prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — I första stycket av förevarande paragraf har gjortsett tillägg som innebär att kreditinrättningen erhåller länet från den fondstyrelsesom förvallar merparten av de erlagda avgifterna. Andra styckets bestämmelser om beräkning avräntesats .Jiarockså ändrats. Räntesatsen för lån från fondstyrelse till kreditinrättning somhar lämnat återlån - normalt en halv procent över bankernas högsta allmänttillämpade inlåningsränta - skall i stället som regel vara densamma som vidlänetillfällel tiUämpas för i utgivna låTigfristiga statsobligationer.Räntan skall omprövas vart femte är sä att den överensstämmer med den dåtillämpade räntan på långfrisiiga statsobligationer. Detta har i textenpreciserats till den räntesats som gäller enligt senast utgivna län. Somutgivningsdag bör därvid räknas den dag har beslutatemittera obligationslånet. I och med att räntesatsen i första hand skall bestämmas pänu angivet Prop.1978/79:165 180 sätt, finns del inte längre behov av alt regeringenfastställer någon räntesats i andra fall än dä förhållandena på den svenskakapitalmarknaden har ändrats efter den senaste emissionen avstatsobligationslän så att räntan på detta inte längre motsvarar det allmännaräntelägel. Om regeringen anser det påkallat kan den i så fall fastställa denräntesals som i stället skall gälla för län från fondstyrelse tillkreditinrättning. Nuvarande regel om att regeringen skall fastställa räntesatshar justerats i enlighel härmed. Enligt första stycket ' denna paragraf gäller f. n. attden årliga amorteringen av återlån, som inle i sin helhet återbetalas inom ettär, skall uppgå till minst en tiondel av lånesumman. Minimikravet i fråga omamortering sänks till en femtondedel sävitt avser det nya slaget av återlån,dvs. återlån som kan molsvara avgiftsbelalningar under längre lid än delnärmast föregående året. Vidare har kreditinrättnings skyldighet att ålerbelalalån hos fondstyrelse åtminstone i den takt som föreskrivits i villkoren föråteriånet uppmjukats i ett hänseende. Skulle den som har beviljals återlånbrista i sin betalningsskyldighet mot kreditinrättningen och återlånet därförsägas upp till betalning, är kreditinrättningen f n. tvungen att infria helaåterstoden av lånet hos fondstyrelsen på en gäng. torde gälla alldelesoavsett om återlåneskulden faktiskt blir betald eller ej. I paragrafen hargjorts ett tillägg som medger kreditinrättning atl fortsätta alt amortera lånethos fondstyrelsen på de villkor som rådde före uppsägningen. Tilläggsregeln ärtillämplig på den del av länet hos fondstyrelsen som svarar mot den obetaldaåterlåneskulden. Ändringarna i AP-fondsreglementet föreslås träda i kraftden . Den skyldighet som enligt 2 § andra stycket åläggs Qärdefondstyrelsen att delta i pensionsbetalningarna skall dock tillämpas först fr.o. Utan någon övergångsbestämmelse till ändringen i 2 §första stycket 2 torde gälla alt alla avgifter, som före ikraftträdandetöverförts till andra fondstyrelsens förvaltning, fortfarande skall tillhöradess förvaltning. Detsamma gäller givetvis avkastning av de överförda medlen. AP-fonden innehar i vissa fall aktier utöver den 10-procentsgränssom anges i 12 a §. För att sådana överskjutande innehav inte skall behövaavyttras vid ikraftträdandet av den nya regeln har ett undantag gjorls fördessa fall (punkl 2). Undanlaget innebär att AP-fonden får inte bara behållasädana aklier ulan också förvärva de nya aktier i samband med fond- ellernyemission som svarar mot dess andel av aklier i resp. bolag. Möjlighelen att återlåna avgifter som har betalats införs efterhand. Avgifter som har betalats före kaninte utgöra underlag för beviljade av återlån. I och med ikraftträdandet blirdet alltsä möjligl att återlåna avgifter , dvs. Möjligheten au återiåna avgifter inträder först . Prop.1978/79:165 181 Har återlån beviljats före ikraftträdandet skall vidare 15och 16 S§ försätta att gälla i sin äldre lydelse i fråga om återlånet och läntill kreditinrättning som har beviljat återlånet. Det innebär t.ex. allränlesatsen för län enligt 15 S bestäms enligt paragrafens äldre lydelse, ommotsvarande återlån beviljats före ikraftträdandet. Det bör dock var parternaobetaget att komma överens om att tillämpa de nya räntevillkoren pärefinansieringslånen. 