboratorium och grenför kliniskl-fysiologiskl laboratorium, I samband med högskolereformenförlängdes 1978/79:197 40 utbildningstiden för vissa grenai'. Del gemensammainnehållet i de fem utbildningarna breddades också lill alt omfatta ca en är.Syftet var främst atl öka rörligheten mellan resp. funktionsområden och att i vissutsträckning minska behovet av kompletteringskurser. Den nuvarande medicinskaassistentlinjen är delad i gren för radioterapi resp. röntgendiagnoslik. Bådagrenarna omfaltar 100 poäng. Innehållet är till slor del gemensamt. Ulbildningarnamoderniserades i samband med inordnandet i högskolan. Den medicinska servicelinjen föreslås av Vård 77 få sjuvarianter och omfatta 90 poäng. Den inleds enligt förslaget dels med engrundkurs som är gemensam med övriga linjer och dels med kurser som är gemensammaför samtliga varianter inom linjen. I ett första steg föreslås linjen uppdeladi huvudområdena röntgendiagnoslik och radioterapi resp. laboralorieområ-del. I ellandra steg föreslås utbildningen inriktas mot avgränsade verksamhetsområden, röntgendiagnoslikoch radioterapi, resp. hislopatolo-giskt. kliniskt fysiologiskt, klinisktkemiskt, mikrobiologiskt och bioke-miskt-medicinskt kemiskt laboratorium.Vidare föreslås kurser i blodgruppsserologi och klinisk cytologi. Linjen syftar enligt förslaget till en större bredd änidag och bör därför snarare inriktas mot ett funktionsområde än etl yrke.Härigenom får de studerande en utbildning mol ett visst funktionsområdesamtidigt som de får möjlighet att bredda sitt kompetensområde och att förberedaen eventuell senare övergång till någol närliggande område utan alltföromfattande kompletteringar. Remissinstansema delar utredningens uppfattning att denmedicinska utvecklingen förutsätter goda kunskaper i naturvetenskapliga ochtekniska ämnen hos de studerande på medicinska servicelinjen. En viss osäkerhetfinns i remissopinionen om kravet pä naturvetenskapligt innehåll i utbildningeni förhållande till den treåriga naturvetenskapliga linjen i gymnasieskolan.UHÄ gör bedömningen atl del därför är svårt att ta ställning till denföreslagna utbildningslinjens omfattning och innehåll. Förslaget att grupperasju varianter inom en och samma linje har mötts av en blandad remissopinion. SÖanser att de föreslagna varianterna motsvarar de områden som medicinsk serviceomfattar enligt utredning och tillstyrker därförförslaget lill organisation av linjen. UHÄ, /SR och TCO tillstyrkerförslaget atl varianterna för laboralorieom-rådel hänförs till en linje. Varianlenför radioterapi och röntgendiagnostik bör däremot enligt UHÄ anordnas inom hälso-och sjukvårdslinjen. När det gäller den föreslagna utbildningstiden tillstyrksden av flera remissinstanser, medan däremot bl. a. /SR, avstyrker en utbildning om 90 poäng. Vård 77 föreslår att gymnasieskolans vårdlinje skallutgöra grund för den medicinska servicelinjen. Flera remissinslanser har, somjag anförde, avvisat delta förslag. För egen del har jag övervägt möjlighetenatt linjen organiseras på ett sådant sätt att de studerande kan vinna tillträdelill ut- 1978/79:197 41 bildningen på alternativa studievägar. Enligt minbedömning bördetta vara möjligt. Jag vill nämna att mina förslag beträffande hörselvårdslinjenoch rehabiliteringslinjen har samma principiella innebörd. Både gymnasieskolansvårdlinje och linjer med kunskaper motsvarande sociala linjen bör enligl minmening kunna tillgodose kraven på särskilda förkunskaper för antagning tillmedicinska servicelinjen. Naturvetenskaplig och teknisk linje bör således ävenkunna vara grund för denna linje i högskolan. Utbildningsinnehållet börorganiseras så all de som genomgålt vårdlinjen eller motsvarande inledningsvisstuderar ämnen med naturvetenskaplig inriktning medan övriga studerarvårdkunskap och får vårdpraktik. Den föreslagna utbildningstiden har fått kritik från vissaremissinstanser. Jag har förståelse för de synpunkter som framförts. Jag anserdock alt den allmänna höjningen av utbildningarna i behörighetshänseende i kombinationmed den grund jag har angett för att bedöma behovet av särkilda förkunskapskravbör skapa förutsättningar för att inom ramen för 90 poäng ge de studerandeminst de kunskaper och färdigheter som nuvarande utbildning ger. Den modell för utbildningens organisation som Vård 77 harlåtit utarbeta syfiar bl. a. lill all underlälta för de studerande att eftergenomgången ulbildning verka inom ett brett arbetsområde. Jag räknar med atl Vård77:smodell kommer alt utgöra en utgångspunkt för högskolemyndighetemas övervägandeni arbetet med