prop · G203196 · 1978-12-31 00:00:00 — Ett stopp för nyinvesteringarskulle allmänt sett påverka den sydafrikanska ekonomin, som var beroende avkapital utifrån. Psykologiskt skulle ell slopp förnyinvesteringar vara viktigt. Ledarna i skulle inte längre kunna kännasig övertygade om all ingick som en oumbärlig del i västvärldensekonomiska system. Om västländerna visade all de vore beredda att offra en delav sina kortsiktiga ekonomiska intressen i , skulle detta inte barahjälpa den förtryckta sydafrikanska majoriteten, utan också vara ivästmakternas politiska och ekonomiska intresse på . Apartheid ingick som ell viktigtelement i den sydafrikanska ekonomin. Den billiga arbetskraften och frånvaronav strejker m. m. var en viktig förklaring till lönsamheten i fråga omnyinvesteringar i . Mänskliga och moraliska överväganden måsteemellertid också ingå i de kalkyler som gjordes av utländska företagbeträffande verksamheten i . I delta sammanhang tillbakavisades från svensk sidaargumentet att ekonomisk utveckling i , i synnerhet i form av all deinternationella företagen bedrev en progressiv anställningspolitik, skulleundergräva apartheidsystemet. Utländska ekonomiska intressen måste arbeta påden sydafrikanska regimens villkor. Förändring kunde bara komma som en följdav tryck, ej genom att vädja till företagens goda vilja. En resolution i säkerhetsrådet omslopp för nyinvesteringar skulle verka som en uppmuntran förde människor somled under förtrycket. Deskulle få veta att de inte var isolerade i sin kamp. Slutligen påpekades att ett beslutom upphörande av utländska nyinvesteringar skulle verka som en kraftig varningtill den sydafrikanska regeringen. Om apartheidsysiemel ändå fortsatte, kundeytterligare åtgärder beslutas av säkerhetsrådet. Det borde slå klart för densydafrikanska regimen att trycket skulle komma alt öka obevekligt till dess attapartheidsysiemel hade upphört. Säkerhelsrådsdebaiten om investeringsresolutionenavslutades utan något beslut av rådet. Även vid generalförsamlingen lade Sverigetillsammans med övriga nordiska länder fram ett resolutionsförslag med krav påslopp för nyinvesteringar vilket utvidgats till att gälla ävenfinansiella lån till . I denna resolution, som antogs av generalförsamlingen den24 janauri 1979 med i stort sett samma majoritet som förra gången, uttryckerförsamlingen övertygelsen all ett stopp för nya utländska investeringar i ochfinansiella lån till utgör ett betydelsefullt steg i kampen molapartheid, eftersom 1978/79:196 14 sädana invesieringar och lån hjälper och uppmuntrar apartheidpoliiiken.I resolutionen noteras au ett antal transnationella förelag, finansiellainstitutioner och andra intressenter har fortsatt alt göra nya invesieringar ioch ge finansiella lån till . Församlingen välkomnar som positiva stegde åtgärder som vissa regeringar vidtagit för au hejda denna utveckling. Medbeklagande konstateras att säkerhetsrådet ej kunnat nå en överenskommelse omåtgärder för all göra delta. uppmanas att överväga vilkaåtgärder som bör vidtagas för att avbryta utländska invesieringar i ochfinansiella lån till . Vid debatten i om densydafrikanska rasåtskillnadspolitiken framhölls från svensk sida, attsituationen i innebar ett hot mot iniernalionell fred och säkerhet.Delta hot hade sina rötter i apartheidsysiemel. Även om del i första hand varden sydafrikanska befolkningen själv som måste åstadkomma genomgripandeförändringar i del sydafrikanska samhället, så måste befolkningsmajoriletensamtidigt känna all man hade stöd utifrån i denna kamp. beslutom vapenembargo mol hade varit ell betydelsefullt steg för all ökatrycket moi landet men del måste kompletteras med andra åtgärder. sådantbetydelsefullt steg skulle vara alt säkerhetsrådet övervägde åtgärder för attstoppa nya invesieringar i och finansiella lån till . En rad skältalade för sådana åtgärder. Endast åtgärder, som beslutades av säkerhetsrådet,kunde bli verkligt effektiva. I brist på sådana beslut och mot bakgrund av denbåde unika och allvarliga karaktär situationen i hade måstemedlemsslaierna emellertid vara beredda alt överväga unilaicrala åtgärder. 