prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — DenytUlkomna ärendena kan dock antas vara svårare och därmed dyrare än ettgenomsnittsärende , främst därför att genomsnittet i så hög grad påverkasav mål om äktenskapsskillnad. En genomsnittskostnad om ca . Detla skulle leda tiU en kostnadsökning om 7,5 milj. kr. Härifrånskall dock avräknas vad som flyter in i rättshjälpsavgift i dessa ärenden.Utredningen anser att man bör kunna räkna med en rättshjälpsavgift av Prop.1978/79: 90 137 i genomsnitt , vilkel molsvarar 1 milj. kr.Koslnadsökningen inskränker sig därmed lill 6,5 milj. kr. Förslaget att låta advokat själv bevilja rättshjälp ocharbeta på ett ärende upp lill sex limmar innan rätlshjälpsfrågan underställsnågon myndighets prövning kan, som förut framhållits, innebära risker för enpraxisförskjutning som medför viss kostnadsökning. Utredningen räknaremellertid inte med att det kan bli fråga om några nämnvärda belopp. Ett annal förslag som är ägnat atl påverkarättshjälpskostnaderna rör beslutanderätten i fråga om att införskaffauiredning. För att kontroll skall kunna erhållas av att kostnaderna förutredning inte blir för höga har utredningen föreslagit alt fråga om utredningskall prövas av myndighet i andra fall än då utredningen avser intyg o. d. Ensådan ordning bör kunna medföra viss minskning av utredningskostnaderna. Sammanfattningsvis anser utredningen att dess fråga omallmän rättshjälp beräknas medföra en kostnadsökning om ca 6,5 nulj. När det slutligen gäller förslaget om generösare reglerför offentligt biträde i ärenden om administrativa frihetsberövanden och iutlänningsärenden torde delta leda till vissa kostnadsökningar. Utredningenhar uppskattat ökningen av antalet sådan ärenden till 3 000. Enligt utredningensundersökning var genomsnittskostnaden i ett ärende om offentligt biträde 770kr., vilket motsvarar ca . Med en genomsnittskostnad per ärende om900 kr. skulle förslaget m. a. o. medföra en kostnadsökning om 2,7 milj. kr.per år. 11.1 Behovet av en översyn av rättshjälpssystemet Samhällets rättshjälp reformerades . Det nyarättshjälps-systemet, vars grunddrag är fastslagna i rättshjälpslagen(1972:429), innebär i huvudsak följande. Rättshjälp kan i princip utgä i alla slag av rättsligaangelägenheter där behov av sädan hjälp föreligger. Det är utan betydelse omangelägenheten skall prövas av domstol eller annan myndighet eller om det ärfråga om ett ärende som ej handläggs vid nägon myndighet. Rättshjälp kan medandra ord erhållas redan pä konsultalionsstadiet. Det finns fyra olika former av rättshjälp. Huvudformenutgörs av allmän rättshjälp. Denna typ av bistånd lämnas i princip i varjerättslig angelägenhet där behov av sådant bistånd föreligger, om interättshjälp utgår i annan form. Ersättning utgår för såväl biträde som kosinadför bevisning m. m. Allmän rättshjälp lämnas i regel efter beslut avrällshjälpsnämnd. Sådant beslut krävs dock inte om den rättssökande anlitaradvokat eller biträdande jurist pä advokatbyrå och kostnadema för rättshjälpeninte översliger det kostnadsbidrag som sökanden har att betala. 1978/79:90 138 Vid sidan av allmän rättshjälp finns rättshjälp åtmisstänkt i brottmål, som innefattar rätt till offentlig försvarare samt rätltill ersättning för kostnad för bevisning vid domstol och för resa ochuppehälle m. m. Vidare finns rättshjälp genom offentligt biträde i vissaärenden om administrativa frihetsberövanden o. d. Denna form av rällshjälpomfattar - föruiom rält lill bilräde efier särskild behovsprövning - rält tillersättning för vissa ul-redningskostnader. Allmän rättshjälp kan ej förekommainom de nu angivna bägge områdena. Den fjärde typen av rättshjälp, rådgivning, innefattarrätt till korlare konsultation eller därmed jämförlig åtgärd i rättsligangelägenhet mol en fasl mindre avgifl. Rådgivning kan förekomma inom helarättshjälpsomrä-det. Redan under arbetet med rättshjälpsreformen förutsattesatt lagstiftningen pä området skulle ses över, sedan tillräcklig erfarenhethade vunnits av dess tillämpning (JuU 1972:12 s. 30, 36. 