prop · G20338 · 1978-12-31 00:00:00 — Dettaproblera var mycket på-tagUgt vid tiUämpningen av de bestämmelser om utbrytningav servitut som gällde innan den nuvarande lagstiftningen kom tUl. Överlantmätarmyndigheteni : ÖLM biträder arbetsgrappens uttalanden mot en vidgningav rätten till markvederlag. Därom kan ytterligare följande anföras. Om ettmarkvederlag skulle bestämmas så att vedbehovet täckes inom markonu-ådet (raassaprincipen)så skulle värdet av området kraftigt överstiga servitutets värde eftersom ettskogsområde också innehåller värdefullare sortiment än ved. En avsevärdlöseskUIing skulle därför bli nödvändig vid sidan om självaservi-tutsupphävandet. Om däremot markområdets storlek skall bestämmas så attdet motsvarar servitutets värde (värdeprincipen) så kan det mte tUlgodosevedbehovet. Denna kända svårighet att tUlmäta ett korrektmarkvederlag bör bringas i erinran eftersom den uppenbarUgen inleuppmärksammats i den nyUgen förda allraänna debatten. ServUutsbavamasmissnöje med värderingen av serviluten torde i regel bero på att de inte vUlgodta att kalkylen belastas med kostnader för deras eget arbete. Delta må ioch för sig förståeligt där någon inkomstbringande altemativsysselsättning hite står till buds. Ä andra sidan är arbetskostnaderna heltofrånkomliga i den mån servitutet utnyttjas med hjälp av lejd arbetskraft. Detsistnänmda torde i många faU bU nödvändigt om servitutshavama är gamla eUersjuka. Det skuUe onekligen vara stötande om den sistnämnda kategorin ficklägre ersättning för sma servitut just därför att de mte själva orkar utföraarbetet än de unga och friska servitutshavama. Det vUl synas som om ocksådenna aspekt på ersättningsfrågan blivit förbisedd i den debatt sora ägtrum. ÖLM noterar att arbétsgrappen vid sin genomgång aversättningspraxis, däribland uppgiftema från delta län, inte har funnit attersättningsbeloppen generellt sett skuUe vara för låga. överlantmätarmyndigheteni tillstyrker att markveder- 1978/79:38 56 lagskall utgå bara i undantagsfaU och uttalar att ett skäl för att raedgemarkvederlag bör vara att sakägarna är överens. i : Frågan i vUkenform etl upphävt skogsservitut skall ersättas, i pengar eUer mark, hardiskuterats Uvligt i saraband med vissa ärenden i vårt län. Länsstyrelsenansluter sig tUl arbetsgruppens ståndpunkt att man inte bör ändra nuvaranderegler i denna fråga. En utökad tillämpning av markvederlag skuUe bidra tiU enytterligare försämring av fastighelsslrakturen och skogsbmkets förutsättningar.Med hänsyn tUl atl de :mest angelägna serviluten bevaras om arbetsgrappens förslaggenoraförs så torde behovet av att använda markvederlag praktiskt tagetupphöra. En minoritet (fyra ledamöter) av iVästernorrlands län: Det är angeläget atl möjligheten till markvederlag kanutnyttjas i de fall då detta ej behöver medföra en försämrad arrondering avskogsmarken. Rätt tiU markvederlag ger servitulsiiraehavaren en valfrihet meUanmark och ersättning i kontanter vid avveckling av servitut, vUket vore värdefuUt.Ersällningama i kontanter upplevs av många servitutsinnehavare som otiUräckUga.Reservanterna har förståelse för dessa synpimkter. En minoritet av i harliksom lantbruksnämnden i samma län fört fram vissa synpunkter på frågan omraarkvederlag. Synpunkterna har redovisats ovan under avsnitt 1. i : I sarabandraed upphävande av skogsfångsservitut framställs ofta krav på markvederlag istället för kontant ersättning. Utredningen anser inte att en vidgning av rättentill markvederlag är befogad. delar denna uppfattning, dåraarkvederlag nästan undantagslöst innebär ett orationeUt uppsplittrande avskogsraarken. Fiir de undantagsfaU där markvederlag kan vara befogal finnsredan i gäUande lagstiftning möjUghet att lämna sådant vederlag. Vid sidan av markvederiagen är värderingen avserviluten den fråga sora ger upphov tUl del största nussnöjet i saraband medhävande av skogsfångsservitut. Det är framför allt beräkningen av kostnadernaför avverkning som vållar kritik. Från servitutshavamas sida hävdas att