prop · G203143 · 1978-12-31 00:00:00 — Barnkullurgruppen anger inledningsvis vissa principer förinsatserna inom barnkulturområdel. Gruppen framhåller alt barnens kulturellasituation bara kan beskrivas i ell helhetsperspektiv på barnens situalion ochhänvisar därvid till del arbeie som barnmiljöulredningen har ulförl. Barnkulturgruppenhar koncentrerat sina resonemang och förslag lill de konstnärligauttrycksformerna, som gruppen anser vara etl betydelsefullt instmment för barnenatt nå kunskap om sin omgivning. Barnkullurgruppen konstaierar all barnen är enkulturellt eftersall grupp och anser att det behövs speciella insalser för attförbättra barnens kulturella situalion. Barnkulturgruppen betonar att barnsmöjligheter atl delta i kullurlivet i hög grad bestäms av föräldrarnas socialaoch ekonomiska villkor och framhåller vikten av atl nå ul lill alla barn meden kulturell verksamhet som utgår från deras behov. En grundläggande principbör vara att tänka in bam i all verksamhet och att tänka med barn, inle/örbarn. Remissinslanserna ansluler sig genomgående lill flertaletav de allmänna riktlinjer som barnkullurgruppen anger. En vanlig uppfattningbland remissinstanser är emellertid att barnkullurgruppen inte konsekvent fullföljtdessa principer i rapportens olika delar. Således anser ell flertal remissinstanser, bl. a.socialstyrelsen, , , rektorsämbetet viduniversitetet i , humanistiska fakulietsnämnden vid iLund, , folkbildningsutredningen. Bibliotek i samhälle, KF, LO,Förbundet , och Skota, , ,, kommun, KIF, de konstnärliga högskolorna i Stockholmgemensamt och att barnkullurgruppen inle följt upp sinhelhelssyn i rapportens resonemang och förslag. konslaterar alt barnkullurgruppen ihuvudsak nöjer sig med att hänvisa till Barnmiljöulredningen när det gällerförhållandet mellan allmän kullur, del avgränsade kulturområdel och samhällel.Därmed riskerar barnkullurgruppens rapport alt stimulera en debatt sombehandlar barnkulturfrågorna ur ett alltför snävt perspektiv. Socialstyrelsenmenar att barnkulturgruppen diskuterar barn i allmänhet och ensidigt utgår frånett ulvecklingspsykologiskl perspektiv. Slyrelsen framhåller vikten av atluppmärksamma barns olikartade behov ulifrån ell socialpolitiskt synsätt. anmärker att barnkulturgruppen inle drarupp några långsiktiga och övergripande handlingslinjer. 1978/79:143 79 Förbundet anser att barnkulturgruppen arbetar medett alltför snävt perspektiv och framhåller att utgångspunkten för analysen avdagens samhälle mäsle vara ett mer omfattande och innehållsrikt välfärdsbegrepp,som innefattar den totala livsmiljöns ulformning. och Skola anser all barnkullurgruppen ihuvudsak gör en mycket konventionell bedömning av barnens kulturella situalioni samhället och atl gruppen endasi förmår ge rekommendationer för att förbättrakulturulbudet men inle presenterar några förslag som går ul på atl förändra denkulturella situationen för barnen. i kommun släller sig krilisklill atl rapporten inte sätter in barnens kulturella villkor i ett störrekapitalistiskt sammanhang och inle diskuterar vilka mekanismer som liggerbakom kulturkommersialismen. anser att barnkullurgruppeninte riktigt uppfattat statens dubbla roll som stödjare och kritiker av delkapitalistiska samhället. i kommun vänder sig ocksåmot att rapporten inle klargjort vilket mål som ska uppnås med de ökadeinsatser för barnen som barnkulturgruppen föreslår. Enligt kulturförvaltningenbör målet för samhällets kulturpolitik vara all medverka lill ett arbete försocialismen i och i övriga världen. Även anser alt barnkulturgruppen har enalliför konflikt-fri syn på de samhälliga insatserna. Slyrelsen framhållerviklen av alt uppmärksamma de målkonflikter som präglar samhällets insatser ochbehovet atl analysera vilka medborgargmpper som kommer alt utnyttja deverksamhelsformer som samhällel stöder. påpekar alt miljöaspekten inte finns med i rapporten och framhållerönskvärdheten av all barnkulturgruppen sammanfallal och lagil slällning lillslulsalser från lidigare