prop · G203115 · 1978-12-31 00:00:00 — Om det utvecklingsarbete som pågår internationelltbeträffande ny förbränningsteknik, exempelvis svävbäddseldning och förgasning,ger önskat resultat borde de miQömässiga nackdelarna med kolan- 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 161 vändning avsevärt kunna reduceras och möjliggöra enkolanvändning i större skala. CDL framhåller vidare alt i förberedelserna för enframtida ökad kolanvändning bör ingå att lämpliga platser reserveras i denfysiska riksplanen för eventuella koleldade kraftverk. Även omstora insatser behöver göras för att minska kolets miQöproblem är kommissionenonödigt pessimistisk när det gäller möjligheterna att utnyttja kol i Sverigeframhåller Miljöcentrum och samt . , som anser kol, bl.a. förvärmeproduktion, vara det mest reella alternativet till oQa, anser att de avkommissionen angivna miQövårdsproblemen i samband med koleldning vid eninternationell jämförelse vara otiUräckligt verifierade. Samma synpunktframförs av Svenska stenkolsimportörers förening med instämmande av . Mot bakgrund av att föreningen förespråkar en ökadkolanvändning föreslås atl ett handlingsprogram utarbetas för hur kol skallinföras i det svenska energisystemet samt att enhetliga bestämmelser snabbtutfärdas för hantering och lagring av kol. En mera avvaktande attityd gentemot ökad kolanvändning iSverige redovisas av flera remissinstanser. Sålunda framhåller LO att om det ärekonomiskt försvarbart att öka kolanvändningen tillstyrks detta underförutsättning att skärpta miQö-, utsläpps- och avfaUsregler sätts i kraft, såatt miQöbelastningen bringas ned till en acceptabel nivå. anser att nytiUkommandeanläggningar med stora svaveldioxidutsläpp bör undvikas i försurade områden.Lokalisering av anläggningar med kvicksilverutsläpp bör inte heller ske ttlldessa områden med hänsyn till den förstärkning av kvicksilvernedfalletsnegativa effekter som uppstår vid försurning. Exempel på sådana anläggningar ärkolkraftverk, om inte kol med mycket låga kvicksilverhalter kommer till användningoch/eller rening av rökgaser sker. Verket framhåller vidare: kan självfallet... inte acceptera att enny verksamhet förtar resultatet av det miQövårdsarbele som bedrivits. Dengrandläggande filosofin bör vara att kvicksilverutsläppen från en ny källa, somt.ex. förbränning av kol, skall rymmas inom ramen för målsättningen för begränsningav de samlade utsläppen i , dvs. när del gäller utsläppen tillatmosfären begränsning till några ton . Utrymmei för utsläpp frånförbränning av kol kan med den utgångspunkten inte rimligen bli mer än någrahundra kg . Vidare bedömer verket att lokalisering av kolkraftverklill jordbruksbygder framstår som olämplig om inte utsläppen av bl.a. kadmiumkan begränsas kraftigt. 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 162 Inom ramen för den av verket angivna begränsningen avkvicksilverutsläppen anges att elektricitet i kondenskraftverk motsvarande ca10 TWh skulle kunna produceras eller motsvarande ca el och 10 TWhvärme i kombinerad el- och värmeproduktion. anser att kol på kortoch medellång sikt kan utnyttjas för att minska oQeberoende. På grundav de svåra miQö- och avfallsproblemen vid en starkt ökad kolanvändning utgörenligt nämnden kol inte något av de huvudsakliga alternativen till dagensfossilenergisamhälle. Även om det kan bli möjligt att bemästra koletsmiQöproblem bör man t. v. inte ge kolet en så stor plats i det svenskaenergisystemet som i kommissionens energialternativ framhåller Näringslivetsenergidelegation. Liknande synpunkter framförs av ochTCO. En restriktiv attityd till ökad kolanvändning redovisasmed avseende på bl.a. miQöeffektema också av flera länsstyrelser, bl.a.länsstyrelserna i , , och Västerbottenslän. Kommissionen lägger fram förslag om att kontakt skall tasmed olika producentländer och att möjligheterna till framtida långtidskontraktundersöks. Detsamma foreslås beträffande deltagande i prospektering och utvinningav kol, t. ex. genom förvärv av andelar