prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — För tillsyn öververksamheten vid rättshjälpsnämnder och allmänna advokatbyråer och församordning av uppgifterna inom rättshjälpsområdet finns somcentralmyndighet för rättshjälpen. Beslutsom har meddelats av rättshjälpsnämnd kan överklagas till centralmyndigheten.För prövning av sådana besvär finns en särskUd besvärsnämnd inrättad inomdomstolsverket. Mot beslut får talan inte föras. Har allmändomstol meddelat beslut rörande rättshjälp kan det överklagas till högre rättenligt . 2.2TiUämpningen av de olika rättshjälpsformema Somtidigare nämnts gjorde en samlad genomgång averfarenheterna från tillämpningen av det nya rättshjälps- Prop.1978/79: 90 45 I samband härmed gjordes vissa undersökningarbl. a. av hur de olika rättshjälpsformerna utnyttjades m. m. En enkäthos ett drygl 80-tal enskilda advokatbyråer belyste inställningen tillrättshjälpsformerna rådgivning och allmän rättshjälp ulan beslut avrältshjälpsnämnd. meddelade av byråerna intenågon rådgivning enligt rättshjälpslagen (RHL). Äv de byråer som lämnaderådgivning lämnade högst 30 rådgivningar och mer än 30rådgivningar. Bland orsakerna till den ringa förekomsten av rådgivning angavsatt rådgivning inte efterfrågades, att den inte kunde hållas inom denförutsatta miuter samt att den var olönsam. Beträffande allmänrättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd upplystes i av svaren attsådan rättshjälp aldrig eller bara undantagsvis meddelades. uppgavsav att rättshjälp efter beslut av rättshjälpsnämnd förekom vid byrån. Vid13 % av byråerna utnyttjades inte någon rättshjälpsform alls. Att allmän rättshjälputan beslut av rättshjälpsnämnd utnyttjades i så liten omfattning förklaradesmed bl. a. att maximibeloppet för klientens kostnadsbidrag regelmässigt var förlågt, att reglerna var krångliga och att felbedömning kunde ske beträffandestorleken av sökandens kostnadsbidrag eller rätt tiU allmän rättshjälp. Ettflertal av de tiUfrågade rekommenderade att institutet allmän rättshjälp utanbeslut av rättshjälpsnämnd avskaffades. Utredningenhar företagit undersökningar bl. a. rörande ärenden om allmän rättshjälp efterbeslut av rättshjälpsnämnd och ärenden om offentligt biträde. Undersökningenav förstnämnda kategori omfattade 6 119 ärenden som anhängiggjorts vidrättshjälpsnämnderna och slutförts senast under juli 1976.Sammanlagt inkom rättshjälpsnämnderna 7 542 ärenden ,varför undersökningen täckte av dessa. av ärendena hade alltsåinte slutförts efter anhängiggörandet. Resultaten avundersökningen bör därför tolkas med viss försiktighet. Ansökan om allmän rättshjälp hade bifallits i avärendena och avslagits , av ärendena hade avskrivits, BifaUsfrekvensenvarierade i viss mån mellan de olika nämnderna (från i till94,i Göleborg och ). I fråga om ärendenas fördelning efter saken (bifallnaansökningar) visade undersökningen att av ärendena gälldefamiljerätt, varav äktenskapsskillnad, bodelning och övrigfamiljerätt. I övrigt fördelade sig ärendena efter saken enligt följande:Fordran och skadestånd vardera , arvsrätt , tvist p. g, a, köp av fastegendom , förvaltningsrättsliga ärenden, tvist rörande hyresförhållande,arrende m. m. samt övrigt vardera . En jämförelse meUan avslagsfrekvensen och saken visade attavslags- 1978/79: 90 46 frekvensenvar störst i fråga om förvaltningsrättsliga ärenden där ansökan avslagits i av ärendena. Ävslagsfrekvensen i gruppen "övrigt" var , ifrågaom "fordran" och för bodelning och tvist rörandehyresförhållande, arrende m. m, . 1 familjerättsliga ärenden utom bodelningvar avslagsfrekvensen lägre än , I76 ärenden (1,) hade sökanden vid ansökningstillfället betraktats somnäringsidkare. Ansökan hade avslagits i 41 av dessa faU. 1fråga om sökandens kostnadsbidrag visade sig bidraget ha eftergivits i avärendena och satts ned till , (dvs, hälften) i av dem. 1 avärendena fastställdes koslnadsbidraget till . (den dåvarandegrundavgiften) eller lägre belopp. 