prop · G203195 · 1978-12-31 00:00:00 — Denkraftiga ökningen av lagrådels arbetsbörda tvingade fram grundlagsändringarvid 1964 och riksdagar. Dessa öppnade möjlighel all läla lagrådelarbeta på fiera avdelningar. I proposition lill riksdag föreslogs alti 21 S RF skulle införas sådana ändringar atl lagrådets arbele skulle kunna uppdelas på två avdelningar, vuruv en exlra.Lugrådei eller, om lagrådel vardelui i uvdelningur, vue avdelning skulle beslåav tre jusiilieråd och ell regeringsråd. Regeringen skulle emellerlid hamöjlighel all i siällei för ett UV jusiitieråden förordna annan lagfaren,skicklig och oväldig person alt Ijänslgöra i lagrådel. Möjligheten atl förvissl ärende förordna en exlra ledamol skulle behållus. beslöl i enlighelmed förslugel. Vid riksdag, då del vilande förslugel lill ändring i RFanlogs slulligl, anlogs en ny lug om lagrådel, enligi vilken lagrådel skulleulgöras av en ordinarie avdelning och en exlra avdelning. Redan på våren 1968måsle, lill följd av den ökande lagsiiftningsakliviieien, ytterligare en exlralagrådsavdelning inrättas. Exlra avdelning skulle iräda i ijänsi endasi närregeringen förordnade därom. Ledamölerna i lagrådel skulle ulses för en periodom , räknai från börian av högsia domslolens hösisession. 1 fråga ombehörighelen och skyldigheten all ijänslgöra i lugrådei stadgades i lagen omlagrådel. Den obliguloriska lagrådsgranskningen avskaffades genomgrundlagsändringar som beslulades 1970-71. Ålgärden all inrällaytterligare en lagrådsavdelning belrakiadesendasl som ell provisorium iavvaklan påen mer långsiklig lösning av frågan om lagrådsgranskning. Förslaglill en sådan lösning framlades i prop. 1970:24, som bland annal innehöll förslagom övergång lill cn fakultativ lagrådsgranskning. Till grund härför låg en inomjusiiliedeparlemenlel upprällad promemoria (slencil Ju 1969:14). proposiiion gjorde depurtemenlschefenuttalanden om lagrådsgranskningens inrikining. Departemenischefen uttaladebland annal följande (prop. 1970:24 s. 35): Synen på lagrådels granskningsuppgift har också successiviförändrais. Lagrådsgranskningen har kommii atl uppfattas som ettremissförfarande som används för alt fä fram juridiskt fullgoda lagstiflningsprodukier.Del är naturiigi att lagrådel undersöker sådani som au den lekniska metod somhar valls för all realisera ell lagförslags syften är ändamålsenlig, att olikaregler i förslaget slår i överensstämmelse med varandra och au förslaget passarväl in i rättsordningen i övrigt. Del ligger också nära lill hands för lagrådetalt uppmärksamma svårigheler som kan uppkomma vid lillämpningen av en nylagsliflning och göra klarläggande uttalanden om hur dessa skall bemäslras.Frän andra remissinsianser skiljer sig lagrådel därigenom att det inle yilrarsig över utredningsförslag ulan över förslag som utarbetats i departementen ochsom regeringen redan i huvudsak ställt sig bakom. Pä del siadium då lagrädeisgranskning kommer in är del sålunda inte längre fråga om att få underlag förregeringens ställningstaganden i betydelsefulla och politiskt kontroversiellasakfrågor ulan om alt få råd beträffande lagförslagens juridiska och lekniskautformning. Längre fram i propositionen (s. 38) uttaladedepartementschefen sammanfattningsvis all han "lidigare framhållil alllagrådels uppgift bör vara all yttra sig över del ändamålsenliga i den valdalagstiftningsmelodiken och de föreslagna reglernas överensstämmelse medvarandra samt vid behov uttala sig i lillämpningsfrågor." "Lagrådelsgranskning bör begränsas lill dessa uppgifier", anförde departementschefenhärefter. Inga särskilda besiämmelserom lagrådsgranskningens inrikiningföreslogs 116 Lagrådet SOU 1978:34 bli införda i grundlagen. Inrikiningen av lagrådetsgranskningsverksamhel förblev oreglerud. I enlighel med vad som föreslogs i promemoriun förordadesi fråga om graiiskniiigsområdvis omfallning all 87 S RF skulle ändras på såsäll all del överlämnades ål Kungl. Maj:t all fritt besiämma om lagrådels yllrandeskulle inhämias