i gruvor. De av kommissionen föreslagna åtgärdema stöds avremissinstanserna. Sålunda anser det vara synneriigenbetydelsefullt att såväl statsmakterna som företagen gör enskilda ochgemensamma insatser för säkerställande av kolbehovet. CF-STF anser att Sverigeskall sträva efter att teckna långfristiga leveransavtal med helst flerakolexporterande länder gällande lågsvavliga och miQövänliga kolsorter. tar i sitt yttrande upp frågan om kontakter med producenUänderoch redovisar därvid ett konkret utredningsprojekt enligt följande: Det av , och ABstartade utredningsprojektet avser att gemensamtfullfölja rekommendationer avseende bl. a. att skapakontakter med olika producentländer, varvid möjlighetema till framtidaengagemang på prospekterings- och kolgruvesidan kommer att undersökas. På sikttorde det kunna komma att krävas medverkan från statsmakterna i form avfinansiellt stöd i samband med utländska prospekterings- och gruvengage-mangför svensk kolförsörjning. Skall en handlingskraftig energipolitik påkolområdet skapas bör man överväga alt på samma sätt som t. ex. skett iFrankrike engagera sig i konkreta grav- och transportprojekt utomlands för attvid en ev. energikris vara internationellt etablerad och ha en kompetentproducentenhet organiserad. Med anledning av kommissionens förslag om ökad satsning påprospektering efter oQa utomlands ställer eldistributörernafrågan om inte en motsvarande satsning på kol vore motiverad. 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 163 Kommissionen påpekar i sitt betänkande atl en storskaligövergång till kol kräver stora investeringar i infrastruktur som t.ex. hamnar.Såväl Statsföretag AB som förespråkar alt ulredningarom bl. a. lokalisering av kolhamnar startas omgående! Behovet av att bygga upp transportsystem för kol delasinle av Svenska stenkolsimportörers förening. Föreningen menar att kommissionenhar överskattat problemets storlek och att befintlig kapacitet utgör en god basför hantering av ökad kolimport och att den kan byggas ut i takt med ökatbehov. I denna fråga hänvisar tilldet omfattande forsknings- och utvecklingsarbete som syftar ttll att omvandlakol till flytande eller gasformiga drivmedel och bränslen. Om dessa insatserkröns med framgång kommer det enligt institutet inte att erfordras någrasärskilda kolhamnar eller ett separat transport- och distributionssystem, utande resurser som har byggts upp inom oQehandeln skulle då kunna komma tillfortsalt användning. 2.3.3.4 Uran och skiffer har enUgt kommissionen stora inhemskauranfyndigheter på flera stäUen, men f n. importeras allt uran. Att baserakärnkraftproduklionen på svenskt uran innebär därför enligt kommissionen enförbättring av försörjningsläget. Kommissionen föreslår att uranprospekleringenfortsätter. Förslaget stöds av remissinstanserna. Uranförsörjningen kan enligt Näringslivetsenergidelegation komma att bli kärnkraftens kritiska sektor ganska snart.Vidare framhåller delegationen att det finns uranfyndigheter på andra ställenän i men att för litet ännu är känt om dessa fyndigheters storlek,uranhalt, spridning etc. De måste analyseras framhåller delegationensom i sitt yttrande fortsätter enligt föQande: En breddad prospektering kan sannolikt ge flera storafynd. Den verksamheten måste återupptas. Prospektering bör genast påbörjas iPleutajokk vilket i sinom tid kan ge en bredare bas för den svenskauranförsörjningen. Dessutom är området i södra kring Ange och Hotagenhögintressant. Sistnämnda fyndigheter kräver säkert en alternativ exploateringsteknik- varför en exlra utvecklingstid erfordras. Kommissionens förslag tillstyrks även av . I sitt yttrande framhåller bolaget härutöver; Företagel finansierar uranprospektering dels i Pleutajokk,kommun, i samarbele med , dels i södra , särskilt i ,Åre och Ange kommuner i samarbete med SGU. Förelaget anser vidare det viktigtalt den statliga uranprospekleringen fortsätter som hartyngdpunkt i och kommuner. 