prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Beslut av länsstyrelseskall sålunda i vissa fall överklagas till kammarrätt. När det gäller den delav ersättningen som belöper på handläggningen i är deträttshjälpsnämnden som efter alt ha inhämtat yttrande från avgörersättningsfrågan, medan kammarrätten själv är behörig att fastställa denersättning som belöper på handläggningen i kammarrätten. Med hänsyn till deavräkningsfrågor som i undantagsfall kan uppkomma när det gällerrättshjälpsavgiften måste i ett sådani faU rättshjälpsnämndens beslut omersättning för handläggningen i komma före kammarrättens beslut.Det bör därför enligt utredningen föreskrivas att biträdet skall ge inkostnadsräkning tUl innan handläggningen där avslutas och attlänsstyrelsen skaU yttra sig tUI rättshjälpsnämnden över kostnadsräkningensamtidigt med att ärendet avgörs. Sådana föreskrifter bör kunna ges iadministrativ ordning. Utredningenpekar också på den situationen att ett och samma ärende dels handläggs viddomstol och dels blir föremål för utomprocessuell behandling. En olyckshändelsekan t. ex. föranleda både process vid domstol och förhandlingar med ettförsäkringsbolag. Den naturliga gången i ett sådant fall torde vara attprocessen av innan förhandlingarna med försäkringsbolaget slutförs. Närdet gäUer ersättningen för processen beslutar allmän domstol medanersättningsfrågan såvitt avser den utomprocessueUa delen avgörs avrättshjälpsnämnden. Det bör åligga biträdet att underrätta myndighet som haratt faststäUa ersättning, om ersättning tidigare fastställts eller yrkats isamma rättshjälpsärende. Utredningentar även upp frågan om besvär över ersättningsbeslut enligt RHL. När det gällerbeslut om ersättning enligt RHL som meddelats av rättshjälpsnämnd bör enligtutredningens mening sådana beslut liksom f. n. överklagas hos besvärsnämnden. Närdet gäUer talan mot ersättningsbeslut som meddelats av domstol bör enligtutredningens uppfattning tillämpas vad som i aUmänhet gäller om talan motavgörande av domstolen i fråga, överklagandet i ersättningsdelen följer alltsåöverklagandet i huvudsaken. Även i sådana fall där arrende- eller hyresnämndeller överexekutor har meddelat beslut i ersättningsfråga torde principen omatt ersättningsfrågan följer huvudsaken i fullföljdshänseende kunna tillämpas. 1978/79: 90 99 8 Förfarandet i övrigt vid allmän rättshjälp 8.1 Byte av biträde m. m. EnligtRHL får biträde inte sätta annan i sitt ställe utan rättshjälpsnämndensmedgivande. Bestämmelsen innebär inte att ersättarens namn alllid måste anges ibeslutet när medgivande att sätta arman i sitt ställe lämnas. Enligtförarbetena till RHL är det tillräckligt att i beslutet anges antingennamngiven person eller en begränsad personkrets, t. ex. jurist från sammaadvokatbyrå som det utsedda biträdet eller från annan namngiven advokatbyrå(prop. 1972: 4 s. 329). Medgivande ger den som förordnats till biträdemöjlighet att sätta annan i sitt ställe för viss lid, vissa ålgärder eller föråterstoden av uppdraget. Ätt arbete på detta sätt överlåts på annan kan ha singrund i sjukdom, andra åtaganden som inte kan skjutas åt sidan o, d. Den somförordnats till biträde upphör givetvis inte att vara biträde enligt RHL genomatt han sätter annan i sitt ställe. Vadbeträffar byte och entledigande av biträde i annat fall anges i 21 § andrastycket RHL att förordnande som biträde får återkallas av rättshjälpsnämnden,om skäl föreligger till det. Enligt förarbetena bör förordnande kunnaåterkallas, t. ex. när biträdet inte utför uppdraget med tillräcklig omsorgeller på annat sätt åsidosätter sina plikter som biträde (prop. 1972: 4 s.328). Enhelt aiman situation än vid substitution av biträde föreligger vid byte avbiträde. Det tidigare biträdet entledigas då och ett nytt biträde förordnas.Rättshjälpslagen innehåller inte någon uttrycklig beslämmelse om biträdesbyte.Föreskriften i 21 § andra stycket torde emellerUd vara tillämplig även vid byteav bilräde. Utredningenkonstaterar att substitutionsregeln torde