prop · G20357 · 1978-12-31 00:00:00 — I remissvaren markeras dock att anvisningarna måsteutarbetas i nära samarbete med öcn regionala personalen så all bl. a.länsspecifika förhållanden kan beakias. Länssiyrelsen i menarall den huvudinriktning som de konsumenlpoliiiska uppgifterna regionalt komnieralt få föruisäiier en ingående samverkan där länsslyrelsernas roll somregionalt sektorsorgan för blir betydligt mer uttalad äntidigare. anserdet därför mycket angeläget att verksamheten läggsupp i .samråd mellan och länsstyrelserna. Liknande synpunkieranförs av Uinsslvrclscrna i , , , ,. , Väsiernorrlands och Norrboiiciis län, Hemkonsuleniernas jöreningoch /SR. Husmodersförbundei Hem och samhälle ifrågasiilier om inte samtligaberörda ämbetsverk bör medverka vid utarbe-landci av anvisningarna och om dessainte bör fastställas av komnuindepar-lemeniet. Länssiyrelsen i Väsierboiicns lån betonar atl de centralaverkens funktion endasl är rådgivande i förhållande till länsstyrelsen.Länsstyrelsen biträder därför inte utredningens förslag, att den regionala konsumenlpoliiiskaverksamheten skall ledas av . 2.2 Bevakning, rapportering och utredning Som lidigare har redovisats släller sig en stor majoritetav remissinstanserna posiliva till alt bevakning, rapportering och utredningblir viktiga framtida uppgifter för den regionala konsumentpolitiska instansen.Sålunda har konsumeniverkei, SÖ. SLV, siaiens pris- och karicllnämnd (SPK). Konsumeniväglcdarnas lörening,Husmodersförbundei Hem och samhälle, Siudicförbundei vuxenskolan. Cenierns k\'innoförbund och inga erinringar mol förslaget till arbetsuppgifter. LO har ställt sig tveksam lill förslaget med hänvisning tillde gränsdragningsproblem som kan uppstå. Socialdemokraiiska kvinnolörbundei ställersig inte avvisande lill denna lyp av uppgifter regionalt men menar alt utbildningsverksamhetenmåste prioriteras. ,4BF anser atl bevakning och rapportering samt utredningarär exempel på arbetsuppgifter som är tänkbara frivilliga samarbetsuppgiftermellan konsumeniverkei och kommunerna i länet. Möjligen kan här den regionala verksamheienfylla en samordningsfunktion. En fråga som särskilt har nämnls av vissa remissinsianserär den regionala organisationens arbete i anslutning lill konsumentverketsriktlinjer. Flertalet som yttrar sig anser det rimligt att de regionalahandläggarna biiräder 1978/79:57 22 a. länssirelsen i Väsierbonens län ifrågasälier dock om inte denna uppgift hellbör ligga på . Vidare om inte rapportering av konsumentproblem tillcentrala myndigheteri första hand bör ligga på det kommunala organei.Härnösands komniun menar atl bevakning av att riktlinjerefterlevs måste smidigare kunna genomföras av den kommunala verksaniheten. Remissinstansernaanser i likhet med utredningen att utbildningsfrågorna är viktiga uppgifterregionalt. Koiisumeniverkei framhåller behovet av intensifieradeutbildningsinsatser. i framhåller att ett sedanlänge använt medel i konsumentpolitiken är utbildning. haransvar för utbildning i konsumentfrågor. anser all utbildningkommer au få en ökad belydelse i den fortsatta konsummentpoliiiska verksanihetenoch att det är väsentligt för all ha en regional bas förspridning av information. Utbildningsinsatserna skall enligt i försiahand riktas lill vidareförmedlare men även lill föreningar och organisationerpå regional nivå. Också länsstyrelserna i , , , ,, , Väsiernorrlands, Väsierbonens och Norrbollens län,, och kommuner, Hemkonsuleniernas jörening saml SACOISRanför liknande synpunkter. framhåller att den regionala verksamheten bör uigöra en effektiv länkmellan och regionalt verksamma organ exempelvis länsskolnämnder,studieförbund, folkhögskolor och högskolor. Inom den regionala verksamheien kandärmed i samarbete med eller