prop · G203183 · 1978-12-31 00:00:00 — Denna möjlighel kan medföra ökade svårigheter altbedöma avtalsvillkorens skälighel. Också i denna del avslyrker sliftsnämndenall förslagei läggs lill grund för lagsliflning. Prop.1978/79:183 112 S\'enska kyrkans försanUlngs- och pastoralsjörbiind: Äveni denna del anser förbundel all en lagändring är onödig. Regeln all annal avjordägaren uppslälll villkor skall gälla, om del ej slrider mot god sed iarrendeförhällanden bör enligt förbundets mening vara lättare att lillämpa änden skälighetsregel som kommittén vill ha införd. Skälighetsregeln skulle isina yiiersla konsekvenser kunna få den följden all arrendatorn kan göra sämånga invändningar mol ell arrendekonlrakl all han i praktiken får ell heltnyll konlrakl. Vad della belyder för siora förvallningar som mäsle använda sigav likalydande konlraklsformiulär ligger i öppen dag. Del finns skäl all även idella sammanhang hänvisa lill den f.n. rådande rätlslikhelen mellan arrende ochhyra (jfr 12 kap. 48 S iredje slyckel JB). Förbundet kan inle finna att delföreligger siörre skäl all ändra arrendelagen än hyiesla-gen, alldenstund delredan i gällande lagsiiftning finns helt olvelydiga möjligheler för såvälarrendalorn som hyresgäsl att få obilliga och oskäliga avtalsvillkor ändradeeller upphävda. : Vid fastställande av nyavillkor föreslår kommittén atl förlängning skall kunna ske för annan tid än someljesl skulle ha gällt. Enligt förbundels mening är detla olämpligt och innebärett alltför stort ingrepp i parternas avtal. Emellerlid synes det olämplig atlnu ta upp denna fräga. Den hör nära samman med frägan om investeringar päarrendeställel, som älerstär för kommittén att behandla. Kommitténs fortsattaöverväganden härom bör avvaklas. 4 Rätten till självinträde Remissinstanser som i huvudsak tillstyrker förslaget Kommitténs förslag har lämnals ulan erinran avkommunförbundei. hovräll: Jämför man förutsättningarna försjälvinträde vid de gamla sociala arrendena (2: 53 nyttjanderättslagen) och denya gårdsarrendena (9: 8 JB) finner man atl förutsättningarna skärpts. Numerakräver lagen atl jordägaren gör sannolikt atl han (eller viss anförvant) skallbruka egendomen. Förändringen kan beskrivas sä all man flyttat överbevisbördan frän arrendalorn till jordägaren. Den redogörelse för arrendenämndernas och lingsrällernaspraxis som lämnas av ulredningen synes visa atl lagändringen kommii atl fä denbelydelse som man åsyftat. Om man nu skall gå vidare pä den inslagna vägen ochytterligare begränsa jordägarens möjligheter att vid uigången av arrendetidenåterta den egna jorden är närmasi en politisk fräga. Från lagleknisk synpunkimöler inga invändningar mot del sätt varpa kommittén lösl problemel. Hovrättenkan dock inle underlåta alt framhålla att en försiärkning av arrendalorns ställningpä sätl som föreslås sannolikt kommer att minska intresset för att viljaupplåta jord pä arrende. Effekien kan bli dels att lillgången på arrendejordminskar, dels alt jord upplåts på annat säll än genom jordbruksarrende (t.ex.genom munlliga avtal). Det är känl att efterfrågan pä bra arrendejord i varjefall varit större än lillgången. Begränsastillgängen ytterligare, kommer priserna - arrendena - alt stiga än mer. : Hittillsvarande ordning har hellvisst ibland medfört eller kunnat medföra atl arrendalorn, inför risken alljordägaren själv övertager arrendestället, avstätt frän atl göra invesleringarvilka varit 1978/79:183 113 frän ekonomisk synpunki välbelänkla. Den nu föreslagnaregeln kan visserligen befaras leda lill all jordägaren i viss ulsiräckningavhäller sig frän all uiarrendera mark. Risken härför bör dock icke överdrivas.Vad kommittén föreslär fär enligt tingsrättens uppfattning anses vara enlämplig avvägning av jordägarens och arrendalorns inlressen. Tingsrältentillstyrker därför förslaget i denna del men vill påpeka att ändringen utantvivel kommer att ställa arrendenämnderna och domstolarna inför storasvärighe-ter vid beslämmande av vad som anses obilligl för