191Sfl9:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 164 Kommissionens förslag biträds också av SSI, SIND, SGU,domänverket, länsstyrelserna 1 Väsiernorrlands, och Västerbottenslän, IVA, och . Negativt inställd tillförslaget är . Kommissionen föreslår även atl utvinning av uranfyndigheterförbereds, förutsatt att brytning efter vederbörligt tillstånd kan ske på ettmiQömässigt acceptabelt sätt. Förslaget stöds av ett slort antal remissinsianser. Sålunda framhåller OEF atl under förutsättning att Sverigebibehåller sin kärnkraftproduktion, vilket från försörjningsberedskapssynpunktanses vara fördelaktigt, är det en fördel om brytning och även anrikning avuran sker inom landet. 1 delta sammanhang kan nämnas atl överbefälhavaren isitt yttrande framhåller att möjlighelen att utvinna oQa ur skiffer även börbeaktas. Under förutsäitning atl brytning och utvinning av uran iRanstad kan ske på ett miQömässigt och ekonomiski acceptabelt sätt börplaneringen för en sådan brytning i större skala startas anserlänsstyrelsen i . Detta uran utgör enligt enmycket värdefull inhemsk resiirs som dessulom högsl påtagligt kan hjälpa ossatt minska vårt stora oljeberoende. Dess uinyttjande anges vara en fråga avnationell karaktär. Utvecklingoch utbyggnad av kärnkraften förutsätter enligt lånsstyrelsen i Norrbottenslän lillgång på uran. Tillgången kan antingen tillgodoses genom import eUergenom atl uinyttja de inhemska tiUgångarna. För del finns kändaurantillgångar inom kommun. På grund av behov av kärnbränsleföreslår att förberedelser för brytning av uran inom Arjeplogskommun bör forceras. Näringslivets energidelegation stöder också tanken påinhemsk uranbrytning. Delegationen anför sålunda: måste komma igång så snart som möjligt.Föreliggande brytningsplaner är dock otillräckliga för del reaktorprogram somNED förordar. De måsle därför utvidgas - till uppemot 2 500-3 000 ton uran perår. Tidsperspektivet i detta sammanhang är viktigt. Även om vi fattarbeslut om uranbrytning i kan inte produktion i full skala komma igångförrän i mitten av 80-talel. Och det kanske inle är långt ifrån den"kritiska" tidpunkten för oQeförsörjningen. stöder kommissionens förslag. Bolagetframhåller vidare betydelsen av atl en eventuell framtida exploatering avsvenska uranförande skiffrar också medför väsentliga möjligheter att få tillstånd en inhemsk bränsleproduktion baserat på skiffrarnas energiinnehåll. anför i sitt yttrande: Till frågan om uranets betydelse för den svenskaenergiförsörjningen vill vi framhålla viklen av att utvinning av uran ursvenska fyndigheter i 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 165 tillräcklig skala kommer till stånd. Även om det avkommissionen förordade alternativet C inle inrymmer anrikning av uran inomiandel, underlättar en inhemsk produktion av uran sannoiiict möjlighelerna attulomlands köpa insatser inom bränslecykeln, i första hand anrikningsQänster.Givetvis måsle miljöproblemen vid uranutvinning ges vederbörlig uppmärksamheimen vi anser att principiella lösningar på dessa problem föreligger. Ur energipolitiskt perspektiv framstår det för AB SvenskAlunskifferutveckling som väsentligt att utvecklar leknik för attutnytQa alun-skiffertiUgångarna och att utvecklingsarbetet intensifieras så atldel skapas möjligheter även för en inhemsk energiförsörjning baserad påskifferns fossila energiinnehåll. Förslaget om förberedelser för utvinning avuranfyndigheter stöds av . Bolaget anfördärutöver i sitt yttrande: Förelaget anser att en framtida betydande inhemskförsörjning av en väsentlig del av uranbehovet vore viktig. Inhemsk utvinningkan utvecklas successivt med början genom uranmalmbrytning i Pleutajokk omfortsalt utvärdering ger grund härför, föQt av utvinning från eventuella nyafyndigheter som kan komma fram vid prospekteringen saml genom bearbetning avuranskiffer i . Om beslut fattas snabbi kan miQöeffektema vidskifferexploatering studeras i måttlig skala, innan det eventuellt blir nödvändigtmed skifferbrytning i större skala. Del förefaller inte rimligt att utgå från annat än attEuropas