vara avsedd främst för fall närbiträde enligt RHL på grund av semester, sjukdom eller andra åtaganden måsteöverlåta arbetet på annan. Regeln ger biträdet rätt att , vissaåtgärder eller för återstoden av uppdraget sätta annan i sitt ställe. Biträdetupphör inte att vara biträde enligt RHL genom att han sätter annan i sittställe. Från advokathåll har den åsikten framförts att advokat generellt bordeges möjlighet att sätta advokat i sitt ställe. Ulredningen framhåller atten genereU subslitutionsrätt kan medföra viss risk för ökade kostnader. Detfinns dock fall där det kan diskuteras om inte vissa lättnader skulle kunnainföras. Vad utredningen närmast har i åtanke är den situationen att advokatsom är tillfälligt förhindrad att utföra sitt uppdrag en inställelse till enförhandling kan- 1978/79: 90 lOo skekolliderar med ett annat brådskande åtagande överlåter åt en annan jurist påsamma advokatbyrå att biträda den rättssökande. Även i andra situationer kanemellertid gällande regler om substitution innebära praktiska olägenheter. Ennumera ganska vanlig företeelse är att flera advokater delar kontorslokaler ochkontorspersonal men i övrigt är helt självständiga i förhållande till varandra.Sådana samverkande advokater kan dock inte företräda parter på olika sidor iett mål eller ärende. Även enskilda advokater som inte samverkar på detta sättkan ha kommit överens om att bistå varandra vid tillfälliga förhinder. Advokatkan också behöva anlita advokat på aiman ort som platsombud exempelvis under enförberedande förhandling. angivna fallen anser utredningen att nuvarande ordning kan varaonödigt tyngande. I praktiken löses i flertalet fall frågan så att detoffentliga biträdet redan i samband med ansökan om rättshjälp begär att fåsätta annan i sitt ställe. En sådan begäran torde alltid bifallas avrättshjälpsnämnden. är det en jurist på samma advokatbyrå som man önskarsätta i sitt ställe men det kan också vara någon annan. I den mån dettaförfarande praktiseras och eventuellt byggs ut ytterligare kan olägenheternamed gäUande regler i stort sett sägas vara undanröjda. Enligt utredningensmening är det emellertid mer tUltalande och enklare att i stället lösa problemetgenom en direkt lagregel som ger advokat generell rätt att sätta annan advokati sitt ställe. En sådan regel kan väl försvaras med hänvisning till den garantimot missbruk som ligger i ledamolskapet i . Med ett sådantsynsätt är det logiskt att ge även offentligt biträde som inte är advokat rättatt utan tillstånd sätta advokat i sitt stäUe. ViU offentligt biträde advokat eller annan sätta någon som inte är advokat i sitt ställe bördäremot tUlstånd krävas. Närdet gäller beslutsfunktionen framhåller utredningen att det f. n. alltid ärrättshjälpsnämnden som meddelar tillstånd till substilulionen. Utredningenanser att allmänna domstolar och vissa därmed jämställda domstolar,förvaltningsdomstolar samt hyres- och arrendenämnder och överexekutor bör harätt att medge substitution. Är rättshjälpsärendet inte föremål förhandläggning vid sådan myndighet som nämnts bör dock rättshjälpsnämndenliksom f. n. pröva om substitution skall få ske. Entiedigandeav biträde bör enligt förarbetena till RHL kunna ske t. ex. när biträdet inteutför uppdraget med tillräcklig omsorg eller på armat sätt åsidosätter sinaplikter som biträde. I detta hänseende finner utredningen ingen anledning tilländrat ståndpunktstagande. RHLinnehåller inte någon uttrycklig bestämmelse om biträdesbyte. Det ansesemellertid att föreskriften om återkallelse av biträdesförordnande ärtillämplig även vid byte av biträde. Ipraxis har man intagit en restriktiv håUning när det gäller byte av biträde.