arrendalorn.Komplikationer som kan uppkomma i händelse airendeslällei överlåls underuppsägningstiden och även den nye jordägaren begär självinträde synes böraliksom överlämnas ät rällslillämpningen atl lösa. : De synpunkter kommittén framförl förenförstärkning av jordbruksarrendators besittningsskydd väger lungl och förslageibör därför genomföras irols risken för ell minskal utbud av arrendeslällen. Arrendenämndeni : En ändring av beslämmelserna om jordägarens räll lill självinirädeär önskvärd av de skäl som kommittén har anförl. Kommittén anser all del inlefinns nägoi behov av vare sig konlroll-beslämmelser för alt stävja ellkringgående av reglerna om själviniräde eller regler om rätt för arrendalor atterhälla skadestånd eller annan ersättning med anledning av jordägarenssjälviniräde. 1 della sammanhang bör framhållas all arrendenämnds och domsiolsprövning ulgör ell relalivi brislfälligl hinder mol missbruk även ombesiämmelsen ändras i enlighel med kommitténs förslag. Möjligen bör manöverväga nägon form av flyll-ningsrersällning till arrendalorn (jfrbeslämmelserna i 9 kap 14 § och 12 kap 57 S JB), om del visar sig all jordägare- Irols sitt påstående om själviniräde - inom viss lid frän del avtaletupphörde och utan sakliga skäl arrenderar ut arrendeslällel lill annan. i Göleborg: Enligi nämndens erfarenhet harjordägarens nuvarande räll lill självinträde i en del fall lett till atlarrendatorn måsl aviräda arrendestället, även om detta tett sig obilligt mothonom. Vidare har del lörekommii alt själviniräde åberopals, när den verkligaanledningen lill uppsägningen har varil att parterna blivit osams. Nämndentillstyrker därför förslaget alt parternas intressen skall vägas mol varandrai fall av begäri självinträde. 1 sina motiv framhäller kommittén emellertid slarklarrendalorernas inlressen, medan jordägarnas inlressen mera kommer i skymundan.Uttalandena kan därför komma alt medföra att jordägaren i prakiiken fär rälllill själviniräde endasl i undanlagsfall, särskili vid gärdsarrenden. Dellainnebär en lotal omsvängning av nuvarande rättsläge. Arrendenämndenifrågasätter om en så genomgripande ändring, vilken kommer att minska utbudetav arrendeslällen, bör vidtas. KamniarkoUegiel: Kollegiet lar inte slåndpunkl tillförslaget om förstärkt besittningsskydd för arrendalorn vid jordägarenslillämnade själviniräde, eftersom sådani ej kan bli akluelll beiräffandekyrklig jord ulan endasl indirekt kan påverka denna förvallning. : Den i praktisk tillämpning svagastedelen av arrendatorns besittningsskydd utgör otvivelaktigt jordägarensmöjlighel att direkl genom åberopande av själviniräde bringa arrendet tillupphörande. Särskilt olillfredsställande är alt arrendatom genom bestämmelsernaom självinträde i förening med nuvarande uppsägningsregler kan försällas i enmycket osäker situation. inslämmer därför i del av kommitténredovisade syftei med ändrade regler för jordägarens själviniräde. Ifråga omföljdverkning-8 1978179. Prop.1978/79:183 114 arna bedömer inle universiletet riskerna för minskal utbudsom särskilt stora. Däremoi medför ändringen en uppenbar fara för ökat antalmunlliga upplåtelser. Del är därför nödvändigi all grunderna för självinirädepreciseras bälire. Kommittén har delvis angivit förutsättningar som skulle försvagaarrendalorns siällning. Vidare synes kommittén hell ha förbisett förslagelskonsekvenser för piövningen av dispenser frän besillningsskyddel. Även i deltaavseende mäsle ell klarläggande ske. Reglerna om självinträde berör delvis en annan svaghei igällande besiämmelser, nämligen jordägarens synnerligen begränsade möjlighelerall vid misskölsel av arrendeslällel göra gällande förverkande eller all vidlaandra ålgärder. Vid åiskilliga, kanske i flertalei fall av tvist om självinträde,är jordägarens verkliga skäl atl han vill bli av med arrendatorn. gällerdet personliga molsällningar som saknar relevens i detla sammanhang men myckelofta beror jordägarens agerande på atl arrendalorn missköter arrendestället.Tolkningen av