prop · G20333 · 1978-12-31 00:00:00 — Redovisningsperioderna omfattar två kalendermånaderoch utgör , mars och aprU, , ,samt . Kan det antas att ingående skattför viss skattskyldig regelmässigt kommer att överstiga utgående skatt medminst . kan besluta atlredovisningsperioderna skall utgöra kalendermånad. När särskilda skälföreligger kan dessutom besluta alt redovisningsperioderna skallvara januariapril, majaugusti och septemberdecember eller allredovisningsperioden skall utgöra halvt eller helt kalenderår. Deklaration skall lämnas tilllänsstyrelsen i det län, där den skattskyldige är registrerad, senast den 5 iandra månaden efter utgången av den redovisningsperiod som deklarationen avser. Av förarbetena framgår att redovisningsperioden enkalendermånad tillkorarait i syfte att erbjuda snabb avlyftning avöverskjutande ingående skatt för t. ex. företag raed en dominerande skattefriexport och att längre redovisningsperioder än skall kunna tillämpasför skattskyldiga med relativt låg skattepliktig omsättning. RSV har i anvisningar uttalat att tilldelningen avredovisningperiod bör bestämmas efter den skattepliktiga årsomsättningen enligtföljande. upp til] . 30 000 " " 60 000 " Halvt kalenderår 60 000 " " 100 000 " Fyra kalendermånader Och däröver Två kalendermånader Prop.1978/79: 33 53 Fördelningen av de skattskyldiga på de olikaredovisningsperioderna och antalet deklarationer sora denna fördelningmedför framgår av följande saramanstäUning (avrundade tal, avser ). Helt kalenderår Halvt kalenderår Fyra kalendermånader Två kalendermånader En kalendermånad 111 000 49 000 33 000 99 000 1 134 000 Med viss reservation för uppgifternas exakthetredovisar utredningen en beräkning av hur mervärdeskatteuppbördfördelar sig på skattskyldiga med årsomsättning upp tUl . Det genomsnittiiga skattebeloppet per skattskyldigutgjorde avrundat . i intervallet upp tUl . i årsomsättning, . i m-tervallet , . Utredningen antar atthuvudparten av de skattskyldiga med en skattepUktig årsomsättning . också har en total årsomsättning som understiger . Dessa ca270 000 skattskyldiga (av samtiiga) kan därför enligt utredningenberäknas svara för endast av den totala tUl länsstyrelserna inbetaldaskatten för . Vidare framgår att av dessa skattskyldiga inte raindre änca 145 000 bedrev jordbruk eller skogsbruk. Enligt utredningen är många avdessa småföretag inte fuUständiga jordbruk i vanlig mening. Det kan vara frågaom ramdre skogsfastigheter, utarrenderade jordbruksfastigheter o. d. I andrafall kan det gälla verksamhet sora endast bedrivs säsongmässigt, exempelvisunder några somraarmånader. Man torde raed säkerhet kunna utgå från att desraå-företag det här är fråga om säUan har sina intäkter jämnt fördelade överåret. Vad angår jord- och skogsbruk torde det ofta vara så att intäkternaflyter in i samband med skörd och försäljningar av skog. Skattskyldigsom bedriver kiosk- eller serveringsrörelse endast torde ha merpartenav intäkterna juli och 1978/79: 33 54 augustimed skalteredovisning först även i de faU vederbörandehar tilldelats redovisningsperiod . Utifrån dessa förhållanden anser utredningen attett mycket stort antal skattskyldiga utan något egentiigt men föruppbördsresultatet bör kunna medges längre redovisningsperiod än vad sora nugäller. Vid utformningen av den nya BFL har man särskilt beaktat deredovisningstekniska svårigheterna för de mindre företagen och medgettbetydande lättnader i bokföringsskyldigheten. Dessa svårigheter föreligger iallt väsentligt också när det gäUer redovisningen av mervärdeskatt enligträkenskapsenUga grunder. Utredningen anser därför att skaltskyldig som såönskar skall kunna medges årsredovisning ora den skattepliktiga årsomsättningeni verksamheten regelmässigt uppgår till högst . Redovisningsperiodenbör då omfatta helt beskattningsår och inte som helt kalenderår. Utredningen menar att åtskilliga fördelar kanvinnas med en sådan gränsdragning. De avräkningsbesked som t. ex. företageninom producentkooperationen lämnar sina skattskyldiga