2.1.2.4 Förslag och resolutioner i FN om andra ekonomiskaåtgärder har generalförsamlingen, som förut har nämnts,fattat en rad andra beslut som berör läget i . Vid den senaste generalförsamlingen antogs således den 24januari 1979 bl. a. en resolution mol ekonomiskt samarbete med . Idenna uppmanas alla regeringar all bryta banden med apartheidregimen och allförhindra att transnationella förelag, banker och andra institutioner utövarsamarbete med . ombeds för sin del att övervägabindande ekonomiska sanktioner mot rasistregimen och all vidta åtgärder enligtFN-stadgans kapitel VII i syfte all stoppa leverans av olja, oljepro-duklerochandra strategiska material till , lån till och investeringar iSydai"rika, kreditgarantier eller annat stöd för invesieringar,preferenser för import från samt alt stoppa all handel med . I generalförsamlingens debatt framhöll den svenskedelegaten att säkerhetsrådet borde överväga bl. a. bindande sanktioner påhandelsområdet. Prop.1978/79:196 15 Sverigehar inte ansett sig kunna rösta för resolutionen mot ekonomiskt samarbete bl.a. eftersom den uppmanar regeringarna att i olika avseenden bryta banden medapartheidregimen. Från svensk sida har iradilionelll hävdals attsanktionsåtgärder enligt stadgan kräver bindande beslut av säkerhetsrådet.Sverige ansluter sig vidare till den s. k. universalitetsprinci-pen. ÄvenSydafrika bör enligt denna princip vara medlem av FN och förbindelser såledesupprätthållas med den sydafrikanska regimen. Jag avser att i avsnittet om defolkrättsliga övervägandena (2.3) återkomma till bestämmelser ochåtgärderna mol . Förutomde berörda resolutionerna om investeringar i och lån till samt omekonomiskt samarbete med har FN vid den senaste generalförsamlingenbl. a. antagit resolutioner om oljeembargo och mot kärnkraftssamarbete medSydafrika. Genomgåendeär att dessa resolutioner har antagits med en mycket stor majoritet. 2.1.2.5Åtgärder av enskilda länder Detär naturligt att det i första hand är genom FN som staterna försöker påverkaSydafrika att ändra sin raspolitik. Verkligt effektiva åtgärder kräver bredanslutning från inte minst de stora handelsnationernas sida. Intedesto mindre har ett antal länder även beslutat om unilaterala, ekonomiskaåtgärder för att söka påverka . Norgebeslöt således att inte längre ge valutalicenser för norskainvesteringar i . beslöts all inte längre ge statligakreditgarantier för export till . förhindrar direkta investeringari genom att inte bevilja tillstånd till valutaöverföring. Denjapanska regeringen avråder vidare från investeringar i från ellervia japanskägda företag utanför . Vid i Lagosi tillkännagav statschef vissa åtgärder mol de ländersregeringar och företag som hade ett nära ekonomiskt samarbete med Sydafrika.Ett särskilt övervakningsorgan skulle identifiera och sammanställa informationom företagen som antingen skulle utestängas från den nigerianskamarknaden eller tvingas uppge sina sydafrikanska engagemang. Det är ännu förtidigt att säga vad denna principförklaring från mest folkrika stat kankomma alt leda till. EG-staternahar enats om en särskild "uppförandekod" för företag i berör förhållandel mellan arbetsgivare och arbetstagare, migrerandearbetskraft, lönefrågor och segregationsregler på arbetsplatsen. Enligt kodenskall moderföretagen offentliggöra och till regeringarna överiämna enrapport om framstegen på dessa områden. EG-regeringarna skall taställning till hur koden tillämpats. Även den kanadensiska regeringen harantagit en liknande kod. Amerikanska företag har enats om en frivillig kod förföretagens uppträdande i . Prop.1978/79:196 16 2.1.2.6Åtgärder av ideella organisationer Politiskapartier och ideella organisationer spelar runt om i världen en stor roll föratt vid sidan av regeringarna väcka opinion i sydafrikafrågan. beslötKyrkornas världsråd rekommendera medlemskyrkorna att överväga att sälja sittaktieinnehav i sådana