prop · G203205 · 1978-12-31 00:00:00 — och kommuner pekar på de risker urnedskräpnings- och hälsosynpunkt som containersystemel innebär. kommunär rädd för atl anmälningsförfarandet kommer atl medföra ell minskal abonnenlunderlagvilket kan fä till följd alt kommun väljer elt förenklat hämtningssyslemexempelvis via container. skulle medföra slora problem och kosinader försådana raänniskor som inle har tillgång till egen bil eller som av andraorsaker, exempelvis handikapp, har svårt atl komma till den anvisade avlämningsplalsenför avfall. är av liknande mening och framhåller, i likhet medflera andra remissinstanser, att del finns stora möjligheler för avfallsgivareall nyttja kommunens container utan att erlägga någon avgift och såledesuppträda osolidariskt mol övriga kommuninnevånare, som utnyttjar den kommunalarenhållningsservicen. i förutsätter alt nämndaeffekt inle varil avsedd och alt förhållandel rättas lill om förslagel skullekomma att upphöjas till lag. hälsovård anser på erfarenhetsmässigagrunder all renhållningskommilténs förslag enligl 7 §, alt fastighetsägareefter en enkel anmälan själva skall svara för omhändertagandet av avfallet inomfasligheten, är hell förkastligt. Det är angelägel alt dispensgivningen påsakliga bedömningsgrunder blir så generös som möjligl. Även är negativ till förslagel och anför att det finns slorrisk all det mera blir omsorgen om den privata ekonomin än be- Prop.1978/79:205 48 hovet av ordnad avfallshantering som blir avgörande förhur den enskilda faslighetsinnehavaren framgent väljer att bli kvin sitt hushållsavfall.Liknande synpunkter framförs av bl. a. och kommuner. kommer hälsovårdsnämnderna i efterhandall finna att många fastighetsinnehavare inle kan omhänderta silt avfall påett sanitärt och miljövårdsmässigl lillfredsställande sätt. Med kon varsel inlräderdå åter kommunens/renhållningsverkens hämlningsskyldighel. Sådanamissförhållanden undviks genom ell förfarande där hälsovårdsnämnd och renhållningsverkförhandsprövar dispensansökningar och gemensaml genom bl.a. inspektion avgörvar hämtning skall ske resp. inte behöver ske. Hälsovårdsnämnderna har genomsin verksamhet de bästa förutsättningar att lokalt avgöra huruvida denenskilde har möjlighet au omhänderta sill komposlerbara avfall p?i eu frän saniiärsynpunkt tillfredsställande sätl. Genom förprövningen sker bedömningen pä ett lidigtstadium och det blir då möjligt för renhållningsverken atl mer långsiktigtplanera för den kommande hämtnings- och deslruktionsverk-sarahelen än vid delföreslagna efterprövningsförfarandet. Genom förprövning bör antalet ärendenminska jämfört med eflerprövning då det i det senare fallet, av administrativaskäl, kommer all dröja innan eventuella missförhållanden uppdagas, någolsom dessvärre kan komma all leda lill att många fastighetsägare ser enmöjlighet atl befria sig från avgift trots alt man innerst ärväl medveten om atl förutsättningar för en tillfredsställande egenavfallshantering inte finns. Genom det föreslagna anmälningsförfarandel,hälsovårdsnämndernas eflerprövning och renhållningsverkens dåligaplaneringsunderlag uppnås enligl föreningens mening inle en förenkling ochminskad detaljreglering av renhållningen ulan tvärtom. iKronobergs län anser för sin del all ell förprövningssysiem inte behöverinnebära sådan onödig byråkrati, som utredningen befarar, eftersom kommunernai regel nu byggt upp en organisation och kan dra nytta av de erfarenheler somredan gjorts på renhållningsområdet. Ett förprövningssysiem har ocksä denfördelen att hälsovårdsnämnden i samband med sin prövning får tillfälle attbedriva viss rådgivande verksamhei till allmänhelen. Synpunkler av liknandeslag framförs av många andra remissinstanser. och kommuneranför vidare all en förprövning av nämnd ger koramunen möjlighet altpröva en ansökan om befrielse från avfallshämining även med hänsyn lillgrannarnas legitima krav på gemensamma hygieniska förutsättningar. delar inle kommilléns uppfattning all delvid ett