prop · G203100 · 1978-12-31 00:00:00 — UHÄ lade under budgetåret1977/78 ned ett omfattande arbete på att ulveckla metoderna för denkvantitativa planeringen med sikte på att förverkliga intentionerna bakom detnya planeringssystemet. Registrerade studerandesamt nybörjarplatser och årsstudieplatser inom grundläggande högskoleutbildningfördelade påhögskoleregioner och högskoleenheter Uppgiftema för budgetåret1979/80 avser UHÄ: s förslag. 1977/78» 1978/7 1979/80 1977/78» 1978/79" 1979/80 3 400 3400 3400 Högskolan för läramtb i Slockholm 3 800 4400 4700 Grafiska institutel/IHR Prop.1978/79:100 Bilaga 12 ' 1978/79 * 1979/80 1977/78" '1978/79" Högsk i (motsv) Högsk i (motsv) ' Inkl försöksverksamhetmed yrkesteknisk högskoleutbildning men exkl päbyggnadslinjer. 2 Inkl årsstudieplatser förpåbyggnadslinjer, s. k. linjeanknutna kurser och studier enligt äldrestudieordning vid de filosofiska fakulteterna. ä Preliminära uppgifterfrån SCB exkl studerande i mycket korta kurser. * Uppgifternaför /78 avser beräknai anlal utnyttjade platser medanuppgifterna för /79 utgår från beslutom planeringsramar och tilldelade resurser. * Handelshögskolani , sjöbefälsutbildning m. m. Exkl studerande i enstaka kurser. Utifrån de vunnaerfarenheterna har UHÄ i samarbeie med företrädare för regionala och lokalahögskolemyndigheter utarbetat anvisningar för redovisning av uppgifter omplaneringsramar och årsstudieplatser i samband med anslagsframställningarna.De uppgifter som högskoleenheterna redovisat i detta sammanhang visaremellertid, framhåller UHÄ, alt det nya planeringssystemet ännu inte heltslagit igenom i den lokala organisa- 1978/79:100 BUaga 12 396 Främst finns problem vid universitetenoch de högskolor som har utbildning motsvarande de tidigare filosofiskafakulteterna. Vid dessa högskoleenheter har man enligl UHÄ i många fall ännuinte lyckats få till stånd den koppling mellan anslag och planeringsramar somdel nya systemet förutsätter. Mot den bakgrunden upplever man inte alllid detav statsmakterna föreskrivna planeringssystemet som meningsfullt. UHÄ framhåller atl despeciella föreskrifter som gäller för det fria tillträdet och för beräkning avresurser för berörd utbildning är inte hell harmoniserade med övriga regler förden kvantitativa planeringen. EU speciellt problem, som UHÄ berör utgör högskoleenheternasskyldighet att i första hand klara en eventuell ökad tillströmning genomomdisposilion av befinfiiga resurser. Härigenom har svårigheter uppstått altvid berörda högskoleenheter direkt koppla olika anslag till motsvarandeutbildning, vilket försvårat högskoleenheternas planering. Tillströmningen till delfria området /78 innebar en ökning med ca 6000 årsstudieplatserutöver vad som beräknats. Parallellt med den kraftiga tillströmningen till detfria området blev elt stort antal nybörjarplatser på linjema obesatta. Deltagäller främst linjer inom de fömlvarande filosofiska fakulteternas område. UHÄ anser att del ännu ärför tidigt all i alla delar utvärdera effekterna av del fria områdetstillkomst. En effekt som var lätt att förutse har bekräftats, nämligen att denökade tillströmningen i första hand sker vid de större högskoleenheterna. Det förhållandel atlextra medel för det fria områdei endast beviljas för atl läckalärariönekostnader medför vidare, framhåller UHÄ, tillsammans med kravei påomdisposiiioner av befintliga resurser, att en stor tillströmning till detfria området ger en markant sänkl kostnad per studerande med därav följandenegativa konsekvenser för ulbildningens kvalitet. Erfarenheterna frånhösten 1977 anser UHÄ lyda på att del stora utbudet av enstaka kurser inom detfria områdei lockar studerande som annars skulle ha sökt utbildningslinjer. Detfria området kan därför antas bidra till den expansion av korta kurser somskett på linjernas och de lägre kursernas bekostnad. Del är ännu för tidiglalt bedöma om den stora tillströmningen av studerande /78 var enengångsföreteelse