prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Därtill kommer mycket svårhanterliga effekter för olika löntagargrupper.Indexlån för t.ex. villafastigheter innebär att kapitalkostnaderna äroförändrade i realt penningvärde. har t.ex. inkomsttagare på nivånbyrådirektör eller lektor vidkänts en sänkning avrealinkomsten efter skatt med omkring en iredjedel. Realt oförändradeboendekostnader för en sådan löntagargrupp skulle snart nog bli omöjlig attbära. Vi instämmer i utredningens konstaterande att det ärviktigt att skattereglernas effekter på kreditmarknadens funktionssätt blirföremål för bedömning i samband med de olika skatteutredningarnas förslag.Starka skäl syns tala för att dagens situation stimulerat lånebenägenheten,drivit upp konsumtionen samt verkat bromsande på viljan att amortera skulder.Detta har i sin tur medfört en onödig låsning på kapitalmarknaden som bl.a.påtagligt försvårat finansieringen av köp av äldre villor. Vi delar utredningens uppfattning att en utjämning avolikheterna ifråga om internationell inflation, tillväxt, bytesbalanspositionetc. åren nödvändig förutsättning för en stabilare ekonomisk utveckling. Isamtliga nämnda hänseenden innebär detta för svensk del en anpassning gentemotomvärlden med lägre inflation och utjämnande underskott i de löpande betalningarnaoch en högre real tillväxt än . är del sannolikt all induslrivärlden inte påmedellång sikt kan räkna med en återgång till den historiskt selt onormaltsnabba och problemfria tillväxt som skedde . Balansproblem i svensk ekonomi och Industrins långtidsprognos1976 har tecknat snarlika alternativ för återställande av den ekonomiskabalansen. Vare sig man väljer att satsa på industriell expansion eller pä atlkrympa gapet genom ålerhållsamhel i främsi privat konsumtion kommerbyiesbalansunderskotten att vara betydande ännu . Prop.1978/79:165 Bilaga 3 41 Möjligheten att åstadkomma en fortsalt upplåning tillförmånliga villkor är delvis relaterad till i vilken utsträckning kanpåvisa att bl.a. byiesbalansunderskotten är pä väg att reduceras. Denförbättring som förutses kan bli inledningen till ensanering av den yttre balansen under förutsättning att erforderiig stramhetbibehålls i den ekonomiska politiken. Redovisningen av byiesbalansunderskotten är härvid ickeutan intresse. Vi förutsätter att den pågående utredningen i avsikt attförbättra statistiken och enkannerligen av den s. k. restposten bedrivs medskyndsamhet. Endast genom justering av de officiellt vedertagna definitionernaär det möjligt alt diskontera mer eller mindre av restpostens"intäkter". 1 valetmellan de olika alternativen alt åstadkomma ekonomisk balans synes detförmånligast att satsa på förbättrad konkurrenskraft genom en i huvudsakmarknadsanpassad strukturomvandling. Det induslriexpansiva alternativet harbättre förutsättningar för en positiv inkomstutveckling för hushållen och enökad anställningstrygghel för såväl privat- som offentliganställda. Utredningen pekar på möjligheten att öka utbudet avriskkapital från AP-fonden. Vidare anges att aktieplacerarnas krav på höjdavkaslning t.ex. kan understödjas genom en utvidgning av de s.k.Annell-avdragen. Båda dessa förslag är viktiga men kan ej uppväga behovet av ennödvändig förbättring av lönsamheten och soliditeten i företagen. Vi vill även understryka att i en nedåtgående konjunkturdär företagen i sista hand riskerar att redovisa förluster kommerhävstångseffekten i ökad skuldsättning och räntefria skattekrediter m. m. attverka omvänt och yUeriigare påskynda resultatförsämringen. Flertalet remissinstanser delar den allmänna syn påföretagens lönsamhels-, solidilets- och finansieringsproblem som har kommittill uitryck i utredningen. Vad gäller företagens räntabilitet anser praktiskttaget samtliga remissinstanser liksom utredningen att denna måste höjas från1977 års mycket låga nivå. Remissinstanserna är också posiliva till en höjningav det s. k. Annell-avdraget. Flera remissinstanser efterlyser lindringar irealisationsvinstbeskattningen av aktier och