prop · G203121 · 1978-12-31 00:00:00 — All datordrift varken kan eller bör förläggas tillmyndighels- eller sektorsvis riktade ("dedicerade") driftenhetereller lill fristående smådatorer. I åtskilliga fall kommer egen dalordriftunder inte att vara aktuell eller lämplig. Vissa typer avdatabehandling kräver exempelvis tillgång till speciell utrustning som avekonomiska eller lekniska skäl bara . kan anskaffas lill stora dalacentraler. Ifall där försöksverksamhel behövs Prop.1978/79:121 111 ärdet olämpligt att anskaffa speciell egen utrustning. Inågra verksamheter kan del tillfälligt eller periodiskt uppkomma behov avkapacitetstillskott. Alla myndigheter lorde inte heller vilja svara fördalordriften själva. Det kommer däriör av både ekonomiska och andra skäl även iframtiden alt behövas särskilda servicebyråer av DAFA:s typ eller liknande sommot ersättning ombesörjer dalordrift och andra tjänsier. De principer lör dalordrifiens organisation som jag harredovisat i det föregående innebär dock alt några av DAFA:s nuvarande störreuppdrag kan vänlas bli överförda till driftenheter inom resp.myndighet. En del av DAFA:s mindre uppdrag kan vidare bli övertagna av smådatorerhos användarna. Ytterligare ett förhållande, som skulle kunna påverkaDAFA:s framtida verksamhet, är att som nämnts frågan om DAFA:s särställning f.n. utreds av den s. k. monopolutredningen (B 1977:08). Jag vill också något beröra DAFA:s verksamhet medanledning av utvecklingen på smådatorområdet. DAFA:s verksamhet har undersenare år näslan helt varit inriktad på att ulföra driftuppdrag inkl. visstutvecklings-och underhållsarbete. DAFA har i huvudsak använt sig avstora datorer. Som har nämnts kan utvecklingen på smådatorområdet medföra attvissa uppdrag och vissa lyper av databehandling försvinner från DAFA. DAFA hardärför börjat anpassa sin verksamhei härtill och är beredd att åta sig olikauppdrag som innebär att hjälpa lill atl utveckla, införa och svara för drifl avsmådatoriösningar. Det gäller även när del är fråga om drift i myndighetemasegna lokaler. Enligt min mening ärdet under nuvarande förhållanden enriktig slrävan av DAFA som inläktsfinansierad myndighet att bredda sittverksamhetsområde och därvid kompensera sig för det bortfall av större uppdragsom kan vara att vänta. Jag avser att, mot bakgrund av vad som har anförts,senare föreslå regeringen atl ge närmare riktlinjer för inriktningen och omfattningenav DAFA:s verksamhet på smådatorområdet. 8.11 Övergripande samordning av datordriften F. n. åligger det statskontoret och försvaretsrationaliseringsinstitut som centrala rationaliseringsorgan alt svara församordning i fråga om anskaffning och uinyttjande av ADB-utrustning istatsförvaltningen. Behovet av samordning bortfaller inte på grund av altgemensami uinyttjande av utrustning och andra driftresurser torde bli mindrevanligt . Samordningen kan i vissa avseenden däremot få en ändradinriktning. Hur den centrala organisalionen för rationalisering och samordningi fråga om ADB skall se ut återkommerjag lill senare (kap. 14). De centrala rationaliseringsorganen bör som nämnts bevaka,utvärdera och ge vägledning i frågor som rör utformning av driftlösningar, valav ut- Prop.1978/79:121 112 rustning samt organisaiion och bemanning av driftenheter.Delta kan ses som en del av arbetet med metoder och tekniker lill vilket jaglikaså återkommer (kap. 10). Även om samordningen inte bör inriktas på alt regionaltsamordna datordriften för flera stora ADB-användande myndigheter ochverksamhetsområden, kan en mer begränsad samordning komma i fråga. Att bevakaoch utreda möjligheterna lill sådan samordning bör vara en uppgift för decentrala rationaliseringsorganen. I denna uppgift ingår också frågor omstandardisering och s. k. kompatibilitet (utbytbarhet och kombinerbarhet) hosolika slag av ADB-utrustning samt om reservförfaranden ("back up")vid driftstörningar. En tredje vikiig uppgift för de centralaralionaliseringsorganen är alt på olika sätt verka för alt myndighelemasplanering av