självständigt anordnas längre ellerkortare kurser för lärare och vidareförmedlare. Föreningen menar vidare alt detbör vara väsentligt för konsunieniverket och andra centrala verk all det finnsen regional bas för spridning av information i olika konsumentfrågor. Del är ocksåangeläget all sprida kännedom om del informationsmaterial och om de läromedelsom dessa verk producerar. Utbildningsinsatserna bör också enligi hemkonsulentföreningenkunna omfatta specialistmedverkan i konsument-ekonomiska frågor. Konsunientutbildningoch fortbildning av lärare samt landstingens utbildningsverksamhet omkring kosl-,närings- och hälsoupplysning är enligt ABF exempel på utbildningsbehov där hemkonsulenlrnaskunskaper på området kan tillvaratas. 5()(7(7//«? ;oAra/«AaAT/>7«o/ö//);wrt'p/anseralt hemkonsulenterna bör kunna medverka i upplysningskampanjer, studieverksamhet,lokala utställningar och vid fortbildning för lärare, vara resurspersoner ävenför de lokala konsumenisekreierarna och olika organisationer. De bör allisåjobba mer indirekt än de lidigare gjori. Hemkonsulenternas sakkunskap bör ocksåenligi 1978/79:57 23 förbundet las lillvara av när man gör kunskapsförmedlandemaienal som syftar till lokal aktivitet och debatt. () anser atl när handläggarna av den regionalakonsumentpoliliska verksaniheten får sina uppgifter fastlagda är det angelägetatt det ges tillräckligt utrymme för uppgifterna inom utbildningsområdei. Såvälskolans soiu vuxenutbildningens behandling av konsumentfrågor måsteintensifieras i takt med att konsumenternas situation på dagens varumarknadblir alltmer komplicerad. En angelägen uppgifi förde regionala handläggarnablir därvid enligt SÖ atl sammanställa och sprida inforniaiion lii) lärare,handledare inom studieförbund, organisationer och föreningar m. fl. om sinverksamhet och den medverkan de kan lämna i olika utbildningssammanhang. SÖframhåller atl de flesta lärare saknar konsumentkunskap i singrundutbildning. För atl de skall kunna behandla konsumentfrågor i sinundervisning på ett sakligt och ändamålsenligt sätt krävs dels lämpligahjälpmedel, dels fortbildning. Hemkonsulenierna har hiuills uig)ort en viktigresurs i denna verksamhet, dels som kontakt mellan del centrala organetkonsumentverket och de regionalt verksamma uibildningsorganen, t. ex. länsskolnämnder,folkhögskolor och studieförbund, dels genom direkt medverkan i studiedagar förlärare och vid utbildning av vidareinformatörer i studieförbunden. NBV anser atl hemkonsulenternas erfarenhet också iframtiden bör las till vara vid uppläggningen av vissa av organisationernas utbildningsaktiviieter.För studieförbunden och deras medlemsorganisationer bör det enligt NBV vara möjliglalt också i fortsättningen utnyttja hemkonsulenter vid undervisning på kurser.Det kan till exempel gälla utbildning av handledare för studiecirklar inom konsumenlområdel.Hittills har hemkonsulenterna också undantagsvis medverkat som fackmän videnskilda studiecirklar. Som sådana fackmän lorde de kommunala konsumentvägledarnai fortsättningen böra få utnyiijas, men hemkonsulenterna bör enligt NBV intevara förhindrade att i mån av lid medverka i studiecirklar. Hemkonsulenterna bör enligt haansvar för kontakterna med uibildningsorganen på länsnivå, såsom länsskolnämnd,folkhögskolor och studieförbund. vill speciellt trycka påsamarbetet med länsskolnämnderna, som har ansvar för lärarnas fortbildning. Pådel viset skulle man få garantier för att den allt mer livsnödvändigakonsumentinformationen når morgondagens konsumenter - skolbarnen. Ocksåstudieförbunden har enligt kvinnoförbundet en viktig funktion i saninianhanget,då deras studieform innebär en uppsökande verksamhet, som är så viktig i dethär sammanhanget. fhisniDdersförbiindei Hem och samhälle anser det viktigt altutbildningen i konsumentfrågor förbättras inom skolans alla stadier, varförförbundet understryker atl hemkonsulenierna, som är vana pedagoger ochinformatörer, handhar planering och genomförande av studiedagar för lärarnaoch vid utbildning av studieförbunds och organisalioners vidareinformatörer. 