i beskattningen av kapitalinkomster.Remissinstansernas ställningstaganden till utredningens konkreta förslag föratt förbättra företagens finansieringsmöjligheter återfinns under deinstitutionella avsnitten i remissammanställningen. En mycket vikiig källa för att finansiera industrinsinvesteringar utgörs av industriföretagens sparande. I den män interntgenererade medel inle räcker till för att finansiera bnittoinvesteringarnakrävs externt kapitaltillskott. Detta kan bestå antingen av nytt ägarkapital,dvs. av nyemission, eller av atl industrin ökar sin upplåning. Företagen harunder och ökat sin upplåning kraftigt ochi snabbare takt än det egna kapitalel, vilket medfört alt soliditeten sjunkit.Kapitalmarknads- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 42 utredningen befarar att en ytterligare sänkning avsoliditeten inte är acceptabel för företagen, och alt industrins investeringarinte kan expandera i den takt som är önskvärd såvida inte företagens egnakapital ökar snabbare än . En ökning av det egnakapitalet kan i princip åstadkommas genom en ökning av räntabiliteten och/ellernyemission av aktier. En höjning av räntabiliteten innebär en sänkning avlöneandelen. Eftersom en markant sänkning av löneandelen enligt utredningenknappasl är acceptabel för löntagarna följer att egenkapitalökningen utöver enviss gräns måste ske i form av nyemission av aktier. Ulredningen tar inte upptill diskussion huruvida ett syslem med löntagarfonder kan vara ell sätt atl fälöntagarna att acceptera en höjning av räntabiliteten i företagen. En meringäende diskussion av soliditetens roll som bestämningsfaktor förinvesleringsefterfrågan än den som förs i utredningen förefaller emellertidbefogad. Det är givetvis tänkbart atl företagen tvingats öka sin skuldsättningför att kunna genomföra sina investeringsplaner men det förefaller ocksåmöjligl att företagen hell enkell anpassat sig till förhållandena på krediimarknadenoch funnil del fördelaktigt att öka sin skuldsättning i förhållande till dettotala kapitalel. För detta argument talar det faktum att utbudet avförmånliga krediter ökat, vilket kapitalmarknadsutredningen också påpekar.Detta har medfört all företagen kunnat låna mer utan atl öka sitt finansiellarisktagande i motsvarande mån. Parallellt med en sjunkande soliditet har olikaformer av mer eller mindre automatiska i rörelsen genererade krediter, såsomhandelskrediter, koncernskulder, pensionsskulder, skatteskulder ochlöneskulder, vilka står lill företagens förfogande på fördelaktiga villkor,ökat i omfattning. Sådana krediter svarade 1974 för drygt hälften av industrinstotala uteslående skuld. Därtill kan man lägga de statliga stödåtgärderna tillindustrin i form av direkta bidrag, förmånliga län och kreditgarantier. Detlaskulle kunna innebära att den soliditet som erfordras för att ge företagentillfredsställande motståndskraft mot förluster är lägre än lidigare. Kapitalmarknadsutredningenkonstaterar att slöd till induslrin i form av direkta bidrag, förmånliga lånoch kreditgarantier ökat kraftigt i omfaUning. En stor del av deindustripolitiska åtgärderna inriktas på att stödja produklion ochsysselsättning i krisbranscher som teko-, järn- och stålindustri samtvarvsindustri. Ulredningen påpekar alt man vid utformningen av selektivaåtgärder i syfte all lösa akuta sysselsättningsproblem bör beakta risken bevarar en icke optimal branschstmktur. delar uppfallningenatt industripolitiken har haft en defensiv karaktär. Målel förindustripolitiken är självfallet att underlätta industrins långsiktigaanpassning lill förändrade marknads- och konkurrensförhållanden, vilketinnebär au man kan tänka sig ålgärder sora påskyndar stmkturomvandlingen. Attåtgärderna snarare varit ägnade att dämpastrukturomvandlingstakten är förklarligt med hänsyn till det kon-junkturiägesom rått. delar emellertid kapitalmarknads-utredningens uppfattningatt det föreligger ett behov av en kartläggning av de olika bidrag ochsubventioner som förekommer och en analys av deras verkningar samt