ADB-verksamheten förbättras. Därigenom ökar möjlighetema attsprida datordriften på bästa möjliga sätt. Ytterligare en uppgift för de cenlralarationaliseringsorganen är atl granska de utredningar och förslag somframkommer rörande spridning av dalordrift. De bör härvid bl.a. ägna storuppmärksamhet åt de tids- och kostnadsmässiga aspekterna på presenteradealternativ. Denna granskning bör normalt kunna ske inom ramen för dengranskning av större systeminvesteringar som de bör göra enligt den tidigare(avsnitt 6.5) beskrivna handläggningsordningen. Somjag (kap. 14) återkommer till harjag tillkallaten särskild utredare föratt utreda organisationen förde cenlralamyndighetsuppgifterna avseende rationalisering och ADB i statsförvaltningen.Regeringen bördärför överlämna ett utdrag av regeringsprotokollet i dettaärende till utredaren för beaktande i samband med all uppgifterna i fråga omADB på central myndighetsnivå skall preciseras. Jag återkommer härtill i annalsammanhang. 9 Anskaffning och finansiering av ADB-utrustning 9.1 Nuvarande förhållanden m. m. ADB-utrustning var lidigare - och är ofta fortfarande -jämförelsevis dyr och komplicerad. Erfarenheterna av användning av ADB på1960-talel var sådana atl statsmakterna fann del angelägel med en väl genomfördplanering och en stark samordning när det gäller anskaffning och uinyttjandeav ADB-utrustning (jfr prop. 1968:48 s. 18). Därför centraliserades anskaffningenav sådan utrustning för statsförvaltningen till statskontoret. Vidareinrättades den en kapitalfond - statens datamaskinfond - förfinansieringen av sådan utrustning som köps. Ett liknande förfarande hade sedanår 1965 tillämpats för universitetens datacentraler. 1978/79:121 113 De skäl som anfördes för att finansiera anskaffningen avADB-utrustning över en kapitalfond var flera, bl.a. att anskaffningsf)lanerriaför ADB-utrustning kan fastställas än eljest, attförflyttningar av utrustning från en myndighet till en annan underlättas, attkostnadsregleringen mellan myndigheter som använder gemensam utrustning förenklassamt att kostnadsredovisningen för ADB-användning underlättas i samband medprogrambudgetering genom atl myndighetema endast belastas med periodiseradekostnader. Datamaskinfonden består av två delfonder, den civilastatsförvaltningens delfond och försvarets delfond. Myndigheteroch andra organ som avser att anskaffa ADB-utrustning skall anmäla behovei tillstatskontoret eller för atl ge underlagför beräkning av erforderliga investeringsanslag till fonden. Även sådanaanskaffningar som beräknas ske i form av förhyrning skall anmälas. Efter prövning av myndigheternas redovisade behov avADB-utrustning utarbetar statskontoret och försvarels rationaliseringsinstituten anslagsframställning till regeringen för resp. delfond. Den slutligaprövningen av de enskilda anskaffningarna sker i samband med självaupphandlingen som beslutas av statskontoret - för försvarets del i samråd . Anskaffningar av utrustning som barettvärde överstigande . prövas dock av regeringen. Frånfondens investeringsanslag bestrids ulgifter vid köp av utrustning samt vidbehov engångsutgifter vid förhyrningar. Från fonden kan även bestridas andrautgifter av investeringsnatur som är av sådan art alt de bör periodiseras. Fondens utlägg för anskaffad utrustning skall återvinnasunder utrustningens beräknade ekonomiska livslängd. Kapitalåtervinningen skergenom årliga avgifier till fonden. Dessa debileras de myndigheter och institutionersom utnyttjar utrustningen. I avgiftema ingår avskrivning, ränta på uteståendefondkapital (enligt statens normalränta) samt ersättning till Statskontoret(resp. ) för fondens administration. Avskrivningstidema fastställs individuellt för varjeanskaffning. Viss utrustning kan länkas bli utnyttjad även efteravskrivningsperiodens slul. Enligt gällande lillämpning av fondensförvaltningsbeslämmelser uttas därvid inte några avgifter. Konstruktionen med anskaffning av utrustning överdatamaskinfonden och uttag av årliga avgifier för utrustningen från resp.driftmyndighet kan i princip beskrivas som ett slags hyresförhållande mellanmyndigheten och statskontoret. Frågorna rörande anskaffning och finansiering avADB-utrustning har behandlats i DASK:s slutbetänkande ADB och samordning (SOU 1978/79:121 114 1976: 58). Ytterligare synpunkier har framförts iremissyttrandena. En redogörelse fördetta material bör fogas lill protokolleti detta ärende som bilaga (bilaga 6). 