för-prövningstillfälle inte skulle gå att bedöma om den sökande kommer atlsköta avfallshanteringen tillfredsställande. vill peka på ettnärliggande oraråde, näraligen miljöskyddslagstiflningen, som i slorl bygger påett sådani förfarande. Flera remissinslanser har kritiserat kommilléns uppdelningav hushållsavfall i komposlerbart och icke komposlerbart avfall. anför alt förslaget innebär etl slorthänsynstagande till den enskildes vilja och förmåga att själv klara sinavfallsfråga. Av ålskilliga uttalanden i belänkandet framgår all denna inslällningbl.a. motiveras med alt man vill främja en biologisk och ekologisk syn påavfallshanteringen. Av lagförslagels 7 § andra slyckel, där frivilliglinjen iglesbygd primärt knyts till begreppel komposterbart avfall, får raan också uppfaltningenalt ett väsentligt raotiv för utredningens inställning är en ambition alt värna Prop.1978/79:205 49 om en biologisk och ekologisk syn pä avfallsfrågan. Avkommentaren till denna bestämmelse framgår dock all avsikten ingalunda är atlkräva kompostering i egentlig mening. Även nedgrävning och förbränning kommersåledes att accepteras blott förfarandet inle kommer i konflikt med annanlagstiftning såsom hälsovårds-, miljö- och brandlagstiftningen. Del finns alllsåanledning observera alt en mycket väsenllig beslämmelse i lagstiftningen byggsupp kring begreppet komposlerbart avfall, men all man i verkligheten vid sidanav kompostering accepterar ell flertal andra metoder som väljs av praktiskaoch ekonomiska skäl. Slyrelsen vill i deua sammanhang också erinra om deproblem som eget omhändertagande av slam från Irekammarbrunnar och liknande kanförorsaka. Detsamma gäller t.ex. vanligt hushållsavfall . år kritisk mot kommitléns definition avbegreppet hushållsavfall. Enligt styrelsens uppfattning härden uppdelning somnu tillämpas visal sig praktisk. Någol skäl att gå i från denna definition ien eventuell ny lagstiftning finns inle. Styrelsen konstaierar vidare att delsedan lång tid tillbaka av sanitära skäl har bedömts olämpligt att läggaköksavfall i öppen kompost. Risk föreligger nämligen för vattenförorening, ökadskadedjursfrekvens, irriterande lukt o.d. Likaså har det av sanitära skäl ansettsolämpligl alt gräva ner köksavfall i jorden, vilket i bilaga 5 till föreligganderenhållningsförslag förordas. Som framhålls ovan lillhör enligt förslaget slamfrån slamavskiljare komposteringsbart hushållsavfall. Enskilda lantbrukare hari vissa fall medgivits tillstånd atl sprida avloppsslam från slamavskiljare påegna marker om särskilda sanitära villkor uppfylles. a. omedelbar nedbrukningav slammel. föreslår all inle enbart lantbrukare utanäven andra permanentboende och fritids-slugeägare i glesbygd om de så önskarskall fä omhänderta avloppsslam-mel i kompost. Det är såväl från praktisk somsanitär- och miljövårdssynpunkt orimligt all della avloppsslam på etl lillfredsslällandesätt skall kunna komposteras inom ell tomtområde av normalslorlek. Om härtillläggs atl begreppel hushållsavfall enligl förslagel även omfattar avloppsvallenfrån slutna tankar är förslaget i denna del ännu mer orimligt. Slyrelsen ärtrots den kritik som ovan rikias mot kommitténs förslag lill enskilt omhändertagandeav avfall positiv lill att komposlera avfall. En förutsättning är emellertidalt detla sker under former som innebär att omgivningshygieniska minimikravuppfylls. Det måste också framhållas atl kompostering av avfall är en uppgiftsom kräver kunskap och en relativt omfattande tidsinsats. En kompost kräverockså regelbunden lillsyn. För alt stimulera lill ökad kompostering av bl. a.avfall från förmultningsloaleller har slyrelsen i råd och anvisningar"Enskilt omhändertagande av avfall från vissa klosell-lyper"beskrivit olika möjligheler all anordna komposter saml hur sådan skall skötas.Vidare har styrelsen i pressmeddelande tillkännagivit sinuppfattning i denna fråga. Slyrelsen har planerat alt utge ytteriigare enskrift till ledning för hälsovårdsnämnderna och allmänhelen. Slyrelsen