av hur debör samordnas. har redan inom ramen för utredningsverksamhetenbehandlat frågor av detta slag. Verket vill dock påpeka att en kvantifiering avde samhällsekonomiska konsekvenserna av insatta industripolitiska stödåtgärderinnebär så stora metodtekniska problem att den sannolikt är ogenomförbar ipraktiken. Likväl bör även en mindre ambitiös analys av olika stödformerseffekter kunna förbättra underlaget för en bedömning av i vilken mån dessabidrar till alt 1978/79:165 Bilaga3 43 ensamhällsekonomiskt opiimal resursfördelning åstadkoms. ämnaräven fortsättningsvis, i mån av resurser, bevaka detta problemområde. Kapitalmarknadsutredningensförslag till reformer av kapitalmarknaden går ut på all öka marknadenskapacilel all förmedla långa lån i sådana former att de anpassas lillindividuella låntagares speciella behov samt att öka utbudet av riskvilligtkapital. finner i stort sett dessa förslag ändamålsenliga ochfinner inget behov att i detalj granska de enskilda förslagen. Sammanfattningsvisinstämmer industriverket i kapitalmarknadsutredningens uppfattning attsamhällsekonomiska balansproblem inte kan lösas genom institutionellaförändringar på kapitalmarknaden. finner det angeläget attinduslrins långsikliga kapitalförsörjning i form av långfristiga lån tillvillkor anpassade till individuella låntagares behov samt i form av riskvilligtkapital kan tillgodoses. De förslag lill reformer av de existerandekapitalmarknadsinstitutens verksamhetsformer, som ulredningen presenterar,finner industriverket i stort sett ändamålsenliga och de bör enligt verketsmening kunna förbättra kapitalmarknadens förmåga att tillgodose dessa krav. 2.2Länsstyrelsen i (, , , , Hjerne,Hörién, , , Wictorsson, Hellmark, Elgfeli, , Lidskogoch Trodin) Encentral fråga för kapitalmarknadsutredningen har varit hur näringslivetsförsörjning med riskvilligt kapital skall lillgodoses, Skatlesystemetsuppbyggnad är här en väsentlig faktor. a. påverkar det omfattningen avhushållssparandet och företagens möjligheter till självfinansiering. Utredningen redovisar enrad alternativ som skulle kunna förbättra villkoren för fysiska personer attspara. Sådana förslag som att kraftigt höja det s. k. sparavdraget, gå överlill kupongskatt på aktieutdelningar eller införa ett särskilt avdrag förinkomster av aktieutdelningar torde dock inte enligi ulredningen kunnaaccepleras från fördelningspoliliska utgångspunkter. Andra förslag skullemedföra alltför komplicerade skatteregler. Det gäller real beskattning avaktievinster saml förslaget att undanta omplaceringar av aktier frånbeskattning. Ett hushållsinvesteringskonio behöver måhända i det enskildafallet inte bli särskilt komplicerat all hantera vid taxeringskonlrollen. Denstora mängden av konton det kan antas bli fråga om skulle dock innebära ettbetydande merarbete. vill i del sammanhanget erinra om atl del iden nya taxeringsorganisaiion som skall träda i kraft fömtsätts attlöntagardeklarationerna skall bli relativt summariskt kontrollerade och attresurserna därmed är anpassade till en sådan kontroll. Mot denna bakgrund ärdet angeläget alt sparstimulanser i möjligaste mån läggs utanförskattesystemet. Den svagavinstutvecklingen för industriföretagen har medfört enavtagande tillväxttakt i totalt kapital, en sjunkande räntabilitet och en ökadgenomsnittlig skuldsättning. Denna utveckling har delvis kompenserats genom enprocentuell nedgång i företagens inkomstskatter i förhållande lillförädlingsvärdet, något som möjliggjorts genom all gällande bestämmelsermedger företagen skattekrediter genora långtgående av-och nedskrivningar.Eftersom den ökade skuldsättningsgraden leder till att den finansiella riskenblir större anser det angeläget att före- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 44 tagen även fortsättningsvis ges möjligheter att bildaskattekrediler och att utrymmet för reserveringar lämnas i stort settoförändrat. har intagii denna ställning i sitt avgivnayttrande över företagsskatteberedningens slutbetänkande (SOU 1977:86). a.har där förordat en någoi försiktigare nedjuslering än vadberedningen föreslagit av den för företagen så vikliga rälten tilllagernedskrivning. 