38 och 40 saml JuU1973:1 s, 38). I fråga om enskilda punkter i den nya rättshjälpslagsliftningenhar reformkrav framstäUts bl.a, i flera riksdagsmotioner. Vissa av kraven harlillgodoselis, medan andra allljäml kvarstår. Kritik har ocksä riklats mol rättshjälpssystemetskonstruktion. Det har sålunda gjorts gällande all systemet är präglat avalltför mycket byråkrati och atl del är svårtillgängligt och ägnat alt medförafördröjning av handläggningen av den rättsliga angelägenhet som rättshjälpenskall avse. Inom domstolsväsendets organisationsnämnd (), som varcentralmyndighet för rättshjälpen innan träddei funktion, gjordes en samlad genomgäng av erfarenhetemafrån tillämpningen av det nya rättshjälpssyslemet. Undersökningen harredovisats i promemorian Översyn av rättshjälpssyslemet, som lämnades tilljustitiedepartementet . DON:s promemoria innehåller bl. a. redogörelser för hur deolika rättshjälpsformerna utnyttjades. En enkät hos ett drygt 80-tal enskildaadvokatbyråer belyste inställningen till rättshjälpsformerna rådgivning ochallmän rättshjälp utan beslut av rältshjälpsnämnd. Under första halvåret 1974meddelade av byråema inte någon rådgivning enligt rättshjälpslagen,Beiräffande allmän rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd upplystes i 77%av svaren atl sädan rättshjälp aldrig eller bara undantagsvis meddelades.Samtidigt uppgav alt rättshjälp efter beslut av rättshjälpsnämnd förekomvid byrån. Flera av de tillfrågade rekommenderade all institutet allmänrättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd avskaffades. tillsattes rältshjälpsutredningen (Ju 1975:07) meduppgift att i första hand söka effektivisera de olika rättshjälpsformerna ochförenkla rättshjälpssyslemet. Ett mål skulle vara att i störte utsträckning änf. n. anpassa samhällets rällshjälp efter den rättssökande allmänhetens behov. avlämnade i september 1977betänkandet (SOU 1977:49) Översyn av rättshjälpssyslemet. 1 belänkandetföreslås en ny rättshjälpslag. 1978/79: 90 139 Ulredningen har förelagil undersökningar om lillämpningenav rälls-hjälpslagens regler dels i ärenden om allmän rättshjälp efter beslutav rättshjälpsnämnd, dels i ärenden om offentligt bilräde. Ansökan om allmänrättshjälp hade bifallits i av de undersökta ärendena och avslagils i 4%.1 fråga om ärendenas fördelning efter saken (bifallna ansökningar) visadeundersökningen all av ärendena gällde familjerältsfrågor. Enjämförelse mellan avslagsfrekvensen och saken visade att avslagsfrekvensen varslörsi i fräga om förvaliningsrättsliga ärenden där ansökan avslagits i avärendena. I familjerätlsliga ärenden utom bodelning var avslagsfrekvensen lägreän . Av de ärenden som bifallits hade handlagts hell utomprocessuellt. 1övrigi hade handlagts vid allmän domstol och vid förvaltningsdomstoloch/eller förvaltningsmyndighet. I fräga om biträdesersätlning i förvaliningsrättsligaärenden visade undersökningen att rättshjälpsnämnden satt ner ersättningen i3% och avvikit frän myndighels yttrande över biträdes kostnadsräkning i avfallen. Ansökan om offentligt biträde avsäg till största delenärenden enligt utlänningslagen (1954:193). Sammanlagt förordnades offentligtbiträde i av ärendena. Avslagsfrekvensen uppgick till . Framställning omoffentligt biträde gjordes i av ärendena genom ansökan och i genomanmälan av handläggande myndighet. beslut hade nästan alllidföljt myndighetens yttrande över ansökan eller förslaget i anmälan. Endast i av ärendena förekom avvikelse. Undersökningen visade vidare att sökanden i14% av samtliga ärenden på ett eller annat sätl var berövad friheten. 1 dessafall bifölls ansökningarna till . Utredningen föreslår alt advokat (och därmed avses ocksåbiträdande jurist pä advokatbyrå) får behörighet att bevilja allmän rättshjälpi mål om äktenskapsskillnad och i vissa andra familjerätlsliga mäl och ärenden.