1978/79:57 24 Förbundel anser det rationellt att fortbildningen avlärare i konsumentfrågor bedrivs på regionall plan. Till skillnad från ulredningen föreslår konsumentvägledarnasförening en överflyttning av aila utbildnings- och informationsinsalser lillden lokala verksamheien. Ansvarsfördelningen blir därmed klarare. Ominformation lill skolklasser skall ske lokalt bör övrig kontakt med skola ochlärare ske med den lokala verksamheten. Kommunförbundei ifrågasätter om det inte är enskolväsendets uppgifi att se till så atl konsumentfrågor kommer in iundervisningen på olika stadier och all lärar- och ämneskonsuleniresurseranskaffas. konimun anser all del bör stå den som anordnarutbildningen friu all kontakta regional eller organisation. pekar på atl den utbildning i konsumenlpoliiiskafrågor för lärare som handhas av länsskolnämnderna, i många fall haranordnats av konsuiuentverket direkl och anser all del ärönskväri atl så sker ifortsättningen också. Utbildning av de kommunala viigledarna bör även ifortsättningen handhas av . Några remissinsianser lar upp utbildning avförtroendevalda i kommunerna, sålunda säger att kommunförbundeibör vara ansvarigt för utbildning av politiker i konsunieninämnder och utskott.Utbildningen kan ske i samarbete med de olika bildningsförbunden. ABF anser au konsumeniverkei bör svara för experthjälpsamt service vid uppbyggnaden av verksaniheten. ABF vill slå fasl att det börvara de politiska organisationerna och dess studieförbund som skall onihänderhautbildningen för de förtroendevalda i konsumeniverksamhei. anser atl i den lokala utbildningenav konsumentvägledarna är medverkan av hemkonsulenter en lämplig uppgift,liksom vid utbildning för förtroendevalda och genomförande av kurser istudieförbundens regi. Siudicförbundei vuxenskolan anger all förbundels distriktsorganisaiionhar hand om utbildningen av cirkelledare och andra funktionärer. Vid kurser ikonsumentfrågor har i de flesta fall hemkonsulenterna anlitats som sakkunnigaoch som föreläsare. framhåller att man i framliden villmedverka vid utbildning av kommunala konsumentnämndsledamöier. Denna utbildningkommer också att handhas av disiriktsorganisalionerna och i samarbete medhemkonsulenterna. TCO betonar vikten av all utbildning och introduktion avkonsument-sekreterare och andra grupper även i fortsättningen bedrivs påregional nivå. Också kommun poängterar vikten av all de regionala handläggarnahjälper lill i utbildningen av konsumenisekreierare. Hushållningssällskapens Jörbiind anser all fortbildningenav de lokala konsumentvägledarna så långi möjligt bör handhas av de regionala hemkonsulenierna.Förhållandena mellan olika län varierar ofta och del är därför värdefullt meden stark lokal och regional förankring av denna fortbildning. 1978/79:57 25 2.4 Vägledning till enskilda konsumenter och allmäninformation stort antal remissinstanser ullalar sitt stöd för 1975års riksdagsbeslut att vägledning till enskilda konsumenter och allmäninformation i konsumentfrågor bör vara en angelägenhet. Deremissinstanser som yttrat sig om rådgivning lili enskilda konsumenter och informationär dock positiva till att den regionala instansen under uppbyggnadsskedetstöder de kommuner som då ännu inte har inrättat konsumentpolitisk verksamhei.Sålunda hör konsumeniverkei, länssiyrclserna i , , Göieboigs ochBohus. och , , . och lill dem som uttalat sig för bistånd från den regionala instansen