9.2 Samordnad anskaffning av ADB-utrustning Formerna för anskaffning av ADB-utrustning har hittillsansetts ha stor belydelse lör stymingen och samordningen inom ADB-området. Dengrundläggande frågan arom man bör ha kvar den samordnade anskaffningen avADB-utrustning eller inte. Den samordnade anskaffningen måste enligt min mening sesmot bakgrund av atl de frågor det här handlar om ofta är lekniskl ochjuridiskl komplicerade. Driftmyndigheterna behöver hjälp och stöd för attprecisera och lösa olika frågor innan en upphandling kan ske. Till detta kommeratt marknadsförhållandena på ADB-området är särpräglade, bl.a. så till vida altutbudet av skilda utrustningar är stort och att utrustningar för samma ändamålofta är svåra att jämföra i fråga om prestanda och koslnader. Del harotvivelaktigt varit till stor ekonomisk fördel för statsverket alt staten genomen samordnad upphandling har fåll en stark ställning som köpare. Tekniska ochekonomiska förhållanden talar enligt min mening således för att den nuvarandeordningen i princip bör behållas. Pågående omläggning av del statliga budgetsystemet medförall den statliga förmögenhetsredovisningen på statsbudgeten förändras fr. o.m. /81 (prop. 1976/77: 130, FiU 1977/78: 1, rskr 1977/78: 19).Nuvarande ordning för finansiering av statens anskaffning av ADB-utrustningbör därvid i slorl behåUas. Inom försvarsdepartementets verksamhetsområde tillämpasett särskilt planerings- och ekonomisystem (FPE) för styrning av all fredstidaverksamhet. Försvaret har i princip tillämpat samma rutiner för anskaffning avgenerellt användbar ADB-utrustning som den civila statsförvaltningen. Reglernaför anskaffning och finansiering av ADB-ulruslning inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde ses f. n. över i avsikl att anpassa dem till FPE. Upphandlingav ADB-utrustning skall dock alltjämt ske samordnat med statsförvaltningen iövrigi. Den samordning i vidare mening som följer av attregeringen prövar affärsverkens upphandlingar av ADB-utrustning när deöversliger vissa beloppsgränser bör enligt min mening gälla ävenfortsättningsvis. Jag anser däremot inte att det, med hänsyn till de ekonomiskaförulsältningar som gäller för affärsverken, finns tillräckliga skäl attutsträcka det samordnade anskaffningsförfarande som tillämpas förstatsförvaltningen i övrigi lill att innefatta även dessa. De har enligt minmening dessulom tillräcklig egen kompetens för alt effeklivi kunna handläggasin anskaffning. Jag vill också något beröra frågan om den samordnadeanskaftningen av Prop.1978/79:121 115 ADB-utrustning som instrument för styrning av användningenav ADB i statsförvaltningen. Som framgår av de åtgärderjag tidigare (kap. 6)redogjort för bör intresset och åtgärderna för styrning och kontroll när detgäller ADB i högre grad än nu inriklas på de tidigare skedena av systemutvecklingsprocessen.T. v. är dock regeringens prövning av större eller på annat sätl viktigaanskaffningsärenden nödvändig lör att ge statsmakterna de möjligheler att styraADB-användningen som är önskvärda. En sådan prövning underlättas rent praktisktav att anskaffning av ADB-utrustning sker samordnat. Det samordnade förfarandetmotiveras dock som har sagts primärt av andra omständigheter. Flera av de åtgärderjag tidigare (kap. 6) har redogjortför - bl. a. handläggningsordningen för större systeminvesteringar ochåtgärderna för atl förbättra planeringen och redovisningen när det gäller ADB -bör leda till att underlaget för anskaffning av ADB-utrustning förbättras. Detkan därför sä småningom finnas skäl alt pröva frågan om den samordnade anskaffningenkan begränsas till själva upphandlingen. Somjag (kap. 14) återkommer till utreds f.n.organisationen för de centrala myndighetsuppgifterna avseende rationaliseringoch ADB. I delta sammanhang kommer även frågan om den samordnade anskaffningensorganisatoriska inplacering att behandlas. 