delarsålunda utredningens principiella uppfattning atl kompostering av komposlerbartavfall bör kunna ske av fastighetsägare. Styrelsen anser emellertid all ulredningenöverskattat möjlighelerna aU lösa avfallsproble-mel på delta säll liksomomfattningen av det avfall som är möjligl atl kompostera i enskild regi. är kompostering av hushållsavfall en mycket kompliceradmetod, med tanke på vad avfallet innehåller. och länsstyrelserna i ochSkaraborgs län är kriiiska till att även slam från slamavskiljare skall kunnafå omhän-4 1978179. Prop.1978/79: 205 50 dertas av den enskilde fastighetsinnehavaren.Naturvårdsverket uppger att enligt verkets nuvarande anvisningar bör sådanislam endast i undantagsfall lå omhändertas i jordbruk då slammel kan vållaolägenheter genom lukt och vattenförorening. i länframhåller all hälsovårdsnämnden i praktiken inte har några möjligheler altövervaka att anordningarna tömmes eller att den enskilde omhändertar slammel påett godtagbart sätt. Uppenbar risk föreligger således för såväl sämre vattenvårdsom omgivningshygien. Förslagel ger också utrymme för privala företagare attånyo starta slamtömningsverksamhet ulan alt i prakliken någon möjlighetförefinns alt konlrollera hur slammel hanteras och slutligt kvittblives. Även flera kommuner är särskilt kriiiska mot atl enskilda fastighetsinnehavaresjälva skall få omhändertaga slam. och kommuner framhåller atldet för en hälsovårdsnämnd verkar högst egendomligt, att nämnden försl skall selill att infiltrationen från anläggningen kommer att ske pä ell hygieniskttillfredsställande sätl ulan slöming för tredje part. Om den enskilde sedansjälv får tömma sin irekammarbrunn har hela arbetet i miljövårdande syftevarit förgäves. Kommunen föreskriver all Irekammarbrunnar skall tömmasvid behov dock minsl en gång . Denna tömning utföres av kommunen. Möjlighelernaall konlrollera delta vid egen tömning är små. kommun menar alt slam under alla omständigheter börunderkastas förprövning men att dispens bör lämnas lantbruksfastigheler medegna lömningsmöjligheter såsom sker . Kommilléns förslag alt införa begreppet renhållningslätorlför att skilja mellan glesbygd och icke glesbygd kritiseras av många remissinslanser. framhåller att det visserligen kan görasgällande, att kommunernas praxis kan bli oenhetlig, särskilt vad gällerutvidgning av området för renhållningslätorl. Därigenom är risken stor för altenskilda fastighetsägare fortfarande kommer all uppfatta kommunernastillämpning av renhållningslagsliftningen som godtycklig. Enär den enskildafastighetsägaren inom område som omfattas av renhållningstälort har möjlighet attgenom dispensansökan påkalla saklig prövning av frågan om avfallshanteringen, såviiirör hans fastighet, finner hovrätten emellertid icke alt förslagel möterbetänkligheter från räussäkerhelssynpunkl. JO är av mer principiella skäl tveksam om del rimliga i atllill andra liknande bestämningar foga också begreppel renhållningstälort.Lagstiftningen lär knappast bli mer lättförståelig för allmänhelen härigenom.Härtill kommer att man har anledning ulgå från att det inom många kommunerkommer atl uppstå gränsdragningsproblem dä del gäller atl beslämma omfattningenav vad som skall vara renhållningstätort. Det synes vara atl befara alt detmissnöje som kan uppkomma i anledning av sådana beslut inle blir mindre än delmissnöje som finns på många håll med den nuvarande ordningen. Lägger raandärtill atl kommunernas beslul om renhållningstälort inle skulle kunnaangripas genom förvaltningsbesvär ulan endasi genom kommunalbesvär synesfinnas anledning att ifrågasätta om den tilltänkta ordningen är ägnad att ledatill någon förenkling för många medborgare. konstaterar all gränsdragningenmellan glesbygd och icke glesbygd får en central roll i lagsiiftningen eftersomden avgör om någon får åtnjuta del enkla anmälningsförfarandel. Byråkraliutredningenhar förståelse för renhållningskommilténs problem atl reda ul denna fråga, menkan ändå inle underiåla alt påpeka del olyckliga