prop · G203195 · 1978-12-31 00:00:00 — Den enda form av judiciell kontroll som kunde övervägas varenligt departementschefens mening ell syslem som uinyttjade redan befinlligaorgan. Han avsåg därvid något slag av lagprövningsräti inom ramen förmyndigheiernas vanliga rällslillämpningsverksamhet. Enviss form av lagprövningsräli var i själva verkei ofrånkomlig, anförde departemenischefen.Myndighelerna måsle ha räll all åsidosälia en föreskrift på den grund ull dennuöver huvud laget inte härrör från något offentligt organ eller all desstillkomst är förbunden med ell myckel grovt formfel. Den siluaiionen kan vidarelänkas, all ivå regler på olika konsiilutionell nivå slrider mol varandra menbåda vänder sig direkl lill de rällslillämpande organen. Dessa kommer då inteifrån all välja vilken regel som skall lillämpas. Del är knappasl länkbart allålägga myndighelerna all då ge förelräde åt den lägre regeln. Lagprövningenkan däremoi inte, fortsatte departemenischefen, sägas vara ofrånkomlig i defall då det bara är den lägre - prövade - föreskriften som vänder sig direkttill rälislillämparen. Här avses alllså fall där den högre norm med vilkenjämförelsen görs är rikiad enbart lill normgivaren. Denna högre norm kan avsenormgivarens beslulsförfarande eller behörighel eller del tillåtna innehållet idennes beslul. Föreligger lagprövningsräli i dessa siiuaiioner kan det sägas innebäraall myndighelerna kontrollerar all normgivaren räll har lillämpal de regler somgäller för denne. Lagprövningsrätiskulle enligt departemenischefen inle slrida mol folksuveränitetens principsådan denna kommer lill ullryck i 1 kap. 1 S försia slyckel regeringsformen. Avsamma paragrafs iredje siycke framgår nämligen att lika väl som allaandra offentliga organ är bunden av gällande rätl. Också denna grundsals ärsjälvklar för en rällsslat. Atloskrivna rättsregler om lagprövningsräli föreligger i svensk rätt är hellklart, faslslog departementschefen. Om dessa reglers innebörd anförde han ihuvudsak följande. Lagprövningsrätten avser såväl formerna för en författningstillkomst som dess materiella överensstämmelse med högre författning och fråganom den har beslulals av ell kompeleni organ. En föreskrift som beslutats avriksdagen eller regeringen får emellerlid sällas ål sidan bara om SOU 1978:34 Lagiuövniitgcn 107 ellformfel vid dess lillkomsi är grovi eller föreskriften i någoi annat hänseendeuppenban slrider mol högre författning. Föreskrifter som hur beslululs av enförvultningsmyndighei eller en kommun kun däremoi sällas ål sidan också vidmindre uttalade konfiikier med högre föreskrifier. -Lagprövningsrälien ulövas iprincip ex officio. Delta innebär emellertid inle, påpekade departementschefen,alt prövning av eveniuell molslridighel mellan förfaiiningar på olika nivåeringår som ell meru normall led i myndigheternas rättslillämpning. Lagprövningkan bli akluell endasl om en påstådd normkonfiikl uttryckligen åberopas somgrund yrkande eller om en myndighet i ett visst fall har särskildanledning ull förmoda ull en normkonflikt föreligger. Departementschefenuttryckte stor förslåelse för dc argument av meru politisk url som brukaråberopas mol lagprövningsrälien. Hun fann del också självklart all en judiciellöverprövning av beslul inie fick bli någon reguljär föreleelse. Mensamiidigi fann han all man svårligen kunde undvara en från frislåendekonirollapparal, om grundlagens räiiighetsskydd skulle ha någon verklig effeki.Han underslrök också den vikliga preventiva effekt som följer av elllagprövningsinsiilut. Sammanfattningsvisfann departemenischefen all fri- och rätiighelsulredningens förslag all behållalagprövningsrälien med del innehåll, som denna f n. ansågs ha i svensk räll,innebar en lämplig avvägning mellan de olika inlressen som här stod molvarandra. Å ena sidan kunde mun vara säker pä att domstolarna inle skulle kommaall få någon ställning som politiska maktfaktorer. Å den andra skulle de hamöjlighel all utnyitja ett oförbrukal förtroendekapital, när ell ingripandelill