9.3 Utrustningsobjekt, uppgifts- och ansvarsfördelning m.m. Det finns, inom ramen fören samordnad anskaffning avADB-utrustning, flera frågor som bör ul och förändringar som bör göras.Innan ålgärder kan vidlas krävs ett vissl ytteriigare utredningsarbete. Jagavser att snarasi föreslå regeringen alt vidla åtgärder i detta syfte. En fråga som bör ut är vilka typer avADB-utrustning som bör omfattas av den samordnade anskaffningen. De problemsom föreligger är lill stor del en följd av att datorer allt oftare ingår somdelar i annan utrustning. Bl.a. blir gränsen mellan "vanlig"kontorsutrustning och ADB-ulruslning alltmer diffus. Det ärenligt min mening angeläget atl i det sammanhangetockså pröva formerna för anskaffning av nya typer av konlorsutmslningar, inteminsl utrustningar för ord- och textbehandling. Sådan utrustning är oftatekniskt mycket avancerad. Utvecklingen går dessutom snabbi. Del kan därförvara svårt för en myndighet atl bedöma och välja bland olika typer och fabrikatav utrustningar. Någon form av samordning behövs därför redan av detta skäl.Andra skäl för samordning är alt det är fördelaktigt med viss enhetlighet ochstandardisering i statsförvaltningen och atl bättre ekonomiska villkor kanuppnås vid anskaffning och service. Vissa förändringar bör vidare göras i arbets- ochansvarsfördelningen i anskaffningsärenden mellan statskontoret och deADB-användande myndighetema. Många ADB-användande myndigheter har redan ellerkommer Prop.1978/79: 121 116 successivi all få hög kompelens i ADB-frågor. Derasmedverkan i samband med anskaffning av sin egen ADB-utrustning har därför efterhand ökat. Det gäller t.ex. vid utarbetande av kravspecifikationer lörutrustningen, ulvärdering av lämnade offerter, kontroll av levererad utrustningm. De bör även ges ökat formelll ansvar. Beslut om upphandling bör som f. n.fattas av statskontoret men först efter samråd med berörd myndighet. Anskaffningarna gäller ofta komplettering eller utbyte avdelar av redan installerad datorutrustning (minnesenheter o.d.) samtanskaffning av ytterligare terminaler, dataregistreringsutrustning m. m. Imånga fall rör sig anskaffningarna dessutom om relativt små belopp. I denändrade arbels-och ansvarsfördelningen bör därför även ingå atlbeslutanderätten, där så är lämpligt, kan delegeras för vissa anskaffningar.Detta bör normalt ske från fall lill fall med hänsyn till bl. a. anskaffningenskaraklär och myndighetens kompetens. Beslut om delegering bör dock alltidfattas av regeringen. Jag vill dock betona att statens ställning som upphandlareav ADB-utrustning och andra tjänster inte får försvagas i förhållande tillleverantörerna. Inle heller får delegering av anskaffningsbeslul ske på ettsådani sätl all staten senare kan komma i tvångssituationer beträffandeanskaffning av dyr maskin- och programvara eller andra följdkostnader. Vidare avser jag att pröva om det finns skäl atl ändra denbeloppsgräns på . som f. n. gäller för regeringens prövning. Vid sidanav beloppsgränsen bör även andra kriterier övervägas. Det finns även skäl att se över en del frågor rörandeavgiftssättningen. Som exempel på sådana frågor kan nämnas avskrivningstidenslängd för olika typer av ADB-utrustning och om avgifier skall las ul förutrustning som redan är avskriven men som fortfarande används. Det bör dock nämnasalt sistnämnda fråga är ett genereUt problem. Efiersom avglftssätlning-en kanpåverka myndighetemas bedömning i avvägningsfrågan mellan att köpa eller hyrautrustning, av lämplig tidpunkt för byle av utrustning m. m., börställningstaganden i dessa frågor baseras på en analys av styreffekterna. Jag avser som nämnls att återkomma till regeringeni dessa frågor. Staien upphandlar inle bara ADB-utrustning av skilda slagutan