gällande regler innebär alt arrendeslällel är myckel kraftiglskadat innan en arrendator kan sägas upp på grund av misskölsel. Arrendalornsersättningsskyldighet för brislök-ning kan i praktiken inte alls kompenseradenna skada. Även från allmän synpunki borde del vara ell framirädande iniresseatt undanröja denna olägenhel. Enligt universiieieis mening bör därför dessabestämmelser ses över och ändras, helst samlidigt med nu akluella lagändringar. anserdet rimligt atl jordägarensovillkorliga räll till själviniräde ersätts med en iniresseawägning sombeaktar även arrendatorns siiuaiion. inslämmer sålunda i stortsell i del av kommittén redovisade syflel med ändringsförslaget men anser attkommittén har felbedömt verkningarna av förslaget samt förbisett bl. a. all enny siiuaiion uppslår beiräffande dispenser. Enligi universiieieis mening bördet normall alllid medges själviniräde när della med säkerhei kunde förutsesav arrendalorn vid försia upplåtelsen. Med denna förutsättning är i och för siginte nägon intresseavvägning berättigad. Del kan ä andra sidan inte lillälasatl parterna endast genom arrendeavtalet träffar överenskommelse härom. anför, nämligen atl del skall vara tillräckligt om "det avarrendeavtalet framgär alt arrendatorn under viss angiven förutsättningförklarat sig godla ett framlida själviniräde", ulgör enligiuniversiieieis mening en anvisning om ell kringgående av besittningsskyddet.Med kommitténs förslag som grund skulle det sannolikt bli vanligt päarrendemarknaden atl jordägaren tog in en klausul i arrendeavtalet omsjälvinträde vid periodens uigäng. Härigenom skulle arrendatorns siiuaiioni.o.m. vara svagare än med nu gällande regler. För atl en jordägare vid försia upplåielsen skall kunnasäkerslälla ell framtida själviniräde måsle del därför även fortsättningsviskrävas atl dispens har medgivits. Dispensprövningen blir ofrånkomligt ensannolikhetsbedömning beträffande den framlida lidpunkt då den avtaladearrendeperioden ulgår och nägon iniresseawägning kan inle bli akluell. Dispensbör därför medges pä i slorl sell samma grunder som , nämligenall jordägaren gör sannoliki atl självinträde skall äga rum vid periodensuigäng. Del lorde för övrigi vara nödvändigt alt dispensgivningen blir generösför undvikande av muntliga upplåtelser. Frän arrendalorns synpunki är delfördelakligare atl han erhåller ett bindande avial ulan besittningsskydd än enosäker provisorisk upplälelse eller ingen upplälelse alls. För övriga fall - alllsä dä frägan inle har avgjorts genomdispens eller dä del inte är uppenbart atl arrendalorn vid upplålelselillfälletkunde förulse Prop.1978/79:183 115 självinlrädei - bör gälla alt bada parternas ekonomiskaoch sociala situation skall vägas sä att arrendalorns intresse av fortsattarrende skall övervägajordägarens iniresse av självinträde för all della skallvägras. 1 denna del instämmer universilelei i kommitténs överväganden. Någrapåföljder för all jordägaren efter själviniräde gör ny upplälelse är enligtuniversiieieis mening varken nödvändiga eller lämpliga efter föreslagenlagändring. Lantbruksslyrelsen: De flesta lantbruksnämnder som yttratsig i frägan tillstyrker eller lämnar utan erinran förslaget all jordägarensovillkoriiga rätt till självinträde ersattes med en regel om avvägning mellanparternas motstående intressen. Lantbruksnämnderna beionar dock risken för ettminskal ulbud av arrendemark om en sädan regel införs. Andelen munlligaarrendeupplålelser befaras ocksä öka. Lanihrukssiyrelsen finner del i och för sigolillfredsslällande att ansvarskännande jordägare, som låter teckna skriftligaarrendekontrakt för all erbjuda arrendatorn slörsla möjliga Irygghei lillarrendeslällel, löper risk atl förlora en framlida dispositionsrätt tillenheten. Å andra sidan är del av stor vikt atl underlaget för elljordbruksförelag inle äventyras av oberättigade krav på jordägaressjälviniräde. Lantbruksslyrelsen tillstyrker därför kommitténs förslag omintresseavvägning vid jordägarens begäran om självinträde, men vill