största uranreserv på sikl måste bli föremål för bearbetning. Även TCO föreslår att uranbrytning skall ske.Organisationen framhåller således: Beträffande uranet måste vi av energiförsörjningsskäl ochmed hänsyn till omvärlden - de globalt begränsade tillgångarna - förr ellersenare ta vara på vårt eget uran. TCO har den uppfattningen att förberedelsernaför brytning mäste starta omgående. Ju längre förberedelseperioden är destostörre är möjlighetema att brytningen kan genomföras med den hänsyn somarbetsmiQön och naturskyddet kräver. Det kommunala vetot, som kan utgöra etthinder för utnytQande av lokala fyndigheter av riksintresse, måste som tidigarepåpekats modifieras med hänsyn till allmänintressen av rikskaraktär. Kommissionens förslag stöds utöver redovisade yttranden avSSI, domänverket, länsstyrelserna i och , IVA, ABAsea-Atom, LO, , ochSveriges civilingenjörsförbund . Några remissinstanser tar särskilt upp skifferbrytningensinverkan på miQön. Lantbruksstyrelsen framhåller sålunda: Innan en eventuell skifferbrytning i stor skala startaskrävs enligt lanlbruksstyrelsens mening en lokaliseringsprövning där tänkbaraalternativ Prop.1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 166 ställs mot varandra. Enligt de inventeringar som utförtsav lantbruksnämnderna i samband med industriverkets slutfördaalunskifferutred-ning syns de minsta konfliktema med jorbruket uppstå vid eneventuell brytning vid randen av Qällkedjan i och . Ett villkor för skifferbrytning på jordbruksmark börenligt lantbruksstyrelsens uppfattning vara en godkänd plan förefterbehandling av dagbrotts-områdena. Någon väl utvecklad teknik förrekultivering av sådan mark finns inte men vissförsöksverksamhet pågår. Även tar upp denna fråga i sittyttrande och anför; Vid skifferutvinning har bevarandeintressena (naturvården,friluftslivet och kulturminnesvården) flera områden av riksintresse att bevaka.Naturvårdsverket anser att eventuell utvinning skall ske på ett miQömässigtacceptabelt sätt. Verkei vill peka på vikten av att miljövårdskraven, bl. a.landskapsgestaltningen, beaktas i ett tidigt skede. Med hänsyn till de svenskaskifferområdenas naturvärden måste en skifferutvinning begränsas i ,, och . En fullständigare inventering avtillgångarna och deras naturvärden än vad som f. n. finns tillgänglig bör gebättre underlag för bedömning av skyddsintressena. Enligt koncessionsnämnden för miljöskydd torde med enutvecklad kärnkraft i en exploatering av urantillgångarna varaoundviklig. MiQökonsekvenserna av en sådan exploatering anses vara svåröverskådligaredan vid de enligt nämnden relativt begränsade projekt om brytning av 6 resp.1 miQ. ton skiffer som har varit aktuella. Även statens planverk tar upp skifferbrytningensmiQökonsekvenser. Enligt verket är sådan brytning förknippad med svåra mark-och miljökonsekvenser men kan en utvinnings- ochvidareförädUngsverksam-het ge positiva sysselsättningseffekter i områden medsvag eller vikande sysselsättning. Enligt verket bör därför skiffer bli föremålför en speciell utredning, vars syfte är att klarlägga vilka områden som frånsamhällelig synpunkt ger minst skadeverkningar och godasysselsättningseffekter vid en eventuell utvinning. Enligt LRF skall ingen skifferbrytning få ske ijordbruksbygder. Flera miQöorganisalioner ställer sig avvisande tillkommissionens förslag. FäUblologerna anser således att tungmetallerna måsteanses som begränsande för alunskifferbrytningen och därmed också för enkärnkraftutbyggnad i . Att bygga upp ett energisystem som kan leda panikartad snabbutbyggnad av urangruvor anser organisationen varaoförsvarligt. Även Miljövärnet för släller sig avvisande tilluranbrytning. Enligt är uranbrytningens miQörisker avfrämst tre slag, nämligen dels den landskapsomvandling som sker lill föQd av destora massor som måste hanteras, dels förorening av vatten och luft i sambandmed utvinningsprocessen och genom vittring av uranbrytningens avfall, Prop.1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 167 