över ett lagförslag eller inte. Föredragande departementschefen anförde (prop. 1970:24 s.35): Systemet med obligatorisk granskning av lagförslag frånden högsia domarmakiens sida leder sill ursprung frän lider då maktfördelningenmellan en monark med personliga maktbefogenheter och Iblkrepresentationen varden centrala konsiilulionella frägan. flF:s bestämmelser om obligalorisklaggranskning synes i första hand ha tillkommit för all begränsa utrymmet förkonungens personliga maktutövning i lagsliflningssam manhang. Med parlamentarismens införande har följt en överflyllningav konungens maktbefogenheter till statsrådets ledamöier. Därmed har ocksåförutsällningarna för den obligatoriska lagrådsgranskningen väsentligt ändrais.Principielll måsle del i ett parlamentariskt system ankomma på regeringen allavgöra vilka åtgärder som bör vidlas för all förbereda och ulforma förslag lillriksdagen. Departemenischefen yltrade i fortsättningen all del under1969 hade inlräffai en viss nedgång i lagrådets arbetsbörda och all den iredjeavdelningen på grund härav hade kunnai dras in. Lagrådel arbetade således påtvå avdelningar. Lagsliftningsverksamheien låg alltjämt, yltrade departementschefen,på en sådan nivå all del inte var osannolikt au inom någon tid ånyo en Iredjeavdelning kunde behöva inrättas. 1 det lagstiftningsärende, som ledde lill atl den tredjelagrådsavdelningen kunde inrälias, värdet en enhällig uppfattning såväl hosstalsmaklerna som hos lagrådel självt alten sådan ulvidgning i och försig inlevar godlagbar och alt den därför endasl fick bli ell provisorium i avbidan påen långsiklig lösning av laggranskningsfrågan. Framföralll framhölls de menligaverkningarna för högsia domstolen och regeringsrätten av all alltför mångajusiilieråd och regeringsråd drogs från sin egentliga uppgi fl, den dömandeverksamheten. Departementschefen redogjorde härefter förden inomdepartementet upprättade promemorian och remissbehandlingen av denna ochyttrade: Undersökningarna i promemorian ulgår från alllagrädsinslitutionen lills vidare skall beslå. Vidare är det en uigångspunkiför övervägandena i promemorian an nya regler om lagrådsgranskningen skall varaså ulformade, att granskningen inle får bromsa reformtakten i samhällel.Slulligen slås del i promemorian fast, atl lagrådsgranskningen inle skall fåengagera lika många jusiilieråd och regeringsråd som enligt nuvarande reglerbehövs för tre lagrådsavdelningar. Utifrån dessa utgångspunkter har i promemorian undersökismöjlighelerna all genom organisaioriska förändringar eller genom ändrade reglerbeiräffande lagrådels arbetsuppgifter äsladkomma den behövliga flexibiliteten ilagrådets verksamhet. Enligt promemorian är möjlighelerna au nå ökadflexibilitet genom organisatoriska förändringar snävi begränsade. Lösningenmåste därför sökas i en ändring av lagrådels arbetsuppgifter. Övervägandena ipromemorian leder fram till att del inte är möjligt all härvid gå fram genom enändrad avgränsning av del obligaloriska granskningsområdei. Promemorianutmynnar i förslag att granskningen skall göras fakultativ över hela fallet.Del skall enligt promemorian tillkomma regeringen all fritt bestämma vilka SOU 1978:34 Lagrådel 117 förslag som skall granskas av lagrådel. Förslaget har vid remissbehandlingen gell upphov lilldelade meningar bland de juridiskl sakkunniga remissinsianserna.Grundlagberedningen,som vid sill ställningstagande har haft tillgäng lillövriga remissyllranden, har enhälligt godtagit promemorieförslaget. Från de kriliskl inställda remissinstanserna har ihuvudsak anförts två invändningar, dels all del inle skulle föreligga någoibehov f. n. av ändrade regler beträffande lagrådsgranskningen, dels allförslaget skulle vara betänkligt från rättssäkerhetssynpunkt. För min del kan jag inle bilräda upplänningen all ettställningslagande i frågan om lagrådsgranskningen bör anstä. Det är visserligenrikligl atl belastningen på lagrådet jusl nu är något mindre än lidigare. Somjag redan har antytt kan del