Även utredningen anser att det är viktigt främst från kostnads- 1978/79: 90 101 synpunktatt en begäran om biträdesbyte prövas noggrant. Enligt utredningens mening bördenna synpunkt komma till uttryck i RHL. Utredningen föreslår därför enbestämmelse av innebörd att byte av biträde får ske bara efter särskilttillstånd och atl sådant tillstånd får lämnas bara om djupgående motsättningaruppstått mellan biträdet och den rättssökande eller om eljesl särskilda skälföreligger till det. När det gäller fråganvilken myndighei som bör anförtros prövningen av frågor om biträdesbyte ochentiedigande i annat fall av biträde hänvisar utredningen till vad som anförtshärom i fråga om substitution. Sedanden rättsliga angelägenheten slutförts eller rättshjälpen på annat sättupphört, skall rättshjälpsnämnden fastställa slutligt kostnadsbidrag och göraavräkning med den som har haft rättshjälp. Den slutreglering avrättshjälpsärendet som sker i och med detta avser enbart förhållandet mellanstatsverket och den som har haft allmän rättshjälp. Slutreglering sker förstsedan samtliga rättshjälpskostnader är kända. Har den allmänna rättshjälpenavsett mål eller ärende vid domstol eller annan myndighet måste alltså avgörandeti huvudsaken ha vunnit laga kraft. Vidare måste beslut om rättshjälpskostnad havunnit laga kraft. Har allmän rättshjälplämnats utan beslut av rättshjälpsnämnden skall biträdet underrättarättshjälpsnämnden om de kostnader för rättshjälpen som den rättssökande självsvarar för med undantag för kostnader för eventuell rådgivning. Bakgrunden tilldenna underrättelseskyldighet är att skyldigheten att utge kostnadsbidrag viddenna form av rättshjälp fullgörs genom att den rättssökande till biträdetbetalar dennes ersättning och svarar för övriga kostnader för rättshjälpen. Domstol eller annanmyndighet som i visst mål eUer ärende har meddelat beslut enligt 9 § RHL skallunderrätta rättshjälpsnämnden när den sluUigen handlagt målet eller ärendet. 1underrättelsen skall anges om talan fullföljts mot myndighetens avgörande ihuvudsaken eller mot dess beslut om rättshjälpskostnad. Underrättelse som avserbeslut i anledning av fullföljd talan mot beslut om rättshjälpskostnad skallinnehålla uppgift om det överklagade beslutet. skallockså ha underrättelse om beslut om ersättning tUl biträde som domstolmeddelat, innan den slutligen handlagt målet eller ärendet. Sådan underrättelseskall ske inom från ersättningsbeslutet. Avsikten med deunderrättelser som nämnts är att ge rättshjälpsnämnden underlag för attverkställa slutregleringen dvs. fastställa slutligt kostnadsbidrag och göraavräkning med den som har haft rätts- 1978/79: 90 102 hjälp i sådana fall där annan myndighet fattat beslut i ersättningsfrågor. Slutregleringskall innehålla uppgift om Avgiftenför rättshjälpen (maximibeloppet för den rättssökandes kostnadsbidrag) enligt något eller några av följande alternativ: enligt vad som faststäUts ibeslutet om allmän rättshjälp enligt vad som fastställtsgenom ett senare beslut av rättshjälpsnämnden (föranlett exempelvis av ändradeekonomiska förhåUanden hos den rättssökande) enligt vad som fastställtsgenom beslut vid slutregleringen (som också kan vara föranlett av ändradekonomisk situation för den rätissökande). (enligtde underrättelser som inkommit till rättshjälpsnämnden eller, omrättshjälpsnämnden fattat beslutet om ersättning, enligt vad som framgår avnämndens handlingar). Denslutliga avgiften för rättshjälpen (den rättssökandes slutliga kostnadsbidrag). Det slutiiga kostnadsbidraget kan fastställas tUl något av följande belopp: samma belopp som maximibeloppet maximibeloppet samt ytterligareett belopp som lagts på till följd av att den rättssökande ellerställföreträdare för honom genom vårdslöshet eller försummelse föranlett ökadekostnader för rättshjälpen (29 § RHL). Det eller de belopp som denrättssökande betalat i kostnadsbidrag. Belopp som har betalats in tillrättshjälpsnämnden skall avräknas från det slutliga kostnadsbidraget. Det belopp som den rättssökandeberoende på resultatet av avräkningen under 4 skall betala till eller erhållaav rättshjälpsnämnden. Densom är missnöjd med den av rättshjälpsnämnden verkställda slutregleringen kanföra talan hos besvärsnämnden. har utfärdat ansvarsförbindelse på statens vägnar enligt 10 §RHL och frågan huruvida ansvarsförbindelsen föranleder utgift för staten