arbetskostnadernabör beräknas på en lägre nivå än vid annan fastighetsvärdering då avverkningenofta utförs på fritid och ulan eller med små direkta utlägg. Det är enligtlantbmksnämnden värdefullt att utredningen konstaterar atl kostnaderna måsteligga på raarknadsmässig nivå oberoende av hur avverkningen sk£;r i det enskUdafaUet. Lantbraksnäranden delar utredningens uppfattningatt de beräkningsmetoder, som f. n. används, är godtagbara och alt någonförändring i delta avseende inle är befogad. LRF: Det bör bli lättare att få raark somkompensation för servitut som upphävs. Tillärapningen av giillandebestämraelser har hitlUls varit restriktiv beträffande tUldelning avraarkvederlag. LRF ifrågasätter ora del inte i exerapelvis Västemorrlands länkan vara möjligt att bUda gemensarahelsskog för ett lämpligt antal ingåendefastigheter. Någon samlad förrällningsprövning komraer ej tiU stånd förnärvarande. Förse servitutsgrupp: De i promemorian framfördasynpimklema på värderingen vid avveckling av servitut, att de ökade möjUghetematUl servitulens behåUande ej skuUe föranleda förändring i värderingen äranmärkningsvärda. De servitut som avvecklas blir ju inte raindre värda av alten del får bibehållas. Att dim nuvarande värderingen är helt fel- Prop.1978/79: 38 57 aktigär en uppfattning som delas inte bara av berörda servitutshavare, utan ävenstatsrådet gav vid sitt besök klart uttryck för detta. En nylagstiftning bör i det här avseendet, förutom en ny värderingsmetod, givas denutformningen att servitutshavaren gives möjlighet att välja meUan att behåUaservitutet eUer att godtaga erbjuden ersättning. Ytterligare en raöjlighet äratt vederbörande erhåUer markvederlag när inte arronderingsmässiga hinderföreligger. Ärronderingsmässiga hinder föreligger f. ö. rayckel sällan. Enlagändring i berört avseende i denna del skulle giva en god möjlighet tiU meramarknadsmässiga värderingar av servitutsrätten. Servitulsgmppen viU i det härsaramanhanget erinra lagstiftarna om deras moraliska skyldighet atl gottgöraredan felfördelade servitutshavare. Kan f. ö. arbetsgrappens uteblivna förslagtiU ändrade värderingsnormer vara, alt ett sådant förslag även skuUe giva anledninglill upprättelse åt redan felfördelade servitutshavare? SCA förklarar sig dela uppfattningen att det inlebehövs några nya lagregler om likvidersältningens storlek eller ora möjlighetenatt erhålla markvederlag. 4 Nybildning av skogsfångsservitut Hovrätten för Nedre : I saraband medmarköverföring lar ofta fastighelsbildningsmyndigheten (FBM) initiativ tUlupphävande av serviiut. Ersättningsfrågan måste behandlas oavsett om ettservitut upphör alt gälla som följd av 7 kap. 29 § eller om etl formligtupphävande sker av FBM. Ofta meddelas ett beslut om upphävande. Om fastighetsbildningdäremot sker genom samraanläggning eller delning påverkas inte enservitutsrätt. Vid sådan fastighetsbildning som nämnts behöver del därföri princip inte tagas något initiativ för upphävande utan servitulsrättighetenbestår såvida inle någon sakägare begär sådan åtgärd. Det torde stundomuppfattas som egendomligt att bara av det skälet alt faslighetsbUdning skergenora fastighetsreglering i form av marköverföring servitutet skaU upphöraeUer upphävas oavsett ora någon sakägare önskar sådan åtgärd eller inte. En servilulsrättighet består ofta av rätt tillvirke både för ved och byggnadstimmer. arbetsgmppens förslag genoraförsblir det raöjligt och sannolikt vanligt att nybUda servitut för ved medanpenningersättning för byggnadsvirket raåste bestänmias vid förrättningen.Detta torde ofta innebära nästan sararaa arbete och kostnad sora att bestäraraaersättningen vid ett totalt bortfaU av serviiut. Dessa olägenheter anserhov-rätlen i första hand skall undanröjas inte genora ändring i 7 kap. 2 § FBLutan genom ändring i 7 kap. 29 § andra stycket JB så atl sistnämnda lagraminte kommer att gäUa servitut eller i varje faU inte skogsfångsservitut. Sådanaskulle aUtså bestå oförändrade i mark som överförs i släUet för alt automatisktupphöra. Om