medrådgivning kommunerna bygger upp sin konsumenlpoliiiskaverksamhet. Länssiyrelsen i lån påtalar dock i dettasammanhang alt så länge direktrådgivning i någon omfattning finns kvar påregional nivå kommer övriga arbetsuppgifter att drabbas både kvantitativt och kvalitativt. i menarall de speciellaförhållandena i länet talar för atl det är mest praktiskt att den regionalakonsumentverksamheten också svarar för de konsumentuppgifter som är kommunala. Indusiriförbundei menar all effekiiviietsvinsler kanerhållas om huvudmannaskapet även för direktrådgivning i vissa fall ligger hoslänsstyrelserna. Nykierheisrörelsens bildningsverksamhei (NBV) anser all ansvareiför den allmänna informationens uppläggning också i fortsättningen skall liggapå det regionala planet. Hemkonsulenterna kan ha hand om uppläggning, framställningav material m. m., medan det kommunala organei kan medverka vid själva informationsakliviteteninom sin kommun. i anser del väsentligt attkonsumentverkets ambilionsnivå för hemkonsulenterna inte vidgas i denomfattning all arbeissilualionen blir olidlig och missgynnar konsumenterna, efiersombevakningsuppgifterna kvarstår i sin helhet under uppbyggnadsskedet. Ett problem som enligt kommer alt öka närhemkonsulenternas direkia rådgivning lill konsumenter upphör är brislen påsamhällelig rådgivnings- och informationsverksamhet inom områdena kosl,textilier, bostad och familjeekonomi. Förbundel anför följande. Konsumentpolitikeni har lätt en inrikining ål del konsumenijuridiskahållet. Det har medfört en osäkerhet om vilken utbildning de kommunala konsumentvägledarnabör ha. De personer som har anställts i kommunerna har i allmänhet en bakgrundsom allmänutredare och informatörer utan någon specialutbildning på de nämndaområdena. Kommunförbundei anser därför atl man, i samband med alt arbetsfördelningenmellan den kommunala och den regionala nivån klargörs, bör la ställning till hurinformationen lill konsumenterna skall ske inom de nämnda 1978/79:57 26 I det sammanhanget måsle de kommunala konsumentvägledarnaskvalifikationer och möjligheter att lämna vägle-darnaexperthjälp och utbildning uppmärksammas. Remissinstanserna är positiva till att den konsumenlpoliiiskasakkunskapen vid länsstyrelserna i siörre utsträckning än för närvarandeengageras i frågor med konsumentpolitisk anknyining vid länsstyrelsen.Konsumentverket, länssiyrelserna i , . Krisliansiads.Malmöhus, Ålvsborgs, , , , Väsiernorriands och Väsierbonenslån, TCO samt stöder sålunda uttryckligen att dessauppgifter i avseende på de konsumentpoliliska aspekterna betonas i länssiyrelsearbeiei.Konsumeniverkei menar att delta kan ske på områden som länsplanering,översiktlig bebyggelseplanering, irafikförsörj-ningsplanering, varuförsörjningsplaneringoch slöd lill kommersiell service. Lånsslyrelsen i anser alt dettauttryckligen bör anges i arbetsordningen. Lånsslyrelsen i anseralt den sakkunskap som de regionala konsumenthandläggarna besitter inominformationsområdet bör utnyttjas inom hela planeringsavdelningensverksamhetsområde. menar all de t. ex. har kunskaper om ocherfarenheter av utställnings-verksamhet samt dessulom att de har väl etableradekanaler för atl nå ut med information. Jör hälsoupplysning (), SLV, konsumeniverkei, Konsumenlvägledarnas jörening och landsiingsförbundeianser liksom utredningen alt hälsoupplysning och därmed sammanhängande frågorär en landstingskommunal angelägenhet. anser del vidare nödvändigimed en kompletterande information angående kostens betydelse liksom frågor omhushållning i allmänhet. SLV framhåller au vid den närmare utformningen avkonsumentverksamhetens bevakande, utredande och kunskapsförmedlande uppgifierbör även livsmedelsverkels sektor beaktas. Organisatoriska frågor m. m. Länssiyrelserna