1 av ärendena överstegkostnadsbidraget . och i översteg det , Ävde 5 699 ärendena där ansökan bifallits hade 1 583 () handlagts heltutomprocessuellt, 1 övrigt hade handlagts vid allmän domstol och vidförvaltningsdomstol och/eller förvaltningsmyndighet. En studie av hur deutomprocessueUa ärendena skulle ha handlagts "i förlängningen" (t,ex. om en tvist inte förlikts) visade att helt saknademyndighetsanknytning. Dessa avsåg i stor utsträckning upprättande av testamenteeller äktenskapsförord. Enfördelning av ärendena efter biträdets kategori visade att andelen ärenden därbiträdet var jurist vid allmän advokatbyrå var , 1 av ärendena varbiträdet jurist vid enskild byrå. Något ärende där biträdet var annan änjurist förekom inte. Byteav biträde efter särskilt beslut av rättshjälpsnämnden hade skett i 24 ärenden(0,). Dentotala rättshjälpskostnaden var högst . i av ärendena, mellan 501och . i och mer än . i10 % av ärendena, I översteg rättshjälpskostnaden . Den genomsnittligarättshjälpskostnaden var ca , I de fall ärendet avslutats under 1976var kostnadema omräknade till nivå (efter en timkostnadsnorm på 175kr. Enjämförelse mellan rättshjälpskostnaden och saken visade bl. a. följande. Iärenden om äktenskapsskUlnad, vilka genom sitt antal vägde tungt itotalsiffrorna, uppgick kostnaden i av ärendena lill mellan 501 och 1 000kr. Kostnaden var högst . i av ärendena och översteg . i 7%.Övriga famUjerättsliga ärenden utom bodelningsärenden uppvisade en likartadkostnadsbild, dock med viss förskjutning nedåt. Bodelningsärenden vargenomgående betydligt mer kostsamma. I översteg kostnaden . och i21 % . Skadeståndsärenden uppvisade ungefär samma kostnadsbild. Dedyraste ärendena rörde tvist p. g. a. köp av fast egendom där kostnaden översteg1 , i , . i av ärendena. Genomgående"billiga" ärenden var ärenden som rörde arvsrätt (ofta upprättande avtestamente), där kostnaderna i av ärendena upp- Prop.1978/79: 90 47 gick till högst , och förvaltningsrättsligaärenden, där kostnaden i av ärendena var högst . Den fastställda biträdesersätlningen uppgick till högst200 kr. i av ärendena samt var . i , mellan 401och , i och , i . 1 av ärendena hadebiträdesersättningen fastställts till belopp mellan 401 och 1 000 kr.Biträdesersättningar överstigande 1 000 och , förekom i 31 respektive3 % av ärendena. Den genomsnittliga biträdesersätlningen var . (dvs, 55kr. lägre än den genomsnittliga rättshjälpskostnaden). Ävenbiträdesersättningen hade omräknats till att motsvara en timkostnad på . I fråga om biträdesersättning som fastställts avrättshjälpsnämnd visade undersökningen att rättshjälpsnämnd satt nerersättningen i och avvikit från myndighets yttrande över biträdetskostnadsräkning i förvaltningsärende i av fallen, I av samtliga ärenden hade beslut fatlats irättshjälpsnämnden själv, alltså utan utnyttjande av delegationsmöjligheten,antingen i fråga om ansökan eller biträdesersättning eller (i 3 ärenden)bådadera. Här förelåg avsevärda skillnader mellan de olika nämnderna.Malmö-nämnden prövade t. ex. mer än så många ärenden som . Utredningens undersökning av ärenden om offentligt biträdeomfattade 1 360 ärenden, som anhängiggjorts vid rättshjälpsnämnderna under år1975 och slutförts senast , anhängiggjordes sammanlagt1 809 ärenden om offenUigt biträde. Undersökningen täckte alltså avdessa. Resultaten kunde dock anses relativt säkra, eftersom de ärenden sominte slutförts vid undersökningstillfället genomgående hade påbörjats 1975. (Praktiskt tagel samtliga ärenden ingicki undersökningen.) Ansökan om offentligt biträde avsåg i av ärendenaförpassning eller utvisning enligt utlänningslagen (1954: 193), i 18 %avvisning enligt utlänningslagen, i omhändertagande för samhällsvård m.m. eller samhäUsvårds slutliga upphörande enligt barnavårdslagen (1960: 97) ochi tvångsintagning eUer kvarhållande i allmän vårdanstalt föralkoholmissbrukare enligt lagen (1954: 579) om nykterhetsvård. Sammanlagt förordnades offentligt biträde i avärendena. Ävslagsfrekvensen uppgick till genomsnittligt 12 %.