inteär avgjord när slutregleringen sker, skaU det anmärkas att ny slutreglering kankomma att ske. Harbiträde förordnats för den rättssökande, skall avräkning ske också medbiträdet. Utgångspunkten för denna avräkning är den biträdes-ersättiiing som domstoleller rättshjälpsnämnd fastställt enligt 22 § RHL. Från den fastställdabiträdesersättningen skall avräknas vad den rättssökande är skyldig att utgesom kostnadsbidrag tUl biträdet. Avräkningen med biträdet sker somslutavräkning, om den rättsliga angelägenheten slutförts eller om rättshjälpenupphört på annat sätt, och som partiell avräkning, om den sker . 1978/79: 90 103 Biträdeenligt RHL är skyldigt att i första hand ta ut sin biträdesersättning ur detkostnadsbidrag som betalas tiU biträdet av den rätissökande. Endast skillnadenmellan den fastställda biträdesersätlningen och vad den rättssökande är skyldigatt utge som kostnadsbidrag till biträdet skall betalas ut till biträdet avallmänna medel. Det bör observeras att det belopp som skall avräknas är detbelopp som den rättssökande är skyldig alt utge som kostnadsbidrag. Om denrättssökande VerkUgen fullgjort denna sin skyldighet saknar betydelse föravräkningen. Biträdet står sålunda risken för att kostnadsbidrag inte betalas. Slutavräkningskall innehålla uppgift om Från biträdesersättningen skall avräknas: Belopp som den rättssökande är skyldig alt utge somkostnadsbidrag, Belopp som biträdet har erhåUit avrättshjälpsnämnden antingen i förskott enligt31 § RHK eller vidpartieU avräkning (21 § 2 st. RHK). Slutligen skall anges: Beloppsom biträdet skall erhålla av rättshjälpsnämnden eller, i fö rekommande fall, betala till rättshjälpsnämnden (27 § 2 st. RHL). Överensstämmerdet slutiiga kostnadsbidraget med det maximibelopp som fastställts i sambandmed beslutet om rättshjälp behövs ingen egentlig slutreglering utan här blirdet endast fråga om avräkning med den som haft rättshjälp. Slutavräkning kan somframgår av vad som förut nämnts inte ske förrän samtliga rättshjälpskostnaderär kända. Detta innebär att biträdet inte får ut sin ersättning instans förinstans. För att biträdet inte skall behöva vänta på ersättningen finns därförmöjlighet att göra partiell avräkning. En förutsättning för attpartiell avräkning skall få ske är att den fastställda biträdesersättningenöverstiger maximibeloppet för den rätts-sökandes kostnadsbidrag. Partiellavräkning sker på grundval av imder-rättelse från allmän domstol. Påmotsvarande sätt kan partiell avräkning ske när rättshjälpsnämnd självfastställer biträdesersättning i förvaltningsärende som förs genom flerainstanser. Partiellavräkning skall innehålla uppgift om Fastställd ersättning tillbiträdet. Maximibeloppet för denrättssökandes kostnadsbidrag. Detta belopp skall avräknas frånbiträdesersättningen. Belopp som biträdet fått iförskott av rättshjälpsnämnden. Det belopp som skallbetalas ut till biträdet av rättshjälpsnämnden. Genom partiell avräkning kan biträde få ut ersättning instans för in stans. Biträdes intresse att få ut ersättning inom ramen för handlägg- 1978/79: 90 IO4 ningeni en instans eller under handläggningen av en utomprocessuell angelägenhettillgodoses däremoi genom reglerna om förskott på biträdesersättningen.Förskott kan utgå om det med hänsyn till målets eller ärendets art eller eljestär skäligt. Framställning om förskott görs hos den myndighet som bestämmerersättningen till biträdet. Det är emellertid alltid rättshjälpsnämnden sombetalar ut förskottet. Domstol som beslutat om förskott skall därför underrättarättshjälpsnämnden om beslutet. som fastställer förskottet måste beakta att biträdet är skyldigt atti första hand ta ut sin biträdesersättning ur det kostnadsbidrag som skallbetalas till honom. Förskott skall enligt ett beslut av besvärsnämndenbestämmas till ett a contobelopp. Detär alltid rättshjälpsnämnden som ombesörjer att biträdesersättning som skallutgå av allmänna medel UUställs biträdet. I fråga om annan ersättning avallmänna medel, t. ex. ersättning tUl vittne, är det