medlemraar till ledningför bokföring och inkomstdeklaration kan direkt tjäna sora underlag för enkorrekt raervärdeskatteredovisning. Många skattskyldiga raed låg ora-sättninganlitar sakkunnig medhjälpare för upprättande av inkomstdeklarationen. Det börvara en klar fördel om den skattskyldige kan erhålla hjälp raedmervärdeskatteredovisningen . VidaregäUer numera att skattskyldiga med årsomsättning . skall redovisainkomst av jordbruksfastighet efter bokföringsmässiga grunder. På grund häravhar sådan skattskyldig anstånd med att lämna självdeklarationen till den 31mars. Utredningen anser det vara av stor betydelse från både redovisnings- ochkontrollsynpunkl att båda deklarationerna kan upprättas samtidigt.Skattskyldig som har medgivits årsredovisning bör därför få lämna sindeklaration för mervärdeskatt som gäller förinkomstdeklarationen. Detta bör av praktiska skäl gälla inte endast förjordbrukare utan för aUa skattskyldiga som medges årsredovisning. Ytterligareett skäl för en sådan ordning anförs av utredningen. Enligt 6 § föreliggerinte redovisningsskyldighet för kalenderår under vilket den skattepliktigaomsättnmgen ej överstiger . Dessa bestämmelser har vållat tiUämpningssvårigheter.För skattskyldig som inte är redovisnmgsskyldig utgör utgående skatt intäkt ochingående skatt kostnad i rörelsen. Skattskyldig kan vid skatteredovisnmg somsker innan räkenskaperna har avslutats och innan självdeklarationen upprättasha raissbedörat situationen. Mervärdeskatt kan ha redovisats trots atl redovisningsskyldighetinte förelegat eUer också kan det först i saraband raed upprättandet avmkomstdeklarationen upptäckas att redovisningsskyldighet för mervärdeskatt harförelegat. Utredningenanser därför att även rent redovisnmgstekniska skäl talar Prop.1978/79: 33 55 för att skattskyldig med låg årsomsättning bör medgesredovisningsperiod som omfattar helt räkenskapsår och att deklaration för bådemervärdeskatt och inkomsttaxering får avlämnas . Har den skattskyldigemedgivits anstånd med avlämnandet av självdeklarationen bör anståndet gällaäven mervärdeskattedeklarationen. En sådan ordning bör i princip undanröjaalla redovisningstekniska svårigheter av betydelse för skattskyldiga som fårårsredovisning. Den största vinsten både för skattskyldiga och myndigheterligger dock däri all antalet avgivna mervärdeskattedeklarationer, som år 1976uppgick tiU 1 453 000, minskar med ca 400 000. Utredningen är medveten om attförslaget medför en betydligt förlängd skattekredit för många skattskyldiga.Det kan dessutom i fråga om sådana verksamheter där den ingående skatten ärobetydlig men där den utgående skatten hänför sig tUl en skattepliktigorasättning ora inemot . vara fråga om belopp som inte är obetydUga.Bl. a. raed hänsyn härtill anser utredningen atl skattskyldig sora raissköltsin skat-leredovisning eller brustit i sin skattebetalning inte bör få redovisaskatten endast en gång ora året. Detsamma bör gälla om det av andra skäl finnsuppenbar risk för att betalningsskyldigheten inte kommer att fullgöras. Isådana fall bör den skaltskyldige åläggas skatteredovisning enligthuvudregeln, dvs. redovisning skall ske för perioder . Utredningen betonar att förslagetom tillämpning av redovisningsperiod som omfattar helt räkenskapsår är att sesom ett medgivande om undantag från huvudregeln om redovisning för period även om detta medgivande kommer att gälla ett mycket stort antalskattskyldiga. Det kan bland dessa finnas skattskyldiga som regelmässigt görbetydande förvärv och de skattepliktiga försäljningarna undersenare delen. Enligt förslaget skall därför skattskyldig sora vill begagna sigav sin avdragsrätt så tidigt sora möjligt vara berättigad att enligthuvudregeln tillämpa redovisningsperioder . Enligt nuvarande bestämmelser kanskattskyldig medges redovisningsperiod som omfattar halvt kalenderår ellerfyra kalendermånader. Dessa perioder har tiUämpats för skattskyldig med så lågårsomsättning som 60 000 resp. . Eftersom sådana skattskyldiga enligtförslaget