prop · G20335 · 1978-12-31 00:00:00 — Detta berör i hög grad de båda rederier, Broströmsoch Saléns, som omfatias av kommissionens förslag. Rederiernas stora engagemanginom masslastfarten bör inte fa föranleda att de helt eller i varje fall tillstörre delen kan tvingas lämna sjöfarten. De åtgärder från statens sida somkommissionen förordat ter sig rimliga. Åtgärderna bör föra med sig altföretagen kan bibehålla och också utveckla de för landet centraladelarna av rederiverksamheten. förslag har numera förts framtill avtal mellan å ena sidan staten och å andra sidan vart och ett av de bådarederiföretagen. Prop.1978/79:35 11 ärträffade under förbehåll av regeringens godkännande. De överensstämmer ihuvudsak med kommissionens förslag. 1 ett par avseenden har dock fått ske enprecisering. Det kombinerade solidiiets- och likviditetsstödet inom en ram av200 milj. kr. till Saléns skall sålunda enligt avtalet få formen av euvillkorslån som dock utbetalas endast under vissa förutsättningar. Avbetalningenav detta lån - i den mån det tas i anspråk - blir beroende av storleken avförelagets egna kapital och därigenom i första hand av resultatutvecklingen.Lånet är räntebärande. Räntan är fastställd till att motsvara riksbankensdiskonto med ett tillägg av . Vad gäller villkorslånet till Broströmsöverensstämmer avtalsbestämmelserna med förslaget i rapporten. Samma gällerutformningen av kontant-stödet till företaget. Under prövning fallerockså den statliga kreditgarantin för lån om 250 milj. kr. med en löptid av 25år varav skall vara amorteringsfria. Garantin ersätter somnämnts tidigare garantier om tillhopa samma belopp men med kortare löptid. De båda avtalen förutsätter vidare föriängd löptidför vissa kreditgarantier som staten har lämnat för fartygslån. Dylikaföriängningar faller inom de bemyndiganden som redan har lämnat. Iförsta hand krävs emellertid överenskommelse mellan de båda rederierna ochberörda varv om föriängningarna. Härefter hänskjuts frågan tillriksgäldskonloret. 1 förutsätts att statenskall äga tillsätta en särskild revisor i . Avtalet innebär denändringen att insynen i företaget skall ske genom en företrädare för staten somges samma rätt och möjlighet till insyn i som tillkommer dessrevisor. Ändringen skapar möjlighet för statens företrädare att utan hinder avde sekretessbestämmelser som gäller för revisor i företag till regeringenanmäla sina iakttagelser m. m. 1 det med Saléns träffade avtalet förutsätts ivissa fall samråd mellan staten och företaget, bl. a. avseende behov ochavveckling av villkorslån och eventuell aktieutdelning. Samrådsuppgiften kommerför statens del i första hand att åvila FKN. Skulle samrådet inte leda till engemensam uppfattning ler det sig naturligt att frågan hänskjuts till regeringenför prövning. tar också upp vissa frågor avmera allmän betydelse för svensk rederinäring. Till en del syftar dessa tillatt skapa sysselsättning för svenska fartyg, nämligen vad gäller oljelagringoch framtida kontrakt på malmskeppningar. Frågan om ett program för tillfälliglagring av råolja i tankfartyg övervägs inom . 1 fråga omframtida kontrakt för skeppning av de malmkvantiteter som säljer c i f,dvs. där företaget också svarar för befraktningen, får dessa göras beroende avförhandlingar mellan bolaget och intresserade rederier. har numeraockså ett sådant avtal träffats med svenskt rederi. Kommissionen tar också upp frågan om samverkanmellan svenska varv och rederier i form av bare-boat charter och senare köp avsädana nybyggen som är anpassade för rederiernas reinvesterings- ochutvecklingsprogram. Prop.1978/79:35 12 Dennafråga berör rederiernas långsiktiga investeringsbehov och kapitalför-sötiningoch kan därför hänföras till sjöfartspolitiska utredningens uppdrag. Jag vill isammanhanget hänvisa till förslagen i prop. 1978/79:49 om vissa varvsfrågor.