barnmiljöulredningar, vilket kunde ha legat till grundför resonemang och förslag inom enskilda kulturområden. Många remissinstanser, däribland ,barnfilmrådet, SÖ, humanistiska fakulietsnämnden vid i ,, statens invandrarverk, Förbundel Vi Unga, ABF, RiksförbundetHem och Skola, lekmiljörådet, KIF och vänder sig mol barnkullurgruppensbegränsning av kulturbegreppet till de konslnäriiga uttrycksformerna. Socialstyrelseneflerlyser en diskussion om förhållandel mellan de allmänna och de snävakullurfrågorna och framhåller risken av atl kulturfrågorna ges felaktigaproportioner i debatten om barns allmänna situation. Den allvarligastekonsekvensen av bristen på diskussion om förhållandel mellan allmän och snävkultur är atl barnkullurproblematiken framslälls som en fråga om huruvida barnhar koniakl med de olika konslformerna eller ej. Därmed förbises frågan ominnehållel i olika kulluraklivileter och de olikartade uppfattningar som finnsom vad som är bäst för barnen. anser alt barnkulturgruppenulifrån etl allmänl kulturbegrepp borde ha tagit upp en diskussion om olikaideologier och intresserikl-ningar i fråga om utformningen av barns villkor. ABF anser atl barnkullurgruppens inriklning på dekonstnärliga uttrycksformerna medför atl förslagen allt för slarkl knyts tillverksamheter som redan finns, medan aktiviteter som inte renodlat kanbetecknas som tillhöriga kulturområdet missgynnas, såsom barnens egenaktiviteli föreningslivet. Förbundet underslryker all barnkulturen inle börbegränsas lill det konstutbud som olika professionella konstnärer kan erbjuda. 1978/79:143 80 t)ch Skola anser att barnkulturgruppenförbigått den principiella skillnaden mellan den kullur som produceras av enkulturelit och förmedlas lill en viss publik och den kullur som uppslår ochskapas i vitala mänskliga sammanhang. Villkoren för en kultur i den senarebemärkelsen är enligl förbundets bedömning mycket dåliga. eflerlyser en djupare definition avbegreppet barnkultur och en diskussion om förhållandet mellan barnens ochvuxenvärldens kulturer. En slor grupp remissinstanser, bl. a. statskontoret,, , folkbildningsuiredningen,, , , , ,, RiksjÖrhundet Hem och Skola och lekmiljörådet ärkritiska mot att barnkulturgruppen i sina förslag lill konkreta åtgärderbegränsal sig lill punktinsatser inom samhäl I su nderstöddakulturinstitutioner. Statskontoret och lekmiljörådet påpekar alt enbart enhöjning av statsbidragen till olika kullurändamål inle kan åstadkomma någrastörre långsiktiga förändringar, såsom en attitydförändring lill barnkulturhos myndigheter, institutioner och organisationer som är verksamma inomkulturområdet. Lekmiljörådel framhåller särskilt viklen av att olikainstitutioner som förskola, skola, sjukhus etc. får medel att bedriva kulturellverksamhei i större utsträckning än som är möjlig. Lekmiljörådel ställer sigskeptiskt lill lämpligheten av all använda punktbidrag för all ulvecklabarnkultur-verksamhet och förordar att resurser läggs pä atl säkra reguljärverksamhet. Risken är annars atl nya projekt och verksamheter som påbörjasinle fullföljs. framhåller attden samhälliga barnomsorgen och folkrörelseorganisationerna betyder mer änkulturinstitutionerna, även om dessa vidgar sin kulturverksamhet. Istället för en utbyggnad av befintliga samhällsatagandenvore del enligt i etl längre kulturpolitiskt perspektiv mervärdefullt om fler människor från olika intresseområden gavs tillfälle attarbeta tillsammans med barnen i barn- och ungdomsorganisationer och folkrörelser.ABF uttalar sig i samma riklning. framhåller att studieförbundenmed sin vitt förgrenade verksamhet och rika koniakier på alla orter har storamöjligheler alt förmedla kulturulbudet. En stor grupp remissinslanser, däribland statenskulturråd, lekmiljörådel, SÖ, leckningslärarinstitutel vid ,, Bibliotek i samhälle, LO, . Förbundet , , ,, Danscenlrum, SMU, KIF och de konstnärliga högskolorna iSlockholm gemensamt vill särskilt framhålla barnens egen aktivitet som delcentrala i barnkulluren. anser atl den mest allvarligaprincipiella kritik som kan rikias mol rapporten är alt den så goll somuteslutande handlar om insatser för barnen och ser dem som konsumenter av delulbud och de kultur-normer som de vuxna har ställt upp. Barns spontanakulturuttryck, deras skapande aktivitet och krealivitet har helt kommit iskymundan. Rapporten ser i slor utsträckning kultur som en vara att konsumera,inle som ett sätt att utforska verkligheten. SÖ påpekar alt barnen själva i alldeles för litenuisiräckning har fält komma till tals i rapporten och förordar all dettabeaktas i fortsatt arbete och forskning. 