samiidigiunderstryka nödvändigheten av atl ålgärder vidlas för att begränsamöjlighelerna alt kringgå arrendelagstiftningen genom muntligaarrendeupplålelser. i : Den av kommittén föreslagnaregeln om billighetsprövning innebär bl.a. all självinträde bör vägras omjordägaren inte har goda skäl för sin ståndpunkt. Kommittén framhäller attregeln inte skall vara tillämplig i rationaliseringsfallet, dvs. dåarrendestället behövs för en mera ändamålsenlig indelning i brukningsenheler.Della är av särskild vikt ifråga om tillskottsarrendena. i : Nämnden har iprincip ingenting atl erinra mol ulredningens förslag i delta avsnitt. Enalllför restriktiv lillämpning av lagregeln kan dock resultera i minskal utbudav arrendegårdar och en ökning av sidoarrenden, något som får anses varamindre önskvärt ur allmän synpunki. i : Del finns risk för föreslagna ändringen siarkt kommer att minska benägenhelen alt arrenderaut mark och att upprätta skriftliga arrendeavtal. En möjlighel för jordägarenalt redan i samband med upprättandel av arrendekonlrakl, efter arrendenämndensgodkännande, skapa sig en garanii för ett framtida självinträde bör ocksåföreligga. I annat fall synes hans ställning bli orimligt svag och osäker.Lantbruksnämnden förutsätter också all ägarskifte under löpande period ikombination med ett planerat aklivi självinträde av den nye ägaren skall brylaanendatorns besittningsskydd. I annal fall synes utbjudna utarrenderadefastigheter knappast vara av intresse för annal än ren kapitalplacering ochspekulation, dvs. icke för akliva jordbrukare. Enligi kommitténs uppfattning är det allmännas intresse avstrukturrationalisering inom jordbruket av sädan siyrka all arrendalornsintresse av brukande normall får slå lillbaka om arrendestället behövs förralionalisering. ser delta som synnerligen väsentligt ochföreslår till och med en skärpning innebärande all lantbruksnämnds yllrandealllid skall inhämias i dylika ärenden. Detla yllrande frän fackmyndighelen börvara direkl avgörande för arrendenämndens slällningslagande. anser vidare, utifrän sin erfarenhel avett stort antal olämpligt belägna sidoarrenden, all med slruklurralionaliseringenligi 9 Prop.1978/79:183 116 kap. 8 § punkt 4 JB bör ocksä jämslällas de fall därlägesmässigl sell olämpliga sidoanenden avses all i slället arrenderas ul tillmera närbelägna och lämpliga brukningsenheler. Den lidigare arrendatornsbesittningsskydd bör här kunna brytas efter lantbruksnämndens yttrande. Sammarotraklelsesäii hör giilla vid en planerad och jordbrukspoliliskl sell vettigövertöring av ell sidoarrende lill gärdsanende och Iviiriom. Hela denna frägabeiräffande aiiendaiors hesiiiiiingsskydd ocksä vid olämpliga arrenden ar aven sä avgörande belydelse för indelningen i brukningsenheler och diirmed även lillskapandeiav ulvecklade och ulvecklingsbara förelag alt den bör lösas i samräd medsituinde iordförvärvsuiiedning. Nämnden iftägasiltier slulligen om inle beslämmelserna i 8kap. 23 S JB ellei lilminslone lolkningen av dessa boide skärpas pä sä sätt attdet blir lättaie att skilja en "slarvig arrendalor" fränarrendefastigheien. DeUa skulle troligen öka jordägarnas benägenhet altarrendera ut sina fastigheter via formella skriftliga avtal. Liinihriiksnäiiimlcii i Skiirahons län: Lanlbruksnämndenanserdet rimligt all en iniresseawägning sker innan arrendalorn ivingas avsläfrän fortsatt arrende. Niimnden vill emellerlid påpeka all en alllförrestriktiv prövning :iv joidägarens riitt all älerlaga arrendeslällel kan ledalill en ökad benägenhei att uppläla framföralll sidoarrende genom munlligaavial. Lanlhriiksnämndcii i Väslerholiens län: För de störreförelagen i Västerbollen är sidoarrendena av väsentlig belydelse. Siorainvesleringar görs med delvis arrenderad mark som underlag. Del är också blandförelag med siörre areal (större än 20 ha) och gjorda störreinvesteringar som andelen skriftliga kontrakt är störst. För företagensforlbeslånd är det helt nödvändigi att den tillarrenderade marken är säkrad medkontrakt för läng tid. delar utredningens uppfattning attjordägarens räll lill själviniräde inle fär vara sä ovillkorlig som . Hansiniresse härför bör viigas mol arrendalorns iniresse och behov av marken somunderlag för sill förelag. 