Även i fräga om rättslig angelägenhet av annan art föresläs advokat få beviljaallmän rättshjälp. En myndighetsprövning förutsätts dock komma till stånd näradvokaten arbetat med ärendet viss lid, som regel sex limmar(sexiimmarsregeln). Frän advokats behörighet att bevilja allmän rättshjälpundantas vissa särskilt uppräknade fall. När advokat inte är behörig föreslår utredningen alträttshjälpsnämnd skall pröva fråga om beviljande av allmän rättshjälp. Omfrägan om allmän rättshjälp uppkommer sedan den rättsliga angelägenheten harblivit föremål för handläggning vid allmän domstol och vissa därmed jämställdamyndigheter föreslås rättshjälp i viss utsträckning kunna beviljas av domstoleneller myndigheten. Tillämpningsområdet för allmän rättshjälp föresläs vidgat.Sålunda innebär förslaget vissa ökade möjligheter att fä allmän rättshjälp is,k. massärenden, t. ex. lagfartsärenden, ärenden om fastighetsdeklaration m.m. Likaså föreslås näringsidkare kunna få rättshjälp i ökad utsträckning närdet gäller rättsliga angelägenheter som rör näringsverksamheten. Förmånerna vid allmän rättshjälp föreslås bli förbättrade.Detta gäller Prop.1978/79:90 140 t. ex. vid bodelning med anledning av äktenskapsskillnadeller boskillnad. Viss medlingskostnad vid rättegång i tvistemål skall vidarekunna bli ersatt inom rättshjälpssystemet. Den som meddelats allmän rättshjälpbör enligt utredningen också befrias från vissa expeditions- ochexekulionsavgifter samt vissa kungörelsekostnader. 1 utredningens uppdrag ingick all undersöka frågan omkostnadsansvaret för motparts rättegångskostnad. I det hänseendet avståremellertid utredningen - under hänvisning bl. a. lill att frågor omrättegångskostnader övervägs inom rällegängsulredningen - frän att lägga framförslag. Ökade möjligheter lill rättshjälp genom offentligt biträdei ärenden om administrativa frihetsberövanden och vissa ullänningsrärenden m.m. föreslås. Rätten att förordna om offentligt biträde föreslås ligga kvar hosrättshjälpsnämnd. När del gäller rätlen alt bestämma ersättning lill biträdem. m. innebär förslaget atl alla domstolar fär sädan rätl i mål eller ärendevid domstolen. Motsvarande behörighet föreslås tillkomma statens va-nämnd,arrende-och hyresnämnder samt överexekutor. Reglema om den enskildes avgifl för rättshjälpen(rättshjälpsavgiflen) föreslås bli förenklade. Vidare föreslås en förenkling avdet nuvarande omständliga och kostnadskrävande slutregleringsförfarandet. Det nuvarande rådgivningsinslitulet föreslås bli utbyggt.Om den rättssökandes behov av rättshjälp kan tillgodoses genom kortarerådgivning e. d., används formen rådgivning, som får lämnas under en halvtimme.Om handling behöver upprättas eller det av annan anledning krävs änen halvtimme men bedöms vara tillräcklig för att klara av angelägenheten,lämnas rättshjälpen som förlängd rådgivning. Med ett på detta sätl utformaträdgivningsförfarande anser utredningen att enklare rättsliga angelägenheter,där f. n. allmän rättshjälp ofta blir akluell, skall kunna av på ettsmidigt och enkelt sätl. 1 fräga om organisationen föresläs en reducering avantalet rättshjälps-nämnder från sex till tre. Nämndema föreslås - liksom f, n.- vara anknutna till hovrätt. Utredningens ordförande och en expert är skiljaktiga ifråga om fördelningen av beslutsfunktionerna inom rättshjälpssyslemet. Medvissa undantag bör enligt deras mening alla statliga myndigheter, somhandlägger en rättslig angelägenhet i vilken en part har eller önskar allmänrättshjälp, tillerkännas beslutskompetens i flertalet frägor som rörrättshjälpen. Motsvarande ordning föreslås beträffande förordnande avoffentligt biträde och beslul om ersättning tUl offentligt biträde.Rältshjälpsnämnden bör i princip ha beslutanderätten bara i vissa särskiltkvalificerade ärenden och i ärenden där den handläggande myndigheten inte ärstatlig eller där någon handläggande myndighei inte finns. börej ha beslutsfunktioner. Också i fråga om organisationen är meningarna inomutredningen dela- 1978/79:90 141 Ordföranden och en expert anser - med utgångspunktfrän majoritetens förslag i fråga om fördelningen av beslutsfunktionerna irättshjälpssystemet - atl antalet nämnder bör vara högst tvä och alt nämndernabör vara fristående myndigheter. Tvä andra experter anser atl antalet nämnderbör vara fyra. Utredningens förslag har fått ell i huvudsak positivtmottagande av remissinstanserna. 