1978/79:143 81 KIF uttalar sig i samma riklning och framhåller atlrespekten för barnen saknas i rapporten. Barnkullurgruppens förslag är enliglKIF inriklade pä alt skapa en kullur för barnen på den iradilionella kullurensoch de vuxnas villkor. Likartade synpunkter framförs av fakulietsnämnden vidsamhällsvetenskapliga fakulteten vid i , som påpekar altrapporten både i sin empiriska redovisning och i sina resonemang utelämnarbarnens kullur. Barnkullurgruppen har enligl fakulietsnämnden misslyckats isin ambition atl tänka med barn vilket bl. a. lar sig uttryck i rapportenskulturdistribuliva grundsyn. Tanken atl barnen skulle vara medska-pare avkullur las inte på allvar i rapportens konkreta exempel och förslag. Bibliotek i samhälle anser all rapporten koncentreratslill distribution av kultur och saknar ulföriigare diskussion kring barnenseget skapande och kring samspelet mellan barn och vuxna. Bibliotek i samhälleeflerlyser positiva och konkreta exempel ur verkligheten. Teckningslärarinstitutel vid konstaierarall människans roll i det västerländska samhällel alllmer tenderar all bli denpassiva kulturkonsumentens och underslryker viklen av all barnen gesmöjlighet atl få fungera som akiiva människor, vana vid självsländighet,krealivi tänkande för atl trygga en samhällsutveckling som leder mot gemenskapoch elt nalurligi hanterade av vår miljö och dess resurser. Även Förbundel Vi Unga framhåller barnens egen akliviielulifrån lokala förulsäUningar och behov som del centrala i barnkulturen. Ibarnens miljöer är allting färdigt och för barnen återstår bara alt konsumeraverksamhet. Istället måsie barnen ges möjlighei all själva skapa sin kulluroch all utveckla känsla för samarbete och tilltro till kamratgruppens förmågaalt själva skapa friiidsakliviteler. 1 detta sammanhang bör folkrörelserna gesen central roll. Likartade uppfattningar framförs av LO, , ABF och . SMU anser det vara mycket väsentligt alt stödja och gebarn möjlighet att själva skapa sin egen kultur i böcker, lidningar och andrakonstnärliga uttrycksformer. Folkparkernas centralorganisation framhåller altfolkparkerna har unika möjligheter att tillgodose barnens kullurbehov och alterbjuda miljöer för barnens egenaktivitel. Folkparkerna har börjai finnaformer för en stimulerande kulturell verksamhet som leder fram mol etl merfritt utvecklande av barnens inneboende resurser. Lekmiljörådel, , ABF ochDanscenlrum poängterar lekens centrala ställning i barnens kullur. understryker att barnens lek är ett väsentligt ullryck för barnskullur. Leken är minsl lika viklig för barns ulveckling som undervisningen,eftersom den ger barnet kunskaper om verkligheten och stimulerar lill aklivlskapande. Unga Örnar framhåller all barnens möjligheler lill lek ibarnmiljöerna avsevärt måste förbättras. påpekar att den verksamheisom uigår från barnen själva, såsom leken, måsie las på mycket siörre allvar änsom nu sker. Många remissinstanser, bl. a. , statenskulturråd, SÖ, teckningslärarinstitutel vid , Bibliotek isamhälle, LO, , , , KIF och de konstnärligahögskolorna i gemensamt anser dock att barnkulturgruppen intetillräckligt uppmärksammat barnens kulturella skapande. Remissinstanserna instämmer genomgående ibarnkulturgruppens betoning av alt barnens villkor beror av villkoren för devuxna 6 1978179. 