delsockså radiologiska risker genom avfallets innehåll av radioaktiva ämnen. är dessa miQörisker av sådan art att utvinning av uran urskiffer i är omöjlig. Närdet gäller hantenng av utbränt kärnbränsle framhåller kommissionen att detpågår ett omfattande utvecklingsarbete inom landet och ett stortinternationellt utvärderingsarbete (INFCE). I avvaktan på att detta blir klartbör enligt kommissionen definitiva val rörande metoder för slutförvaring integöras. Kommissionenföreslår bl.a. mot denna bakgrund att ett centralt lager för mellanförvaring avutbränt kämbränsle uppförs för att kunna tas i drift under något av de förstaåren . Förslagetstöds av remissinstanserna, däribland SSI, SIND, SKI, programrådet förradioaktivt avfaU, IVA, och . Kommissionenföreslår vidare att anläggningar för övriga verksamheter inomkärnbränslegången, exempelvis för anrikning eller upparbetning f n. inte böruppföras i . Förslagetdelas i stort av remissinstanserna även om flera av dem inte vill på siktutesluta att sådana anläggningar byggs. Kommissionensenergialternativ C bör enligt allmänna pensionsfonden läggas till grund förstatsmakternas beslut rörande energiförsöijningen. I samband härmed anförs attdetta alternativ ger framtida handlingsfrihet att satsa på en inhemskkärncykel, vilket anges kunna bli nödvändigt för att klara ett nationelltförsörjningsprogram. SSIstöder förslaget att anläggningar för upparbetning f n. inte bör uppföras iSverige, då sådana anläggningar är mycket komplicerade och kräver mycketlångtgående strålskyddsåtgärder. Somtidigare har redovisats anser ÖEF det vara fördelaktigt från försörjningsberedskapssynpunktom anrikning av uran skedde i . Programrådetför radioaktivt avfaU ansluter sig till förslaget att enupparbetningsanläggning f. n. inte byggs. Rådet anser dock att frågan börstuderas fortlöpande och den intemationella utvecklingen föQas. Ifrågan om byggandet av en svensk anrikningsanläggning anför iVästmanlands län föQande: Detfinns inga starka motiv för en svensk anrikningsanläggning.Flera nya anläggningar kommer i gång i världen och någonkapacitetsbrist behöver under det närmaste årtiondet ej befaras. hardessutom långtidskontrakt med utländska anrikningsanläggningar som väl täckerbehovet. Men situationen kan dock relativt snabbt ändras. bör därförsom en beredskapsåtgärd förbereda planeringen för en svenskanrikningsanläggning. Liknandesynpunkter framförs även av AB Asea-Atom, som i sitt yttrande anför: 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 168 EKanser, att underlag saknas för anskaffning av en svensk anriknings-anläggning.Asea-Atom anser också att beslut i denna fräga kan anstå under de närmasteåren, eftersom ett stort intemationeUt kapacitetsöverskott kommer att finnasunder 80-talet. Emellertidkan det visa sig värdefuUt att anskaffa inhemsk anrikningskapacitet för driftnågon gång . Med aktueUa teknologier (centrifugering, ev.laser) är det svenska kärnkraftprogrammet fiillt tillräckligt för att geunderlag för en ekonomisk anläggningsstorlek. Etttänkbart alternativ till en inhemsk anläggning kan vara svenskt delägarskap ien intemationellt kontrollerad större anläggning, förutsatt att en sådan kanuppfylla delägarländernas krav på tillförselsäkerhet och teknologisk status. EnligtCDL kan en begränsad ytterligare utbyggnad av kärnkraft ske utan en inhemskkärnbränslecykel med utnyttjande av importerat uran samt utländsk anrikning ochupparbetning. Bolaget framhåller vidare: Otvivelaktigtligger dock stora fördelar i en inhemsk hantering av alla leden ikämbränslecykeln - uranbrytning, anrikning, upparbetning och slutlagring. Manuppnår således en hög självförsörjningsgrad och verksamheten bör positivtkunna bidra ttll landets industriella utveckUng. Frågan är emellertid komplexoch bör utredas ytterligare så att ett samlat och genomarbetat förslag kanframläggas. Näringslivetsenergidelegation anser också att anrikning och upparbetning inom landet skallutredas. Dessutom anser delegationen att en sådan utredning