Ävslagsfrekvensen varierade påtagligt mellan de olika nämnderna, vilket tillviss del kunde förklaras av olikartad ärendestruktur. Framställning om offentligt biträde gjordes i avärendena genom ansökan och i genom anmälan avhandläggande myndighet.Rättshjälpsnämnds beslut hade följt myndighels yttrande överansökan eller anmälan. Endast i av ärendena förekom avvikelse. 1978/79: 90 48 Undersökningenvisade vidare att sökanden i av samtliga ärenden på ett eller annat sättvar berövad friheten. 1 dessa fall bifölls ansökningarna tUl . Rättshjälpskostnadenuppgick i genomsnitt tUl . och biträdesersättningen till , bådatalen prisnivå. Avvikelse från myndighets yttrande över biträdetskostnadsräkning hade gjorts i 15 faU (1,). 3 Beviljande av allmän rättshjälp m. m. 3.1 Beviljande av allmän rättshjälp 3.1.1Nuvarande ordning m. m. AUmänrättshjälp lämnas dels utan beslut av rättshjälpsnämnd och dels efter sådantbeslut. Allmän rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnden får lämnasrättssökande som anlitar advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå, sålänge kostnaderna för rättshjälpen inte överstiger maximibeloppet för denrättssökandes kostnadsbidrag. Skyldigheten att utge kostnadsbidrag fullgörsgenom att den rättssökande betalar biträdet dennes ersättning och svarar förövriga kostnader för rättshjälpen. Lämnasallmän rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnden, skall ersättning tillbiträde samt för bevisning och anan utredning bestämmas som om kostnaden skulleha utgått av allmänna medel enligt RHL. Ersättningentill biträdet i mål eller ärende vid allmän domstol, krigsrätt,arbetsdomstolen eller bosladsdomstolen fastställs av domstolen. I annat fall,dvs, i utomprocessueUa ärenden, förvaltningsärenden och ärenden införskiljenänmd, skall ersättningen till biträdet fastställas av rättshjälpsnämnd,om den rättssökande eller biträdet begär det eller rättshjälpsnämnden självmanttar upp ersättningsfrågan UU prövning. Allmänrättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnden får inte lämnas, om denrättssökande är dödsbo och inte heller i angelägenhet rörande bodelning medanledning av äktenskapsskillnad eller boskillnad. om allmän rättshjälp förutsätter ansökan av denrättssökande. Ansökan skall vara skriftlig samt innehåUa uppgifter om denrättsliga angelägenhet som ansökan avser och, om det är möjligt, det värde somsaken rör. Avser ansökan en rättslig angelägenhet som inte skall prövas ellerpå annat sätt behandlas i landet, skall detta anges. Äv ansökan skall vidareframgå om rådgivning lämnats och om rådgivningsavgiften därvid satts ned ellereftergetts. Vill sökanden att biträde skall förordnas för honom, skall hanuppge detta i ansökan. Kan den rättsliga angelägenheten antas bli prövad enligtsmåmålslagen eller avser ansökan bodelning med anledning av äktenskaps- 1978/79: 90 49 skillnadeller boskillnad, skall också anges de särskUda skäl som åberopas lill stödför begäran om biträdesförordnande. Därutöver skall i ansökan lämnas uppgift omsökandens ekonomiska förhållanden enligt formulär som centralmyndighetenfastställer. När dödsbo är sökande skall i stället genom bouppteckning eller påannat sätt tUlförlitlig utredning lämnas om boets ekonomiska ställning. Ärdödsbodelägares ekonomiska villkor av betydelse för prövningen av ansökan,skall ansökan innehålla de uppgifter som behövs i detta hänseende. Uppgifternaom de ekonomiska förhållandena skall lämnas på heder och samvete. Enligtförarbetena UU RHL kan det inte fordras av den som biträder en sökande att hanskall göra någon närmare undersökning och kontroll av riktigheten av deuppgifter som sökanden lämnar om sina ekonomiska förhållanden. Inte heUeruppställs något krav på alt dessa uppgifter bestyrks i särskild ordning. Dennärmare undersökning och kontroll som kan vara påkallad förutsätts ske genomrältshjälpsnämndens försorg. En rätissökande som medvetet lämnar orikligauppgifter kan ådraga sig straffansvar för sitt förfarande ochrättshjälpsnämnden bör enligt förarbetena göra anmälan till åklagare ellerpolismyndighet, om den anser brottslig gärning föreligga. Rättshjälpslageninnehåller