fri- och rättigheternas skydd undanlagsvis måsle anses befogal. Däremotvar frågan, huruvida den nuvarande lagprövningsrälien borde komma lill direkluttryck i grundlagsiexten,enligt departementschefen ännu inte mogen föravgörande. En grundlagsregel skulle kunna inge den oriktiga föreställningen alllagprövningen skall uigöra ell normall inslag i rällsiill-lämpningen. Han fanndet också svårl all formulera en grundlagsregel så, all den lill fullo passadeför alla förfallningsnivåer. Men särskilt hänvisade han lill all han förordalalt möjligheterna all införa särskilda uppskovsregler i fråga omrättighetsbegränsande lagstiftning skulle utredas ytterligare. Det varuppenbart all lillkomslen av sådana regler skulle få belydelse för lagprövningsrällensinnehåll. Dessa två frågor borde alltså inte behandlas fristående frånvarandra, sade departementschefen. Ikonsiiiulionsuiskollel (1915/16.56) behandlades i samband med propositionen1975/76:209 några motioner om kontrollsystemet. Enligt motionen 1975/76:2553(m) borde beslut nu fattas om all införa ell stadgande om lagprövningsrätt medden lydelse som fri- och räilighelsuiredningen föreslagit. I moiionen1975/76:2554 (c) anfördes all frågan huruvida lagprövningsrälien skullekodifieras i regeringsformen eller ej närmasi var av leknisk art. Bådaalternativen var godtagbara förulsatt atl en lagprövningsräli av nuvarandeinnehåll beslår. 1 moiionen 1975/76:897 av () begärdesuiredning och förslag om inrällande av en förfaiiningsdomslol. Moiionen1975/76:2555 (vpk) fullföljde en vpk-reservaiion i fri- och rättighelsuiredningen.I motionen föreslogs all lillumpande myndighet visserligen skulle vara skyldigalt verkställa en prövning av en lags grundlagsenlighet. 108 Lagprövningen sou 197834 Menskulle myndigheten finna all lagen slår i slrid med grundlagen, skulle fråganom föreskriftens lillämpning underställas konsiiiulionsutskoti föravgörande. Utskottetfastslog inledningsvis au del i gällande räll visserligen saknades uttryckligaregler om domstolars och förvaliningsmyndigheiers lagprövningsräli men all ensädan räll fick anses ha utbildats i praxis och befästs genom molivullalanden,senusi i sumband med tillkomslen av regeringsform. a. moibakgrund av de skilda uppfallningar om lagprövningsinslilulel, som framförtsunder diskussionen om fri- och rätiighelsulredningens förslag, funn uiskotieidel välbelänkl all följa proposilionens förslag atl l. v. behålla en oregleradlagprövningsräli med den uiformning som den fått i praxis och genommolivullalanden, samiidigi som frågan skulle utredas vidare. Eu införande avsärskilda uppskovsrcgler för räiligheisbegränsande lagsiiftning skulle påverkalagprövningsrällens innehåll. Molsvarande kunde enligt ulskollei sugas i frågaom lagrådets framtida ställning, som också hade föreslagils bli föremål föruiredning. I avvaklan på resultatet av della ulredningsarbele borde alllsåingen ändring göras i lagprövningsinslilulel. Utskottet avstyrkle därförmoiionerna 1975/76:2553 och 2555. I fråga om moiionen 1975/76:897 anfördeulskollei all den däri väckta tanken på en specialdomsiol för lagprövningsfrågor,en förfaiiningsdomslol, f n. saknade all aktualitet i vårt land. Moiionerna 2553 och 2555 i nu förevarande del fullföljdesgenom reservationer lill uiskoileis betänkande. följde emellertidulskollei (rskr 414, KU 1976/77:1, rskr 2). Uppdrageialt utreda frågorna om eit särskili förfarande vid rättighetsbegränsandelagsiiftning, lagprövningsrälien och lagrådels ställning har anförtrotts älrällighetsskyddsutredningen. 