Önskvärda ersättnings- och nyinvesteringar inom svensk rederinäring förutsättsgenom det fortsatta beställarstöd som föreslås i propositionen kunna kommatill stånd utan ägarengagemang från varvens sida. har varit i kontakt också medandra rederiföretag än och Saléns. Dessa kontakter har inteaktualiserat några förslag om omedelbara stödåtgärder från kommissionens sida.Kommissionen uttalar dock i sin rapport att för att på trygga densvenska sjöfartsnäringen och på nytt ge den utvecklingsmöjligheter krävsåtgärder med bred räckvidd. 1 dessa frågor hänvisar kommissionen lillsjöfartspoliliska utredningen. Jaghemställer att regeringen föreslår att 1. till Bidrag lill på tilläggsbudget I till statsbudgeten för /79 undersjätte huvudtiteln anvisa ett anslag av , 2. till Lån till RederiAB på tilläggsbudget 1 till statsbudgeten för /79 under fondenför låneunderstöd anvisa ett investeringsanslag av , 3. bemyndiga fullmäktige iriksgäldskontoret att ikläda staten garanti för lån på . somBroströms avser att ta upp för omläggning av tidigare lämnadestatsgaranterade lån, 4. till Lån lill påtilläggsbudget 1 till statsbudgeten för /79 under fonden förlåneunderstöd anvisa ett investerings-anslag av . Ärendetbör behandlas under innevarande år. Regeringen ansluter sig lill föredragandensöverväganden och beslutar atl genom proposition föreslå att antaga deförslag som föredraganden har lagt fram. Prop.1978/79:35 13 Rederikommissionensrapport angående ekonomiskt stöd till vissa rederiföretag tillsattes me uppdragatt skyndsamt ange åtgärder för alt bibehålla livskraftiga och förlandet viktiga delar av svensk rederiverksamhel. Kommissionen anser sig nu hafullgjort sitt uppdrag och vUl med anledning härav framlägga följande rapport. Utvecklingen inom världssjöfarten de senaste årenhar fört fram lill ett läge som för masslastfartens del ger rätt tillbenämningen kris. Bedömningarna av tonnagebehoven varinriktade på en mycket stark fortsatt ökning av transportvolymen. I första handgällde detta skeppningarna av råolja men också av torrbulkvaror som järnmalmoch kol. Fartygsbesläll-ningarna drevs emellertid längre. De nybeställningarsom lades ut och föranledde en omfattande utbyggnad av varvskapacitelen skulleha visat sig överdimensionerade redan vid de godsvolymer vilka då som mestfanns anledning alt räkna med. flerfaldigades oljepriserna ochmed den följande lågkonjunkturen ändrades radikalt utvecklingen. Godsvolymen har i genomsnitt växt mycket långsamtunder medan tonnaget trots de avbeställningar som skett harfortsatt sin snabba ökning fram till . Följden har blivit ett betydandeöverskott på i första hand slorbäriga enheter, huvudsakligen tank- samtkombinerade tank-och torriastfartyg. Frakterna har pressats hårt vilket förtmed sig omfattande uppläggningar och också utbudsminskningar i form avfarinedsältningar m. m. har täckning inle gått att få ens förfartygens löpande kostnader. Härigenom undergrävs de ekonomiskafömtsättningarna för fortsatt verksamhet. Driftunderskotten och än mer räntor ochamorteringar pressar likviditeten. Solvensen blir otillräcklig som följd avresultalunder-skott och i förhållande lill erhållna krediter lågafartygsvärden. Rederiföretagens finansiella handlingsfrihet beskärs genomundermineringen av del disponibla säkerhelsunderiagel. I åtskilliga fall hardelta fört fram lill betalningsinslällelser och avveckling av fartygen. Oftahar emellertid kreditgivarna funnit bäst alt tillfälligt medge anstånd medamorteringar och också räntor. Härigenom har emellertid de ekonomiska problemeningalunda lösts utan enbart skjutits på framliden. För redare med modernt ochdärför vanligen högbelånat tonnage och därtill som de skandinaviska med högadriftskostnader är läget särskilt prekärt. Många faktorer påverkar den lidpunkt då balansenkan återupprättas inom masslastfarten, dvs. då tonnageöverskotlel reellt ärhävt och frakter liksom fartygens andrahandspriser anpassas till kostnadernaför marknadsmässigt motiverade nybyggen. Skäl finns att notera atl frakter ochandrahandsvärden och då främst utvecklatsmera gynnsamt än som fanns anledning att räkna med vid årets början. Om