den mer detaljerade utformningen av utbildningen. Vård 77 har fört en diskussion om i vilken utsträckningutbildning för yrkesverksamhet inom röntgendiagnostik och radioterapi hör hemmainom det medicinska serviceområdet. Utredningen konstaterar, att de arbetsuppgiftersom hör samman med dessa båda yrkesverksamheter åierfinns inom såvälomvårdnadsarbetet som inom det mer tekniska undersöknings-ochbehandlingsområdet. Utredningen har redovisat goda skäl föratt hänförautbildningarna till antingen hälso- och sjukvårdslinjen eller medicinskaservicelinjen. Den stannar slutligen för del senare alternativet. Svårigheten altentydigt föra utbildningen för röntgendiagnostik och radioterapi lill någon avde nämnda linjema återspeglas i den splittrade remissopinionen. För egen del får jag anföra följande. Syftet med att delain högskoleutbildning i linjer är bl. a. att skapa ändamålsenligastudieorganisatoriska ramar för atl utveckla en utbildning inriktad mol ettvisst yrkesområde eller en viss sektor av arbetslivet. Vid en linjeindelning avutbildningar som har närliggande mål på arbetsmarknaden är del naturligt att detibland kan vara svårt att avgöra till vilken linje en viss ulbildning skallhänföras. Röntgendiagnoslik och radioterapi är sådana fall. Jag vill i dettasammanhang erinra om en av Vård 77:s centrala utgångspunkter för dess förslagtill studieorganisation, nämligenbehovet av att skapa en sådan samverkanmellan samtliga berörda utbildningslinjer att del blir möjligt all utvecklainslag av Prop.1978/79:197 42 gemensamt ulbildningssloff och en viss gemensamreferensram för de utbildade. Detta är av särskild betydelse för hälso- ochsjukvårdslinjen och medicinska servicelinjen inom vilka personalgrupper skallutbildas som förutsätts nära samverka i vårdarbetet. Det är enligl min meningen ytterst angelägen uppgift för berörda högskolemyndigheter att skapaförutsättningar för den samverkan över linjegränser som fordras för att detskall vara möjligt alt i utbildningen lägga en god grund för samarbete mellanolika yrkesgrupper inom vården. Mot denna bakgrund är enligl min mening frågan om vilkenlinje rönt-gendiagnostik och radioterapi skall tillhöra inte av den betydelsesom den delvis har tillmätts i yttranden över utredningens förslag. För egendel fästerjag vikt vid att de som ulbildas i röntgendiagnoslik och radioterapii sina yrken skall ta hand om svårt sjuka patienter. De behöver därför en sådanträning i omvårdnadsarbete som bäst tillgodoses inom hälso-och sjukvårdslinjen.Jag förordar därför atl en studieväg med inriktning mol rönt-gendiagnostik ochradioterapi om 90 poäng inrättas inom hälso- och sjukvårdslinjen. Häravföljer, all gymnasieskolans vårdlinje bör utgöra grund också för dennautbildning. När det slutligen gäller de föreslagna kurserna i blodgruppsserologioch klinisk cytologi har några remissinstanser pekat på behov av förlängning avdessa. Jag delar utredningens uppfattning att utbildningen i klinisk cytologiäven fortsättningsvis bör omfatta 24 poäng liksom att den i blodgruppsserologibör omfatta sex poäng. De bör organiseras som påbyggnadslinjer. Nuvarande arhetsterapeuiuthildning som är treårig syfiar lillall ge kunskap och färdighet som fordras för arbetsterapeulisk verksamhei inomöppen och sluten hälso- och sjukvård samt arbete inom social service ochomvårdnad. Den är till sitt innehåll delvis besläktad med utbildningen avsjukgymnaster. I samband med att utbildningen inordnades i högskolanslopades inträdeskravet på vårdpraktik och viss omfördelning av innehålletgenomfördes. Denna omfördelning gör det möjligt att genomföra en samläsning förarbetsterapeutlinjen och sjukgymnastlinjen dels i en inledande grundkurs om 10poäng, dels i studier omfattande ytteriigare 15 poäng. Den inledandegrundkursen syftar bl. a. till att ge färdighet i grundläggandeomvårdnadskunskap. Flertalet arbetsterapeuter arbetar inom sjukvården, främstkroppssjukvården. En del arbetar inom den rehabiliteringsverksamhet sombedrivs av landstingen och inom kommunemas åldringsvård och fritidsverksamhet.Ett mindre antal arbetar vid kriminalvårdsanstalter. Sjukgymnastutbildningen syftar till atl ge den kunskap ochfärdighet som fordras för arbete som legitimerad sjukgymnast. 