bolag som bedrev verksamhet i . Detta medfördeatt förbindelserna överhuvudtaget mellan rådsmedlemmarnas hemländer ochSydafrika kom att uppmärksammas av stora befolkningsgrupper, vilkas intresseeljest främst var förknippade med de kyrkliga angelägenheterna. Världsrådetsförslag om en avyttring av aktier innebar alt isoleringsstrategin fick ettstöd. På några håll i och i genomfördes också derekommenderade aktieförsäljningarna. Jag vill i detta sammanhang vidare peka påde insatser som den Friafackföreningsinterna-lionalcn gör för att informera ochengagera löntagarna i sydafrikafrågan. fackliga saniorganisaiion harantagit ett särskilt handlingsprogram om . I detta heter det bl. a.all de nordiska regeringarna kraftfullt bör fortsätta att verka för att FN:ssäkerhetsråd beslutar om stopp för nyinvesteringar i samt attsamtliga nordiska regeringar genomför och upprätthåller ett effektivt stopp försådana invesieringar. Motslutet av skärpte sin hållning mot . Stegvis ökadesvår kritik i FN mot apartheidpolitiken, vilket bl. a. tog sig uttryck i att manfrån svensk sida skarpt tillbakavisade den sydafrikanska ståndpunkten attvärldsorganisationen saknade behörighet att över huvud befatta sig med landetsinre angelägenheter. Äveni fråga om kravet på FN-sanktioner skärptes den inställningtill efter hand. Påsvensk sida anser vi att situationen i utgör ett hot motinternationell fred och säkerhet. Första gången den uttaladedenna uppfattning var vid . inställningtill sanktioner blev därmed också mera öppen. underströk emellertid attdel enligt var säkerhetsrådet och inte generalförsamlingen som ägdefastställa förutsättningarna för och tillämpningen av tvångsåtgärder av dettaslag. Det betonades också att säkerhetsrådet vid ett eventuellt beslut måstetillse att sanktionerna blev universella och i praktisk handling omfattades avalla stater. Denna ståndpunkt bibehåller alltjämt. FörSverige har en huvudprincip varit att vår medverkan i internationellasanktioner förutsätter en rekommendation eller ett bindande beslut i FN:ssäkerhetsråd. Riksdagsbehandlingen av sydafrikafrågan (jfr UU1976/77:22) utvisade emellertid att ansåg att man borde vara bereddatt överväga vissa begränsade unilaterala åtgärder på det ekonomiska 1978/79:196 17 Flera omständigheter anfördes för ell sådant agerande.Tillsammans motiverade de ett avsteg från vår nämnda huvudprincip. En grundläggande bedömningvar enligt att situationen i hadeförvärrats. Rasmolsätlningarna hade ökat kraftigt och regimen visade en alltmer brutal inställning. 1 fanns vilande förslag omtvångsåtgärder men del kunde inte uteslutas all ett positivtsäkerhelsrådsbeslul i denna riktning skulle fördröjas eller under överskådligtid helt ulebli. I del lägel fanns del anledning all på svensk sida gå vidareoch överväga att i svensk lagstiftning i särskild ordning införa förbud motkapitalexport till och i samband medföreiagsinvesleringardär. skulle fullfölja ansträngningarnaatt genom nå ett internationellt sanktionsförfarande gentemotSydafrika eller, om detta skulle utebli, få så många industrislater .sommöjligt att för egen del vidta motsvarande åtgärder. En begränsning av desvenska intressena i betraktades inte bara som en politisk fråga omvad som kunde tänkas utgöra effektiva påtryckningar på den sydafrikanskaregeringen. I tillmättes också moraliska argument stor betydelse.Frågan gällde om svenska företag skulle medverka i ett politisk system sombyggde på rasdiskriminering och förtryck av svart arbetskraft. avgörande skäl tillatt krävde åtgärder torde också ha varit det förhållandel att svenskaföretag inte följt regeringens rekommendationer från börian av attavslå från nyinvesteringar i . De svenska företagens verksamhet iSydafrika hade utvecklats ganska kraftigt under 1970-ialei. hade ensärskild instruktion till legationen i angående svenska investeringari utfärdats. I denna instruktion underslröks regeringens negativa inställningtill sådana investeringar. Legationen anmodades att inte ge svenskainvesterare