dettakan ses som ett första tecken på en mera definitiv förbättring är dock en öppenfråga. Fartygsöverskoltet är fortfarande mycket betydande. Klart positivt ärdock atl tanktonnaget har slutat att växa. För första åretöverstiger skrotningarna leveranserna av nybyggt tonnage. Vid den ökning avgodsvolym och transportarbete som ter sig trolig också vid ett normaliserat Prop.1978/79:35 14 konjunkturförioppmåste denna utveckling fortsätta. Med fortsatt hög skrotningslakt och ringanybeställningar bör lonnagebalansen med reservation för oförutsebara händelserkunna återupprättas om fyra å , dvs. beroende på konjunkturvariationernamellan . En successiv lyftning bör ske av frakterna närmastframförliggande år och en fortsatt uppgång av andrahandsvärdena för modernttonnage. I fråga om torrbulkfarten ter sig i och för sig balanstidpunklen mernäriiggande. Den koppling som den stora flottan av kombinerade fartyg skaparmellan tank-och torrbulkfarten vad gäller framför allt de storbäriga fartygenpåverkar dock fraktutvecklingen. Den internationella krisen inom masslastfarten hardjupgående påverkat den svenska rederinäringen. Masslastflollan ökade från år1973 till 1975 med ca 70 96 tUl nära 11,5 milj. DWT. Därefter har skett enminskning och tonnaget låg vid slutet av trots de nybyggnader som tillförtspå knappt 10 milj. DWT. Nedgången genom försäljningar lillutlandet kan nå nära 5 milj. DWT varigenom tonnaget ungefäriigen halveras påett år. Åtskilliga rederier har starkt dragit ned sitt innehav avmasslastfartyg. 1 vissa fall har skett en fullständig avveckling eller är ensådan avveckling på gång. Det ekonomiska läge som rederierna kommit i ochframtidsutsikterna under svensk flagg för det tonnage som del huvudsakligen rörsig om gör enligt kommissionens mening att denna utveckling får accepteras.Några insatser från statens sida för att isolerat slå vakt om masslasttonnagetkan kommissionen inte tillstyrka. Syftet måsle vara vidare. Tonnagemässigt svarar masslastflollan förhuvuddelen av den svenska handelsflottan. var andelen räknatefter dödviktston. I mer reella termer, mätt i t. ex. sysselsättning ochinvesteringsvolym, är den dock en annan. Uttryckt i förtjänstförmåga, t. ex.bidrag till sjöfartsnettot under en normalkonjunklur, kan enligt de beräkningarsom redovisats lill pågående långtidsutredning andelen inlesättas högre än 35 ä 40 96. Vid rådande fraktnivå och med fortfarande en stordel av tonnaget upplagt minskar masslastfartygens andel ytterligare väsentiigt. De för landet viktiga delarna av svenskrederinäring vill kommissionen -utöver de krav som försötiningsberedskapen kanställa - främst söka inom andra sektorer av näringen. Främst vill kommissionensälta de delar av rederiverksamheten som tillgodoser kvalificerade svenskasjötransportbehov, dvs. fjärr- och närlinjelrafiken och också systemlösningarför t. ex. skogsindustrins transporter. Svenska redare har här medverkat lilltekniskt och organisatoriskt progressiva transportlösningar bl. a. genom enlångtgående utveckling av roll on/roll of (ro/ro) tekniken. Inomnäriinjefarten bör av sysselsättningsskäl särskild vikt fästas vid trafiken medkombinerade passagerar- och lastfartyg. Tekniskt, organisatoriskt ochkommersiellt kvalificerade lösningar ofta med stordriftsfördelar har ocksåuppnåtts inom olika typer av specialfart med växlande anknytning till landelsegna transportbehov. Hit hör kyl- och biltransporter och också insats avfartyg lämpade för svåra isförhållanden. Nya utvecklingslinjer representeras avpråmtransporterade stora lastenheter och också olika funktioner vid letningoch utvinning av mineraloljor till havs. Med utgångspunkt från småtankfartenhar utvecklats transport av olika typer kemikalier. Krisen inom masslastfarten har drabbat ocksåsvenska rederier med etl brett register inom sjöfarten. Främst gäller deltalandels två största rederiföretag, och Saléninvest AB.Båda företagen har kommit i ett läge där de inte kan ekonomiskt bemästra ettmera omfattande innehav