1978/79:143 82 som omger dem och att insatser för barnen inte kan särskiljasfrån insatserna för vuxna. inslämmer i att barn är beroende avföräldrarnas situation och att barns möjlighet att delta i kulturlivet därmedtill viss del bestäms av föräldrarnas ekonomiska och sociala villkor. kyrkliga studieförbund understryker alt det ärgenom de omgivande vuxna som barnet får sina beteendemodeller och kanstimuleras lill kullurell aktivitel. Barns villkor bestäms i första hand avföräldrarnas situalion. Liknande synpunkter framför av Föreningen och och Skola. Några remissinstanser framhåller särskilt vikten av att desociala sammanhang som är avgörande för barns kulturella situation uppmärksammas. vill i än högre grad än barnkulturgruppenbetona att förulsäliningarna för en iradilionell kultur ligger i ekonomiska,sociala och ulbildningsmässiga förhållanden. En likartad uppfattning har dekonstnärliga högskolorna i gemensamt. Förbundet poängterar alt barnens villkor är enföljd av del samhälle de vuxna skapat. En genomgripande förbättring av barnensvillkor förutsätter en förändrad vuxenvärld. Utgångspunkten församhällsre-former bör vara ett mer totalt och innehållsrikt välfärdsbegrepp sominnefattar den totala livsmiljöns utformning. Hela samhällsutvecklingen måstemedvetet styras till att sätta människors behov i första rummet. Barnen ochderas villkor måste bli vägledande för besluten i samhällets alla organ. Dennauppfattning delas av . Några remissinslanser, däribland ,humanistiska fakulietsnämnden vid universiiei i , SSU, , , lekmiljörådet, KIF och de konstnärligahögskolorna i gemensamt anser att barnkulturgruppen behandlat barnensom en homogen grupp och understryker vikten av atl beakta de skillnader ibarns uppväxtvillkor som bestäms av föräldrarnas sociala och ekonomiskasiiuaiion. vill peka på att uppfattningen av atl barnhar olika behov inle återspeglas i den beskrivning som barnkullurgruppen gör avde olika konslnäriiga formerna. En nödvändig utgångspunkt för insatser på barnkulturensområde borde enligt humanistiska fakultetsnämnden vid universiletet i varaen undersökning av de många olika barnkulterer som faktiskt existerar isamhällel. De konstnärliga högskolorna i gemensamt menaratt barn behandlas som en homogen grupp i slora delar av rapporten. Barnkullurgruppenborde på etl bällre säll ha tagit lillvara den kunskap som finns såväl om barnsulveckling generellt som barns utveckling under olika sociala och ekonomiskaförhållanden. Mot bakgrund av alt barnens kulturella situalion bestämsav förhållandena i samhällel och speciellt av föräldrarnas sociala ochekonomiska villkor betonar ett stort anlal remissinstanser, däriblandlektniljörådet. , , , Förbundet , , dekonstnärliga högskolorna i Slockholm gemensaml och behovetav andra åtgärder än kullurpolitiska för alt uppnå förbäll-ringar i fråga ombarnens kuliurella villkor. flertal remissinstanser, däribland humanistiskafakulietsnämnden 1978/79:143 83 vid i , LO, . Förbundet , , , , , Danscenlrum, lekmiljörådet och KIF framhäller debristande kontakterna mellan barn och vuxna och åtskillnaden mellan barnmiljöernaoch de vuxnas värld som väsentliga brister i barnens situation. , , , ,, och framhåller atlinsatser på barnkulturområdet för alt förbättra barnens kulturella situationbör inriktas på alt öka samhörigheten mellan generationerna. ABF anser atl barnkullurgruppen inle i tillräcklig gradhar uppmärksammat hur generationsklyftorna ska kunna minskas och barneninlegreras i de vuxnas aktiviteter. och lekmiljörådel betonar vikten avfamiljepolitiska åtgärder sä alt vuxna fär mer tid alt vara tillsammans medbarn. Lekmiljörådel tillägger atl ökade möjligheler för vuxna att vara tillsammansmed barn också innebär alt effekterna av det moderna samhällets uppdelning avmänniskor i olika grupper kan mildras. Svenska kvinnors vänsterförbundoch lekmiljörådel framhåller i detta sammanhang betydelsen av införandet avsex timmars arbetsdag för atl ge föräldrar siörre möjlighet atl varatillsammans med barn. Elt flertal remissinslanser uppehåller sig vidföräldrarnas roll och ansvar för barnens utveckling och kulturella