1 direkliven anför jusiilieminisiern, slalsrådetRomanus, i nu förevarande del enbarl alt en av ulredningens huvuduppgifterskall, i enlighel med vad har förordal, vara alt la ställning lilllagprövningsrällens roll i räilighetsskyddel och hur denna räll bör varaulformad i framliden. Delnu förevarande kontrollproblemet har således under de senasle åren blivitingående belysl i vårt land. gäller särskili frågan om lagprövningsrälien.Inle minsl har denna belysning kommii lill stånd genom remissbehandlingen avfri- och rälligheisulredningens betänkande. Del sålunda föreliggande malerialelgeren klar bild av del principiella problemel -med dess ofrånkomliga,inneboende dilemma. Vad beträffar denna problembelysning harrällighetsskyddsutredningen i och för sig inte myckel au tillägga. Ulredningenvill i detla sammanhang bara nämna att dess förslag i övrigi inle kan sägasbringa lagprövningsfrågan i något förändrat läge. De föreslagna reglerna om ellspecielll förfarande för rättighetsbegränsande lagsiiftning lorde i prakiikenknappasl behöva ge upphov lill några lagprövningssituatio-ner. Särskilt rnåanmärkas au det särskilda lagsliftningsförfarandel skall vara lillämpligl baraom så yrkas inom . Lagprövningsrällensexislens och huvudsakliga innebörd har - föruiom genom den rällspraxis somförekommii - upprepade gånger klargjorts genom uttalanden såväl av ledamöternaav de båda högsta domslolarna som av stalsmaklerna. Den fråga som föreligger nuär, om rättsläget bör ändras på något sätl. 1 rällighelsskyddsuiredningens direktivlalas främsi om lagpröv- ningsräliens roll igrundlugens fri- och räliighelsskydd. Emellertid kannormkonirollen akluuliserus också i förhållunde lillandra grundlugsregler. gäller främsi reglerna om fördelningenav normgivningskompeiensen i 8 kap. regeringsformen och vissa bestämmelser i iryekfrihelsförordningen. Räiiigheisskyddsulredningen delar dengängse uppfallningen, all ell systemmed författningsdomstol eller dylikt inteär ukiuelll hos oss. Inte heller bör mun la fasta påuppslaget att bara de båda högsiu domslolurnu skull fåbesluiu all lag skull sällas åsido såsom grundlugssiridig. En sådun ordning skulle sannolikt förläna lagprövningen en politisk dimension. Vad därefter belräffarförslagei i moiionen 1975/76:2555 omkonstilutionsutskollel som avgörande inslåns i della sammanhang delur räiiigheisskyddsulredningen den uppfattning som dåvurunde depurtemenlschefen guv uttryck för i proposilionen 1975/76:209. Mun kun svårligen undvura en från fristående konirollapparal, omgrundlagens räiiighetsskydd skull bli lillräckligi effeklivi. Så myckel mindre kan f ö. en övergång lill ellsyslem med enbarl politisk normkoniroll vara ukluell. all nu vidare upprepa de argument som anföris senasi av departementschefen i proposilionen1975/76:209 kommer alllså även rällighetsskyddsutredningen framtill all mun bör byggu på del nuvurande lagprövningsinslilulel också iframliden. Vidare unser ulredningen all del saknas anledning all göra några sakliga ändringar i lagprövningsrätten. a. all del allljämt skall krävasett uppenban fel för all en lag eller en regeringsförordning skall fååsidosättas. Såsom fri- och rättighelsuiredningen påpekade (SOU 1975:75 s. 211) innebäruppenbarhelskravel atl möjlighelerna lill en reell lagprövning minskur, ju mindre precist den ifråguvurunde grundlagsregeln eller eljesl överordnade bestämmelsenär ulformud. Man kun härvidlag finna exempel i 2 kap. 12 S andra slyckeloch 13 S försia Slyckel regeringsformen. Då ålersiår bara frågan om del i regeringsformen bör införas en bestämmelse i ämneteller ej. problem ar här svårighelen all formulera en laglexl som förenar efierslrävad klarhel med önskvärd smidigheti tillämpningen. 1 del sistnämndu hänseendelgäller del bl. a. möjlighelen all i prakiiken ta vederbörlig hänsynlill om den prövade föreskriften ären lag, en förordning eller en förfaliningslbreskrift på lägre nivå. 1 della sammanhang aklualiseras högsia domslolens leknisku krilik uv den grundlagsiexisom fri- och räiiighetsuiredningen föreslog. Räiiigheisskyddsulredningen unserulltså all man i sak bör behålla lagprövningsräliensådan den nu är. Ulredningen föreslår alt rådanderällsläge kommer lill ullryck i ell grundlagssiadgande. stadgande bör tas in i en ny sista parugruf (14 S) i II kap. regeringsformen saml utsäga följunde. Omen domstol eller annat offeniligi organ flnner all en föreskrift Slåri strid med en beslämmelse i grundlag ellerannan överordnad förfullningfår organei inle