av Prop.1978/79:35 15 tank-och andra masslastfartyg. Med de skulder som belastar fartygen och de lågamarknadsvärden som fartygen har kan en avveckling dock inte ske isolerat.Företagen måste - helt eller delvis - sälja också andra och enligtkommissionens bedömning för landet vitala delar av rederiverksamheten. utgör landets största linjerederi medtyngdpunkt på fjärriinje-farten. Den senare var under mellankrigstidenryggraden i den svenska rederinäringen. Med främst en starkt expansivmasslastflotta har den relativa betydelsen minskat. Den omdaning som är pågång gör emellertid att fjärriinjefarten på nytt kommer i förgmnden. FörutomBroströms utgör de stora fjärrlinjerederierna Nordstiernan och RederiAB Transatlan-tic. svarar vad gäller den på och dåhuvudsakligen på baserade trafiken för främst de linjer som berörMedelhavet, och . Till stor del sker verksamheteninom internationella konsortier med olika utformning. är också en avde tre svenska medlemmarna i () med en omfattandetrafik på . Bolaget bedriver dessutom en betydandefjärriinjetrafik helt mellan utländska hamnar. Genom sitt holländskadotterbolag, , har ytteriigare andelar i ACL och är dessutompartner i andra linjer som berör Nord- och . Fjärriinjetrafiken är tillbakaföremål för en stark teknisk omdaning genom övergång lill fartyg anpassade förenhetslasler, för svensk del huvudsakligen av ro/ro-lyp. denna genom rationalisering av främst Medelhavslrafiken. Resterandekonventionella tonnage kommer därmed att i huvudsak avvecklas. Fjärrlinjefarten är inte utan svårigheter. Desenaste årens lågkonjunktur har hållit nere lastkvantiteterna och därmedfraktintäkterna. Till det senare har medverkat också utvecklingen av kursen påUS-dollarn. Mera långsiktiga problem bereder flaggdiskrimineringen med krav påolika preferenser för export- och importländernas fartyg och också entilltagande konkurrens om de fria godskvantiletema från Öslstalsländernas sida.Då även de fjärriinjer som berör för huvuddelen av sill godsunderiag ärhänvisade till utländska hamnar finns påtagliga osäkerhetsmoment. Genommedlemskap i olika konsortier har dock de svenska fjärrlinjerederierna tillsvidare säkrat sin ställning. De svenska fjärriinjerederiema deltar i ett antalkonferenser. har genom sitt holländska dotterbolag fotfäste inom EGmed den starka roll som gemenskapen har i den internationellasjöfartspolitiken. Kommissionens uppfattning är atl staten bör vara beredd tillolika åtaganden för att slå vakt om den svenska fjärrlinjefarten. Till de tekniskt och kommersiellt intressantadelarna av rörelse räknar kommissionen också företagets MarineService Division. Med högsjöbogserare och olika typer av specialiserade pråmarsker transporter väriden över av myckel lunga enheter. Härtill kommer olikahjälpfunktioner för letning och utvinning av mineraloljor till havs samtbärgning och bogsering. Saléns verksamhet inom fjärrlinjefarten ärförhållandevis ringa. Genom sin andel i har däremot företaget ettbetydande engagemang i närtrafiken över . Intressantast från landelssynpunkt är dock Saléns kyltransporter. Här besitter Saléns unika kunskaper medetl stort marknadskunnande. Med tillsammans ett sjuttiotal egna och inhyrdafartyg är Saléns den internationellt sett största kyloperatören. Verksamhetenhar varit mycket lönande. Genom den serie om sex slorbärigakylfartyg som Prop.1978/79:35 16 ärunder byggnad vid AB Svenska Varv bibehåller Saléns ett högklassigt tonnage.Stordriftsmöjligheterna ger betydande konkurrensfördelar i ett läge med ökatlonnageutbud. För att fördela riskerna kan det dock enligt kommissionensbedömning vara motiverat för Saléns atl ta in en svensk eller utländsk partner. 