emellertid inom ganska visa sig behövligtalt åter la en tredje lagrädsavdelning i anspräk. Jag delar den uppfattning somkom till uitryck när möjlighel öppnades att inrätta en tredje lagrådsavdelningall omfattningen av lagrådsverksamheien har en sådan menlig inverkan på högstadomslolens och regeringsrättens arbete au ulvidgningen inle är godtagbar annaiän som ett provisorium. Ett fakultativt sysiem är den enda lösning som kangaranlera en önskvärd flexibilitet i lagrådets verksamhei utan all högsiadomslolens och regeringsrättens uppgifier som domstol lider men. Jag vill förövrigt framhålla att redan del förhållandel att lagrådel måsle arbela pä tvåavdelningar innebär en olägenhet såtillvida alt lagsiiftningsarbeiei i alllförstor utsträckning inkräktar pä högsta domstolens och regeringsrättens dömandeverksamhei. Den andra invändningen mol förslaget bygger på tanken obligatoriska lagrådsgranskningen skulle uigöra en garanti för allrälissäkerhelsinlressei saml kravel på enhetlighet, konsekvens och klarhet irällssyslemel iaktlas i lagstiftningen pä vissa områden. Med denna uppfattningskulle del innebära eu från principiella synpunkier belänkligl sleg allöverlämna lill regeringen alt fritt besiämma i vilka fall sådan granskningskall äga rum. Redan av vad jag anfört inledningsvis framgår all jagharen annan principiell syn pä systemet med lagrådsgranskning än kritikerna.Denna syn ansluler nära till grundlagberedningens resonemang i ämnet. Enligtmin mening ärdet inte förenligt med en fulll konsekvent parlamentarism atllillförsäkra ett organ som saknar parlamenlarisk förankring en ovillkorlig rällatl yttra sig i vissa lagstiftningsärenden. Lagrådels verksamhei ärotvivelaktigt ofta värdefull som eit led i arbetet pä att få fram fullgodalagslifiningsprodukter. Del bör dock ankomma på regeringen all ensam avgöra hurdess förslag lämpligen bör förberedas och ulformas. Regeringen har ansvar införriksdagen men enbarl inför . En övergång till ett fakullaiivi syslemöver hela lagstifiningsfallel är därför enligt min mening eit från principiellasynpunkier riktigt steg. Jag kommer alllså till slutsatsen au man nu bör gå överlill en ordning med fakultativ lagrådsgranskning. Jag tror inle alt detlakommer all leda till några myckel stora skillnader i fråga om urvalel avlagförslag som remitteras lill lagrådet. Med hänsyn till lagrådetssammansäuning har man anledning all räkna med all del även i fortsättningenskall bedömas som värdefullt all lagrådet yttrar sig över juridisklkomplicerade lagslifiningsprodukter på civil-, slraff och processrättensområden. Även uianför dessa ämnesområden kommer del sannolikt ibland all ansesangeläget all höra lagrådet, l. ex. i en del fall när ett kommiliéförslag efterremissbehandling blivit grundligt omarbetat Frän de utgångspunkter förlagrådsgranskningen somjag lidigare har har man emellerlid all räkna medall åtskilliga lagförslag över huvud tagel inle behöver remitteras tilllagrådel. Ofta kan del vara tillräckligt all lagrådet får yttra sig 118 Lagrådet SOU 1978:34 överen lag elleretl lagkomplex bara i vissa delar. Det ärvidare givel atl vissa fall kan förekomma där lagrådsgranskning bör underlåtasav det skälet alt granskningen skulle försena gcnomlörandel av en angelägenreform. En fakultativ granskning gör det möjligl alt väga olika inlressen molvarandra. Propositionsförslaget uniogs av riksdugen. Beslutet vurdock inte enhälligt. Konstiluiionsulskoileis majoritet unförde med uniedning avproposilionen (KU 1970:20 s. 3): Den uiredning som framlagls i ärendet visar enligtuiskoileis mening klart, all del inle föreligger möjligheler all genomorganisaioriska förändringar få cn behövlig nexibiliiet i lagrådets verksamhei.Del framstår inlc heller som möjligt ati nä detta syfte genom en ändradavgränsning av det obligatoriska granskningsområdei. 