4.7 Förslagen till lag om ändring i förordningenang. en särskild stämpelav gift vid köp och byte av fondpapper och i stämpelskattelagen Enligt förslaget slopas fondstämpeln i sin helhet. Ifondstämpelförord-ningen kvarslår därefier vissa föreskrifier om upprättande avavräkningsnota när fondpapper överläts vid köp eller byte m. m. behövs för att bankinspektionen skall kunna fullgöra sinatillsynsuppgifter pä fondhandelns omräde och kan således inte upphävas f. n.Det kan finnas anledning all se över dessa föreskrifier i samband med en eventuellöversyn av frågan om bankinspektionens skyldigheter och befogenheler överhuvud när det gäller att verka för att fondhandeln bedrivs på ett tillfredsställandesätt (jfr prop. 1978/79: 9 sid. 155). I stämpelskattelagen har emissionsstämpelskatten slopats ifråga om svenska obligationer och andra skuldebrev som ulges i större antal ochuppenbariigen är avsedda för den allmänna rörelsen. Vidare har stämpelskallenpä utländska värdepapper avskaffats. Vissa övergångsbestämmelser föresläs gälla. De torde intekräva någon kommentar. 4.8 Förslagen till lag om ändring ikommunalskattelagen och lagen om statlig inkomstskatt 1 53 § I mom. kommunalskattelagen har reglerna förAP-fonden ändrats sä att fonden blir skaltskyldig endast för inkomst avfastighet när det gäller kommunalskatt. Detta har skett genom att fonden tagitsmed bland de begränsat skattskyldiga subjekt som räknas upp i första stycket d)av nämnda paragraf. Den nuvarande skattskyldigheten avskaffas alltså för annaninkomst som härrör frän medel Qärde fondstyrelsen förvaltar. I 7§ förstastycket lagen om statlig inkomstskatt utgär punkten m) om AP-fonden. Genomhänvisningen i första stycket e) till 53 § 1 mom. första stycket d)kommunalskattelagen blir AP-fonden frikallad från skattskyldighet enligt lagenom statlig inkomstskatt. Prop.1978/79:165 182 Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemställerjagatt regeringen föreslär dels atl 1. godkänna de riktlinjer somjag har förordat ifråga om politiken pä kapitalmarknadens område, dels att antaga förslagen till 2. lag om ändring i lagen (1955: 183)om bankrörelse, 3. lag om ändring i lagen (1955: 416)om sparbanker, 4. lag om ändring i lagen (1956: 216)om jordbrukskasserörelsen, 5. lag om ändring i lagen (1948:433)om försäkringsrörelse, 6. lag om ändring i lagen (1972: 262)om understödsföreningar, 7. lag om ändring i lagen (1974: 922)om kreditpolitiska medel, 8. lag om ändring i reglementet (1959:293) angående allmänna pensionsfonden, 9. lag om ändringi förordningen (1908: 129) ang. en särskild stämpelavgift vid köp och byle avfondpapper, 10. lag om ändring i stämpelskattelagen(1964: 308), 11. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928: 370), 12. lag om ändring i lagen (1947: 576) orastatlig inkomstskatt, dels alt bemyndiga regeringen att träffa avtal om AB Industrikredit och ABFöretagskredit enligt de grunder som jag har förordat i det föregående, Lantbruksnäringarnas primärkreditAB och Lantbruksnäringarnas sekundärkredit AB enligt de grunder somjag harförordat i det föregående, dels alt bemyndiga fullmäktige i attutfärda garantiförbindelser på att ingå i garantifonden för ABIndustrikredit i slället för nuvarande förbindelser pä . i garantifonden för AB Industrikredit och . i garanttfonden för AB Företagskredil, 16. till Teckning av aktier i påtilläggsbudget III till statsbudgeten för /79 under fonden för statens aktier anvisa ett investeringsanslag av . Prop,1978/79:165 j83 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1978/79:165 185 Bilaga I sammanfattning ochslutsatser 1 Den finansiella utvecklingen i - en återblick ...... 