i , , ,, , och , Ålvsborgs. ochNorrbollens län vill avvakta förslaget från och lar därför inte ställning lillden närmare inplaceringen inom . Huvuddelen av de remissinsianser som har yttrat sig omorganisationen 1978/79:57 27 regionalt anser att de konsumentpoliliska uppgifternaliksom f n. bör vara inordnade i . Bland de som yttrat sig går upplänningarna isär omplaceringen av den regionala personalen inom planeringsavdelningen.Länsstyrelserna i . och samlÖrnsköldsviks kommun anser atl hemkonsulenternas nuvarande placering direktunder planeringskansliet är mest ändamålsenlig. a. länsstyrelserna i Väslmanlandsoch anför att del finns ell nära saniband mellan priskonioren ochden regionala konsumentverksamheien. Man menar att det kan finnas skäl all låtadessa funktioner ingå i någon befintlig enhet eller i en ny fristående enhet.Andra uttalar sig föratt konsument verksamheten ensam bör organiseras i en egenenhet. och några länsstyrelser förordar en inordning i denregionalekonomiska enheten. anser att huvudmannaskapet fördenregionala konsumentpoliliska verksamheien bör föras över lill landstingen. Endast ett fatal remissinstanser har yttrat sig om dengeografiska placeringen av de regionala handläggarna. Bland dem som uttalat sigför utredningens förslag atl personalen bör placeras i residensorten märks konsumeniverkei,1 , komniun. och /SR. Länsstyrelserna i , , och Bohussaml , landsiingsförbundei och Hushållningssällskapens förbundmenar alt varje länsstyrelse själv bör få besluta om placeringen. Utredningens förslag all del ullryckligen skall anges i länssiyrelseinsimk-lionenalt har ett ansvar för regionala konsumentfrågor har moiiagils posiliviav remissinstanserna. a. , länsstyrelserna I , ,, , Ålvsborgs, Skaraboigs, Väslmanlands, , Väsiernorrlands,Väsierbonens och Norrbollens län framhåller särskilt en sådan instruktionsändring. En majoritet av de remissinsianser som har yttrat sig iresursfrågan anser liksom ulredningen atl den regionala nivån bör förstärkaspersonellt och tilldelas medel för information, resor m. m. Av dem som har behandlalresurstilldelningen anser konsumeniverkei, i slorl seil samiliga länsstyrelser,Hemkonsuleniernas jörening, Husmodersförbundei Hem och samhälle, TCO, /behovet av två handläggare och ytterligare biirädespersonalvid varje länsstyrelse klart dokumenterat. Flera framhåller att en förstärkningav bilrädespersonalen är särskilt angelägen. Några instanser tar upp specifika förhållanden i del egna länel.Bl. a. framhåller länssiyrelsen i Gollands lån au ytterligare en tjänst skullemöjliggöra en effektivare arbetsfördelning gentemot kommunen. Länsstyrelserna upplever vidare ingen konflikt i att denregionala nivån 1978/79:57 28 förstärksi eti läge då den kommunala verksamheten förväntas bli utbyggd. Länssiyrelsen iVäsierboiicns län som f n. har tre hemkonsulenter anser det mindre lämpligt auminska antalet handläggare i länet. anser att man i stallet bordeöverväga atl placera en av tjänsterna i inland. Siockholms kommunanser att förslaget om två handläggare av konsumentfrågor på regional nivåsynes vara en klar underdimensionering för . Om denna funktionskall ligga på länsplanet bör den dimensioneras efter befolkningsunderlaget.För att kunna uppnå samma statliga service för konimun bör detsålunda flnnas tillgång till betydligt fler handläggare på länsnivå.Lånsstyrelsen i Göieboigs och län uppfattar resursförstärkningen som endecentralisering från till länsstyrelserna och menar attförändringen därför lorde kunna genomföras med begränsade koslnadsökningartotalt för samhället. När det gäller tidpunktenför resursförstärkningen anser bl. a. länssiyrelserna i ochKronobergs län och atl förstärkningen bör görassnarast möjligt. a. länssiyrelsen I och LO anser å sinsida au resursbehovet får bedömas i anslutning till del löpandebudgetarbetet. Kommunförbundeioch några kommuner anser alt en förstärkning av samhällsresurserna för konsumeniverksamheibör ske lokalt och man avstyrker på denna grund förslaget om en utökning avresurserna regionalt. 