liksom planeringskall ske med förtur under beaktande av möjligheterna liU internationellsamverkan. Eninhemsk anrikningsanläggning skulle enligt geökad försörjningstrygghet och viss svensk insats inom området kunde varamotiverad. Vad gäller uppförande av en upparbetningsanläggning delar bolagetkommissionens uppfattning men anser att utvecklingen successivt bör föQas ochhandlingsfriheten bibehållas. Vidare anges atl en lill Sverigeförlagd upparbetningsanläggning skulle ge vissa fördelar, såsom minskattransportbehov samt bidrag till sysselsättning och kvalificeradindustriverksamhet. Utövervad redovisade yttranden framhåller stöds kommissionens förslag av SIND, IVAoch LRF. Vårtlands stora torvtillgångar bör kunna ge viktiga bidrag tiUenergiförsörjningen, framhåller kommissionen. En förutsättning härför angesvara att detta kan ske utan alltför stora miQöskador. Moldenna bakgrund föreslår kommissionen att markresurser lämpliga förtorvutvinning och senare odling av biomassa kartläggs. En satsning påutveckling av torvteknik och torvförädling för framtida tillämpningar före- 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 169 slås bli genomförd. bör redan etablerad teknikutnyttjas för att starta en torvindustri för energiutvinning. Sålunda börenligt kommissionen några värme- eller kraftvärmeanläggningar uppföras somanvänder torv. Vidare föreslås att initiativ tas för att genom organisatoriskaåtgärder förbereda produktion, förädUng och handel med torv. Förslagen fär i stort stöd av remissinstanserna men fleraav dessa ställer sig tveksamma eller avvisande till att nu slorskaligt satsa påtorv som bränsle. Vad gäUer torvutvinningens miQöeffekter anser , att dehydrologiska effekterna av dräneringen av torvmark och framtida torvtäkt ärofullständigt utredda. Det är därför enligt institutet angeläget, att studierkommer igång i syfte att klarlägga inverkan på såväl vattenomsättning somvattenkvalitet. Med tanke på att sådana studier kräver mätserier underopåverkade perioder, anses det vidare angeläget att mätningar inleds på etttidigt stadium. Inom jordbruket sker markavvattning med syfte attåstadkomma en vattenhushållning som är lämplig för växtodlingen. Extremaåtgärder som kan störa de naturliga vattenregulatorernas funktion bör därförenligt lantbruksstyrelsen vidtagas med största försiktighet. Styrelsen villdärför i likhet med framhålla betydelsen av att grand- och vattenförhållandeninom ett täktområde och dess omgivning noggrant studeras innan exploatering förtorvtäkt sker. Energiutvinning ur torv kan ge sysselsätt-ningstiUfällen iglesbygdsområden där de areella näringama har gått tillbaka framhållerstyrelsen vidare, varför torvbrytning kan bli ett komplement tillregionalpoljtiskt motiverade statliga insatser i glesbygderna, bl. a. inomjordbrukspolitikens ram. Även och statens planverkframhåller att osäkerheten är stor om bl. a. de hydrologiska förändringarnavid torvutvinning. har i uppdrag att inventera landetsvåtmarker. Denna utredning anser verket kunna utgöra en god kunskapskälla förvilka lorvmarker som bör undantas för exploatering. Enligt institutet för vatten- och luftvårdsforskningförefaller en större satsning på torv än kommissionen räknar med i sinaenergialternativ vara motiverad från miljömässig synpunkt. Moderna metoder förtorvutvinning och det faktum alt torven är en nationell resurs borde enligtinstitutet vara väsentliga faktorer i bedömningen. delar uppfattningen attdet finns stora inhemska energiresurser i form av torv. Möjligheterna att inomen snar framtid kunna utnytQa dessa tillgångar i stor skala bör dock enligtnämnden inte överskattas. Nämnden anför vidare i sitt yttrande: Torvmarkernas lolala omfattning och kvalitet är fögakänd, varför en ingående kartläggning är nödvändig. Vissa delar av denna arealblir troligen aktuella för virkesproduktion, i första hand de redan trädbevuxnatorvmarkerna. Vidare finns många svårigheter att övervinna när det gäller 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 170