187 1.1 Investering och sparande....................................... 187 1.2 Kreditmarknaden..................................................... 190 1.3 Denlångfristiga utlandsupplåningen ..................... 194 1.4 Industrinsfinansiering ............................................ 197 2 Finansiellamarknader och resursallokering................... 198 2.1 Inledning................................................................. 198 2.2 Allokeringspolitiken................................................ 200 2.3 Ränteutvecklingen ................................................ 204 2.4 Kreditmarknadenoch inflationen .......................... 208 2.5 Det oneutralaskallesyslemet ................................ . 211 3 Deninternationella bakgrunden..................................... 213 3.1 Inledning................................................................. 213 3.2 Kapitalbehovoch investeringsincitament................ 214 3.3 Inflalion -orsaker och framlidsbedömning............... 215 3.4 Oljeräkningen,den nya konkurrensen och de inlernationella balansproblemen 217 4 Balansproblemi svensk ekonomi................................... . 220 4.1 De finansiellaframtidsperspektiven........................ 22Ö 4.2 Kapitalmarknadenoch vägen mot jämvikt............... 223 5 Sammanfattningav kapitalmarknadsutredningens förslag 225 5.1 Huvuddragen........................................................... 225 5.2 Bostadssektornsfinansiering (kapitel 6)................. . 227 5.3 Kommunema ochkreditmarknaden (kapilel 7)......... 228 5.4 Allmännapensionsfonden (kapitel 8)...................... 230 5.5 Försäkringsbolagenoch enskilda försäkringssystem (kapitel 9) 234 5.6 Bankerna ochkapitalmarknaden (kapitel 10).......... 238 5.7 Mellanhandsinstituteninom näringslivssektorn (kapitel 11) .. 240 5.8 Obligationsmarknaden(kapilel 12).......................... 243 5.9 Vissa fonder(kapitel 13)......................................... . 244 5.10 Understödsföreningarna(kapitel 14) ..................... 245 1978/79:165 187 ur Kapitalmarknadsulredningens belänkande (SOU 1978:11) Kapitalmarknaden i svensk ekonomi 1 Den nnansiella utvecklingen i en återblick 1.1 Investering och sparande av 50-talet och böQan av prägladesav en stark uppgång i industriinvesteringama. inleddes ocksäexpansionen av bostadsbyggandet, följl av växande kommunala invesleringar.Dessa fortsaiie sin tillväxt 60-talet ut, medan ökningen av bosladsbyggandetplanade ut mol slutet av decenniet. Den samlade invesleringskvoten steg underförsta till av BNP - den högsta somhittills registrerats. Uppgången på 2 1/var jämnt fördeladmellan olTentliga investeringar, inkl. bostadsbyggande, ochföretags-investeringar. Under andra ökade - inom enoförändrad kvoi - de offentliga investeringama sin andel, medan företagensminskade. Under 70-ialets första är gick investeringskvoten tillbaka genom framförallt nedgången i bostadsbyggandet. Under 1974-1976 skedde en ytterligareomfördelning och företagen svarade då för 2/3 av de totala investeringarna motknappt hälften senare del. Genom de stora lagerin-vesiermgarna1975 och 1976 närmade sig investeringskvoten den tidigare toppnivån men sjönksedan markanl 1977, när lagerinvesteringarna gick kraftigt tillbaka. Sparandet följde anmärkningsvärt parallelltinvesteringarna. Den höjda invesleringskvoten motsvarades alltsåoch möjliggjordes av en uppgång i sparandet, som i böQan av 60-talet t. o. m.var större än invesieringsökningen. Den berodde på en kombinerad ökning avsparandet i de offentliga budgetema och i den snabbt växandeAP-fonden, som den privata sparkvoten var oförändrad. Sparandel inomden offentliga sektom (inkl. AP-fonden) fortsatte att växa under andra hälftenav 60-talet. Det offentligas andel av det totala brut-losparandei sleg därmedfrån i slulel av SO-lalel lill 43 proceni . UnderböQan av 70-talet skedde en viss nedgång i sparkvoten men mindre än densamtidiga nedgången i invesleringskvoten. Underskotten i bytesbalansen