1 fråga om beslutsfunktionerna är det dockvissa instanser som vill gä längre än utredningsmajoriteten och som biträderordförandens ståndpunkt. Vidare riktas kritik mot förslaget att advokat skallfä rätt att bevilja allmän rällshjälp enligt sexiimmarsregeln. För min del anserjag det angeläget att man sökereffektivisera de olika rättshjälpsformerna och förenkla rältshjälpssystemel.Utgångspunkten bör vara att det rättsskydd som avsågs med rätlshjälpsreformenskall vidmakthållas och i möjlig män även förbättras. Samiidigi bör samhälletsrättshjälp i större utsträckning än vad som följer av gällande lagstiftninganpassas efter den rätissökande allmänhelens behov. Om man vill göra rältshjälpssystemel så effektivt ochenkelt som möjligl är uppenbarligen de organisatoriska frågorna av stor vikt.Det är alltsä av central betydelse var i systemet man förlägger nödvändigamyndighetsfunktioner såsom att pröva ansökningar om rättshjälp, utse biträdeoch pröva biträdes ersättningsanspråk. Utredningens förslag om rält för advokat att beviljaallmän rättshjälp i familjerätlsliga angelägenheter är väl ägnat att tillgodoseönskemålet om förenklad hantering av rättshjälpsfrägorna. Nägra risker i frågaom ökade koslnader för rättshjälpssystemet föreligger inte utan tvärtom tordekostnadsbesparingar kunna uppnås. Jag ansluter mig därför i denna del i huvudsaktill utredningens förslag. Beträffande sexiimmarsregeln pekar åtskilligaremissinsianser pä att förslaget i den delen innebär endast mätlligarationaliseringsvinster men stor risk för kostnadsökningar. Jag delar dessasynpunkter. Syfiet med den föreslagna regeln bör kunna tillgodoses genom enutvidgning av rätlen för biträde att fä ersättning för arbete som utförtsinnan han förordnas. I fräga omvilka myndigheter som skall fä bevilja allmän rättshjälp anser jag att man kangä längre än ulredningsmajoritelen har gjort. Sålunda bör alla domstolar samtvissa förvaltningsmyndigheter med uppgifter som stär rättskipningen nära fårält all bevilja allmän rättshjälp. Utredningens förslag i fräga om utsträckning avrädgivningstiden är ägnat atl befria rättshjälpsnämnderna frän åtskilligaärenden om allmän rättshjälp. Jag anser att starka skäl lalar för atlförslaget genomförs i den delen. Frägan om ökade möjligheter för näringsidkare att fårättshjälp har alltsedan rättshjälpslagens tillkomst ägnats stort intresse. 1riksdagen har framförts önskemål om regler som möjliggören mindre återhållsam tillämpning. Utredningens förslag i näringsidkarfrågananserjag i huvudsak vara väl ägnat att ligga till grund för lagstiftning. Prop.1978/79:90 142 Utredningens förslag i fråga om rättshjälp i massärendensamt ändrade förmåner vid bodelning torde medföra betydande koslnadsökningar.Av framför allt kostnadsskäl anserjag mig inte f. n. kunna lägga fram förslag idessa hänseenden. Utredningsförslaget om att viss medlingskostnad itvistemål skall bli ersatt inom rättshjälpssyslemet har fält ett positivtbemötande av remissinstanserna. Även jag biträder förslaget, som är ägnat attbegränsa samhällets kostnader för processer. I likhet med ulredningen anserjag att frägan om ansvaretför motparts rättegångskostnader bör tas upp i ett störte sammanhang än detförevarande. Det är naturligt atl samma myndigheter som får beviljaallmän rättshjälp också fär besluta i övriga frägor som rör rättshjälpen,däribland frägor om ersättning till biträde. Jag förordar alt en sädan ordningkommer lill stånd. Utredningens förslag lill ändrade regler omslutregleringsförfarandet innebär att samma myndighet som har beslutat omersättning också skall förelä slutreglering. Även detta förslag är ägnat altleda till förenklingar och minskad pappershantering