även servicebyråtjänster. Avtal om sådana ijänsler uppgår värdemässigtmånga gånger till större belopp än flertalet utrustningsanskaffningar. Den heltdominerande delen av den databehandling i statsförvaltningen som utförs påservicebyråvillkor uiförs av statliga datacentraler. Av dessa bör i dettasammanhang nämnas DAFA, försvarels dalaceniral ochuniversitetsdala-centralerna, vilka är iniäklsfinansierade. Även de myndighels-eller sek- Prop.1978/79:121 117 tors vis inriktade ("dedicerade")datacentralerna utför dock i viss utsträckning databehandling åt andramyndigheter och intressenter. Vad gäller anlitande av privat servicebyrå föreskrivs i 8§rationaliseringsförordningen (1975:567, ändrad senasi 1977:601) atl myndighetskall samråda med statskontoret. Statskontoret skall därvid undersöka om driftenmed fördel kan förläggas till statlig datacentral. Bestämmelsen är avsedd att göra det möjligt förstatskontoret att svara lör samordning i fråga om anskaffning och utnyttjandeav ADB-utrustning. Bestämmelsen är dock ofullständig så till vida att den inteanger förfaringssätt i sädana fall där den ADB-användande myndigheten ochstatskontoret kommer till skilda uppfattningar om driftuppdragels förläggning. Eventuell komplettering eller annan förändring av reglernaför upphandling av servicebyråtjänster bör enligt min mening dock anstå tilldess monopolulredningen (B 1977:08), som i sitt fortsatta arbele skallbehandla frågan om DAFA:s särställning, har slutfört sitt arbele. 10 Metodstöd, informations- och erfarenhetsförmedlingm. Jag har tidigare (avsnitt 6.8) behandlat frågan omallmänna anvisningar lör användning av ADB i statsförvaltningen. Vad jag nukommer in på är frågor om vägledning mer i detalj för arbetets bedrivande,lösande av lekniska och organisatoriska problem i samband med systemutvecklingoch datordrift m. m. Utveckling och drift av ADB-system innebär i myckel storutsträckning att välja och lillämpa olika meioder och tekniker. De meioder ochden teknik som används i samband med ADB är i många fall - det gäller t. ex.metoder för projektadminislraiion, utredningsmetodik, ekonomisk kalkyleringm. - inte speciella för ADB-inriktat arbele utan generellt användbara isamband med administrativ utveckling och rationalisering. Meloderna ochtekniken är i allmänhet också generella i den meningen atl de används inomsåväl offentlig förvaltning som enskilda företag. Det kan i vissa fall dockfinnas anledning alt föreskriva att en beslämd metod eller teknik skallanvändas i statsförvaltningen. Metodutvecklingsarbete av mer grundläggande karaktärbedrivs främst inom universitet och högskolor, hos lillverkama av maskin- ochprogramvara samt andra förelag inom ADB-området (konsultföretag, servicebyråerm. m.). Staten stöder sådant arbete i olika former, bl.a. genom styrelsen förteknisk utveckling. Arbele på melodområdet bedrivs även på annat håll islatslörvaltningen, såväl inom enskilda myndigheter som inom de cenlralaralionaliseringsorganen. Arbetet inom dessa är dock i allmänhet inriktat på attvidareutveckla och praktiskt anpassa befintliga metoder samt, för de Prop.1978/79: 121 118 centrala raiionaliseringsorganens del, atl utvärdera ochsprida information om val och tillämpning av metoder. Frågorna om metodslöd, informations- ochertärenhetslöimedling m. m. behandlas i datasamordningskommitlénsslutbetänkande ADB och samordning (SOU 1976: 58) och i remissyttranden överdetta. Vidare behandlas dessa frågor i det material som har utarbetats inomramen för det uppdrag att utreda vissa frågor rörande planering, styrning ochsamordning av ADB-användningen i statsförvaltningen vilket ,statskontoret och utfört påregeringens uppdrag (avsnilt 2.4.5). En redogörelse för detta material bör lögastill protokollet i detta ärende som bilaga (bilaga 7). 