miljö. SÖ konstaierar atl alla vuxna inle välkomnar akiiva,skapande och produktiva barn, och framhåller att vuxna måste anpassa sig tillde krav det innebär alt barnen fär ett reellt inflylande över sin närmiljö ochell direkt ansvar för delar av den. Teckningslärarinstitutel vid påpekar attbarnen i takt med sin egen utveckling skapar sin egen kullur och att den vuxnesroll framför allt är att fungera som stöd och vara öppen för uppmuntran ochförståelse. anser all föräldrarnas roll ochansvar i alltför hög grad förbigås i rapporten. kyrkliga sludieförbund framhåller vikten av atlföräldrarna genom föräldrarulbildning slimuleras till kullurell verksamheitillsammans med barnen. Likartade synpunkter framförs av församlings-och pastoratsförbund. och Skola och Föreningen att föräldrarna och deras inverkan på barnens kulturella miljö spelar enalltför undanskymd roll i rapporten. , , , . ochDanscentrum underslryker viklen av atl barn och vuxna tillsammans deltar ikulturell verksamhet. menar att barn och föräldrarbör ges möjlighet atl tillsammans la del av ett kuturutbud medan poängterar viklen av atl föräldrar och andra vuxna ibarnens miljö slimuleras lill ökad kullurell verksamhei, både som mollagare ochi form av egel skapande. förordaren prioritering av sådana insatser som möjliggör och stimulerar barns ochföräld- 1978/79:143 84 rars egen användning av de konstnärliga uttrycksformerna. Danscenlrum understryker vikten av alt vuxna deltar ibarns aktiviteter och menar atl barn i myckel högre grad än nu kan delta ivuxnas kulluraklivileter. anmärker alt barnkulturgruppen intebehandlat de aktiviteter som omfattar skilda åldersgrupper och de försök somgjorts för alt överbygga åldersbarriärerna. konslaterar alt barns och vuxnasvärldar i stor utsträckning är skilda ål. De flesta barn har liten elleringen kännedom om vare sig föräldrarnas eller andra vuxnas arbetsvillkor.Riksförbundet förordar därför att kontakt skapas mellan arbetsliv och skola bl.a. genom medverkan av fackföreningsrörelsen så att arbetets kullur kan bli endel av barnens kultur. KIF framhäller att målet för åtgärder i syfte attförbättra barnens villkor mäsle vara atl skapa gemenskap mellan barn och vuxnai en upplevelserik vardagsmiljö där barn kan leka och vuxna arbeta och där bådagrupper kan lära av varandra och bry sig om varandra. Svenska kommunförbudel, Vuxenskolan, kyrkliga sludieförbund. RiksförbundetHem och Skola, , och diskuterar särskilt skolans betydelse förbarn och understryker värdet av atl kulturinsatser för barn inlegreras medkulturverksamheten för vuxna. påpekar all barn lidigttar del av den massproducerade skräpkultur som riktas till vuxna och atl deloftast är just delta slag av kulturutbud som når ut till barnen eftersom del ärbilligt och lättillgängligt. Förbundel understryker dock atl barn också tidigtkan ta del av mycket av det kvalitativa stoff som rikias till vuxna ochpoängterar viklen av all barnen, samlidigl som de har sin egen kultur, får tadel av vuxenkulturen. För all möjliggöra detta krävs subvenlioneringar avvuxen-kulluren och akiiva insalser så all den goda vuxenkulturen inteförbehålls redan privillegierade barn. och Skola konslaterar att barn är merintresserade av kulturulbudet för vuxna än kulturulbudet för barn. Detta sammanhängermed att barnkultur ofta saknar förmåga all engagera varför barnen måste uppsökamer spännande men kulturellt illa ansedda kulturprodukter. anserockså att barnkullurens svaga ställning beror på kulturens svaga slällning isamhället i allmänhet och på de vuxnas bristande kulturella iniresse. vill varna för en övertro påsärskilda insatser för barns kulturdelaklighet ulan att samhället samtidigtrustar upp de vuxnas kulturella miljö. efteriyser en diskussion i rapportenom förhållandet mellan barnens kultur och vuxenvärldens kultur. 