lillämpa föreskriften.Detsamma gäller om sladgad ordning befinnes hai något väseniligi hånseende blivit åsidosatt vid föreskriftenstillkomst. Men om del är eller regeringen sombeslulul föreskriften skall lillämpning dock underiåias bara om del föreliggande - maleriella ellerformellu - felet är uppenbart. Såsom fierstädesundersirukils avses härmed enburl all kodifiera vad somredun nu gäller. Sedungammall har i vissa lagförslag underkaslais en granskning i särskildordning innan de läggs fram för . Granskningen fick i 1809 årsregeringsform fuslure former och lades på högsia domsiolen. Granskningenfiyllades i sambund med ull regeringsrullen inrullades 1909 lill ell särskiltorgan, lagrådet, som beslod av ledamöier av högsia domsiolen ochregeringsrällen. Lagrådet skulle höras över lagförslag på vissa cenlralarättsområden. Den obligaloriska lagrådsgranskningen avskaffades 1971 ochersalies med cn fukulluiiv granskning. Lagrådsgranskningentorde utomlands ha direkt motsvarighel endasl i Finlund. Där finns sedan år1960 ett laggranskningsråd för granskning av lagar och andraförfaltningsförslag. I gällande förordning om laggransknings-rådei föreskrivsull granskningen skall avse en saklig, lagleknisk och språklig granskning avlag- och andra förfaltningsförslag. Degrundläggande reglerna om lagrådel ålerfinns enligt gällande räll i 8 kap. 18 Si RF. För all avge yllrande lill regeringen över lagförslag skallfinnas ell lagråd, vari skall ingå domare i högsia domstolen ochregeringsrätten. Även riksdagsulskoli kan enligi RF inhämla yllrande frånlagrådel. Närmare bestämmelser om lagrådet finns i särskild lag, lagen(1965:186, ändrad senast 1974:578) om lagrådel. Den anlogs i anslutning lillnya grundlagsbestämmelser om lagrådel i 21 S RF, enligi vilka lagrådelskulle kunna arbela på avdelningar. Ändringarna gjordes mol bakgrund av altlagsliftningsverksamheien hade blivit så omfattande all lagrådets arbetsbördahade ökal kraftigl. Enligi lagen om lagrådel skulle lagrådel utgöras av enordinarie och en extra avdelning. Efter lagändringar inrälladesytterligare en exlra avdelning. Enligt nu gällande regler om lagrådelsorganisation kan således lagrådel ulgöras av högsl ire avdelningar, varav enordinarie och två exlra. I varje avdelning skall ijänslgöra jusiilieråd ochell regeringsråd. Regeringen äger dock förordna annan lagfaren person allijänslgöra i avdelning av lagrådel i stället för ett av jusiitieråden. Om detfinnes erforderligl, äger regeringen ulse yiierligare en person all dellaga ibehandlingen av vissl ärende, vars bedömande kräver särskild fackkunskap.Högsia domsiolen utser de jusiilieråd och regeringsrätten de regeringsråd, somskall vara ledamöier av lagrådel, och besiämmer vilken avdelning de skalltillhöru. Inrikiningenav lagrådels granskningsverksamhel är inle reglerad i grundlagen eller i lagenom lagrådel. 112 Lagrådet SOU 1978:34 Någrabestämmelser om lagrådets arbetsformer finns inle meddelade. Ärenden handläggspå så säll au anlingen en särskild föredragande från vederbörande departement,i allmänhet den som i egenskap av sakkunnig handlagt ärendet, föredrar ärendeii dess helhet eller lagrådets ledamöier själva i förväg läser in förslaget ochföredraganden biiräder vid den fortsalla gemensamma granskningen av förslagei(se vidare lagrådsulredningens belänkande, bil. 1, s. 276). Någrabestämmelser om i vilken form lagrådels yllranden skall avges finns inte hellermixldeladc. Lagrådets yllranden redovisas sedan gammall skriftligen i form uvprotokoll som trycks. Yttranden på begäran av riksdagsulskoli avges likaledesskriftligen i form av protokoll och åierges i riksdagstrycket. Om någon ledamolav lagrådel anmäler avvikande mening i något avseende redovisas deolikameningarna i ledamöternas namn. hänger samman med all någon omröslninginle äger rum och all någon majorilelsregel inie lillämpas (jämförlagrådsulredningens betänkande, s. 277 f). Framlill gällde all regeringen var skyldig alt inhämla lagrådels yllrandeöver förslag lill lag enligt 87 S