en sådan ändring i JB genoraförs, torde i regel ett upphävande isamband med åtgärd enligt 7 kap. 6 § FBL endast ske efter yrkande frånfastighetsägare och inte som f. n. automatiskt eller genom initiativ av FBM.Sakägarna har näraligen ofta inget intresse av att t. ex. i samband med förvärvav ett skogsskifte drabbas av en besvärUg åtgärd för upphävande avett skogsfångsservitut. Förrätlningshandläggningen kan därigenom avsevärtförenklas och göras både bUUgare och snabbare. Detär möjligt att en ändring i JB bör kompletteras med någon be- 1978/79: 38 58 stäramelseom förmånsläget i den fastighet som mottar det belastade området. Någon enkelform av oskadUghetsprövning torde i så fall vara liUräcklig vid förrättningen. Hovrätten understryker alt den grandläggandeprincipen att skogsfångsservitut inte får nybildas slår fast. EmeUertid kandet i vissa fall då ändring inte kan ske vara nödvändigt att frånskogbrakssynpunkt upphäva ett servitut och ersätta detta med etl nytt, iblandpå en annan tjänande fastighet. Hovrätten belyser detta med följande exempel.En person äger två skogsbruksfastigheter A och B. Fastigheten B belastas av ettskogsfångsservitut tiU förmån för fastigheten C. Det är aktueUt att göraavverkning på fastigheten B på ett sådant sätt att skogsfångsservitutetäventyras. I ell sådant fall kan det visa sig lämpUgt att upphäva servitutet ifastigheten B och i stället nybUda ett lUcnande i fastigheten A. För en sådanoch andra Iikna:ade situationer anser hovrätten att det kan finnas behov av allnybilda serviiut. Möjligheten tiU nybUdnmg bör givelvis vara beroende avmålsättningen för lagändringen. Med den av arbetsgruppen uttalade målsättningen och under fömtsättning att hovrättens förslag om ändring i 7 kap. 29 § JBvinner gehör föreslår hovrätten atl ändringen i 7 kap. 2 § FBL utformas påföljande sätt: "Dock får servitut som avser rätt alt ta virke lUl vedbUdas som ersättning för annat skogsfångsservitut läom upphävs." tiUstyrker att del somkomplement tUl en bestämmelse som begränsar möjUgheterna all upphävavedservitut införs en bestämmelse om nybUdning av sådant serviiut somersättrang för annat vedservitut som upphör till följd av marköverföringgenora fastighetsreglering. Tingsrätten anför vidare: Det bör emellertidobserveras att genora en sådan åtgärd ett avtalsservitut förändras tiU ettofficialservitut med de följder delta har i förmånsrättsavseende och i fråga ommverkan på servitutet av framlida fastighetsreglering. De ölägenheter som kanföranledas härav förefaller likväl vara av mer formell än praktisk natur. Beträffande villkoren för nybildning av servitutbör sådan åtgärd ej få ske i andra fall än då upphävande som separat åtgärd ejskuUe vara tUl-låtei. För undvikande av missförstånd i detta avseende bör de ilagen uppstäUda fömtsättningama för nybUdning utformas i överensstämmelse meddem som skaU gäUa för att vedservitut skaU få stå kvar. För att nybUdning skallfå ske bör alltså krävas att servitutet avses ersätta ett gäUande vedservitutsora utnyttias för uppvärmning av helårsbostad. Arbetsgruppen har valt att införa den föreslagnabesläraraelsen om nybildnmg av vedservitut i 7 kap. 2 § FBL i anslutning tUlbestämmelsen om förbud mot bUdande av bl. a. skogsfångsservitut. Tingsrättenutgår eraellertid från att det aUtjämt äi: avsikten att skogsfångsserviluten,inklusive de som avser rätt att ta ved, i varje faU på skall avvecklas.Arbetsgruppens förslag umebär ju också att vedservitut skall få nybUdas endastsora ersättning för redan existerande servitut. Den föreslagna raöjUgheten attbUda vedservitut är aUtså att betrakta som en övergångsföretedse. Bestämmelsendärom hör därför naturUgen hemma bland övergångsbestäramelserna i FBLP. Enligttingsrättens mening bör den lämpligen införas som tredje stycke i 15 § FBLPefter den föreslagna nya besläraraelsen om begränsning av möjligheterna attupphäva vedservitut. Därigenom blir det också möjligt att på ett enkelt sättange att Prop.1978/79: 38 59 ensarladeförutsättningar skall