skulle få tillärapa helårsredovisning kan dessa redovisningsperioder slopas. För skattskyldig vars årsomsättningöverstiger . men sora likväl får tUlämpa den renodlade pärmraetodenkan, uttalar utredningen, anföras samma invändningar som har gjorts mot denräkenskapsenUga redovisningen för småföretagen. Här gäller dock invändningarnafrämst svårigheterna att få raed alla fordringar och skulder vid den skatteredovisningsom skall ske senast efter utgången av räkenskapsåret. Omräkenskapsåret går till ända skall skatteredovis- 1978/79: 33 56 ningför perioden novemberdecember ske efterföljande år. Iflertalet faU är dock inte bokslutet upprättat förrän i nära anslutning tillsista dag för avlämnandet av deklaration för inkomsttaxeringen, dvs. Skäl skulle därför kunna åberopas för att medge anstånd medmervärdeskatteredovisningen till sista dag för inkomstdeklarationen. Deklarationsförfarandet inrymmer en samtidigskyldighet att både redovisa och inbetala skatt för perioden. I många fall rörsig betalningen om avsevärda belopp. Någon förlängning av respittiden för skatteredovisningenbör därför enligt utredningen inte komma i fråga. De felaktigheter i mervärdeskatteredovisningen somkan upptäckas i samband med årsbokslutet skall enligt nu gällande bestämmelserhänföras till rätt redovisningsperiod och föranleda ändring av skatten för deperioder som berörs. Detta har medfört praktiska problem. Utredningen föreslårdärför, som behandlas närmare i det följande, ett förenklat förfarande förrättelse av tidigare redovisning, vUket i sak öppnar möjlighet för denskattskyldige att i en ny deklaration för den sista redovisningsperioden underett beskattningsår göra ändringar av skatten för samtliga perioder under sammaår. Härigenom minskas de eventuella olägenheter som följer av attraervärdeskatledeklarationen för den sista perioden under ett beskattningsårskall lämnas innan inkomstdeklarationen läranas. Enligt 49 § första stycket återbetalas skatt om deningående skatten överstiger den utgående med . Den föreslagnaväsentUgt utvidgade helårsredovisnmgen skulle få tUl följd att åtskilligaskattskyldiga skulle få vänta på återbetalning av skatt när beloppetär raindre än . Detta anser utredningen inte rimligt, utan i dessa fallbör återbetalning alltid göras. Genom denna åtgärd kommer flertaletskattskyldiga att omfattas av de nya bestämmelsema om återbetalning. Praktiskaskäl talar för att samma bestämmelser skall gälla även i de fall då genom nydeklaration för den sista redovisningsperioden skatt rättas för andra perioderunder . Återbetalning bör därför ske oavsett beloppets storlek. Dettakräver att nuvarande fjärde och femte styckena i 17 § ändras. Utredningen tar även upp en fråga om utformnmgen avredovisningsperiod för de företag som upprättar kortperiodiska bokslut.Avstäm-ningama i periodbokslutet görs ofta per sista veckodag. I de faU då dennadag inte samraanfaller raed den i redovisningsperioden krävs nuenbart för raervärdeskattered o visningen en ny avstäraning. Utredningenföreslår att i sådana fall bör kunna medge jämkning i periodenslängd så att direkt avstämning kan ske mot närmaste periodbokslut. Medgivande börkunna avse antingen förkortning eUer förlängning av med ett mindreantal dagar. Prop.1978/79: 33 57 deklarationför redovisningsperioden bör dock lämnas senast som gällerför den ordinarie redovisningsperioden. Bestämmelsema om redovisningsperiod och tidpunktför skatteredovisning finns intagna i 22 §. Utredningen föreslår att förslagengenomförs genom ändringar av detta författningsrum. 