1 en reservalion () ansågs att tredje stycket("Den svaga vinst utvecklingen --- lagernedskrivning.") 2.3 Särskilt yttrande av två ledamöter (ochWohlin-Andersson) i i Betänkandet liksom länsslyrelsens yttrande behandlar icke lantbmketskapitalförsörjning. Lantbruket är ett betydelsefullt område som borde behandlatsi detta sammanhang. Den olillräckliga kapitalförsörjningen framgår bland annalav de långa låneköerna till landshypoteksföreningarna. Rationaliseringar inoralantbruket kräver mycket kapital liksom ett effektivt utnyttjande av lantbmketsresurser i form av investeringar. Unga progressiva lantbruksutbildade måsleges möjlighel att tillgodoses med kapital för att kunna starta egnalantbruksföretag. 2.4 i län (, ,, , , och ) Utredningen har inte diskuterat kollektivt sparande iandra former t. ex löntagarfonder. anser detta vara en brist.Frågan har däremot livligt diskuterats i andra sammanhang, bland annat imassmedia. Med det nuvarande kapitalistiska systemet i vårt land harförmögenhetsfördelningen snedvridils så alt endasl ett fåtal privatpersoneräger den stora delen av kapitalet. Detta har i sin tur medfört attbeslutanderätten över den av kapitalet styrda verksamheten ligger i ett fåtalshänder. Detta är djupt otillfredsställande. Som ett led i utvecklingen motekonomisk demokrati i vårt land vill därför föreslå att detinrättas löntagarfonder enligt det principförslag som förordats av LO, TCO ochsocialdemokratiska partiet. Härigenom kan man säkerslälla den nödvändiga ökadekapitalbildningen för bl.a. näringslivets och bostadsbyggandets behov samtidigtsom man bryter den privala maktkoncentrationen och erhåller en rättvisareförmögenhetsfördelning. Mot beslut att uttala sig för inrättande avlöntagarfonder avgavs en reservation (, , , IvarNilsson, Schött och Åborn). Utredningen har gjort en omfattande och förtjänstfullkartläggning av den svenska- kapitalmarknadens struktur och funktionssätt. Manhar granskat hur de olika institutionerna på kapitalmarknaden är uppbyggda ochhur gällande placeringsregler har motsvarat låntagarnas kreditbehov samt kommitmed förslag till ändrade bestämmelser där så ansetts motiverat. Utredningenhar dessulom genomfört en grundlig undersökning av den ekonomiska verklighetsom institutionerna på kapitalmarknaden har att arbeta i. Man har särskilttagil sikte på att analysera balanspioblemen i Prop.1978/79:165 Bilaga 3 45 svensk ekonomi, i första hand förhållandet sparande -investeringar, men även behandlat ekonomi i förhållande till utlandet.Länsstyrelsen anser att del presenterade materialet motsvarar högt ställda kravpä ekonomisk sakkunskap och att problembeskrivningen och analysen av orsakssammanhangenär mycket väl utförda. avser forsätiningsvis att behandlaulredningens förslag med utgångspunkt från de särskilda förhållanden som råderi med avseende på näringslivets sammansättning m. m. och definansieringsproblem man konfronteras med. Frägan omtillgång till kapital för näringslivet har lidigare berört isamband med länsplaneringsomgångarna 1970 och 1974. a. att riskvilligt kapital är en förutsättning för produktutveckling ochförnyelse. konstalerar nu atl många av Ulredningens förslag justsyftar till att förbättra möjligheterna atl förse näringslivet med kapital ochanser därför att de föreslagna förändringarna bör vara lill fördel även förlänels företag. Mol bakgmnd av i försia hand industriföretagens struktur kommergivetvis de åtgärder som tar sikte på de mindre och medelstora förelagen alt fästörst betydelse i . Ulredningen föreslår bl. a. ett nytt syslemför åleriån ur AP-fonden. Även om förslaget mer syftar lill att begränsastorföretagens återlån än att vidga den krets av mindre och medelstora företagsom kan komma ifråga för åleriån anser ändå alt förslaget ärposiuvi framför allt om man genomför den koppling till industrigarantilånen somskisseras. Utredningenanser det angeläget