gäUa såväl för alt vedservitut skaU få stå kvar sora föratl nytt servitut skaU få bUdas i stäUel för ett gammalt. I ett tredje styckekan sålunda införas bestämraelse att servitut som avser rätt alt la virke lUlved får, utan hmder av bestämmelsen i 7 kap. 2 § första stycket FBL, bildas somersättning för vedservitut som anges i andra stycket, ora detta servitut upphöri samband med att mark som servitutet belastar överförs tUl annan fastighet. LMV: I del föreslagna tredje stycket behandlasytterligare de situationer som kan uppkoraraa när fråga väcks ora upphävandeav vedservitut vid fastighetsreglering som avser ändring ifastighetsindelningen. Med hänsyn till 7 kap. 29 § JB måsle i sådana faU, omdet gäller ett servitut som bör ges skydd enligt vad som föreslås, gångenbli den att servitutet först upphävs och sedan nybildas. I tredje stycketföreslås därför en bestämraelse ora undantag från skyddet enligt andra stycketoch en bestämraelse som möjUggör nybUdning i motsvarande raån. DettanybUdnmgsfaU bör anses ligga helt vid sidan av viUkoren i 7 kap. FBL, bl. a.vUlkoret i 1 § ora väsentlig betydelse. Atl del nya servitutet blir ettofficialservitut medan del upphävda normalt är ett avtalsservitut synes inteböra hindra att man väljer lösningen med nybUdning. Serviiut som nybildas börlokaliseras så att utövningen i princip begränsas tUl det gamlautövningsorarådet. Det kan i och för sig ifrågasättas ora tUlräckUgaskäl finns för att ge något skydd åt servitut i faU som avses i 7 kap. 6 § FBL.Om man på sätt överianlraälarrayndigheten i Z län anför går in för alt användaav-styckning och samraanläggning i stället för fastighetsreglering i fall dåskogsservitut berörs kommer servitutet att ligga kvar utan att någon spe-cieUbestämmelse behövs. Del synes emellertid olämpligt alt vara helt hänvisad tUldenna metod i de berörda fallen. Det lämpUgaste synes vara alt raan reglerarsaken på det sätt sora föreslås i promemorian, dvs. så atl serviiut av detskyddade slaget om det behövs får upphävas och sedan nybUdas igen. Omservitut som avses här inte upphävs genom uttryckligt beslut upphör detautomatiskt att gäUa tUl följd av 7 kap. 29 § JB i och med att marken frångården fastighet i vUken servitutet upplåtits. Det bör här påpekas att servitutsom på grand av den nänmda jordabalksregeln skulle upphöra automatiskt alltidbör behandlas genom formligt beslut vid förrältlningen. För en sådan ordningtalar bl. a. uppbyggnaden av ersättningsreglema. Jordabalksregeln omautomatiskt upphörande bör träda i direkt funktion bara i fall då man harförbisett servitutet vid förrättningen. I de nu aktuella faUen finns knappastnågon sådan risk. Man bör därför kunna begränsa den föreslagna nybUdningsregelntUl fall där servitutet formligen har upphävts. i län:Frekvensen av ser-vilutsupphävanden är särskilt stor vid fastighetsregleringarsom innebär att den servitutsbelaslade marken överförs till en annan fastighet.I dessa fall upphör serviluten automatiskt. Frågan om skyddets konstmktion idessa fall är därför viktig. Arbelsgmppens förslag innebär alt vedservitut fårnybildas i de angivna fallen som ersättnrag för ett sådant servitut somupphört. Gruppens förslag beträffande 15 § FBLP har ingen verkan i dessa fall.Något hinder för marköverföringen som sådan finns därför inte på grand avnämnda lagrum och lagmmraet ger således inte något skydd för ser- Prop.1978/79:38 60 vitutshavarennär del är fråga om marköverföring. Ett yrkande från servitutshavaren oranybUdning enligt den förslagna tUläggsregeln i 7: 2 måsle, ora det bestrids avberörda raarkägare, prövas raed hänsyn till de allraänna bestämraelsema i FBL.Prövningen kan möjligen utfaUa olika beroende på om servitutshavaren villbibehåUa servitutet på den mark som tidigare belastats eller på amian mark. Meni aUraänhet torde något hinder för bifall tUl yrkandet inle förekoraraa pågrund av FBLs allmänna regler. Det är dock viktigt alt serviluten ålerbUdasendast i sådana fall sora avses i den föreslagna regeln i 15 §proraulgationslagen. Arbetsgruppen har tydligen tänkt sig altväsenlUghelsrekvisitet i 7: 1 FBL skall innebära en tiUräcklig restriktion. ÖLMär tveksara ora så är fallel. Tvekan gäller framför aUt för fritidshus. ÖLM viUdärför sätta ifråga om inte tUläggsregeln i 7: 2 bör utformas i närmareöverensstämmelse med promulgationsbestäranidsen. Om ell vedservitut nybUdas enligt den nya regeln såtorde det få karaktär av officialservitut. Del rabbas därraed inte vid ensenare marköverföring och har sålunda fått en starkare stäUnmg än tidigare.Detta är knappast motiverat, särskUt sora föratsättningama kan ändras relativtkort lid efter nybUdningen. Konstruktionen bör således vara sådan attservitutet bibehåller sin karaktär av avtalsservitut. i län:Överföring av mark tiU fastighet behöver inte alltid ske som fastighetsreglering ulan kan med fördel raånga gånger även ske såsora avstyckning och sararaanläggning. Vid val av detta sistnäranda tillvägagångssätt kan eventuella befintUga servitulsrättigheter bibehållas.- Olägenheter kan uppslå när avtalsservitut omändrastiU officialservitut. Ävtalsserviluten bör bestå som avtalsservitut. i : Detsynes lämpligt att i 7 kap. 2 § införa begreppet stadigvarande bostad för attfå en samstämmighet med 15 § FBLP. Det kan annars finnas viss risk för misstolkningav ulnyttjandegraden. i tillstyrkerförslaget alt nybildning av vedservitut endast bör få ske som ersättning förannat vedservitut sora upphör i samband med atl mark som servitutet belastaröverförs lill annan fastighet. Nämnden anför vidare: Många av skogsfångsserviluten,särskUt de äldre, innebär fri rätt all ta virke. Då dessa fria servitut medförde största olägenhetema för rationellt skogsbrak är det viktigt atl raan vidnybUdrring av vedservitut utnyttjar möjligheterna all ändra fria servitut tUlanvisningsservitut. För att detta skaU ske regelmässigt kan eventuellt enbestämraelse all sådan ändring skall ske tas raed i den föreslagna ändringen av7 kap. 2 § FBL. LRF: Det är välmotiverat atl införa en särskildbestämmelse som gör del raöjligt atl nybUda skogsfångsservitut. Möjlighetentill nybUdning bör ej begränsas tUl vedservitut utan bör omfatta aUa servitutsom är av väsentlig betydelse för fastighetens ändamålsenUga användning. AB Bruk: Den föreslagna lydelsen har denpositiva effekten att man om inle möjUghet finns atl helt upphäva ettserviiut ändock kan genomföra en fastighetsreglering om raan i samband därmednybUdar ell vedservitut. Det innebär dock den nackdelen atlförrättningskostnadema kommer att avsevärt stiga. Likvidvärdering raåste juske av resterande servitulsrätlighel. Möjligheten tUl sådant upphävande kandock vara tveksamt beroende på kravet på regleringsvinst. Prop.1978/79: 38 61 Mo och : Förutom att det i princip äroförenligt raed del allmänna intresset av en avveckling av skogsservitulen leder förslaget om nybildning av vedservitut tUl negativa verkningar. Genom nybUd ningen omvandlas ett avtalsservitut tiU etl officialservitut. Servitutet er håller därigenom helt omotiverat en bättre sakrättslig ställning. Verkan härav för panthavare och andra rättsägare med bättre rätt har inle på något sätt beaktats. Servitutet övergår dessutom till en för de flesta fas tighetsspekulanter mera dold tiUvaro. En senare aweckUng av ett sådant servitut blir därjämte ofrånkomUgen förenad raed kostnader. MoDo anser det rikligt alt nybUdning endast skallfå ske i de faU servitutet bedöras vara skyddsvärt enligt 15 § FBLP.Arbetsgrappens förslag innebär enUgt MoDos mening att en prövning avväsentlighetsrekvi-silet vid nybildning enligt 7: 1 FBL kan ge ett annatresultat än en pröv-nmg enligt 15 § FBLP. Regeln i 7: 2 FBL bör därför utformasi nära överensslämraelse med skyddsbestämraelsen i 15 § FBLP. SCA: Arbétsgrappen föreslår i ett tUlägg tiU 7 kap.2 § FBL att under vissa förutsättningar nytt skogsservitut skaU få bildas isaraband med fastighetsreglering. Eftersom denna möjlighet bör vara knuten tUlden nya undantagsregeln i 15 § FBLP föreslår vi att regeln också införes