2.3Uttag av vara och tjiinst EnUgt de grundläggande bestämmelserna omskattskyldighet tiU mervärdeskatt är den skattskyldig som i yrkesmässigverksamhet omsätter skattepliktig vara, byggnad eUer tjänst. Med omsättnmgförstås enligt anvisningarna tUl 2 § att vara eUer byggnad säljs och att tjänstutförs eller förmedlas (tUlhandahåUs) mot vederlag. Byte likställs med försäljning. Sora omsättning anses vidare uttag av vara urskattskyldigs verksara-het för annat ändamål än försäljning. I fråga om uttagav byggnad eller byggnadsmaterial ur byggnadsrörelse gäller särskilda bestämmelser. Som omsättning anses dock inte uttag av maskineller annan vara från skattskyldigs lager av omsättningsvaror för användningsom an-läggningstUIgång eller material i den skattskyldiges skattepUktiga verksamhet.Skälet härför är att en sådan beskattning skuUe medföra rätt tUl avdrag föringående skatt för den skattskyldige och därför framstå som onödig. Även i fråga om personbilar och motorcyklar gälleri vissa avseenden särskilda bestämraelser, vUka särskilt har uppraärksaramatsav utredningen. Jag återkommer härtUI i det följande. Bortsett från vissa bestämmelser i fråga ombyggnadsverksamhet, som bedrivs i egen regi, innehåller ML inga bestämmelser ombeskattning av uttag av tjänst. Sådant uttag räknas därför inte som omsättningoch omfattas inte av skattskyldighet. Avdragsrätt föreligger inte för ingåendeskatt på förvärv sora är att hänföra tiU uttag av en i och för sigskattepliktig tjänst. Den beskattning som härigenom sker är normalt lägre änen beskattning grundad på saluvärdet av tjänsten i fråga. EnUgt 5 § och anvisningarna till 5 § skallskattskyldig, som har flera förvärvskällor, i princip redovisa skatt för varjeförvärvskälla för sig. En förvärvskälla kan bestå av flera verksamhetsgrenar. Avdragsrättför ingående skatt föreUgger då för förvärv som är direkt hänförliga tillverksamhetsgren som medför skattskyldighet enUgt ML, medan förvärv för andraverksamhetsgrenar inte grundar någon avdragsrätt. Vid gemensararaa förvärv förde oUka verksamhetsgrenarna får avdrag enligt anvisningarna till 17 § göras förskälig del av den ingående skatten. Prop.1978/79: 33 58 Det förekommer att varor förs över frånverksamhetsgren i vilken obeskuren avdragsrätt för ingående skatt förelegat vidförvärvet till annan verksamhetsgren i vilken sådan avdragsrätt inteföreligger. Utredningen anför att viss tvekan har uppstått om detta är ettuttag enligt ML. Utredningen redovisar ett uttalande av RSV (RSV Im 1974: 12)enligt vilket skattepliktigt uttag föreligger när en hästägare för över hästarfrån verksamhetsgren, som avser uppfödning och handel raed hästar, tilltävlingsverksamhet. Enligt 8 § 1 gäller undantag från skatteplikt bl.a. för skepp för yrkesmässig sjöfart, fartyg för yrkesmässigt fiske ochluftfartyg för yrkesmässig person- eller godsbefordran. Skatteplikt föreliggeri de flesta fall inte heller för del, tUIbehör och utrustning tiU sådant fartygeller luftfartyg. Omsättning av fartyg eller luftfartyg, som har anskaffatsskattefritt med stöd av 8 § 1 anses enligt punkt 1 av anvisningarna tiU 2 §alltid som yrkesmässig. Någon motsvarande bestämmelse om skattskyldighet förförsäljning eUer uttag av skattefritt förvärvad utrustning eUer motsvarandetill fartyg eller luftfartyg finns inte. I fråga om ML:s tillämpning på kost åt personal harRSN (RSN II 1969: 106.5) uttalat att arbetsgivare som ärskattskyldig enligt ML har rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sigtill förvärv av råvaror, inventarier för serveringsverksamheten m. m. oavsettom denna bedrivs i egen regi eller genom entreprenör. Detsanmia gäller i frågaom förvärv av måltidskuponger för anställda och ersättningar till entreprenöreUer restaurangföretag som tUlhandahåller kosten. Har personalen att betala för kosten utgör dettaenligt RSN skattepliktig omsättning. Äger personalen rätt tUl fri kost börvärdet därav beskattas hos arbetsgivaren. Den för bl. a. serveringstjänstergällande 60-procentsregeln bör, enligt RSN, gälla vid beskattningen i båda denämnda fallen. I det fall arbetsgivarens verksamhet inte medförskattskyldighet enligt ML föreUgger enligt RSN inte rätt till avdrag föringående skatt på arbetsgivarens förvärv för tillhandahållandet av kost åtpersonalen. Denna serveringsverksamhet bör i regel inte heUer anses som yrkesmässigför arbetsgivaren. Uttagsbeskattning sker inte i fråga omarbetsgivares tUlhandahållande i det egna hushållet av fri kost åt