1978/79:197 43 Före den omfattade utbildningen . Isamband med inordnandet av utbildningen i högskolan förlängdesutbildningstiden med en termin och inträdeskravet på vårdpraktik slopades ävenför denna ulbildning. Till grund för utarbetande av nya utbildningsplaner ochkursplaner låg den läroplan för motsvarande utbildning i gymnasieskolan som hartillämpats i fr. o. m. . Den sistnämnda utbildningenom fem terminer var utformad i huvudsaklig överensstämmelse med ulbildningsutrednings(U 68) förslag i belänkandet (SOU 1973:58) Högskoleutbildning - hälso- ochsjukvårdslinje m. m. I och med all sjukgymnaslulbildningen förlängdesförstärktes inslagen i denna rörande beteendevetenskap, adminislralion ocharbetsledning samt den kliniska praktiken i utbildningen. Flertalet sjukgymnaster är knutna lilllandstingskommunemas vårdinrättningar eller annan offentlig inrättning. Drygten fjärdedel är privatpraktiserande medan en mindre del arbetar i industrieroch andra företag. Vård 77 föreslår att nuvarande arbelsterapeutlinje ochsjukgymnastlinje förs samman till en linje, rehabiliteringslinjen, med två varianler.Flertalet remissinslanser stöder förslaget. Det är ett uttryck för attarbetsterapi och sjukgymnastik är två behandlingsformer som kompletterarvarandra i arbetet för samma mål. Jag biträder förslaget och förordar alltså atlen rehabiliteringslinje kommer till stånd. Utredningen har angett nästan identiska målformuleringarför de båda utbildningarna. Flera remissinstanser, däribland ,anser alt de diffusa målformuleringarna kan leda till attarbetsterapeut/sjukgymnast kan komma atl framstå som synonyma begrepp. Jag villdärför betona nödvändigheten av att i det fortsatta utbildningsplanearbetet åsiadkommaen lämpligare avvägning mellan gemensamt och yrkesspecifikl utbildningsinnehåll. Utredningen föreslår all gymnasieskolans vårdlinje skallläggas till grund för rehabiliteringslinjen. Därmed anser Vård 77 sig ha grundför att avkorta var och en av de nuvarande båda linjerna med 10 poäng. 1 frågaom arbetsterapeututbildningen anser Vård 77 dessutom att det inle finns skälför att denna utbildning - som till sitt innehåll är besläktad med sjukgymnaslulbildningen- skall ha en längre utbildningstid. Utredningen föreslår därför attsjukgymnastutbildningen blir 90 poäng och arbetsterapeututbildningen 100poäng. Remissinstansema har olika uppfattning om vilkaförkunskaper som är de mest lämpliga för studier inom rehabiliteringslinjen. Vård77:sförslag om atl vårdlinjen skall vara den linje i gymnasieskolan där kraven försärskild behörighet tillgodoses stöds inte av majoriteten bland remissinstansema.Förslag som framställs är att behörighel skall kunna uppnås också pä sociallinje eller naturvetenskaplig linje. I fråga om utbildningens längd anserremissinstanserna genomgående alt man antingen bör behålla dagens poängtaleller åtminstone hålla frågan öppen tills nuvarande utbildningar harutvärderats. 1978/79:197 44 Remissinstansema har övertygat mig om att även annanutbildning än gymnasieskolans vårdlinje bör kunna ligga till grund förrehabiliteringslinjen. Arbetsterapeut- och sjukgymnastutbildningen har förutominriktningen mot vårdområdet även ett tämligen slorl inslag avnaturvetenskapliga ämnen. Kunskaper motsvarande den sociala linjen igymnasieskolan skulle därför enligt min mening ge en i detta avseendetillräcklig och god bas för de studerande på rehabiliteringslinjen. Däravföljer naturligtvis att också naturvetenskaplig eller teknisk linje ger ensådan bas. finner jag del svårt att godta alt intevårdlinjen skulle ge värdefulla kunskaper för studier inom ett sådantvårdområde som rehabilitering. Undervisningen på rehabiliteringslinjen bördärför organiseras så att de som har genomgått vårdlinjen eller motsvarandeinledningsvis studerar ämnen med naturvetenskaplig inriktning, medan övrigastuderar vårdkunskap och får vårdpraktik. Med denna uppbyggnad av linjen anserjag attsjukgymnastutbildningen bör behålla den längd den har . För detta talarockså de framtida ar-betsuppgiftema för denna personalgrupp. I fråga om arbetsterapeututbildningen vill jag framhållaföljande. I samband med högskolereformen förnyadesarbetsterapeututbildningen delvis. Den bör nu ses över i sin helhet. En stordel av utbildningen består av träning av de olika tekniker som används somhjälpmedel i behandlingsarbetet. Teknikutbildningen bör i ökad omfattninginriktas även på arbetsterapeutens roll som expert och rådgivare tillbiträdande personal. Mot bakgrund av bl. a. teknikemas ändrade inriktning börvid översynen av utbildningen särskilt övervägas en förkortning av utbildningstideni den omfattning utredningen har föreslagit. Detta innebär att utbildningstidenblir densamma som för de blivande sjukgymnasterna. Jag utgår frän att SÖ ochUHÄ lägger fram förslag härom i så god tid att rehabiliteringslinjen kaninrättas den . Jag går över till frågan om vidareutbildning.