underandra hälften av 60-talei följdes av överskott . Under 1974-1976 sjönk del offenlliga sparandel - deltagällde såväl stat och kommun som AP-fonden - medan del privata sparandets andelav BNP förblev oförändrad. Därmed ägde en "reprivatisering" avsparandet Prop.1978/79:165 188 rumoch fördelningen offentligt/privat sparande återgick till fördelningen frånbörjan av 60-talet. Inom den privata sektorn skedde emellenid en viktigförändring - företagens sparande minskade men detta kompenserades av uppgångeni hushällssparandet. allt beräknat för i dess helhet. Denprivata konsumtionens andel av BNP har varit sjunkande sedan 50-ialet. Detsammagäller, ehuru i något långsammare takt. för den totala konsumtionen, trots attden offentliga konsumtionen kon-iinucrligi ökal sin andel avresursförbrukningen. Detta avser utvecklingen fram t. o. m. Därefterskedde en rätt dramatisk omsvängning - konsumtionen ökade för första gångenunder efterkrigstiden sin andel av BNP och vol>mmässigt varkonsumtionsökningen dessa är t. o. m. större än ökningen 1 den totalaproduktionen. 1jämförelse med investeringama uppvisar sparandet alltsä belydande förändringari sin sammansättning. Den dominerande förändringen svarar AP-tonden för. Underintrodukiionsperioden representerade AP-fon-dcn ett nettotillskott lillsparandet i den meningen att den privata sektorns sparande förblev oförändratoch statens och kommunemas sparande steg. .\P-l'ondens sparande fortsatte attstiga snabbt under andra hälften av 60-lalei. medan statens sparande då gickned och kommunernas upp. Som nämnts tidigare innebar utvecklingen under dennaperiod en stark ökning av det totala offentliga sparandel, medan det privata,framför allt hushällens, gick ner. Förändringarna i sparandets olika komponenterär inte oberoende av varandra. AP-sparandets effekt på det totala sparandet ärdärför inte möjlig atl besiämma, eftersom sparandets utveckling i en ekonomiulan .TP-system inte kan entydigt angivas. avtar AP-fondenstillväxttakt och fondsparandels andel av BNP ligger 1974-76 under dess maximum,som nåddes 1970-73. Hushållssparandelsteg under försia hälften av 60-ialet men sjönk därefier slarkl under andra.Detta kan tolkas som en fördröjd, negaliv effekt av .MP-reformen men kan ocksävara en följd av en långsammare stegring av realinkomstema. Under 1973-75inträdde på nyll en belydande uppgång; trots den snabba prisstegringenaccelererade ökningen av de reala disponibla inkomsterna och anpassningen avkonsumtionen till de högre realinkomstema skedde med en eftersläpning. Först1976 ökade konsumtionen mer än inkomsterna. Hushållens sparkvot steg underdenna period från en så lig nivå som . Envanlig förklaring lill denna remarkabla ökning av sparkvoten är hushållenspreferens att återställa realvärdet av sina finansiella tillgångar - en givenökning av realinkomstema skulle m. a. o. leda till större uppgång i sparandelvid siigande än vid stabila priser. Uppbromsningen av realinkomsternas stegringunder 1977 synes ej ha haft någon negativ effekt på sparandet, vilket då kanförklaras av den fonsatta inflationen liksom av den betydande osäkerheten införpris- och sysselsättningsutvecklingen framöver. Företagenssparande har varil trendmässigt sjunkande med en nedgång (föricke-finansiella företag) från 9 proceni av BNP till 1974-76, ennedgång som i omfattning råkar sammanfalla med uppgången av AP-sparandet. Är1974 var förelagssparandets andel , och låg alllså även detla årunder nivån från det sena 50-talei. 