1 likhel med departemenischefenanser därför utskottet att en övergång lill ett fakultativt sysiem över helafältet är den enda lösning som kan garanlera den önskvärda flexibiliteten ilagrådels arbele utan au högsta domslolens och regeringsrättens uppgifter somdomstol lider men. Till förmån lor ell fakultativt syslem kan även åberopasvissa andra, lungt vägande skäl. 1 skilda sammanhang, bl. a. av förfaltningsulredningen ochi remissyttranden över ulredningens lörslag, har framhållits au dei skulle varavärdefullt med en lagrådsgranskning inom ytterligare kaiegorier av lagförslagän de som ingär i den obligaloriska seklorn. Utskottei kan ansluta sig sådan bedömning. Av belydelse i della samnianhang är inle minsl denomständigheten, att lagstiftningen visar cn lendens atl ulvidgas lill nya,förul oprövade områden. 1 praktiken hardei emellerlid visat sig all del medgällande ordning inle finns något utrymme fören mera omfatlande granskning inomdel nuvarande fakultativa området. Detla måsle belecknas som en stor brisl,inle minsl med lanke på att en lagrådsgranskning av ell lagförslag inom dellaomräde i älskilliga fall allmänt sett torde framslå som en angelägnare uppgifiän granskningen av vissa förslag inom den nuvarande obligaloriska sektorn. Viden övergång lill eu fakullaiivi syslem blir del möjligl au väga hilhörandeintressen mot varandra och all därvid göra den prioritering som vid enhelhetsbedömning framstår som rikligast. möjliggör otvivelaktigt eubälire utnyttjande av lagrådsgranskningens fördelar. Tio reservanter i ulskollei (c, fp, m) avstyrkteförslaget. De ansåg (KU 1970:20 s. 6) atl utskottet borde ha yttrat bl. Förslagei all nu slopa den obligaloriskalagrådsgranskningen har kraftigl kritiserats under remissbehandlingen, bl. a. iyllranden av högsia domstolens och regeringsrättens ledamöter. En återkommandesynpunki hardärvid varit alt bestämmelserna om den obligaloriska lagrådsgranskningenulgör en garanti för all rälissäkerhelsinlressei saml kravel på enhetlighet,konsekvens och klarhel i rällssyslemel iakttas vid lagstifining på de iallmänhet cenlrala samhällsområden som dessa bestämmelser rör. Utskouetansluler sig till denna uppfattning. En ändring i den gällande ordningen bördärförenligl utskottets mening i vart fall inte ske utan lungt vägande skäl. Som moiiv fören övergång lill ell hell fakultativt systemför lagrådsgranskningen anförs i proposilionen i huvudsak två olika skäl. ellprincipielll och eil prakliskl. Del första bygger på au del i euparlamentariskt syslem i princip bör ankomma pä regeringen all avgöra vilkaålgärder som bör vidlas för au förbereda och ulforma förslag till riksdagen.Departemenischefen anser del inle vara förenligl med della synsäll au eu organsom saknar parlamenlarisk förankring lillförsäkras en ovillkorlig rätt au yllrasig i vissa lagstiftningsärenden. Del andra huvudskälet tillstod för reformentarsikle på lagrådels arbetsbörda. Under hänvisning till erfarenhelerna desenasle åren gör sålunda departementschefen gällande, aulagsliftningsverksamheien inom någon lid kan komma alt ligga på sådan nivå att lagrådet Ibratibehörigen fullgöra sina uppgifter inom det nuvarande systemet måste arbeta påtre avdelningar. Detta skulle enligt sialsmakiernas uttalanden i alllförstor utsträckning inkräkla på högsia domslolens och regeringsrättens dömandeverksamhet. Vad gäller frägan om den nuvarande regleringen avlagrådets yttranderätt strider mot en konsekvent parlamentarism och därför börändras finner utskottet särskilt Ibljande omsländigheier böra beaktas.Lagrådets yttranderätt inskränker inte på något säll regeringens rätl allsjälvsiändigi besiämma om innehållet i dc laglörslag regeringen framlägger förriksdagen. Del ankommer sålunda hell på regeringen all avgöra om den villbeakla påpekanden av lagrådel. Vidare gäller enligi nuvarande sladgad praxis aulagrådels granskning endasl omfattar lagförslagens juridiska sida. Prövningenav förslagens allmänna politiska grunder uiförs sålunda uteslutande av regeringoch riksdag. Mot denna bakgrund kan utskottet inle ansluta sig tilldepariemenlschefens uppfattning att det ur principiell synpunkt inte