i all lill den rad av olikabegrepp som finns i skilda sammanhang lägga ytteriigare elt. Prop.1978/79:205 51 Socialstrrelscn är av samma uppfattning och länsstyrelseni anser alt begreppel hälsovårdstälort i hälsovårdsstadgan bordekunna ulnyltjas även i renhållningssyfte. i menaratt tätortsbegreppei bör reserveras för benämningar som mera anknyler lill detstatistiska tätortsbegreppei. Länsslyrelsen i ifrågasätter om det inleskulle vara lämpligare all i analogi med va-lagens begrepp("verksamhetsområde för vatten och avlopp", ett område som kommunen iprincip bestämmer själv och som anger alt vatten och avlopp skall ordnas genomden allmänna va-anläggningen) använda etl däremot svarande begrepp. Dettaområde skulle kommunen beslämma med hänsyn till rådande behov och oberoende avde griinser som anges genom de fastställda detaljplanerna. I ell län som Jämtlandfinns t. ex. många tätbebyggda områden som inte är planlagda. Enligl länsstvrelseni skulle det möjligen vara lämpligare atl direkt knyta fråganom utökning eller inskränkning av renhållningstälort till behovel avrenhållning ur miljövårds- och sanitära synpunkter. menar atl det ikommunerna kommer atl ge upphov till besvärliga gränsdragningsproblem och ständiglåterkommande gränsjusleringar. Del finns vidare slor risk atl begreppet kommer atltillämpas olika inom olika kommuner samt inom kommunema ge upphov till motsällningaroch tvister i samband med beslul om vad som är ätt anse som renhållningstälort.Länsstyrelsen i anför att genom atl kommunfullmäktige gesmöjlighet alt beslula all också andra områden inom kommunen än sådana medfastställd stads- eller byggnadsplan skall uigöra renhållningslätorl kan detenligt mening uppstå oenhetlig praxis när det gäller kommunemastillämpning av lagstiftningen. Risk för godtycke kan föreligga när man skallavgöra, vad som är renhållningstälort och därmed var obligaloriskavfallshämtning skall ske. Kommunema kan l.ex. för atl undvika problem välja atlge begreppet renhållningstälort en mycket vid tolkning. Genom att skälig omprövningoch enhellig praxis genom prejudikat inle kan erhållas innebär förslagel enliglkonsumentverket uppenbar risk för rättsosäkerhet. Kammarrätten i Jönköpingframhåller all den som av en eller annan anledning själv vill hanlera siltavfall måste veta om hans faslighet är belägen innanför! eller ulanför renhållningstälort.För den enskilde kommer det alt vara svårt atl inse belydelsen härav. Del kandärför befaras alt nackdelama med det nuvarande dubbla besvärssystemet i vissmän kommer att kvarstå: Liknande kritik har framförts av länsstyrelserna iÖstergötlands, , , , Väslernorrlands ochStockholms län. kommunförbundel samt många kommuner. EnWgt kommun ären fördel med elt förprövningssysiem all man då slipper aU fastställa s. k.renhållningstätorter. Kommitléns bedömning av de ekonomiska konsekvenser som delföreslagna syslemet medför utsätts för kritik av remissinstansema. anser alt man realisliskl bör räkna med atlåtskilliga fastighetsägare kan komma alt begagna lillfället atl själva ta handom siU avfall. minskat abonnenlunderiag måste givelvis leda till aU renhållningsorganisationenmåste anpassas därefter. Endast i undantagsfall kan man räkna med alt förutsättningamahärför är så gynnsamma aU intäkts-bortfallet ger motsvarande kostnadsminskning.I allmänhet måste man räkna med atl en slutlig anpassning medförkostnadsökningar per hämtad enhet för kvarvarande verksamhei, efiersom kostnademaför renhållningsverksamhel endast i lilen utsträckning är röriiga. Prop.1978/79:205 52 med nödvändighet till en höjning av renhållningsavgiftenantingen för renhållningskollektivet i dess helhet eller för de områden somdrabbas av bortfallet, alll givelvis under förutsällning alt kommunen inleväljer all reglera sådan kostnadsökning med skatlesubvenlionering. Det är ocksåuppenbart att höjda renhållningsavgifterökar benägenheten alt vilja utträda ursystemet. Vad här sagts gäller oavsett om fråga är om avfallshämtning ikommunens egen