annat bistånd än den hjälp av allmän art som normalt tillkommervarje svensk medborgare. Beskickningen skulle sålunda inte genom sina åtgärderkunna ge intryck av alt man på officiellt håll stödde investeringar iSydafrika. uttalade dåvarandehandelsministern i samband med en diskussion om svenska företags investeringari alt i FN krävt att säkerhetsrådet skulle ta upp frågan omekonomiska sanktioner mot . I det läget var det naturligt attregeringen intog en allmänt restriktiv hållning till svenska företagsengagemang i . Regeringen hade tidigare bl. a. avrått svenska företagfrån investeringar i . Den negativa syn på svenskaföretags investeringar i har därefter vid olika tillfällentillkännagetts. I detta sammanhang vill jag nämna all industriförbundår 1974 utarbetade vissa etiska regler för de svenska förelagens verksamhet iSydafrika. Detkan tilläggas att regeringen ytterligare skärpt sinhållning mot den sydafrikanska regimen i andra avseenden. I oktober 1978infördes viseringsskyldighet för sydafrikanska medborgare. 1978/79:196 18 .Setlan mitten av 1960-Uilel lämnar stöd tillsydafrikanska fiyk-tingar, befriclserörelserna ANC och SWAPO (South Wesi AfricaPcople's ) och aparlheidpolilikons offer. Del direktaslödet till bcfrielserörelserna har ökat kraftigt . Vidsidan härav lämnas på andra vägar ell omfattande bistånd till offer förapartheidpoliiiken, bl. a. i form av rättshjälp och studiebidrag. Lika.så fårFN:s olika organ för verksamhet i ett omfattande stöd från svensksida. För 1978-79 omfatlar biståndet genom olika kanaler närmare 60 miljonerkronor. 2.1.4 Utländska investeringar i En redogörelse för de utländska investeringarnas roll iSydafrika återfinns i kapitlen 4 och 6 i sydafrikaulredningens belänkande. De utländska investeringarna i utgör en viktiglänk mellan omvärlden och . Genom investeringarnas betydelse för densydafrikanska ekonomin finns en möjlighei att utifrån konkret påverka den vilabefolkningen och regeringen. Huvudskälet till alt utländskt kapital dras tillSydafrika torde, som sydafrikaulredningen framhåller, vara landetsråvaru-rikedom och snabba industriella utveckling. erbjuder relativtgoda vinstmöjligheter. Ullandsägda förelag som bedriver verksamhet i landetingår vanligtvis i koncerner som har verksamhet i många länder och someftersträvar en iniernalionell expansion. Regeringen i visar på mångasätt en välvillig inställning till utländska företag. Beskattningen ärförhållandevis låg och risken för nationaliseringar har ansetts liten. Ettmotiv lör all elablera och inneha lillverkande dotterbolag i kandärför sökas i det för företagen gynnsamma ekonomiska klimatet. Under desenaste 15 åren har de ullandsägda tillgångarna i och fordringarna på Sydafrikaökat kraftigt. uppgick de till något över 3 miljarder sydafrikanskarand (I rand = 5 skr). hade de ell sammanlagt värde av nära13 miljarder rand. Mellan av tillverkningsindustrin iSydafrika är om än i varierande omfattning kontrollerad från utlandet. Detutländska kapitalets betydelse är således iögonfallande. Ägarbilden medavseende på det utländska kapitalet i är ganska entydig. Dendomineras av intressen i de stora västliga handelsnationerna. svaradeStorbritannien för av de utländska investeringarna. Förenta Staternaför , för , för 5procent och för . De svenska investeringarnas roll i belyses ocksåi sydafrikautredningen. investerade sju svenskägdatillverkningsföretag . Företagen i medsvenskt ägarinslag är med få undantag dotterföretag till storförelag i vårteget land. Elablering i utgör ett led i dessa storföretags strävandenalt befästa och ytterligare stärka sin ställning på världsmarknaden. Prop.1978/79:196 19 Fil20-tal svenska företag redovisar ägariniressen i förelag som är inregistreradei . Generellt gäller att producerande förelag bedömt en elablering medtillverkning också i som nödvändig för alt vinna insteg på denexpansiva sydafrikanska marknaden. De svenskägda företagen avsätter sin produktionså goll som uteslutande i och dess grannländer. Detfinns även