1 kombination med en fortsatt svenskbaserad kyloperationkan det vara befogat att slå vakt om vissa delar av Saléns masslastflotta.Kommissionen avser då Kockumsbyggda turbintankfartyg i 350 000 tons klassen.Huvuddelen av dessa bör tills vidare behållas under svensk flagg. De tillhörden typ av tankfartyg som i första hand bör få del av en förbättrad lankmarknadmed den positiva inverkan detta har på också fartygens andrahandsvärden.Intressant för både Saléns och del är de moderna torrbulkfartygen medmycket hög isklass. Sammanfattningsvis vill kommissionen uttala attsåväl som Saléns representerar en betydande del av denframtidsinriklade delen av svensk rederinäring. Skulle företagen genom sinaengagemang inom masslastfarten tvingas till en långtgående avveckling avrederiverksamheten minskar väsentligt basen för en svensk rederinäring ochdärmed förutsättningarna alt upprätthålla denna och utnyttia de möjlighetersom sjöfarten kommer att erbjuda inom både nuvarande och nya områden.Sysselsättningsminskningen för både ombord- och landanslällda blir betydande. Kommissionen har därför fört ingående diskussionermed den verkställande ledningen för de båda bolagen varvid belysts deåtaganden som krävs för att bibehålla de för landet centrala delarna avföretagens rederiverksamhet. Därvid har tagils hänsyn lill förväntadfraklmarknadsutveckling inom olika sektorer, internationell konkurrensförmågam. I de aktuella alternativen har fömtsätts en fortsatt betydandeavveckling av i första hand masslastfartyg med mindre god prognos och enkoncentration lill de enligt gemensamma bedömningar mest framlidsdugligadelarna av verksamheten. Kommissionens strävan har varit att i första handbygga vidare på de typer av stödåtgärder som redan har etablerats via Nämndenför fartygskreditgar-anlier (FKN), dvs. kreditgarantier till redare enligtbestämmelserna i förordningen 1977:497 om statlig kreditgaranti till svensktrederiföretag och amorteringsanstånd för statsgaranterade varvskredilermedsamtidigt medgivande från andra kreditgivares sida om motsvarande anstånd. Ellstöd till Saléns kan till stor del hålla sig inom denna ram. Dock krävs därtillett solidiletsslöd i form av villkorslån eller dylikt vilket stöd också kan fåutnyttias av likviditetsskäl varvid statens åtaganden i form av kreditgarantierminskar. Ifråga om har det varit nödvändigt all gå längre. De påfrestningar somföljt med det nu snart avvecklade äldre engagemanget i masslastfarten och entill följd av konjunkturförhållandena i medeltal låg intäkt från linjefarten,m. m. har genom utvecklingen av frakter och lärtygsvärden väsentligt ökatsgenom de åtaganden som bolaget påtog sig i samband med överenskommelsen medstaten om Eriksbergsvarvet. Åtagandena innebar förutom koncernbidragvissa farlygsbeslällningar lill jämfört med dagens andrahandsvärden mycket högapriser. Därtill förvärvade i samband med avvecklingen avFernslröm-rederiet två svenskbyggda kombinerade fartyg i 100 000 tonsklassen. De då gällande marknadsvärdena har sjunkit betydligt och fartygenligger f n. upplagda. Broströmsbehöver för att trygga de centrala delarna av rederiverksam- Prop.1978/79:35 17 hetenen avsevärd minskning av kapitalutgifterna under en förhållandevis långövergångstid. Enbart lill en del går denna alt uppnå genom amorteringsanstånd.Även räntebelaslningen måste lätta. Lånen måste därtill efter övergångstidenges en väsentlig föriängd amorteringstid och återbetalningarna lill viss delgöras beroende av del ekonomiska utfallet av verksamheten. Till denna del måstede erhålla formen av statligt villkorslån. Deåtgärder som kommissionen är beredd alt tillstyrka har för både Saléns ochBroströms gjorts beroende av alt bolagen upprätthåller viss miniminivå på densvenskbaserade verksamheten. Detta gäller i första hand under de förutsattaavtalsperioderna, för och för Saléns . 