RF och lill annan lag som enligtsärskilda bestäm melser däri skulle stiftas i den ordning som föreskrevs i 87S. Lagstiftningen enligt 87 S omfallade allmän civil- och kriminallag,kriminallag för krigsmakten saml kyrkolag. Enviss oklarhel får anses ha råll beiräffande omfailningen av delta obligaloriskagranskningsområde, beroende på svårigheler au lolka innebörden av uliryckel"allmän civil- och kriminallag" i 87 §. Vid RF:s tillkomst synes manmed uttrycket ha åsyftat allmänna lagen, dvs. lag, och menal all 87 SRF skulle reglera lagstiftningen på alla för medborgarnas inbördes förhållandencenlrala frågor. Utvecklingen medförde emellertid atl nya ämnesområden blevföremål för av Kungl. Maj:i och riksdag gemensami beslutad lagsiiftning. Äveni de fall där Kungl. Maj:t med slöd av 89 S sista punklen RF överiämnadeekonomisk eller administrativ lag till samfälld lagsiiftning skulle den i 87 Sföreskrivna ordningen användas. I praxis ansågs skyldighet dock inte föreliggaall inhämla lagrådets yllrande i dessa fall (se l. ex. prop. 1955:177 medförslag lill lag om socialhjälp, prop. 1959:19 med förslag lill sjukhuslag ochprop. 1962:122 med förslag till sjukvårdslag). Förslag lill lagar på dellaom.råde remitterades dock i många fall lill lagrådel, så t. ex. förslag lillarbelarskyddslag, prop. 1948:298, förslag till utlänningslag, prop. 1954:41,förslag till lag om nykterhelsvård, prop. 1954:159, förslag lill barnavårdslag,prop. 1960:10, och förslag lill förvaltningslag, prop. Vid remissenlill lagrådel av förslaget lill barnavårdslag yttrade föredragande statsrådet(prop. 1960:10 s. 396) att förslaget i siora delar inle lorde vara av denbeskaffenhei att del jämlikl 87 S regeringsformen behövde underställaslagrådels granskning men alt dylik granskning lorde vara påkallad beträffandeandra stadganden. Lagrådet yttrade (s.419,421) atl förslaget till väsenilig delrörde ålgärder som SOU197S:,34 Lagrådet 113 ingrep djupl i enskildas rätt och frihel och dessulom hade sior belydelse för samhällsskyddetsamt därför borde regleras genom lagsliflning enligi 87 S regeringsformen. Efterall ha anlagt vissa allmänna synpunkier på barnavårdsnämndernas och deras ledamöiers kvalifikationer yltrade lagrådel all endasl smärrepartier av förslaget hade befunnits vara av renlkommunalrältslig innebörd eller eljesl av sådan beskaffenhet all de inle förtjänade vidare uppmärksamheifrån lagrådels sida. Den lagsiiftning som i övrigtskulle behandlas enligt 87 S RF gälldevissa särskilda frågor och kom efter hand all avse bland annal lagar omhögsia domslolens och regeringsräliens sammansäitningoch tjänstgöring m. (17, 18 och 22 SS RF), om lagrådet (21 S), om präst val och om kvinnas behörighel till prästeriigijänsl (28 och 30 SS), om svensklmedborgarskap (33 S), om slalsljänsiemännens räilsslällning (36 §)och om monopol (60 S). Lagrådets uppgifi var enligt 21 § RF all avge utlåtandeöver de förslag lill siiftande, upphävande, ändringeller förklaring av lagar eller författningar, som regeringen för detta ändamål överlämnade till lagrådet.Lagrådets funktion har alllid varilenbarl rådgivande. Regeringen kunde begära lagrådelsgranskning av vilkel förfaltningsförslag som helst. I vissa fall var sådan granskning, som framgåu av del lidigare sagda, obligalorisk. Ulanfördelobligaloriskagranskningsområdel föll fleracenlrala och vikliga lagar. Bland dessa kan nämnas särskili grundlag (som stiftadesenligt 81 S RF), kommunallag (57 S andra siycket RF), vallag (49 S 1 mom. RF),lag om rådgivande folkomröstning (49 S 2 mom. RF), sekreiesslag (2 kap. IStryckfrihetsförordningen) samt skatleförfailningarna. Del är svårt atl närmare ange var gränserna fördel obligaloriska granskningsområdei gickenligi och enligt den praxis somutvecklades. Förfaltningsulredningen gör i sill belänkande"statsskick Del 2." ett försök atl beskriva utvecklingen i fråga om vad som föllunder 87 § RF och därmed inom del obligaloriska granskningsområdei. Ulredningen uUalade följande (SOU 1963:17 s. 328): Beträffande