1978/79:165 189 iföretagens bruitosparande har accelererat och det var 1976 nere vid 2 1/2procent av BNP. Det mest slående draget i sparande/invesieringsul vecklingen ärotvivelaktigt den starka och fortgående ökningen i förelagens behov av extemfinansiering. Denna utveckling avspeglar sig i en minskning avsjälv-Hnansieringsgraden, dvs. kvoten mellan bmttosparande och bruttoinvesteringar,som sjunkit från 3/4 till 1/3 . Parallelliteleni sparande- och investeringskvoternas utveckling t. o. ra. 1973 är ett annatsätt atl uttrycka att uppräuhållil en vidintemationella jämförelser anmärkningsvärt stabil jämvikt gentemot utlandet.Atl denna parallellitet upprätthällits trots de belydande kastningarna iframför alli sparandets olika komponenter får åtminstone delvis tillskrivasden ekonomiska politiken. Störningar i bytesbalansen förekom underhögkonjunkturåren 1965 och 1969-70. Väsenlligen var dessa störningar utslag aven inhemsk överefterfrågan med negativa effekter på handelsbalansen. Dessakunde motverkas - och motverkades de facto effektivt - av en allmänt stramekonomisk politik. Den svenska bytesbalansen hade emellertid under 60-taletblivit mer sårbar genom en trendmässig försvagning av Qänste- ochtransfereringsbalansen, som efterhand blivit alltmer accentuerad. Ocksä årenefter 1965, då handelsbalansen återhämtats, kvarstod mindre underskott ibytesbalansen. Den stora omsvängningen lill överskott 1971-73 berodde av enkraftig förbättring i handelsbalansen, som mer än balanserade den fortlöpandeförsämringen av Qiin-ste- och transfereringsbalansen. Denna förbättringmöjliggjordes av kon-junktumppgången utomlands i förening med eninternationellt sett förhållandevis svag inhemsk efierfrågan under dessa år. Jämvikti bytesbalansen har successivt ställt allt högre krav på handelsbalansen, kravsom ytterligare skarpes av stigande ränteutgifter på den växandeutlandsskulden. Kraven ökar därmed på industrins konkurrensförmåga såväl påexportmarknaderna som gentemot importen på hemmamarknaden. Utvecklingenav den svenska ekonomin mol växande ullandsberoende har ökat känsligheten förstörningar i bytesbalansen. Försvagningar av den internationella konjunkturenåterverkar starkt på produklion och sysselsättning i som enväsentligt höjd importbenägenhet begränsar möjlighelema lill en motverkandeintem stimulanspolitik. Fråganom sparandets otillräcklighet har varil ett genomgående tema i den svenskaekonomiska deballen och den har behandlals i raden av långtidsutredningar.Under efterkrigstidens försia planperioder låg tonvikten på kapitalbehoven förutbyggnad av den lunga induslrin som bas för fortsau tillväxt och fullsysselsättning. riktades intresset mol bristen på långt kapitalför finansiering av den snabba expansionen av bosladsbyggandet liksom avinfrastmkturens förbättring. Företagssektorns sjunkande självfinansieringsgradförebådade svårigheler i företagens kapilalförsöQning. Dessa förhållanden kan iprincip ses som utiryck för en lotal "kapitalbrist" som givit utslagpå avgränsade marknader men också tolkas som ett utslag av faktorer som drivitfram en särskilt stor kapiialeflerfrågan på dessa marknader. I princip skullesådana balansbrister tendera att elimineras i den mån investeringsprojektensräntabilitet och spararnas preferenser fick komma till uttryck genommarknadsprisbildningen. En sådan mekanism för sparge-nerering och resursallokeringkan emellenid ej komma till användning för Prop.1978/79:165 190 storadelar av den oflentliga sektorn. Många av de olTentliga investeringama kan mtebli föremål för räntabilitetsbedömningar. Staten måste genom sin ekonomiskapolitik söka åstadkomma det komplelterande sparande som behövs församhällsekonomisk balans. En kontinueriigt växande offentlig sektor har sittmotstycke i en kronisk "sparbrisi". Del siarka sparmoment somkopplades till AP-fonden kan ses som ett led i sirävandena att häva dennusparbrisi. Den nuvarande diskussionen om nya fonner för sparge-nerering visaratt problemet allQämt kvarstår. Efterförsämringen av bytesbalansen och ännu mer efter detunderskott som inleddes har uppmärksamheten koncentrerats lill frågan omdet totala sparandels otillräcklighet för att vidmakthålla den yttre balansen. Dereala sektorernas kapitalanskafrning på den organiserade inhemska krediimarknadenhar expanderat kraftigt. Till denna marknadräknas bankers och törsäkringsinrättningars totala placeringar samtallmänhetens placeringar i statspapper, aktier och övriga obligationer.Beloppsmässigt har