1den mån statens åtaganden i form av lån med villkoriig återbetalning m. m.omfattar även tiden därefter består emellertid bolagens förpliktelser. Dettagäller såväl föriäggningen av bolagens administration, rederiverksamhetensomfattning som del ungefärliga antalet svenskregistrerade fartyg. Varderaförelaget förutsätts bibehålla etl 20-lal fartyg undersvensk flagg. Därigenom slås vakt om sammanlagt mer än 2 500 arbetstillfällenför ombord- och landanslällda. De av kommissionen förordade åtagandena frånstatens sida är i huvudsak följande. Förtank- och andra bulkfarlyg har fartygslån, till övervägande delenstatsgaranterade, som per beräknas uppgå till ca 455 milj. kr.Staten ålar sig, förutsatt långivarnas medgivande, att per nämnda dag övertagabetalningsansvaret för 250 milj. kr. av dessa lån. I stället erhåller staten envillkoriig fordran på om samma belopp vilken är ränte-ochamorteringsfri . 1 balansräkning förs dennafordran under "Ansvarsförbindelser" och betraktas redovisnings- ochskattemässigt som intäkt 1978 och som en kostnad vid avbetalning. Efteravtalsperiodens slut skall den villkoriiga fordran avvecklas under de år dåBroströms beslutar om utdelning och med minst samma belopp som då utdelas. Denvillkorliga fordran skall belastas med ränta som fastställs medhänsyn lill resultatutveckling, dock med högst . Om så krävs medhänsyn till årets resultat skall räntekostnaden läggas lill den villkoriigafordran. Vadgäller resterande lån för ifrågavarande fartyg skall staten genom föriängningav befintliga statliga garantier, fömtsatt långivarnas medgivande, medverkatill att erhåller amorteringsanstånd . Därefterskall lånen amorteras enligt en uppskjuten plan. Broströmshar lån upplaget hos å 150 milj.kr. alt amorteras med 15 milj. kr. fr. o. m. 1980 samt lån upptagna motriksgäldskontorels borgen å tillsammans motvärdet av 100 milj. kr. attamorteras med motvärdet av 25 milj. kr. 1981, 50 milj. kr. 1982 samt 25 milj.kr. Staten förutsätts möjliggöra en sammanläggning av dessa lån genom atlutfärda ny statsgaranti. Denna skall medge uppläggning av etl lån vilket löperutan amortering för att därefter avbetalas under iform av ett annuitetslån. I kontanlstöd skall per utbetalas ellengångsbelopp om 80 milj. kr. Gentemot Saléns utfäster sig staten atl garanteraatt företagets likviditet uppgår till minst 125 milj. kr.Detta sker genom att lämna statsgaranti för refinansieringslån avseendeamorteringar Prop,1978/79:35 18 1980och 1981 för i första hand Saléns Kockumsbyggda tankfartyg (företaget har redanfått refinansieringslån avseende 1978 och amorteringar) och i andrahand i Saléns kylfartygsnybyggen i takt med leveranserna från . Staten utfäster sig även att intill ett belopp om200 milj. kr. - om så erfordras för att Saléns eget kapital ej skall understiga150 milj. kr. - medverka till soliditetsfrämjande åtgärder av typenvärdegarantier och/eller räntebärande villkorslån. Dylikt villkorslån kan ävenutgå kontant om likviditeten så erfordrar. Efter avtalsperiodens slut skallgivna solidiletsslöd avvecklas med minst en tiondel . Gemensamt för båda rederierna gäller alt om deunder avtalsperioden avvecklar väsentlig del av sin svenskbaseraderederiverksamhet skall de statliga stödåtgärderna principiellt reduceras i motsvarandemån. Detsamma gäller om rederierna efter avtalsperiodens slut, i det fall defortfarande har villkorliga skulder till staten, avvecklar verksamheten isnabbare takt än den som staten är beredd godta. Om förutsättningarna för överenskommelserna mellanrederierna och staten väsentligen förändras skall bådaparter äga rätt att påkalla justering av överenskommelserna. Rederierna skalläven ha en möjlighet, om de kan erbjuda staten godtagbara säkerheter, att föreavtalsperiodens utgång påkalla förhandling om överenskommelsernas upphörande. Statens åtaganden gentemot blir av denomfattningen atl de motiverar en fortlöpande insyn i företagel. Staten skalldärför ha rätt att, så länge den villkoriiga fordran ej avvecklats, tillsättaen särskild revisor. För Saléns del skall den statliga insynen möjliggörasgenom samråd vatie år. Därvid skall bl. a. behandlasfrågan om utdelning till aktieägarna. Transallanlic äger rninoritetsandelar ivissa av de 350 000 tons tankfartyg som lill sin huvuddel ägs av förutsätts vid behov på samma sätt som Saléns erhållaamorteringsanstånd, dock under förutsättning att bolaget under ifrågavarande årej lämnar utdelning till aktieägarna.