den myndighet sombestämmer ersättningen som också svarar för att ersättningen tillställs denberättigade. Ersättningav allmänna medel till vitine och, om särskilda skäl föreligger, även tillannan skall betalas ut . Sker inte detta skall myndigheten inom envecka sända över besked om ersättningsbeslutet till den redovisningscentral sombetjänar myndigheten eller om myndigheten inte betjänas av redovisningscentralpå annat sätt vidta åtgärd för utbetalning. myndighet och annanstatlig myndighet än domstol, hyresnämnd, arrendenämnd eller rättshjälpsnämndtillgodoförs efter framställning till medel som myndigheten harbetalat ut. Utredningenframhåller att den främsta orsaken till att både slutregleringsförfarandet ochförfarandet vid fördelning av ersättning som motpart ålagts att återbetala harblivit så komplicerat torde vara att kostnadsbidraget inte skall fastställasslutligt förrän rättshjälpsärendet är helt avslutat. Detta beror på att manförst då vet hur stora de rättshjälpskostnader blir som kostnadsbidraget skallstäUas i relation tUl. Kostnadsbidraget får ju inte översligarättshjälpskostnaderna. Ätträttshjälpskostnaderna understiger det maximibelopp för kostnadsbidraget somfastställts i samband med att allmän rättshjälp beviljats är emellertidsällsynt. Det är också ovanligt att någon jämkning sker av detta maximibelopp.Som förut nämnts är därför också särskild slutreglering ovanlig ochrättshjälpsärendena avslutas i regel genom slutavräkning med klient ochbiträde. Kostnadsbidraget är i det övervägande antalet fall mycket lågt. Äv denundersökning som utredningen har låtit utföra angående storleken av denrättssökandes slutUga kostnadsbidrag framgår att detta i av fallenuppgick till högst grundbeloppet. 1978/79: 90 105 Motbakgrunden av det nu anförda kan det enligt utredningen ifrågasättas om detinte går att förenkla rutinerna vid slutreglering och därmed också vidfördelning av ersättning som molpart har förpliktats alt återbetala. Ett sätt att åstadkommaförenklingar är enligt utredningens mening att föreskriva att den rättssökandesrältshjälpsavgifl prövas slutligt i samband med att beslut fattas om ersättningenligt RHL. I de fall där domstol och vissa andra myndigheter enligt vad somtidigare har föreslagits anförtros prövningen av ersättningsfrågor skullealltså myndigheten också pröva rättshjälpsavgiflen. Är det rättshjälpsnämndensom beslutar om ersältning skulle det bli rättshjälpsnämnden som fastställerrättshjälpsavgiften. Med en sådan ordning för fastställande av rättshjälpsavgiftenskulle man komma ifrån en hel del av den pappershantering som f. n. sker. Densärskilda slutregleringen och den underrättelseskyldighet som är förenad meddenna skulle sålunda kunna slopas. Det skulle då inte heller bli nödvändigt medett särskilt förfarande för slutavräkning och partiell avräkning med biträde. Vad som f. n. hindrar i sådana fall där handläggning vid myndighet kommer i fråga tillämpar enordning av angiven innebörd är att avgörandet i ersättningsfrågan intekan omfatta samtiiga kostnader hos den myndighet som fattarersättningsbeslutet. för avgörandet vet denna myndighet nämligeninte hur stora de expeditionsavgifter eller exekutionsavgifter blir som ärförenade med målets handläggning. Enligt 9 § andra stycket 5 och 6 RHL utgörju sådana avgifter och vissa andra kostnader rättshjälpskostnader. I de sällsyntafall där kostnadsbidraget vid beviljandet av allmän rättshjälp fastställtstill högre belopp än rättshjälpskostnaderna kan myndigheten därför inte uttalasig om hur stort det slutliga bidraget skall bli. Detta hinder undanröjs emellertidom man genomför utredningens förslag att den som har rättshjälp befrias frånsådana avgifter. Den myndighet som har att pröva ersättningsfrågan bör därförenligt utredningens mening i samband med att ersättningen fastställs ocksåfastställa rättshjälpsavgiften. Utredningenkonstaterar att statistiken visar att uppgiften att fastställarättshjälpsavgift inte blir särskilt betungande. I det klart övervägandeantalet