regi eller om entreprenör anlitas. I del senare fallel kanemellertid dessulom inträda den komplikationen atl kommunen är bunden för enviss ersättning av elt avtal som, om frivillig uppgörelse inle kan träffas,binder kommunen . Visserligen innehåller kommunförbundets"normalavtal" på della område beslämmelser om uppsägningsrätt vidändrade förhållanden, men uppsägningstiden är därvid så lång som 12 månader,vilket bedöms vara nödvändigl för all skapa förutsättningar för slabililel i verksamhelen. I anser att ulredningen inleger något underlag för en bedömning av vilka ekonomiska konsekvenserinförandet av den föreslagna renhållningslagen kommer att få för kommunerna.Länsstyrelsen delar emellertid inte uiredningens uppfattning att en minskningav liämlningsskyldigheien utan vidare skulle beiyda en lägre genomsniils-kostnadper hushåll för sophämtningen än f n. a. torde en omställning från nu välinarbetade rutiner till hell nya komma alt bli kostsam. RiksjÖrhundet för allmän hälsovård framhåller all kommillénfullständigt bortsett från kommuner och entreprenörernas investeringar i sopbehållare,transportfordon och andra organisatoriska arrangemang, som genom förslaget ibetänkandet i stor utsträckning inte skulle komma till praktisk användning. Även , i län.Svenska Renhållningsverks-Föreningen och många kommuner förmodar all mångafastighetsinnehavare kommer alt slälla sig utanför den kommunala sophämt-ningsorganisalionenoch atl kostnaden för alt hämta avfallet från de som står kvar i systemet ökar.Svenska Reiihållning.n-erks-Föreningen framhåller dessulom all irenhållningsavgiften ingår inle endast hämtningskostnaden utan även kostnadför adminislralion, transport och behandling. Med mer avanceradebehandlingsmetoder, vilka kan förväntas öka kraftigl de närmasle åren, stigerbehandlingskostnaden och dess del av loiala renhållningskostnaden. Dennakostnad är oberoende av häminingsförhållan-dena och ökar per hushåll ju fårreanslutna abonnenter. En ökning av behandlingskostnaden - som täcks antingengenom ökade renhållningsavgifter för kvarvarande abonnenter eller genom ettökat skalleutlag - kan göra kommunerna mindre benägna att salsa på den meravancerade behandlingsteknik som f n. förordas av de statligatillsynsmyndigheterna. kommun påpekar all avgift ej får uttagas avfastighetsägare ulom renhållningstälort som ej utnyttjar kommunens hämlningsservice.Då en slor del av fastigheterna i glesbygd kommer all falla bort innebär deltaall avgiften för sophämtning måste höjas på grund av att i så goll som sammahämtningsområde som är kommunen skyldig atl hämta avfallet men från ellmindre anlal fasligheler. leder till alt när de fastighetsägare som harhämtning märker atl kostnaden ökar så anmäler de sig urrenhållningsorganisationen utan alt på ett tillfredsställande sätl kunnaomhänderta avfallet. slår här, som lidigare påpekats, införoöverstigliga kontrollproblem. Stor risk föreligger all fastighetsägarna inom renhållningstälortkommer att via taxan få subventionera hämtningen i glesbygd så atl de fastboende inom kommun i vissa styc- Prop.1978/79:205 53 ken får betala friiidsfolkets sophämtning. anser atl för att undvika dessa negaiivakonsekvenser borde utredningen övervägl alternativa former för finansieringenav renhållningen. konstaterar att utredningen enligldirektiven även skulle kartlägga betydelsen av olika avgiftssystem. Denna frågahar utredningen över huvud taget inte berört på annat sätl än genom alt redovisaavgifterna i och kommuner. Förtrågningar och anmälningar sominkommit lill visar all kvarvarande missnöjehos allmänheten sammanhänger jusl med sättet alt beräkna avgifterna. Ävenlänsstyrelsen i saknar en sådan kartläggning. Enligl flera remissinstanser kommer kommitténs förslag atlpåverka kommunernas planering och möjlighet alt upprätthålla en lillfredsslällandeservice. framhåller all med eltförfarande där den enskilde själv avgör när behov av service föreligger finnsstor risk atl enskilt tycke allvariigt kommer att