vidare en regel som innebär att rättshjälpen i allmänhet skallupphöra för den som i sin ansökan om allmän rättshjälp uppsåtligen eller avgrov oaktsamhet lämnat oriktiga uppgifter. Näransökan kommit in tiU rättshjälpsnämnd, skaU nämnden pröva om sökanden har rätttill allmän rättshjälp, dvs. för fysisk person att hans beräknade årsinkomstinte överstiger den gräns som gäller för tillfället. Vidare skall nämnden, ifråga om sökandens person och ärendets beskaffenhet, kontrollera att intesådant förhållande är för handen som utesluter att allmän rättshjälp fårlämnas. med att allmän rättshjälp beviljas skall det maximibelopp somskall gälla för sökandens kostnadsbidrag fastställas. Efterbegäran av sökanden kan rättshjälpsnämnden förordna biträde för honom, om haninte kan tillvarata sin rätt själv eller genom någon som i tjänsteställningeller annars bistår honom. I ärenden som kan antas bli prövade enligtsmåmålslagen och i ärenden om bodelning med anledning av äktenskapsskillnadeller boskillnad gäller vissa begränsningar i rätten att få biträde. Biträdeenligt RHL får inte förordnas, när biträde enligt 10 kap. 13 § föräldrabalkenkan förordnas. beslut om allmän rättshjälp, betalas de kostnader somuppkommer efter beslutet av allmänna medel. Även biträdesersättning som avsertiden mellan ansökan och beslut ersätts av allmänna medel. Detsamma gäUerbiträdeskostnad som uppkommit före ansökningen, om denna gjorts utan oskäligtdröjsmål och kostnaden avser ersättning till advokat eller biträdande juristpå advokatbyrå. Harallmän rättshjälp ursprungligen lämnals enligt reglerna om all- 4 1978/79. 1 saml Nr 90 1978/79: 90 50 mänrättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnden, utgår biträdesersättning ävenför denna del av uppdragei av allmänna medel. Medbiträdes uppdrag avses uppdraget i dess helhet, således även den del avuppdraget som kan ha omfattats av lämnad rådgivning. Tillbiträde förordnas advokat, biträdande jurist på advokatbyrå eller annan som ärlämplig för uppdraget. Har sökanden själv föreslagit någon som är lämplig,skall denne förordnas, om inte hans anlitande skulle medföra avsevärt ökadekostnader eller i övrigt särskilda skäl föranleder annat. Rättshjälpsnämndenfår återkalla biträdesförordnande, om det föreligger skäl till det. Biträde fårinte sätta annan i sitt ställe utan rättshjälpsnämndens medgivande. Beträffandetillämpningen av allmän rättshjälp kan följande konstateras. Antalet ärendenom allmän rättshjälp efter beslut av rättshjälpsnämnd uppgick under budgetåret1973/74 98 051. Enligt en undersökning som låtit utföra av ärendenfrån framgår att i av de ärenden där rällshjälp beviljatsfastställdes kostnadsbidraget till högst , vilket då motsvarade lägstakonstnadsbidrag. I av dessa ärenden eftergavs bidraget helt. Antaletärenden om allmän rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd kunde /74 uppskattas till 2 000. Antaletansökningar om aUmän rättshjälp har därefier minskat. Enligt domstolsverketsstatistik över ärenden vid rättshjälpsnämnderna var antalet ansökningar omallmän rättshjälp 76 720 och 68 992. Antaletanmälningar lill rältshjälpsnämnd om allmän rättshjälp utan beslut av nämnduppgick till 440, 1den ovan redovisade enkäten hos ett drygt 80-tal enskilda advokatbyråer harDON också undersökt inställningen till rättshjälpsformen allmän rättshjälputan beslut av rättshjälpsnämnd. Ättallmän rättshjälp utan beslut av rältshjälpsnämnd utnyttjas i så litenomfattning förklarades vid enkäten med bl. a. att maximibeloppet för klientenskostnadsbidrag regelmässigt var för lågt och att reglerna var krångliga. Vidde överläggningar som utredningen har haft med företrädare för allmänna ochenskilda advokatbyråer anfördes bl. a. följande synpunkter på institutetallmän rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd. Rättshjälpsformenrättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd används nästan bara i ärendenangående upprättande av äktenskapsförord eller testamente. Särskilt blandprivatpraktiserande advokater