är godiagbarlall lagrådets hörande i vissa fall är obligatoriskt. I ärendet har inle förebragts någon uiredning som ger stödför anlagande alt lagrådets arbeisbelaslning kommer au öka under de närmasleåren i sådan utsträckning all det lill undvikande av olägliga förseningar ilagstiftningsarbetet skall bli erforderligt atl åler inrälla en iredjelagrådsavdelning. Del redovisade malerialel lyder snarare på motsatsen. Intehellerarbctsiekniska synpunkter ulgör därför enligt utskottets mening någotvägande skäl för att nu genomföra en ändrad ordning med avseende pälagrådsgranskningen. Mol bakgrund uv del anförda ansåg reservanlerna atlövervägande skäl lalade för all rådande ordning för lagrådsgranskningen förblevoförändrad i avbidan på resultatet av grundlagberedningens slulligaöverväganden i frågan. I del förslag lill ny regeringsform, somgrundlagberedningen (GLB) lade fram 1972, höll beredningen fasl vid 1970 och1971 års beslul all lagrådsgranskningen inte skulle vara obligalorisk. Tvåledamöier reserverade sig dock för en återgång lill den lidigare obligatoriskaordningen. Som en nyhet föreslog beredningen emellerlid räll förriksdagsutskott all inhämla yttrande frän lagrådel. Beslui härom skulle kunnafallas endasl av uiskoileis majorilel, inte - såsom beredningen föreslog ifråga om remisser till andra statliga myndigheler - av en minoritet beslåendeav en iredjedel av ledamöterna. Som skäl för all den ordning som beslöts åren1970-71 borde beslå anförde GLB (SOU 1972:15 s. 165): Beredningen har inte funnil del praktiskt möjligl altpå nyu föreslå en obligalorisk Älskilliga vikliga grupper av lagar, såsomgrundlagar, skalleförfatlningar och kommunallagar, föll uianför denobligaloriska granskningen. Inom det område där granskning var obligaloriskmåste däremoi även okomplicerade förslag och sädana förslag där lagrådetsyllrande eljesl inte var sakligt behövligt remitteras till lagrådel, något somkunde få lill följd atl lagrådels arbetskraft utnyttjades mindre väl och som dessulomkunde leda lill lidsförlust. Lagrådel bör enligi beredningens mening om möjligtinle arbeta på mer än två avdelningar. Del är knappasl möjligl all finnaändamålsenliga regler alt avgränsade förslag där en lagrådsgranskning ärpåkallad. Då del är angeläget att lagrådel får yttra sig jusl ide fall då dessyllrande är mest behövligt, 20 Lagrådet SOU 1978:34 fmns del knappast någon annan möjlighet än att frågan omremiss lill lagrådel fär prövas i varje .särskilt lagärende. 1 moliven lill förslugel alt utskott skulle kunna inhämlayllrande av lagrådel nämnde GLB atl del förekom au utskott informellt anhöll omlagrådets bistånd med granskning av lagförslag saml all, särskilt med lanke påall enligt förslaget skulle bli ensam lagstiftare, del lämpligenborde bli möjligl för utskott att inle bara under hand ulan också genomformligt beslul begära yllrande av lagrådel. 1 proposilionen med förslag lill ny regeringsform och nyriksdagsordning (RO) (prop. 1973:90) bibehölls den införda ordningenmed fakultativ lagrådsgranskning,och reglernaom lagrådel föreslogs bli infördai 8 kap. 18 S RF. Enligt 4 kap. 10 S i förslaget lill RO skulle statligmyndighei i princip lämna upplysningar och avge yllrande när utskott begär del.Redan en Iredjedel av utskottets ledamöier skulle kunna få lill stånd en sådanbegäran. Utskotlsmajoriteten skulle emellertid kunna förhindra au yttrandeinhämtades om den fann atl därmed förenal dröjsmål med ärendels behandlingskulle leda lill avsevärl men. Regeln om remiss lill statlig myndighet innehöllinle något undanlag i fråga om lagrådel. Förslagen i proposilionen beiräffande lagrådellillslyrkies av konslitulionsutskollet (KU 1973:26 s. 55 f). Sex borgerliga ledamöier reserverade sig och föreslog atlnågon form av obligalorisk lagrådsgranskning återinfördes. De anförde (KU 1973:26 s. 125): Enligt vår mening ulgör granskningen i lagrådet ett vidgaiskydd för rälissäkerhelsinlressei och för enhetlighet, konsekvens och klarheli rällssyslemel. Genom