1 de fall såväl jordägare som arrendator vidtidpunkten för kontraktels upprättande räknat med ett långvarigtarrendeförhållande bör endasl mycket starka skäl för alt bryta arrendatornsbesittningsskydd godlagas. 1 de fall arrendeställel erfordras för en angelägenstrukturralionalisering bör också arrendators besittningsskydd kunna brytas.Nämnden instämmer därför i kommitténs konstaterande att det allmännas iniresseav strukturrationalisering inom jordbruket har sädan siyrka atl arrendatornsintresse av fortsatt brukande normalt får slä tillbaka, om arrendeställetbehövs för rationalisering. I övrigi har lantbruksnämnden inget atl erinra motkommitténs förslag. i tillstyrker förslaget menframhäller all, när del gäller sidoarrenden, ändringen kanske gör jordägarenännu mindre benägen än f. n. all skriva konirakt med besittningsskydd. Länssiyrelsen i : I arrendeavtalen synesofta intas sädana villkor all arrendatorn inle kan tillgodogöra sig värdet avvaraktiga förbällringar pä fasiighelen. Hänsyn lill bl.a. della förhällandelalar för införande av en sädan möjlighel till vägning av parternas molstäendeintressen som kommittén föreslår. Den föreslagna regeln kan föruiom mindre benägenhet frånjordägarna atl utarrendera jordbruk väntas medföra kompliceradebedömningsfrågor, t.ex. om en lantbruksulbildad avkomling till jordägaren villinträda som arrendalor samlidigt som denna och andra omständigheter talar föratt ett fränlriide är obilligl mol arrendalorn. I övervägande anialet falllorde Prop.1978/79:183 117 kunna göras gällande alt fränträde av ett arrende är mereller mindre obilligl föl arrendalorn. Enligt mening böremellertid i kravet pä obiilighet ligga att skälen bör vara siarka. Vidare kandomslolarna bl.a. med hänsyn till den praxis kommittén redovisar, förväntastolka den föreslagna regeln restriktivt. Del synes lämpligt att i förarbeienages exempel till ledning för avvägningen av parternas intressen. i : För kyrklig jord framslär arrendesom del näslan enda möjliga allemalivei. Annan brukningsform är endasl av leoreiiskiiniresse. Själviniräde som besillningsbrylande orsak har därför lilenaklualilet. Av denna speciella anledning finns därför inte motiv alt resainvändningar mol kommitténs förslag. genomförande av förslaget medåtföljande förstärkning av arrendalorns besittningsskydd kommer dock indireklall medföra besvärande konsekvenser för kyrkans slruklurralionalisering. Förnärvarande pågår i flera siifl verksamheier syftande lill förvärv av storaenhetliga skogskomplex och samtidiga försäljningar av smä fastighetsdelar ellerfastigheter, som oftast till stor del beslår av åker. Dessa försäljningar ärdelvis ett villkor för all ekonomiskt möjliggöra de siörre skogsmarksförvärven.Om på mindre fasiigheier verkande arrenda-lorers besittningsskydd försiärkesenligi kommiltéförslaget, kommer del att bli svärl all hitta privatasjälvägande bönder som genom det försvårade självinlrädei är villiga lillförvärv. Den i och för sig önskvärda förslärkningen av arrendalornsbesittningsskydd kommer därigenom i konfliki med kyrkans sirävande lill bälirefaslighelsslruklur. föruisäiier att denna molsäiining får en urkyrkans synpunkt lämplig lösning. 1 annai fall motsätter sig stiftsnämndenkommitténs förslag. Föreningen : Avsaknaden aven regel som säger all arrendalorns och hans anhörigas situation skall vägas invid bedömningen av del rikliga i att jordägaren återtar arrendeslällel harmedfört, all regeln inte sällan åberopats, utan all del varil jordägarensallvarliga mening all själv bruka fasiighelen. har ocksä rättsligpåföljd av ett otillbörligt uinyttjande saknats. Det har säledes varil förhållandevisriskfritt alt åberopa författningsregeln i stället för andra och verkliga skäl. Del av kommittén föreslagna lilläggei kommer all eliminerade allra grövsla oförrätterna. Del är emellerlid föreningens uppfattning atlsnabba ätgärder för att ytterligare öka arrendators skydd bör ges högstaprioritet. Den åberopade lagregeln har sedan nuvarande jordabalkstillkomst haft ett klart uttalat skydd för jordägarens make och avkomling. 