fall torde det nämligen endast bli fråga om att godta den preliminärarättshjälpsavgift som bestämts i samband med att allmän rättshjälp beviljats.Visar det sig, när avgiften skall fastställas, att den rättssökandes ekonomiskasituation förändrats efter beslutet om allmän rättshjälp, kan det dock blifråga om att höja eller sänka rättshjälpsavgiften. En jämkning avrättshjälpsavgiften bör också kunna ske om den rättssökande genom vårdslösheteller försummelse föranlett ökade kostnader för rättshjälpen. Utredningen anseratt den myndighet som fastställer ersättning enligt RHL har bättre förutsättningarän rätts- 1978/79: 90 106 hjälpsnämndernaatt bedöma om jämkning är påkallad av skäl som redovisals. beslut att rättshjälpsavgiften skall uppgå till högre belopp änden rättshjälpsavgift som tidigare fastställts, skaU mellanskUlnaden betalasin till statsverket. Rättshjälpsavgift som bestämts i samband med att allmänrättshjälp beviljats skall däremot i regel inbetalas till den advokat sombeviljat rättshjälpen eller som förordnats till biträde i sådant fall därrättshjälpsnämnden eller domstol beviljat allmän rättshjälp. Ulredningenframhåller även att dess förslag om att rättshjälpsavgtt-ten skall fastställasi samband med att ersättningsfrågan prövas för med sig att förfarandet vidavräkning med offentligt biträde kan förenklas. Närersättning första gången i ärendet fastställs till offentligt biträde, skalldet belopp som den rättssökande är skyldig att utge som rättshjälpsavgift tillbiträdet avräknas. Den myndighet som fastställer ersättningen skall ha rättalt utgå ifrån att biträdet uppburit avgiften. Biträdet svarar alltså för attbeloppet inbetalas. Uppgårrättshjälpsavgiften till större belopp än som motsvarar den ersättning somfastställts för biträdets arbete får biträdet åläggas att lämna ifrån sig vadhan kan ha tagit emot för mycket. Detta kan bli fallet om den rättssökandesekonomiska förhållanden föranlett en hög rättshjälpsavgift men det kan ocksåvara så att biträdet har fått vidkännas prutning på arvodet t. ex. därför atthan varit vårdslös eller därför att han uppenbart missbrukat behörigheten attbevilja rättshjälp. Har inga andra kostnader, såsom exempelvisutredningskostnader, uppkommit, får mellanskillnaden betalas tillbaka till denrättssökande. Återbetalning sker när ersättningsbeslutet har vunnit lagakraft. Denordning som förordats innebär enligt utredningen att det särskildaförfarandet med slutavräkning och partiell avräkning med biträde inte behövs.Vad som återstår av den fastställda biträdesersättningen sedan avdrag gjortsför vad det offentliga biträdet i förekommande fall uppburit irättshjälpsavgift kan utanordnas av den myndighet som fastställerersättningen. Blir det inte fråga om avräkning därför att rättshjälpsavgiften idess helhet betalats in till statsverket offentligt bilräde kan ju haförordnats efter det att allmän rättshjälp beviljats har myndigheten attutanordna hela ersättningen. Detsamma blir förhållandet om avräkning redantidigare skett, vilken situation uppkommer om ett mål eller ärende varirättshjälp förekommer överklagas till högre instans. som bestämmer ersättningen bör alltså ombesörja att ersättningentUIställs den berättigade. I fräga om t. ex. ersättning till vittnen bör liksomnu gälla att ersättningen betalas ut . Även i övrigt börbestämmelserna i 32 § RHK kunna .tillämpas. Sålunda bör myndighet, omersättningen inte betalas ut, sända besked 1978/79: 90 107 omersättningsbeslutet tUl den redovisningscentral som betjänar myndigheten ellerom myndigheten inte betjänas av redovisningscentral på annat sätt vidta åtgärdför utbetalning. Annan statlig myndighet än domstol, hyresnämnd, arrendenämndeller rättshjälpsnämnd får sedan efter framställning till domstolsverkettillgodoföras medel som betalats ut. Om ett mål eller ärendevari allmän rättshjälp förekommit överklagas, kan, påpekar utredningen, vissaproblem uppkomma med den ordning som ulredningen har föreslagit när det gällerfastställandet av rättshjälpsavgiften.