att låntagare med långsiktiga projekt er-hällerkreditvillkor som på ett eller annat sätt löser inledningsskedels likviditetsproblem.Länsstyrelsen vill här särskilt peka på förhållandena inom turistnäringen. Förbyggande av t.ex. stugbyanläggningar inom länets turistområden kan bl.a.lokaliseringslån beviljas. Tillsammans med ett ev. lokaliseringsbidrag kanlånet uppgå till högst 2/3 av byggnadskostnaden. Maskiner, inventarier samtvissa markarbeten mäste finansieras på annat sätt liksom resterande tredjedelav byggnadskostnaden. Enligt nu gällande bestämmelser kan lokaliseringslånbeviljas på högsl med maximalt fem års amorteringsfrihel och tre årsräntefrihet. I praxis beviljas vanligtvis lånetid och ränte-och amorteringsfrihet. Övrig finansiering sker nästan undantagslöst med lån ikreditinstitut där sällan en längre lånetid än tillämpas. Undersökningarsom utförts både av företrädare för turistnäringen och inom harvisat att med nuvarande lånevillkor och med gängse uthymingspriser kommer ennyetablerad stugbyanläggning att under de ca 5-7 försia åren uppvisa ettkraftigt likviditetsunderskott, vilket verkar hämmande på både frånregionalpolitisk och rekreationspolilisk synpunkt angelägna satsningar i länetsfjällområden. Denyssnämnda undersökningama visar också att de likviditetsmässiga ölägenheternalätt elimineras om lånetiden kunde ökas så att man uppnår bättre samklang medgällande avskrivningsregler och ekonomisk livslängd. villunderstryka att en förlängning av lånetidema kommer att ha stor betydelse förvidareutvecklingen av länets turistnäring. Ett förslag om att höja lånetidenför lokaliseringslån till har lagls fram avrekreationsberedningen. Avslutningsvis konstaterar liksomföretagareföreningen att utredningens förslag endast marginellt kommerattpåverka möjligheter- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 46 na för mindre och medelstora företag att få ökad tillgångtill riskkapital. Inle heller i något annat avseende lorde utredningsförslagenkomma all spela någon större roll för utvecklingen av länets näringsliv. Kapitalmarknadsulredningen, som tillsattes , harinnevarande år presenterat sitt huvudbetänkande. I betänkandet, som inklusivebilagor totalt omfattar ca I 100 sidor, redovisas en grundlig analys avbalansproblemen i svensk ekonomi. Med utgångspunkt från denna analysdiskuteras förslag lill åtgärder, som berör nära nog alla sektorer av densvenska ekonomin - bostadsbyggandets finansiering, industrins kapitalbehov,finansiering av kommunernas verksamhet m.m. Vid sin prövning av ärendet finnerlänsstyrelsen att utredningen på ett förtjänstfullt sätt slutfört sitt uppdrag. En av de primära arbetsuppgifierna för äratl verka för att fastställda regionalpolitiska målsättningar för länet kanrealiseras. En utgångspunkt i Länsprogram är att människorna sä långl detär möjligt skall beredas tillfälle alt bo kvar i sin miljö eller i den regionden enskilde känner en naturlig samhörighet med. Om denna målsättning skallkunna realiseras måste den allmänna ekonomiska politiken ulformas så att sysselsättningsutvecklingenfrämjas i olika delar av länet. I della sammanhang är förutsättningarna förindustriell utveckling och expansion av primärt intresse. hardärför valt att endast ta upp de utredningsförslag som berör industrin tilldiskussion i detta yttrande. Den utveckling som kunnat iakttas under 1960-talel och ibörjan av 1970-talel har sannolikt förstärkts kraftigt under de senaste årens lågkonjunktur.Vid en konjunkturuppgång förbättras givelvis situationen. Den allmänna trendenväntas dock ej undergå några större förändringar, även om konjunkturenförbättras. Detta accentuerar två frågeställningar, industrins behov avriskvilligt eget kapital respektive externa krediter. Ulredningens synpunkter på ochförsäkringsbolagen är av primärt intresse, då industrins behov av eget kapital skall diskuteras. ----- (Se 5.7 och 6.6) Utredningen om löntagarna och kapitaltillväxten(Fi 1975:03) betänkande ger (tillsammansmed dess fyra bilagor i SOU 1978:12 och 