andra former för elablering i , exempelvis samarbelsavialoch licenslillverkning. Sannolikt finns del några svenska förelag som genomsådana arrangemang säljer ett industriellt tekniskt kunnande till sydafrikanskabolag. Desvenskägda företagens verksamhet i uppvisade under 1970-lalels förstahälft en påtaglig expansion. Tillverknings- och försäljningsbolag med svensktägarinslag ökade kraftigt sin sammantagna omsättning mellan åren 1970 och 1976från till . Antalet anställdavid svenskföretagen växte likaså markant, från omkring 4 1970 tillomkring 5 1976. Fråganom förbud mot svenska invesieringar i och aktualiserades avriksdagen . En enhällig riksdag hemställde då att regeringen skulleutarbeta ett förslag som innebar att i svensk lagstiftning i särskild ordninginfördes förbud mol kapitalexport till , likasom till det av Sydafrikaalltjämt ockuperade , i samband med företagsinvesteringar där. Vidareförutsattes alt regeringen skulle låta ombesöria överläggningar med närmast berördasvenska företag i syfte att åstadkomma en begränsning av dessas verksamhet iSydafrika (och i förekommande fall i ) lill vad som under rådandeomständigheter syntes lämpligt (UU 1976/77:22, rskr 1976/77:350). Med anledninghärav tillsattes sydafrikautredningen och utredningen för begränsning avföretagens verksamhet i Sydaf rika (Åmans utredning). AvÅmans utredning framgår all de aktuella svenska koncernledningarna våren 1978inte var villiga att genom en överenskommelse medverka till en inskränkning iden svenska näringsverksamheten i . Även sydafrikautredningen komlill samma slutsats vid samtal med företagen. Sydafrikautredningenföreslår en lag som riktar sig mot själva investeringarna i , oavsetthur de finansieras. Förslagets syfte är att hindra att företag nyetableras ochall svenska företag utvidgar den verksamhet de nu bedriver i . Jagdelar uppfattningen att åtgärder bör vidtas i del angivna syftet. anser jag att det hade varit att föredra om begränsningenkunnat åstadkommas genom kapitalexporlförbud och en överenskommelse medföretagen. Ett kapitalexportförbud utan en Prop.1978/79:196 20 kompletterandeöverenskommelse skulle emellertid inte uppfylla syftet all begränsa svensknäringsverk.samhet i . Som sydafrikautredningen visat har de svenskainvesteringarna under 1970-talel till sken genomkapitalöverföring från . En så begränsad åtgärd får således knappastnågon effekl. DenI december kallade jag ledande förelrädare för , och de Svenska företag sombedriver tillverkning i lill överläggningar i frågan. Vid dettatillfälle framhöll jag all regeringen innan den tog slutlig ställning tillförslaget om förbud mol svenska investeringar i enlighet medsydafrikautredningens belänkande önskade en förnyad kontakt med näringslivetoch berörda företag föran utröna om vissa av de åtgärder som behövdes skullekunna säkras utan all omfattande lagstiftning behövde användas. Enligt minuppfattning borde en överenskommelse om icke-expansion i kombination med ettförbud mot kapitalexport för svenska juridiska personer och vissinformationsskyldighel vara all föredra. Genom ett åtagande om icke-expansionskulle förelagen undvika att i detalj behöva redovisa och motiverainvesieringar i som endast hade karaktär av ersäitningsinvesteringar.Dessutom behövde myndigheterna då inte ägna sig åt en betydande detaljkontroll.Det väsentliga blev att förelagen styrkte att deras verksamhet i somhelhet icke expanderade. Fördelta ändamål tillsattes efter beslut av regeringen en delegation föröverläggningar m. m. i sydafrikafrågan. De överläggningar som ägde rum med lillverkningsföretagen och ledde emellertid intetill någon överenskommelse. Det visade sig inte möjligt att uppnå ettfrivilligt åtagande från förelagens sida att inte utvidga sin verksamhet iSydafrika. En viktig fråga i delta sammanhang var regeringens önskemål om vissöppenhet i redovisningen av företagens verksamhet i . Moldenna bakgrund finner jag i likhet med sydafrikaulredningen. att det angivnasyftet kan nås endast om restriktioner