är det inte ovanligt att ärendet sköts utanförrättshjälpssystemet, om det redan från början är alldeles klart att kostnadernablir lägre än kostnadsbidraget. De flesta advokaterna undviker att ta tillrättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämnd som en mellanfas, om man ser attkosinaderna kommer 1978/79: 90 51 1 tveksamma fall upprättas ansökan om rättshjälpmed en gång för säkerhets skull. Detansågs alt advokater och biträdande jurister på advokatbyrå borde få beviljaallmän rättshjälp i skadeståndsmål, hyresmål och ärenden enligt lagen omanställningsskydd i sådana fall där den rättssökande inte var fackligtorganiserad. I nu angivna fall borde alltså advokaten eller den biträdandejuristen få lägga ned visst arbete på ärendet utan att behöva koppla inrättshjälpsnämnden. Arbetet borde få pågå t. ex. så länge arvodet inte översteg1/10 av basbeloppet. Från vissa håll förordades ett högre gränsbelopp. I en del fall ansågs detdock fördelaktigt att rättshjälpsnämnden fanns för prövning avrättshjälpsfrågan, och det var i sådana där advokat ville bli av med enbesvärlig klient. I vissa tveksamma fall ansågs det ocksä värdefullt, omadvokat kunde få rättshjälpsfrågan underställd en myndighets prövning. Ensådan underställningsmöjlighet borde t. ex. finnas i bodelningsärenden.Underställning kunde ske antingen eller när kostnaderna uppgick tUlvisst belopp. Enviktig förutsättning för att prövningen av rättshjälpsfrågan skulle kunnaflyttas över på advokat eller biträdande jurist var enligt de intervjuadesmening att reglema för fastställande av råttshjälpsavgift förenklades. Utredningenanför inledningsvis att det inte lorde komma ifråga att flytta över samtliga dearbetsuppgifter som ligger på rättshjälpsnämnd till annan myndighet. Enutgångspunkt för övervägandena bör vara att om det visar sig att de funktionersom rättshjälpsnämnd f. n. har kan utföras på ett enklare, effektivare och merarationeUt sätt om de flyttas över till annan myndighet, så bör en sådanöverflyttning komma till stånd. En förutsättning för att någrarationaliseringsvinster skall uppstå torde i allmänhet vara att myndigheter somåläggs att fullgöra vissa funktioner i rättshjälpssystemet har att handläggaett inte aUtför obetydligt antal rättshjälpsärenden. Utredningenkonstaterar att rättshjälpsformen rättshjälp utan beslut av rättshjälpsnämndinte alls har använts i den utsträckning som man räknade med under förarbetenatill RHL. Den främsta orsaken till detta torde ha varit atträttshjälpsavgifterna i del stora flertalet rättshjälpsärenden är så låga attde inte räcker till för att täcka kostnaderna. måste därförkopplas in och i regel på ett mycket tidigt stadium av arbetet på ärendet. Inteheller tanken bakom rådgivningsinstitutet har förverkligats i avseddomfattning, eftersom den tid som kan avsättas för rådgivning i många fall äralltför kort. Även tämligen enkla ärenden hinns ibland 1978/79: 90 52 intemed inom rådgivningstiden. Som en följd härav upprättas i stället en ansökan omrättshjälp. Även om ärendet är av tämligen enkel beskaffenhet kommer detdärmed atl orsaka en inte obetydlig belastning på rättshjälpssyslemet. Enmöjlighet atl åstadkomma en ändring i denna del är enligt utredningens meningatl utvidga tillämpningsområdet för institutet rättshjälp utan beslut avrättshjälpsnämnd. När det gällerförhållandet mellan rådgivning och allmän rättshjälp anför utredningeninledningsvis att ett rådgivningsinstitut av i huvudsak samma karaktär som detnuvarande kompletterat med möjlighet till förlängd rådgivning bör finnaskvar i rättshjälpssystemet. Genom en sådan utvidgning avrådgivningsmöjligheterna anser utredningen att en hel del ärenden där det nublir fråga om allmän rättshjälp bör kunna handläggas i betydligt enklare ochsmidigare former. Utredningen anser att det är naturligt att etträttshjälpsärende inleds med rådgivning. Emellertid torde det inte sällanförhålla sig så att advokaten genast finner att den rättssökandes problemkräver längre tids arbete än som kan medges inom ramen för rådgivning