13) en mycket ingäende analys av densvenska kapitalmarknaden. De ger både insikter i hur kapitalmarknaden fungeraroch kunskaper ora dess institutionella uppbyggnad. De utförliga redogörelsernaför de olika institutionerna på kapitalmarknaden - Allmänna pensionsfonden,försäkringsbolagen, bankerna, mellanhandsinstiluten osv. - är värdefulla. För utredningen om löntagarna och företagenskapitaltillväxt är främst diskussionen ora den framtida kapitalförsörjningen avcentral betydelse. Analysen av behovet av ökad kapitalbildning och av ökatsparande på har betydande intresse för vår utredning. En av decentrala frågeställningarna för utredningen rör ju frågan om vi behöver enökad kapitalbildning. Om en ökad kapitalbildning är ett mål för politiken ärfrågan vilka metoder, som är lämpliga för att uppnå detta mål.Kapitalmarknadsutredningen 1978/79:165 Bilaga 3 47 diskuterar olika tänkbara möjligheter utan att föreslånågra genomgripande reformer. Del är här vår utredning kan anknyta tillkapitalmarknadsutredningen. Diskussionen om löntagarfonder handlar ju bl. a.om i vilka former kapitalbildningen bör ske. Utredningenär emellertid på nuvarande stadium varken beredd eller i ständ att göra någraställningstaganden vad beträffar olika metoder för kapitalbildning. Vi hardärtör egentligen inle något väsentligt all tillföra departementets behandlingav kapitalmarknadsutredningen - enbart ett referat av dess betänkande är inleheller meningsfullt. Samtidigtsom vi understryker kapitalmarknadsutredningens utomordentliga betydelse förutredningens arbete är vi inte beredda atl yttra oss över vilkametoder som är lämpliga för atl åsiadkomma den kapitalbildning som eftersträvasoch hemsläller sålunda att bli befriade från remissuppdragei. Styrelsen för teknisk utveckling (STU) Ulredningens uppgift har varit att i ett sammanhang seöver hela den svenska kapitalmarknaden. Det är naturiigi att utredningen därvidinte kunnat ägna särskild uppmärksamhei ät finansieringen av teknisk utveckling.Den kännetecknas i allmänhet av betydande risker i förening med svårigheter atlställa fullgoda säkerheter och att det tar relativt innan eninvestering i teknisk utveckling genererar överskott. STU har iuppgifi alt finansiera riskfyllda lekniska utvecklingsprojekl som inte skullekunnat komma till stånd utan finansiering från STU. Del är frän dessa utgångspunkterSTU behandlal beskrivning, analys och förslag. STU:s roll vid finansiering av tekniskautvecklingsprojekt. STUsfinansiella stöd till tekniskt utvecklingsprojekt avser i huvudsak kostnader t.o. m. en prototyp eller motsvarande fas. Statligt stöd till ett utvecklingsprojektssenare delar, vilka som regel är betydligt större, kan lämnas av f n. StatensUtvecklingsfond, vilken från den ersätts av regionalautvecklingsfonder. Krediter med högre risktagande än affärsbankerna kan medge,kan lämnas av Investeringsbank, Ävenbanksystemet i övrigt kan medverka i finansieringen av tekniskautvecklingsprojekt och den mångfald av alternativ som således i princip ärmöjliga synes ändamålsenligt. STU delar därför utredningens uppfattning attsåväl effektivitetshänsyn som mer allmänna värderingar talar för att låntagarnabör ha möjlighet att få sina projekt prövade av flera av varandra oberoendekreditbedömare. framhåller hävdar kreditinstituten, all om företagen och projektenär goda kan finansieringen alltid ordnas även om de formella säkerhetskraveninte kan uppfyllas. STUs erfarenheter visar dock på betydande problem ochsvårigheter då det gäller att åstadkomma finansiering av projekt efterSTU-fasen. Den statistik som utredningen tagit fram antyder en inteobetydlig allmän riskavcrsion från banksystemets sida. Av statistiken framgårbl. a. att affärsbankerna vid utgången av 1976 utnyttjat avfemprocent-ramen för blancokreditgivning. Inom ramen för denna kan finansierasbl.a. tekniska utvecklingsprojekt utan formell säkerhet. 1978/79:165 Bilaga 3 48 Bankernas realiserade förluster kan, som utredningenframhåller, tas som ett mått på deras faktiska risklagande.