myndigheter emellan.Förslaget bör därför föranleda lagstiftning. Som nämnts har ulredningen ocksä föreslagil ökademöjligheter lill rättshjälp genom offentligt biträde i ärenden omadministrativa frihetsberövanden och vissa utlänningsärenden. Såvitt gällerutlänningsärenden, som f. n. utgör den största enhetliga gmpp där offentligt biträdeförekommer, har redan antagit en proposition med förslag lilländringar i rättshjälpslagen (prop. 1977/78:90, AU 1977/78:30, rskr1977/78:202, SFS 1978:361). Ändringarna, som Irädde i kraft ,motsvarar i stort de förslag som rättshjälpsutredningen har lagt frambeträffande offentligt biträde i utlänningsärenden. Offentligt biträde kan f. n. förekomma även vidfrihetsberövanden enligt barnavärds- och nykterhetsvärdslagarna samt lagen(1966: 293) om beredande av sluten psykiatrisk värd i vissa fall (LSPV).Genomgripande förändringar som berör dessa lagar övervägs f. n. inomsocialdepartementet. Frågor om i vilka situationer offentligt biträde skallkunna förordnas beror givetvis på innehållet i den lagstiftning som reglerartvångsåtgärderna. Även utformningen av de allmänna förutsättningarna för attförordna offentligt biträde påverkas av vilkel synsäll man anlägger påIvångsingripan-dena. I samråd med chefen för har jag därförfunnit alt de frågor om offentligt biträde som älerstär efter ändringarnabeträffande utlänningsärendena bör behandlas med att man lägger framnya regler om tvångsingripanden inom socialvård och psykiatrisk vård. Sädanaregler kommer atl föreslås i en proposition om ny sociallagsliflning m. m. somplaneras att föreläggas /79. Regeringen kommer i propositionenatt lägga fram förslag som i denna del i allt väsentligt överensstämmer medvad rätlshjälpsutredningen har föreslagit. 1978/79:90 143 1 fräga om vilken myndighei som skall förordna offentligtbiträde anser jag all övervägande skäl talar för den lösning som förordats avordföranden och en expert, nämligen alt den handläggande myndigheten i principfår förordna offentligt biträde. Vissa undanlag från denna regel bör dockgälla. Med hänsyn lill utlänningsärendenas speciella karaktär bör frägor omförordnande av biträde i dessa fall alltjämt handläggas av rällshjälpsnämnd.Vidare bör prövning av biträdesfrägor när de uppkommer i ärende hos barnavårdsnämndeller motsvarande eller hos polismyndighet ske hos länsrätten. Som redan framgått av det sagda anser jag atträttshjälpsulredningens förslag i huvudsak är väl ägnat atl ligga till grundför ny lagstiftning. Att vissa förslag inte kan genomföras har främsi sin orsaki det rådande slalsfinansiella läget. Vissa ändringsförslag får enligt minmening behandlas i samband med andra lagstiftningsfrågor. En del frägor börocksä rent lagtekniskt regleras på ett annat sätt än vad ulredningenföreslagit. Jag anser att de nu aktuella ändringama är av sådankaraktär att de låter sig infogas i gällande rätlshjälpslag. Att, såsomutredningen föreslagit, införa en ny rättshjälpslag är alltsä ej erforderligt. Som en följd av ändringarna i rättshjälpslagen kommer enhuvuddel av rätlshjälpsärendena atl flyttas över frän rättshjälpsnämndema tilladvokater och biträdande jurister på advokatbyrå samt fill domstolar ochdärmed jämställda myndigheter. Delta föranleder en översyn av nämndorganisationen.Behovet av personal vid nämnderna kommer all minska. Även antalet nämndermåste anpassas till den minskade ärendetillströmningen. Jag återkommer lilldessa frågor i ett särskilt avsnilt. 