ellerförlängd rådgivning och att alltså allmän rättshjälp blir aktuell. Är ärendetsådant att advokaten enligt de regler som föreslås är behörig att bevUja allmänrättshjälp bör han få göra detta direkt. Krävs avgörande av rättshjälpsnämndenbör advokaten genast för den rättssökandes räkning ge in ansökan om allmänrättshjälp till nämnden. Det nu sagda förutsätter givetvis att den rättssökandetillhör de kategorier som kan få allmän rättshjälp. Är den rättssökandejuridisk person eUer fysisk person med för hög inkomst får advokaten fråga omhan nöjer sig med rådgivning. Är det uppenbart att angelägenheten inte kanklaras av bör ärendet i sådant fall tas utanförrättshjälpssystemet. På samma sätt bör advokaten om han efterrådgivningshalvtimmens utgång finner att ärendet tar än fåbevilja allmän rättshjälp eller för klientens räkning ansöka hosrättshjälpsnämnden om sådan rättshjälp. Ätt både rådgivning ochförlängd rådgivning utnyttjas innan ärendet går över tUl allmän rättshjälp börenligt utredningens mening normalt inte förekomma. Förlängd rådgivning bör, somtidigare nämnts, användas endast om advokaten räknar med att ärendet skallklaras av . Utredningen påpekar attsom det främsta skälet till att prövningen av ansökan om rättshjälp bordekoncentreras till rättshjälpsnämnderna har åberopats önskemålet om en enhetiigpraxis. Detta skäl väger aUtjämt tungt. Utvecklingen har emellertid visat atten mycket stor del av de rättshjälpsärenden som handläggs avrättshjälpsnämnderna är sådana att de inte kräver några mera ingåendeöverväganden. Detta är sålunda i regel fallet med äktenskapsskillnadsmål ochandra familjemål. Dessa mål utgör av rättshjälpsärendena. I dessaärenden vållar det i regel inte några som helst svårigheter att avgöra omrättshjälp Prop.1978/79: 90 53 Såväl rättsligt intresse som behov av att få rättshjälp föreligger sågott som alltid och de rättssökandes ekonomiska situation är i regelokomplicerad. Vidprövningen av rättshjälpsansökningarna i sådana familjemål som avses kopplasrällshjälpsnämnden som sådan ytterst sällan in utan ansökningarna prövas i deallra flesta fallen av handläggare på nämndens kansli. Avslag pårättshjälpsansökan i äktenskapsskillnadsmål är ovanligt. 1 den undersökning somulredningen låtit utföra uppgick avslagsprocenten i sådana mål till endast 0,. Även i boskiUnadsmål, underhållsmål, vårdnads- och umgängesrättsmål, mål omfaderskap till barn samt vissa andra familjemål är frekvensen av avslag påansökan om rättshjälp mycket låg, . Upprättandet av särskildrättshjälps-ansökan och hanteringen av ansökan hos rättshjälpsnämnd kan enligtutredningens uppfattning vara ägnad att leda tUl onödig förseningoch fördyring av ärendets handläggning. En omfördelning avmyndighetsfunktionerna synes därför böra allvarligt övervägas beträffandefamiljemålen. Utredningen anser alt avgörandet av om allmän rättshjälp skallbeviljas i dessa fall med fördel bör kunna läggas på advokat även i sådana falldär kostnadema översliger rältshjälpsavgif-ten. Med hänsyn till att kosinadernasällan uppgår till mera betydande belopp i nu avsedda fall, torde någonbeloppsgräns inte behöva uppställas. Inte heller synes någon efterföljandemyndighetskontroll behövas, bortsett från den som kan läggas in iarvodesprövningen. Tillkategorin familjerättsmål bör enligt utredningens mening till en början förasmål om äktenskapsskillnad. Advokat bör även få bevilja allmän rättshjälp ochslutföra rättshjälpsärendet när detta rör boskillnad, underhåll, faderskaptill barn, vårdnad, umgängesrätl och omyndighetsförklaring eller dess hävande. Omdet är fråga om bodelning i anledning av äktenskapsskillnad eller boskillnad,är rättshjälpsfrågan i regel inte lika klar som i de övriga uppräknadeärendetyperna. Visserligen har några särskilda krav för att få rättshjälp vidbodelning inte uppställls i lagen. I motiven har emellertid i första hand avekonomiska skäl en viss restriktivitet i fråga om beviljandet av allmänrättshjälp rekommenderats och denna rekommendation har kommit att starktprägla praxis.