10.2 Behovet av insatser Del arbete på metodområdet somjag här behandlar innebäratt vidareutveckla och anpassa de metoder och den teknik som finns tillförhållandena i statsförvaltningen samt att utvärdera, bevaka och spridainformation om tillgängliga metoder o. d. och deras användning. Effektiviteten i utvecklingsarbetet och ADB-driften samtnyttan och effekterna i övrigt av att använda ADB beror till stor del på omlämpliga arbetsmetoder och lekniska lösningar väljs. Betydande ekonomiska ochandra vinster bör enligt min mening kunna göras genom väl planerade och målinriktadeinsatser på central nivå för alt underlätta val och tillämpning av meioder ochtekniker för utveckling och drift av ADB-syslem i statsförvaltningen. Centralt bedrivna insatser på metodområdet kan emellerlidäven tjäna andra syften än alt minska arbelel i statsförvaltningen med alt sökabland och anpassa meioder och tekniker till de egna behoven. De bör bl. a. medverkatill en allmän kompetensuppbyggnad och till atl underlätta erfarenhetsutbyte.Vidare kan man genom sådana insatser få lill stånd en ökad enhetlighet istatsförvaltningen när det gäller användning av ADB. Jag vill i sammanhanget också peka på några svårighetermed all cenlralt bedriva arbete med utveckling och vägledning avseende metoderoch tekniker på . Om metodutvecklingen och vägledningen skall varaav värde måste den leda till bättre arbetsförfaranden och tekniska lösningarän vad de olika ADB-användarna kan åstadkomma på egen hand. Det krävs därförväl kvalificerad personal för detta arbete. Metoderna och vägledningen måstevidare anpassas till användarnas behov och förutsättningar. Detta sker enligtmin mening bäsl om del cenlralt bedrivna arbetet på metodområdet till stor delsker i anslutning till konkret verksamhei, dvs. probleminrikiatutvecklingsarbele inom enskilda myndigheter och projekt resp. datordrift vidbefintliga datacentraler. Prop.1978/79:121 119 IU.3 Metodarbetets inriktning samt viktiga metodområden Arbetet med att förbättra metodstödet kan inte begränsastill atl avse endast några avgränsade metod- och teknikområden utan en bredfortlöpande täckning av hela fältet är nödvändig. Av prakliska ochresursmässiga skäl måste enligt min mening dock vissa områden prioriteras närdel är fråga om större insatser. Jag återkommer senare (avsnitt 10.5) till hurarbelel bör bedrivas och prioriteringen bör se ut. Jag vill peka på några enskilda metodområden som bör geshög prioritet i det fortsatta arbetel. Ett är frågor om ekonomisk kalkyleringoch effektbedömning i samband med utredning och utveckling av ADB-system ochandra åtgärder avseende administrativ utveckling och rationalisering. På detlaområde har redan åtskilligt gjorts av statskontoret, försvarets rationaliseringsinstitutoch . Ytterligare insatser behövs dock, såväl i form avhandböcker, kalkylhjälpmedel, rådgivning o.d. som i form av utbildningsinsatserav olika slag. Ett annat område där insatser är angelägna är vidaremetoderna och formerna för arbetets bedrivande vid utredning, utveckling ochinförande av ADB-syslem. Delta område är viktigt av flera skäl. Del är avekonomiska skäl angeläget att höja effektiviteten i syslemutvecklingsarbetet.För alt ADB-systemen skall tillhandahålla ett ändamålsenligt datorstöd är detviktigt atl man använder sådana arbetsmetoder i utvecklingsarbelel som fångarupp de krav som arbetsuppgifterna ställer. Hänsyn måsle vidare las tillADB-systemens konsekvenser utanför det egna verksamhetsområdet. Ocksåpersonalens rält till insyn och medbeslämmande får konsekvenser för valet avmetoder och arbetsformer i samband med utredning, utveckling och införande avADB-syslem. Del är därför angelägel all få fram metoder och arbetsformer som ärbåde effektiva och lämpliga i övrigt. Somjag tidigare (kap. 6) har nämnt behövs vidare insatserför att fä fram bättre metodstöd i datordriften och för att förbättramyndigheternas planering när det gäller användning av ADB. Likaså kommerfrågorna om säkerhet i samband med användning av ADB även fortsättningsvis attkräva stora insatser. 10.4 Vägledningens form m.m. Vägledningen i fråga om val och tillämpning av metoder ochtekniker måste enligt min mening i regel ges formen av rekommendationer, råd, till-lämpningsexempele.