1fråga om särskilda medel regionalt för utbildning och information tillstyrker konsumenrverkci,de länsstyrelser som yiirai sig och Hemkonsuleniernas Jörening all sådana rymsunder länsstyrelsernas egna anslag för expenser. framhåller attde medel verket tilldelar länsstyrelserna bör ha samband med speciella, oftastcentrala aktiviteter. Verket anser atl för atl dessa medel skall kunnasamordnas och användas rationellt bör de disponeras av . 5Kompetensfrågor m. m. Deremissinstanser som har yttrat sig om de regionala handläggarnas kvalifikationer,nämligen socialsiyrelsen, SÖ, , länsstyrelserna i ,, , , , , och Väsierbonenstån, TCO, /SR och tillstyrker i princip utredningensförslag au den regionala personalen bör ha en bred kompetens och alt dejuridiska kunskaperna inte får överbetonas. Lånsstyrelsen 1 Siockholms länanser alt samverkan mellan central och regional instans löper risk att bliensidig och uriunnad om den bara avser de juridiska aspekterna avkonsumentverksamheten. Flera remissinstanser bl. a. socialsiyrelsen, länssiyrelsernai Siockholms och , Hemkonsuleniernas jörening och NBV anser althandläggarna bör ha god hushållsekonomisk utbildning. 5Ö framhåller kravel påpedagogisk erfaren- 1978/79:57 29 Några framhåller att man i län med två handläggaremed fördel kan välja olika utbildningsbakgrund. Flera remissinsianser betonar vikten av atthemkonsulenterna erbjuds såväl grund-som vidareutbildning föran kunna växa in ide nya uppgifterna. och konsumentverketnämns som tänkbara utbildningsansvariga. Konsiinicnrverkei anför att del ärnaturligt atl verket också svarar för utbildningen av såvälhandläggare som biträden som regionalt arbetar med konsumentfrågor. Fleraremissinstanser framhåller vidare vikten av au bitriidespersonalcn gesmöjligheter att lorkovra sig i konsumentfrågor. Endast ett tiolal remissinstanser har yttrat sig angående bcniininingenav hemkonsulenierna . Deras åsikter går isär. Konsumeniverkei, länssiyrclsernaI , , och lån, Ysiads, Hallsiahammarsoch kommu ner samt S,4C0/SR anser det rimligt att beteckningen ändras eftersoniuppgifterna har föriindrats radikalt sedan namnet myntades. Länssiyrclserna iStockholms, Ålvsborgs, och Väsiernorrlands lån sami anser del ligga ett värde i att behålla ett väl inarbetat namn. Hemkonsuleniernasjörening anser att man i nuvarande läge inte kan ta ställning i namnfrågan. Några länsstyrelser har kommenterat förslagei om allsamråd bör ske med vid tjänsiettillsätiningar och därvidframhållit alt tillsättning av tjänst måste betraktas som länsstyrelsensangelägenhet. Konsumeniverkei å sin sida framhåller att det är angeläget att tillsättningav tjänster sker i samråd med verket. 1978/79:57 30 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... ..... 1 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde 2 1978 1 Inledning..................................................... 2 2 Föredragandens överväganden........................ ...... 4 2.1 Inledning.............................................. 4 2.2 Utbyggnaden av den kommunala konsumentpoliliskaverksamheten 6 2.3 Den regionala instansensarbetsuppgifter.... 7 2.4 Organisation och resurser........................ 10 3 Hemställan................................................... 11 4 Beslut............................................................................... II 1 Sammanfattning av RKV-utredningensbetänkande 12 2 Samnianfatining av remissyttrandena................ .... [7