1L2 Beviljande av allmän rättshjälp m. m. fattar som regel de gmndläggandebesluten enligt rättshjälpslagen. Nämnden prövar ansökningar om allmänrättshjälp, förordnar biträde och fastställer i vissa fall ersättning tillbiträdet. Nämnden handhar också de frågor som sammanhänger medkostnadsbidragssystemet. Vidare ankommer det pä rältshjälpsnämnden attförordna offentligt biträde och bestämma ersättning till sådant biträde. Allmän rättshjälp kan emellertid lämnas även utan beslulav rättshjälpsnämnd. Detta kan ske så länge kostnadema för rättshjälpen täcksav det koslnadsbidrag som den rättssökande skall betala och rättshjälpensålunda inte medför någon kosinad för det allmänna. Möjligheten atl lämnaallmän rättshjälp utan beslul av rältshjälpsnämnd gäller alla lyper av ärendenutom bodelning med anledning av äktenskapsskillnad eller boskillnad. Det ärdock bara advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå som får lämna sådanrättshjälp och den kan inte ges åt dödsbo. Advokat och biträdande jurist päadvokatbyrå får också meddela rådgivning utan beslut av rättshjälpsnämnd. Prop.1978/79:90 144 Närdel gäller rältshjälpsformen rättshjälp ät misstänkt i brottmål liggermyndighetsfunktionerna helt utanför rättshjälpsnämndema. 1 detla fall är detden domstol som handlägger målet som beslutar om rättshjälp. Utredningenanser alt det inte kan komma i fråga att flytta över samtliga dearbetsuppgifter som ligger på rällshjälpsnämnd till annan myndighet. Enöverflyttning bör emellertid komma till stånd i den mån det visar sig att defunklioner som rällshjälpsnämnd f n. har kan utföras på ett enklare, effeklivareoch mera rationellt sätt av annan myndighet. Ulredningenkonstaterar att varken rättshjälpsformen allmän rättshjälp utan beslut avrältshjälpsnämnd eller rådgivning har använts i den utsträckning som varit avsedd.1 många fall har del i stället gjorts ansökan om allmän rättshjälp. Även omärendet varit av tämligen enkel beskaffenhet har del därmed orsakat en vissbelastning pä rättshjälpsnämndsorga-nisationen. Utredningenanser att rätlen att bevilja allmän rättshjälp i ökad utsträckning bör flyttasöver pä den advokat som den rätissökande anlitar. I rältshjälpsärenden somavser äktenskapsskillnad förordas att advokat får rätt atl bevilja rättshjälpoch slutföra ärendet utan atl rättshjälpsnämnd kopplas in för att prövarättshjälpsfrågan. Detsamma bör gälla i vissa andra familjerättsligaangelägenheter, nämligen sädana som rör boskillnad, underhållsbidrag till makeeller barn, faderskap lill barn, vårdnad, umgängesrätl samtomyndighetsförklaring eller dess hävande. Vidare förordas att advokat fårbehörighet alt bevilja allmän rättshjälp i ärende om verkställighet av domstolsdom eller beslul rörande vårdnad m. m. (21 kap. FB). 1vissa fall bör enligt utredningen frägan om allmän rättshjälp i de uppräknadefamiljerätlsliga angelägenheterna prövas av rättshjälpsnämnd. 1rättshjälpslagen anges ett antal fall där särskilda fömtsättningar skall varauppfyllda för att allmän rättshjälp skall beviljas. Sålunda får allmän rättshjälplämnas dödsbo i rättslig angelägenhet endast under vissa särskilt angivnaförutsättningar. Likaledes gäller särskilda villkor för att erhålla allmänrättshjälp i angelägenhet som ej prövas eller på annat sätt behandlas här ilandet eller när den rättssökande är bosalt utomlands. Möjligheterna atl fåbiträde enligt rättshjälpslagen är vidare begränsade i angelägenhet som kanantas bli prövad enligt den s. k. småmålslagen. 1 nuangivna fall föreslår utredningen att prövningen av rätlshjälpsfrågan skallgöras av rältshjälpsnämnd. Samma ordning förordas också om den rättssökande äreller kan antas bli part, sökande eller klagande vid förvaltningsdomstol ellerförvaltningsmyndighet. Ifråga om vissa typer av ärenden förordar utredningen alt advokat skall fåbevilja allmän rättshjälp och påbörja arbetet på ärendet men därefier varaskyldig inhämta besked frän rättshjälpsnämnd eller annan myndighet omrättshjälp skall få lämnas även fortsättningsvis. I denna grupp ingår bl. a.fall där den rättsliga angelägenheten avser fordran eller krav, tvist på grundav köp av fast egendom, arvsrätt, skadestånd samt hyres- eller arrendetvist. 1978/79:90 145 Utredningen anser att man främst med hänsyn till intressetav kostnadskontroll inte kan undvara en gräns för advokatens eget handhavande avrättshjälpsfrågan i de fall som är i fråga. Fortsätter ärendet över gränsenmäste frägan om rättshjälpen skall fä fortsätta hänskjutas lill myndighet(mellankontroll).