personal,vilket får ses mot bakgrund av alt använda varor är beskattade. I anvisningar sora RSV har meddelat i fråga orarätt tiU avdrag för ingående skatt vid leasing av personbU för skattepliktigverksamhet (RSV Im 1976: 20) uttalas, att rätt till avdrag för ingående skattinte föreligger för vad som belöper på privat användning av sådan bil. Omanställd betalar ersättning för privat bruk av den av arbetsgivaren förhyrdabilen med högre belopp än vad denne betalar till uthyrningsföretaget böryrkesmässig uthyrning anses föreUgga för arbetsgivaren. Prop.1978/79: 33 59 sådantfall bör arbetsgivaren enligt RSV ha full avdragsrätt för ingående skatt påhyran till uthyrningsföretaget men också skyldighet att redovisa skatt förraottagen ersättning från den anställde. Enligt utredningen är det tveksamt om del finnsnågon grund för beskattning när en skattskyldig, sora åtnjutit avdrag föringående skatt vid förvärv av vara, tar denna i anspråk för användning iverksamhetsgren som inte omfattas av skattskyldighet eller avdragsrätt enligtML. En beskattning är i dessa fall, menar utredningen, sakligt motiverad.Utredningen föreslår därför att i punkt 2 av anvisningarna till 2 § införsuttryckliga bestämmelser om att överföring av vara till verksamhetsgren sominte medför skattskyldighet anses sora omsättning. Även överföringar avskattefritt förvärvade fartyg och luftfartyg till verksamhetsgren i vilkenskattefrihet vid förvärv av sådana farkoster inte gäller bör enligt utredningenanses som orasättning och detta oberoende av om verksamheten i övrigt medförskattskyldighet eller ej. Utredningen föreslår att en särskild bestämraelsehärom tas in i nämnda anvisningspunkt. Då även delar och tillbehör till fartyg ellerluftfartyg kan representera betydande värden anser utredningen det riktigt attsamma bestämraelser bör gälla i fråga om överföringar av sådana objekt.Utredningen föreslår att bestämmelser härom tas in i punkt 1 andra stycket avanvisningarna till 2 §. Avsaknaden av bestämmelser om uttag av tjänst harenligt utredningen vållat svårigheter vid tillärapningen. Dessutom uppkommer,framhåller utredningen, en i vart fall partiell skattefrihet för vissprivatkonsumtion. Utredningen föreslår därför alt skattepliktiga tjänster somskattskyldig tillgodogör sig själv eller tillhandahåller anställd eller annanutan vederlag eller tUl underpris skall beskattas på samma sätt som uttag avvara. Denna skattskyldighet för uttag av tjänst bör inträda när förmånen utgesoch värderas till det allmänna saluvärdet. När det gäller tjänst medutsträckning i tiden bör beskattningen ske fortlöpande. En särskildbe-stäramelse härora bör tas in i 15 §. Utredningens förslag tar sikte på sådana förmånersom tillhandahålls ägare eller anställda. Därför bör ingen omsättning ansesföreligga när i en s. k. blandad verksamhet en tjänsteprestation iverksamhetsgren som medför skattskyldighet utförs för annan verksamhetsgren.Gällande bestämmelser om uppdelning av ingående skatt för gemensamma förvärvför sådan verksamhet efter skälig grund torde, menar utredningen, i de flestafall på ett enklare sätt ge avsedd beskattningseffekt. Utredningen påpekarockså att förslaget inte avser att åstadkomma någon ändring vad gäller förvärvsora har karaktär av rena personalorakost-nader. I sådana fall skaU någonuttagsbeskattning inte korama i fråga. Utredningen anför att dess förslag på denna punktinnebär bl. a., att skattskyldig, som köper in måltidskuponger för attvederlagsfritt eller Prop.1978/79: 33 60 motvederlag tillhandahållas personalen, inte får rätt till avdrag för ingåendeskatt på inköpen av kupongerna. Ä andra sidan anses tiUhanda-hållandet avkupongerna åt personalen inte sora yrkesmässig orasättning och någon utgåendeskatt på vederlag eller saluvärde skall inte redovisas. I fråga om skattskyldig som tiUhandahållerpersonalen måltider i egen personalservering innebär förslaget, attserveringsverksamheten i allmänhet inte blir att anse som yrkesraässig. Någonutgående skatt skall inte redovisas. Mot