det årliga tillflödet mer än tiodubblats, från 4 miljarderkr i genomsnitt för perioden till i genomsnitt under1974-76. Det har inneburit en betydligt snabbare lillväxl än den sammanlagdapris- och volymmässiga ökningen av produktionen. Det årliga tillflödet påkreditmarknaden steg sålunda mellan nämnda perioder från 6,8 till 14,5 mätt iprocent av bmttonationalprodukten till löpande priser, en dryg fördubbling.Denna andelsökning sammanhänger delvis med en ökad spridning av finansiellasparandeöverskott och sparandeunderskoti mellan olika sektorer men avspeglarsannolikt också en anpassning av den reala likviditeten vid tilltagandeinflationsiakl. Tillväxteni den ärliga oraslutningen på kapitalmarknaden har varit ännu starkare. Dennamarknad orafattar den del av den organiserade kreditmarknaden som utgörs avlångfristiga obligationer (och föriagsbevis) samt aktier ochförsäkringsinräitningars reverslån. Dess andel av bmttonaiionalproduk-ten harnästan tredubblats, en uppgång från 1955-59 till 9,0 procent1974-76, motsvarande en ökning från knappt 2 till . Kapitalmarknadensandel av krediimarknaden har med nämnda avgränsning stigit frän 45 till 62procent mellan angivna perioder. hade dock sparbankerna och postbankeni viss mån karaktären av direktutlånande kapitalmarknadsinstitut framför alltgenom att de gav långa reverslån till bostäder. Denna utlåning inräknas nu inlei kapitalmarknaden, vilkel kan ha medfön en viss överskattning avandelsulvecklingen av långa placeringar. Fördelningenav de reala sektoremas upplåning på kreditmarknaden som helhei har förändratsmarkant. De förskjutningar som ägl mm reflekterar tämligen väl del ändrademönstret för sparande och investering. Det mest påtagliga draget sett över helaperioden från mitlen av 50-ialet har varil den kraftiga uppgången iföretagsupplåningens andel av krediimarknaden och en häremot svarande nedgångav bostadssektorns andel. Företagensandel (av statistiska skäl ingår i denna även hushållen) ökade 1978/79:165 191 fränknappt en Qärdedel 1955-59 till nästan hälften 1974-76. Företagens ökadekreditefterfrågan var resultatet av en försvagningav vinstutvecklingen i förening med en trots lågkonjunkturen fortsatt höginvesteringsverksamhet. Till inte oväsentlig del utgjordes dock investeringamaav en av konjunkturiäget påtvingad lagemppbyggnad. Bo-siadssekiorns andel avkreditmarknaden steg med några procentenheter från slulel av 50-ialet lill enhögsia nivå med 47 proceni i genomsnitt för förra delen av 60-talel för att sjunkatill 1974-76. Den krympande andelen var en följd av nedgången ibostadsbyggandet under 70-talei. Förkommunema har sparande och investering utvecklats förhållandevis parallelltbåde under uppgångsfasen och nedgången . Derasandel av kreditmarknaden har legat mellan med undantag förperioden då den sjönk till . Förstärkningen av statsbudgeteni böQan ledde till en radikal nedgång i statens upplåning. Från attha motsvarat en Qärdedel av marknaden , sjönk den till ettpar procent 1960-64. Därefter har den successivt stigit och uppgick 1974-76till praktiskt taget samma nivä som under senare delen av 50-ialei. Motsvarandejämförelse avseende kapitalmarknaden företer en slående skillnad. För dennamarknad var kredilfördelningen i slort oförändrad 1974-76 jämfört med 1955-59.Bostadssektorns andel uppgick under båda perioderna till och statenstill en dryg Qärdedel, medan företagens steg från en dryg Qärdedel till knappten tredjedel. Den enda mer påtagliga avvikelsen var att kommunemasupplåningsandel sjönk från 9 till 4 proceni. Även under mellanliggande periodvisade fördelningen ett mer stabilt mönster än för kreditmarknaden i desshelhet. Det gäller framför allt andelen för företag. Andelsförskjutningen påkapitalmarknaden avsåg främsi staten ochbosläder. En högre andel för bostadssektorn under denna lid uppvägdes av enlägre för slalen. Destmkturella förändringar som ägt mm pä kredil- och kapitalmarknadensutbudssida har i hög grad präglats av AP-fondens utveckling.