störa kommunens planering beträffandefordonsanskaffning, hämtningsinlervall, hämtningsintensitet och personalbehov,speciellt som faslighelsinnehavarna med kort varsel - extremast 3 månader -kan anmäla atl de ej längre önskar utnyttja komraunens hämlningsservice. I defall hälsovårdsnämnd beslutar all faslighetsinnehavaren ånyo skall anlilakommunen för bortforsling av avfall stadgas inle om någon övergångslid, menföreningen förutsätter att kommunerna inte med omedelbar verkan skall svara förbortforslingen av avfallet. Kommunförbundel menar att anmälningsfört"arandei kanskapa svårigheter för kommunerna all överblicka omfallningen av hämlningsbehovetoch den rälla dimensioneringen av renhållningsorganisationen. Till dessasvårigheter bidrar givelvis lagstiftningens grundtanke atl kommunen under allaförhållanden är skyldig fullgöra renhållningsuppgifter för dem som så önskar,även om underlaget avsevärt uttunnas. Förslagel innehåller en bestämmelse somtydligen är avsedd atl ge kommunerna möjlighet alt i viss utsträckningfriskriva sig från renhållningsskyldighel inom vissa områden. Förutsättningarnahärför är dock enligl författningstexten tämligen rigorösa. Dessutom kan sådanfriskrivning inle ske belräffande det icke kompos lerbara avfallet. Vidare kanell beslut härom av den kommunala nämnd som anförtrotts uppgiften överklagas aven enskild fastighetsägare, varvid av alll all döma skall tillämpas ordningenför förvallningsbesvär. Utgången av en sådan prövning kan således bli atlöverprövande myndighet upphäver eller reviderar nämndens beslut. Enliglstyrelsens mening ger beslämmelsen kommunerna inle några garantier förmöjlighet till en realistisk anpassning till det förhållandet att del inom ellområde endast är elt fåtal personer som kräver renhållning. kommunanser atl kommunernas möjlighet all besluta om områdesdispens blir marginelloch endasi kan utnyttjas för etl litet antal områden inom kommunen.Konsumentverket pekar på de svårigheier som kan uppstå all upprätthållarenhållningsservicen i vissa områden. Kommitténs förslag atl kommunen ibland borde kunna anlilaen lokal entreprenör, exempelvis en lantbrukare, för bortforsling av avfalltillbakavisas av i och kommun. Länsslyrelsenframhåller atl nämnda förfarande kan förefalla enkell och prakiiski men skullekunna komma att medföra uppkomsten av lokala avfallsupplag med risk för dåligskötsel och kontroll av sluihanleringen som följd. erfarenhetav lokala soptippar är mycket dålig och länsslyrelsen Prop.1978/79:205 54 vill därför bestämt avstyrka att möjlighet öppnas till ensådan form av lokalt omhändertagande av hushållsavfall. Skall dessa småsoptippar ändå återinföras måste enligt kommun lagstiftningenkompletteras med en förprövning av upplagsplatser och med ell kommunalt ansvarför upplagen och dess skötsel. Många remissinstanser framhåller alt slora svårigheterkommer atl uppstå i tillsynsverksamheten om kommitléns förslag genomförs. anför atl det i utredningen skisseradearbetssättet för hälsovårdsnämnden med tillsyn i efterhand av de fastighetsinnehavaresom själva beslutat sig för att omhänderta silt komposlerbara hushållsavfallsynes kunna resultera i en övermäktig arbetsbörda. Förhoppningarna omförenklade administrativa rutiner i renhållningsfrågor synes i denna delsåledes inle ha förverkligats med föreliggande förslag. konstaterar att kommittén förutsätter, atlhälsovårdsnämndernas personal skall utöva kontroll över alt renhållningensköts pä etl klanderfritt sätt vid de fastigheter där ägaren anmält att maninte avser att utnyttja den service som erbjuds genom den kommunala avfallshämtningen.Med de begränsade personella resurser, som hälsovårdsnämnderna oftast förfogaröver och med de svårigheter som föreligger att personellt klara redan övrigaförelagda uppgifter inom andra sektorer inom hälso-vårdsiillsynen måste detbetraktas som en omfattande misshushållning att behöva utnyttja dessabegränsade resurser för en så tidskrävande kontrollverksamhet som komraitlénföreslår.