detta står en avskuren avdragsrätt. Avpraktiska skäl föreslår dock utredningen att den avskuma avdragsrätten bör begränsastill att gälla enbart förvärven av livsraedel för verksaraheten. Oraserveringsverksamheten i sig själv är yrkesmässig bör dock enligt utredningengälla att uttagsbeskattning skall ske. Detta innebär att tUlhandahållande avkost åt personal i restauranger och andra serverings-rörelser för allmänhetenbör liksom medföra skattskyldighet, oavsett om kosten tillhandahållsgratis eller mot vederlag. Genom bestämmelsema i 18 § 3 och i tredje stycketav anvisningarna tiU 17 § har avdragsrätten för förvärv av personbil ochmotorcykel reglerats i särskUd ordning. Av praktiska skäl föreligger normaltinte avdragsrätt för ingående skatt som belöper på anskaffning av personbUeller motorcykel. I stället får skattskyldig göra avdrag för aU ingående skattpå driftkostnader för personbil eller motorcykel sora utgör inven-tariura ihans verksamhet. Med dessa bestämmelser har man åstadkommit en schablonmässigbeskattning av privat nyttjande av fordon som utgör inventarium i skattskyldigsverksamhet. Någon ytterligare beskattning skall enligt utredningen därför intekomma i fråga. Utredningen har också tagit upp frågan omavdragsrätt för ingående skatt som belöper på hyra för s. k. leasingbilar. Jagåterkommer härtUI i del följande, men vUl redan här nämna, att utredningenföreslår att den spärregel som gäller för avdragsrätt vid anskaffning avpersonbU skaU utsträckas tUl att omfatta även förhyrrung av sådan bil. Medsådana bestämmelser blir, framhåller utredningen, någon uttagsbeskattning avbilförmån tUl anställda inte aktuell. I de fall skattskyldig förvärvar tjänster enbart isyfte att tillhandahålla dem som förmån åt anställd eUer annan bör enligtutredningen någon avdragsrätt för ingående skatt inte föreligga. Någonuttagsbeskattning bör då mte heUer ske. Den föreslagna beskattningen av uttagav tjänst bör därför, menar utredningen, omfatta endast tjänster som denskattskyldige yrkesmässigt omsätter i sin verksamhet. Enligt utrednmgens meningbör motsvarande synsätt anläggas på förvärv av varor enbart för överlåtelse tiUanstäUda. Utredningens förslag föranleder vissaföljdändringar i punkt 2 av anvisningarna till 2 §. 1978/79: 33 61 2.4Uttag av byggnad och tjänst på fastighet, m. m. Övergången från allmän varuskatt till mervärdeskattinnebar bl. a. att byggnadsverksamhet och annan verksamhet med avseende påfastighet inrymdes under beskattningen. Härigenom skapades förutsättningar föratt undanröja en skattebelastning på näringslivets investeringar i fastegendom. Dessutom konstruerades mervärdeskatten så att den inte skulle medföraen skärpt beskattning av bostadskonsumtionen. Skatteplikten inom fastighetsorarådet omfattar delsbyggnad som utgör lagertillgång i byggnadsrörelse (9 §), dels vissa tjänstersom avser mark, växtUghet, byggnad eUer annan anläggning samt projektering,ritning, konstruktion eller liknande som avser fast egendom (10 § förstastycket 25). Under skatteplikten för varor faller dessutom monteringsfärdigahus. Enligt anvisningarna tiU 9 § är omsättningen avmark skattefri. Vid omsättning av mark, som utgör lagertillgång ibyggnadsrörelse och sora i sådan rörelse har tiUförts värde genom skattepliktigtiänst, anses dock det värde som därigenom tiUförts marken som omsättning avskattepliktig tjänst. Av de allmänna reglerna i 2 § följer attskattskyldighet föreligger för den som yrkesmässigt säljer skattepliktigbyggnad eUer tiUhandahåller skattepliktig tjänst med avseende på fastighet.Enligt punkt 2 av anvisningarna tUl 2 § gäller vidare att uttag av byggnad urbyggnadsrörelse anses som omsättning och detta även när byggnaden behålls avden som driver byggnadsrörelsen ulan alt användas för stadigvarande bruk idenna. Som omsättning anses uttag ur byggnadsrörelse av byggnadsmaterial ochannat material för reparations-, underhålls- och förbättringsarbeten på egenfastighet, som inte används i rörelsen och ej heller utgör lagertUlgång idenna.