sätts in mot investeringar över huvud oavsettvarifrån det behövliga kapitalet för expansion hörrör. Härigenom kannyetablering förhindras. Likaså stoppas redan etablerade företag från altfinansiera investeringar med vinstmedel eller via den sydafrikanskakapitalmarknaden eller tredje land. Lagen kan dock endast omfatta sådanarättssubjekt som har den anknytningen till alt de kan nås av desanktioner med vilket förbudet måste förenas. Givetvis skall lagstiftningen,vilket utredningen också framhållit, utformas med hänsyn till den i 2 kap. 7 §brottsbalken uttryckla principen alt svensk lags tillämplighet och svenskdomstols behörighet inte bör utsträckas utöver vad som kan anses förenligt medallmänt erkända folkrättsliga grundsatser. Sydafrikautredningensförslag om investeringsförbud har under remissbehandlingen fått ett blandatmottagande. Från olika remissinstanser har framförts invändningar i fråga ombl. a. de effekter en lagstiftning skulle ha i , , tredje landoch FN. Prop.1978/79:196 21 Huvudsyftetmed ell investeringsförbud är att söka påverka den sydafrikanska raspolitikenoch samhällsordningen. ensidigt svenskt förbud får viktiga politiska ochpsykologiska effekter genom all öka trycket på den sydafrikanska regimen. Vibidrar till att isolera vilket vi hoppas skall medverka tillatt de djupgående motsättningarna i landet löses på fredlig väg. Jag har redani avsnitt 2.1 redovisat all denna uppfattning har stöd hos alla FN:smedlemsstater. Åtgärderna måste ses som ett led i de internationellaansträngningarna alt avskaffa apartheidpolitiken i . Somjag tidigare nämnt (avsnitt 2.1.4) är starkt beroende av utländskainvesteringar och av sin utrikeshandel. Det är därför självklart all m.an i Sydafrikahar anledning att noggrant bevaka de ekonomiska påtryckningsåtgärder somförbereds eller vidtas av omvärlden för att ändra raspolitiken. Jagvill också understryka att den sydafrikanska svarta oppositionen kräverinternationell isolering av . Man är uppenbarligen, trots de svårighetersom ekonomiska åtgärder mot kan medföra för de svarta arbetarna,beredd till sådana uppoffringar för alt förändra samhället. De svenskaåtgärderna har fullt stöd av de svarta sydafrikanska organisationerna (ANC), (PAC) och den sydafrikanskafackföreningsrörelsen . Dessa organisationer, som är bannlysta iSydafrika, kan endast öppet verka i exil. Det bör framhållas alt uttalanden omstöd för ekonomiska påtryckningsåtgärder är brottsliga enligt den sydafrikanskaterroristlagen. De svarta inom kan därför inte utan risk förrepressalier uttala sig för sådana åtgärder. och även Åmans utredning har tillverkningsföretagenpåpekat att ett investeringsförbud skulle kunna få konsekvenser långt utöver enbegränsning av näringsverksamheten. Ett förbud skulle enligt delta synsätthindra företagen att förnya sig vilket krävs på den snabbi föränderiigasydafrikanska marknaden. Svensk näringsverksamhet i skulle därigenompå tvingas till nedläggning. SI/SAFmenar i sill remissyttrande alt ett genomförande av förslaget leder till allföretagen tvingas avveckla. Man understryker alt det blir svårt eller omöjligtatt komma tillbaka då läget i förändrats. Konkurrenterna har då tagitöver marknaden och arbetat in sig. Vidare understryks de negativakonsekvenserna för de svarta anställda. Deras anställningstrygghet minskas ochdet blir svårt att genom olika insatser förbättra deras arbetsförhållanden. anser alt man får räkna med att ett investeringsförbud i fiertalelfall medförande svenska företagen på ett eller annat sätt fåravveckla sin verksamhet i . Jagdelar sydafrikautredningens uppfattning att lagen skall ge möjlighet för. 1978/79:196 22 företagen an överleva "på sparlåga" tillsförhållandena förändrats, vilket dispensreglerna skall medge. I likhel medutredningen och flera remissinstanser anser jag all del är svårt au säkertbedöma ifall inveslcringsförbudel kommer att leda till all svenskalillverkningsföretag i avvecklas. Försäljningsföretagen påverkas intepä samma sätt av invesleringsiorbu-det.