den praxis, som för närvarandelillämpas, må anföras följande. Den gamla definilionen på allmän civillag äger i belydande ulsiräckning allljäml giltighet, men lill dennakalegori räknas över huvud lagar, som innebärväsenlliga ingrepp i medborgarnasfrihel och egendom. har medfört,au åtskilligt av vad som vid1800-lalels börian klart uppfattades somekonomisk lag numera anses vara allmäncivillag. Till allmiin kriminallag hänföres i aIImänhet straffrättsliga bestämmelser,som avser brott av så allvarlig nalur, all straffet är eit ej alltförkon fängelsestraff. Straffrättsliga bestämmelserav sådan an erfordrar med andra ord samfälld lagsiiftning. Denna regel är emellertid icke undantagslös. Enligt passkungörelsen, som är utfärdad i administrativ ordning, kan sålunda fängelse utdömas upp lill tvåår. Om lagrådsgranskningenssyfte och karaktär innehöll varken regeringsformen eller lag om lagrådelnågra bestämmelser. I proposilionen rörandelagrådels inrällande anfördedepartementschefen au högsta domslolensgranskningsverksamhet var all betrakta som den säkraste borgen inle bara förlagarnas praktiska tillämplighet utan även för upprätthållandet avenhel och konsekvens i lagsiiftningen, "för bevarande av 14 1978/79. 114 Lagrådet SOU 1978:34 vadi den svensku rälien är egenartul och värdefullt" (prop. 1908:37, s. 40). Vid1926 års riksdag väckles motioner i syfte all slå fasl ull lugrådeis granskningskulle vuru av formell och lagleknisk nalur. Dessu uvslogs i enlighel medkonslilulionsulskoltets hemslullun. 1 utlåtandet anförde konstilulionsuiskoiiel(KU 1926:16) all del lorde vara olvivelakligl all del vid lagrådets inrättandehade förulsalls atl granskningen skulle vara inle buru uv formelll juridisknalur ulan även innefalta materiell rätlsprövning. fann utskoitet framgåbland annal av bestämmelsen 121 S RF all regeringen för visst ärende kundeförordna ytterligare en ledamol, en sakkunnig. Utskottet anförde vidare au delknappasl lät sig göra atl dru upp en beslämd gräns mellan formell och malerielllaggranskning. En juridisk granskning måsle enligi ulskollei innefalta även ellbedömande av räiisinnehållet. Vid1949 års riksdag väckles en molion om ulvidgning uv lagrådetsgranskningsverksamhet. I ullalande över moiionen konstaterade konsiiiulionsuiskollel(KU 1949:8) all enighel numera rådde om all lagrådels granskning inle bordeomfatta lagförslagens allmänna politiska grunder ulan ulesluiande ägnas derasjuridiska sida. anförde vidare all lagrådsgranskningensbelydelse låg i all de remitterade lagförslagen fick en från juridisk synpunkilillfredssiällande utformning. Dennu granskning hade enligt ulskollei bidragiltill all i ullmänhel vidmuklhålla del inre sammanhanget i lagstiftningen. Konsiitutionsutskottetuttalade sig i samma riktningar 1954och 1962(KU 1954:9 och 1962:8). Förfaltningsulredningen(SOU 1963:17 s. 358) anslöl sig uttryckligen lill konstiluiionsulskoileisuttalande angående lagrådsgranskningens syfte och karaklär. 6.2.3 Lagrådels sammansättning och arbetsformer Vidlagrådels inrättande bestämdes atl lagrådel skulle beslå av trejustitieråd och ett regeringsråd. Regeringen fick möjlighel atl för visslärende förordna till ytterligare ledamol av lagrådel en särskild sakkunnig,"en för insikt, erfarenhel och redlighel känd man". De grundläggandereglerna om lagrådels sammansäitning togs in i 21 S RF. Förfaltningsulredningen(SOU 1963:17 s. 359) föreslog att sammansättningen av lagrådet inle skulleanges på annai säll i grundlag, än alt del i RF fastslogs, all i lagrådetskulle ijänslgöra ledumöler av högsia domstolen och av högsiaförvaltningsdomstolen. Fråganom lagrådels organisation togs upp i en inom jusiiliedeparlemenlel 1963upprällad promemoria, där del framhölls all arbetsläget i lagrådet hade bliviisådant all den då föreslående ökningen av lagsiiftningsakliviieien skullemedföru slockning i luggranskningsarbelel. 1 promemorian förordades attlagrådet skulle bestå av en ordinarie och en extra avdelning med vardera tvåjustitieråd och ett regeringsråd.