all lagrådsgranskningen enligt sladgad praxis ärbegränsad lill lagförslagens juridiska sida medan deras allmänna politiskagrunder är en sak uteslutande för regering och riksdag kan några principiellainvändningar utifrån parlamenlarisk synpunki inle riklas mot ell system medobligalorisk lagrådsgranskning. Reservanterna föreslog all obligalorisk lagrådsgranskningi princip skulle föreskrivas för del cenlrala lagområdel sådani della beslämlsi 8 kap. 2 och 3 S§ RF, del vill säga föreskrifier om enskildas personligaställning och om deras personliga och ekonomiska förhållanden inbördes saml omförhållandet mellan enskilda och del allmänna, som gäller åligganden förenskilda eller i övrigi avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden. Undantag föreslogs dock för lagförslag av mindre ingripande art,i första hand lagändringsförslag av mindre vikt men även förslag lill nylagstiftning, som var sådani alt lagrådets yllrande framslod som obehövligt. Avpraktiska skäl fann reservaniernu del vidare nödvändigi all lämna skaltelagarnautanför det obligaloriska områdel. I propositionen lill RF hade departementschefenframhållil alt lagrådet liksom huvudsakligen borde beslå av domarefrån de två högsta inslanserna men all det saknades anledning atlgrundlagsfästa de närmare reglerna om lagrådels sammansäuning. 1 enlighelhärmed föreskrivs i 8 kap. 18 S RF alt i lagrådet ingår domare i högsiadomstolen och regeringsrätten och att närmare bestämmelser om lagrådel meddelasi lag. Enligt förslag i prop. 1974:35 (s. 54) skulle debestämmelser om lagrådets sammansättning, som fanns i 21 S RF, las ini lagen om lagrådel. Regeln i 21 S RF behölls alltså i sak oförändradoch fördes över lill lugrådslugen. Denna regel är den nu gällunde. Den fakultativa lagrådsgranskningen behölls således,vilket också belyder ull regler rörande omfailningen av lagrådelsgranskningsområde inte finns. Ej heller finns nägonling siadgal i lag ominriktningen av lugrådsgrunsk-ningen. 6.5 förslag samt granskning 6.5.1 .Ändringsförslag efter 1974 Inom 1973 års fri- och rällighetsulredning väcktes förslugom en föreskrift i RF enligt vilken lugrådei alllid skulle höras över förslaglill lag som begränsar i RF upptagen fri- och räiiighel. Lagrådel skulle därvidsärskilt yllra sig över förslagels grundlagsenlighet. Enligi fri- ochrälligheisulredningens mening vore del dock lämpligt all vidga en bedömning avväckta förslag om lagrådsgranskningen till en förulsältningslös uiredning omlagrådsinstiiulei, gjord mol bakgrund av erfarenhelerna av den fakultativalugrådsgrunsk-ningen. Givelvis skulle, enligt ulredningen, då också frågun omlagråds-grunskning av lagförslag som rör de medborgerliga fri- ochrättigheterna komma in i ulredningsbilden. 1 avvaklan på resultatet av denförordade utredningen om lagrådsinstiiulei ansåg utredningen atl man då inteborde la siällning lill frågan huruvida föreskrift borde införas i RF om lagrådsgranskningav förslag som gäller rällighelsbegränsningar (SOU 1975:75 s. 109 f). De tre borgerliga ledamölerna (c, fp och m) i utredningenyrkade i reservationer all förslag lill lag som inskränker någon av fri- ochrättigheterna obligatoriskt skulle granskas av lagrådet. 1975/76:209 angående försiärkning och ulvidgningav grundlagsskyddel för de medborgerliga fri- och rättigheterna behandladesfrågan om lagrådets granskning av räiligheisbegränsande lagförslag.Departementschefen anförde (prop. 1975/76:209 s. 95 f): För egen del anser jag all det ofta kan vara lämpligt alträiligheisbegränsande lagsiiftning granskas av lagrådel. En sådan granskning ärbl. a. ägnad att ytterligare minska farhågorna för att lagbesluiskall komma alt underkännas i rättstillämpningen. En ordning med obligatorisklagrådsgranskning av all rättighetsbegränsande lagsiiftning äremellerlidförbunden med belydande nackdelar. Eu sådani system skulle bl. a. få till följdatt alla förfaiiningar innehållande straffbestämmelser med frihetsstraff iskalan måsle remitteras till lagrådel.