nytt stycke i denna paragraf. : ändring i FBLPskaU genomföras är del nödvändigt att jämväl införa ändring i 7 kap. 2 § FBL.Här måste dock en precisering ske att bestämmelsen endast gäller om härskandefastighet stadigvarande används till bostad och servitutet har betydelse förfastighetens bränsleförsörjning. Utöverveden kan helt eller delvis ingå rätt till exerapelvis stängsel-virke,hässjevirke och mulbete. Dessa delar av servitutet måste således värderas ochupphävas i saraband med fastighetsregleringen. Delta innebär en kompliceringoch fördyring av fastighetsregleringsförrällningen samt ökad risk för besväröver förrättningen. Föreningen ifrågasätter om icke möjlighet jämväl skaUfinnas att nybUda det gamla servitutet i oförändrad orafattning i saraband medfastighetsregleringen. Detta hindrar givelvis inte att förrättningsmannen eUerpartema kan ta upp frågan ora upphävande av skogsfångsservitutet raed undanlagav vedservilulet. Den av föreningen föreslagna ändringen innebär dock störrevalfrihet. 5 Ikraftträdande m. m. Hovrätten för Nedre anser all de nyareglerna bör tUlärapas på alla ärenden, sora inte slutiigen avgjorts vid lagensikraftträdande. Hovrätten anför vidare: Om arbetsgrappens förslag genomförs,bör innebörden av begreppet "anhängiggjorts" klargöras. För attbelysa ett fall där innebörden kan vara oklar vUl hovrätten ge följandeexempel. En fastighetsägare, som köpt en grannfaslighet, begär att få dennaöverförd tUl sin redan tidigare ägda fastighet genom fastighetsreglering. Hanansöker ora förrättningsåtgärd före den 1 febraari 1978. Underför-rättningshandläggnmgen efter upptäcker myndighetenatt ett skogsfångsservitut belastar den inköpta fastigheten och alt dettaservitut koraraer att upphöra att gäUa på grund av bestämmelsen i 7 kap. 29 §andra stycket JB. Ärendet rörande marköverföringen har således uppenbarligenanhängiggjorts vid lantraäterirayn-digheten före den 1 febraari 1978 raenservitulsfrågan har inte akluali- Prop.1978/79:38 62 serals eller i varje fall inte korarail liU sakägarnas kännedora förrän efternäranda tid. Hovrätten ifrågasätter om inle de nya bestämmelserna bordetillämpas även i sådana fall. : Tingsrätten vUI ifrågasättaom inle övergångs-bestämraelserna bör ges annat innehåll än del föreslagna. Dettorde bli svårt att förklara för berörda sakägare atl ärenden angående upphävandeav servitut, sora vid lagens ikraftträdande är anhängiga hosfastig-hetsbildningsrayndighel eller överinstans, kan få olika utgång beroendepå om ansökan ora förrättning .gjorts före eller efter ett visst datum. Någraolägenheter torde inle kunna följa med en övergångsordning som innebär att denya bestämraelsema blir tiUämpliga på alla frågor ora upphävande av servitut sominte blivit rättskraftigt avgjorda när lagändringen träder i kraft. Det kanförväntas att dorastol, som efter överklagande har att pröva sådan fråga, kanföreskriva sådan ändring av fastig-helsbUdnings- och ersättningsbeslut sora kanföranledas av att annan lag skall tillämpas än den iraderinstansen haft atträtta sig efter. Äterförvis-ning av målen bör således i stor utsträckning kunnaundvikas. LMV: Den föreslagna övergån.gsregleringen har intenågot stöd i lag-sliftningspraxis på fastighelsbUdningsorarådel. Det vanliga äri stäUet att ny lagstiftning får tiUämplighet på ärenden som är anhängiga meninte avgjorda hos fastighelsbildningsrayndighetema när den nya lagen träder ikraft. När det gäller fullföljdinslanserna bmkar huvudregeln vara all dessatiUärapar äldre rätt i mål sora avgjorts av faslighetsbUdningsrayn-dighetenligt äldre rätt. Del finns knappast skäl atl avvika från dessa principer idel nu aktuella fallet. Förslaget i promemorian är utformat så att de nyabeslänunelsema motsättningsvis blir tUlämpliga i ärenden som anhängiggjortshos faslighetsbUdningsmyndighet eller . Såvittbeträffar handläggningen ho.s fastighetsbUdningsmyndighetema synes det varasjälvklart att de äldie bestämmelsema måsle tillämpas imder och att denya bestämmelsema därefter bör gäUa.