1samband med den nu planerade revideringen bör man också passa pä att i analogihärmed ge arrendators make och avkomlings inlressen ett skydd. Vid ett icke ringa antal upplåtelser har arrendalornsförtader, ofta åtskilliga generationer, före arrendator brukai arrendestället.Arrendator och hans släkt har svarat för uppodling av arrendeslällels mark ochuppförande av dess byggnader. I de fall dä arrendestället pä della sätt varilknutet lill brukarens släkt i flera generationer framstår inte jordägarenssjälviniräde betingat av familjeskäl eller av skäl som är knutna lill detakluella jordbruket. När ovan redovisade förhällanden föreligger och detsäledes inte är fräga om ularrendering som tillkommit i avbidan pä all I.ex.barn lill avliden eller arbetsoförmögen ägare skall uppnä arbelsför älder, börbrukaren lillförsäkras ell skydd som nära sammanfaller med del en ägare har. När upplälelse av ell arrendesiälle skell under myckellång lid synes innehavd i huvudsak bero på kapilalplaceringsskäl. 1 så fallanvändes arrendeinsiiluiei pä ell sätt som ger ett onödigt mellanled och sominte är Prop.1978/79:183 118 avsikten med institutet. Ofta försvarar della mellanledbl.a. ombyggnader till modern drift och verkar således hämmande pä jordbruketsutveckling. Ingen annan än jordägaren kan skaffa invesleringsmedel medfasiighelen som säkerhei. I de mänga fall dä jordägaren vägrar investera ulgörhan säledes ell mellanled som ur säväl samhälleis som jordbrukels synpunki äronödigt och betungande. 1 della läge bör del finnas ell klarl iniresse av attsä småningom begränsa anialei sådana jordägare. Ett försiärki skydd för arrendalorfär ses som ett led i denna uiveckling. Föreningen vill också peka pä atl det förekommer fall därägaren vill älerlaga arrendestället för all sedan med hjälp av i huvudsakinlejd arbetskraft och/eller maskinslationsmedverkan bruka fasiighelen. 1 dessafall kommer arrendalor all förlora sin arbelsplals ulan atl jordägaren iräder ihans slälle. Likarlad subslilulion har inom arbelslivel under senare är varilföremål för begränsningar genom Lrigstiflning. Vid tillämpning av författningsregelnfinner föreningen det därför angelägel alt själviniräde som i huvudsak byggerpä inlejd arbetskraft och maskinstalionsmedverkan inle bör medges sombesillningsbrylande kriierium. Inle sällan anför ägare av jordbrukskomplex självinirädeför sambruk med huvudgärd eller annan siörre enhel. Utgör arrendeställel ettrationellt familjeföretag med förutsättningar atl ge brukaren och hans familjlillfredssiällande uikomst bör fortsatt drifl av arrendeslällel som egenbrukningsenhet ges företräde. Efiersom det är önskvärl all en an-endalor med godfömisägbarhel skall kunna bedöma framiidssilualionen, ser föreningen del somangelägel, att försäljning av mångårigt arrendeställe inte fär medföra attarrendators besittningsskydd brytes på grund av atl den nye ägaren kräver själviniräde.Lagen bör klarl formuleras på denna punkl. Eljesl kommer lillvägagångssätlelall användas för atl kringgå reglerna. Föreningen finner också all synnerligen siarka skäl lalarför all i lagen inskrives avträdande arrendators räll lill skadesiånd dåjordägare utan godlagbara skäl inom viss lid - förslagsvis fem är - eftersjälvinträdet pä nylt upplåler nyttjanderätt lill arrendestället eller genomannan handling visar all de vid självinlrädei åberopade avsiklerna varitvilseledande. Föreningens synpunkter på frågan om jordägarens rätt tillsjälviniräde kan sammanfattas pä följande sätl: Lagtexten börge skydd åt "arrendatorn, hans make eller avkomling". Pä lämpligtsätt bör inskrivas all om arrendeslällel varil upplåtet skalldel fordras synnerliga skäl för all jordägarens självinträde skall medges.