3 Eftersatta grupper bland barnen Barnkullurgruppen vill i enlighel med beslutrörande samhällets kulturpolitiska mål ge ökade möjligheter för kulturellteftersatta grupper alt tadel av samhällets kulturutbud. Barnkullurgruppensfrämsta krav är därför att statens insatser på kulturområdet i första handutformas för de grupper som avslår från all delta i kulturlivet. flertal remissinstanser, däribland ,statens ungdoms- 1978/79:143 85 råd, SÖ, Riksutställningar, TCO, SSU, , . , , , kommun. Folkparkernas centralorganisation,lekmiljörådel. och de konstnärliga högskolorna i Stockholmgemensamt ansluter sig till denna målsättning. anser atl den övergripandemålsättningen måste vara atl nå alla de barn som av främst socialaskäl ställs utanför samhällets kulturulbud. Berörda samhällsinslitulioner ochorganisationer måste la fantasin lill hjälp för att medvetet och effektivtutnyttja redan befintliga resurser genom omfördelningar och prioriteringar. ABF framhäller vikten av atl lägga märke lill alt allabarns uppväxtvillkor ingalunda är lika. Bostadssegregationer medför att vissabarn tvingas växa upp i mera stressad och påfrestande miljö än andra. ABFframhåller alt insatser som kan medverka till att barn frän kulturellt faltigaeller eftersatta miljöer får bättre möjligheler till utveckling börprioriteras. Folkparkernas centralorganisation påpekar altfolkparkernas dagverksamhet framför allt vänder sig lill de grupper som idagavslår från alt delta i kullurlivet. För barnen till de minst privilegieradeföräldrarna, som inte har möjlighet atl lämna hemorten för altgöra semesterresor eller vistas pä sommarställe, är folkparkernasdagsverksamhel elt alternativ. menar atl barnkullurgruppen genom atl utgåfrån de olika kulturella formerna i sin diskussion om barnkullur riskerar altresonera värderande om de grupper som inte deltar i det s. k. etableradekulturlivet. och lekmiljörådel vänder sig molbarnkulturgruppens formulering att vissa grupper avstår från atl delta ikullurlivet och poänglerar alt dessa grupper inle medvetet avstår frånkuliurelll verksamhet utan atl de inte nås av kulturulbudet och inle harmöjlighet atl delta i kulluriivel. anser deltapåpekande vara av vikt, då del enligt kvinnoförbundet är en vanlig fördom allmänniskor i har valfrihet när del gäller kultur. anser den mesl angelägna uppgiften är all finnameioder för atl häva de stora skillnaderna i kullurhänseende mellan olikagrupper av barn. De barn som är sämst lottade - invandrarbarn, handikappadebarn, barn från avfolkningsbygder samt barn från fatliga slorstadsomräden - ärockså de som nås sämst eller inle alls av de kulturella satsningar som görs.Skillnaderna i kullurhänseende mellan olika kategorier barn är enligtförbundets bedömning troligen större än skillnaderna i levnadsstandard iövrigt. Mycket talar för att skillnaderna i kulturell standard ökar. När detgäller atl nå invandrarbarn och handikappade barn behövs stödåtgärder för attskapa etl nytt kulturulbud. 1 fråga om glesbygdsbarn och barn från kulturelltfattiga slorstadsmiljöer gäller del framför allt atl nå dessa barn med denkultur som redan finns. Några remissinstanser anser att barnkulturgruppen inletillräckligt uppmärksammat behovet av insalser för eftersatta grupper. har svårt atl se att barnkulturgruppensförslag till nya verksamhetsformer och slöd till befintliga former skulleöverensstämma med målsältningen atl statens insalser ska uiformas med sikte påde grupper som avstår från all dellaga i kulturlivet. efteriyser en klarare markering aveftersatta gruppers kulturbehov. Enligl SSU:s uppfattning omfattas redan stora barngrupperav de förslag till åtgärder som barnkulturgruppen lägger fram. 1978/79:143 86 ring av insatser för barngrupper som är eftersatta socialtoch kulturellt. De konstnärliga högskolorna i gemensamt anseratl barnkulturgruppens förslag mer påtagligt borde ha anknutits till barnensbehov och inriktats på atl motverka orättvisor på det kulturella området somhar sitt ursprung i barns olika uppväxlvillkor. Många remissinstanser, bl. a. , ,statens invandrarverk, barnredaktionerna vid , , , , , Folkparkernas centralorganisationoch framhäller behovel av speciella insatser förinvandrarbarnens kullur.