betingad av högskolereformen eller om tillströmningen kommeratl ligga på samma höga nivå under de närmasle åren. För alt inte önskadekonsekvenser av reglerna för det fria områdei skall undvikas vill UHÄ betonaviklen av att högskoleenheterna får fullständig ersättning för sådanakostnader förknippade med det ökade antalet studerande inom del fria områdetsom är konsekvenser av redan känd tillströmning av nya studerande. UHÄ erinrar om att dengrundläggande högskoleutbildningen i princip skall dimensioneras utifrån bådeindividernas efterfrågan på utbildning och samhällets behov av utbildade.Individernas efterfrågan kan i sig vara svår 1978/79:100 Bilaga 12 397 aU kartlägga, l.ex. beroende på atl behörigasökande avslår från alt söka därför alt de inte tror sig ha möjlighet atl bliantagna eller beroende pä atl många individer samiidigt söker till skilda utbildningar. Problemen med attkartlägga de högskoleutbildades arbetsmarknad är dock enligt UHÄ: s mening ännustörre, eftersom metoder saknas för all, med någon större grad av säkerhet,fömtse den framtida arbetsmarknadssituationen för många av högskolans storautbildningsgmpper. I de fall då uppenbara risker för frånarbetsmarknadssynpunkl felaktig dimensionering föreligger måste likväl hänsyntas härtill i den löpande planeringen. UHÄ anser det väsentliglatt arbetet med att utveckla planeringsrutinerna förhögskolan också innefaUar en värdering av hur högskoleutbildningenskvantitafiva omfattning skall anpassas till samhälls- och arbetslivets behov.För att en meningsfull prioritering skall kunna göras mellan olika slag avhögskoleutbildning måste enligl UHÄ om möjligt mera enhetliga principer förarbetsmarknadsbedömningarnas användning utvecklas. UHÄ hänvisar här tillarbetet 1975 tillkallade uiredningen om studiedokumentafion ochstatistik för högskolan, i vilken UHÄ är företrätt. UHÄ anser att osäkerheteni fråga om atl bedöma de framtida behoven av personer med olika utbildning görall starka svängningar i dimensioneringstalen för olika linjer bör undvikas. Islällel bör en relativt mjuk anpassning göras till arbetsmarknadens behov. UHÄ säger atl man harsett sig nödsakal att i flera fall föreslå nedskärningar av kapaciteten förolika utbildningslinjer där obesatta platser förekommer eller där en minskningbedömts som möjlig utan arbetsmarknads-mässiga ölägenheter. Dämtöver har UHÄinom ramen för besparingsförslaget i vissa fall även bedömt det som nödvändigtall föreslå kapacitets-minskningar för linjer med slor efterfrågan från destuderandes sida. En stor del av debesparingar UHÄ föreslår under anslagen till grundläggande utbildning avserminskningar av antalet nybörjarplatser. För fleråriga utbildningar görs här enbesparing under en följd av år efter hand som den minskade antagningen påverkarutbildningsorganisationen. Detta återspeglas i långtidsbedömningen för denärmast följande budgetåren. 1 de fall obesatta utbildningsplatser förekommeräven i de senare delarna av olika linjer har dock större besparingar kunnatgöras redan för / 80. De besparingar,motiverade av obesatta platser, som UHÄ redovisar innebär enligt ämbetet ivissa fall en påtaglig nedskärning av resurserna för de små högskoleenheternaunder sektorsanslagen. som UHÄ inle ansett sig kunna underlåta atlföreslå sådana minskningar inom ramen för besparingsalternativel är UHÄmedvetet om de olyckliga konsekvenser minskningarna får för högskoleenhetermed ell redan begränsat utbildningsutbud. UHÄ anser det növändigt attminskningar av resurserna för de mindre högskoleenheterna under seklorsanslagenkompenseras med Prop.1978/79:100 Bilaga 12 398 motsvarande tillskott av resurser för dessaenheter under anslaget för lokala linjer och enstaka kurser, detta för allberörda enheter skall kunna upprätthålla en i slorl oförändrad omfattning avutbildningsutbudet. UHÄ föreslår atl statsmakterna meddelar riktlinjer förfördelningen av anslagel till lokala linjer m. m. av innebörd att de mindrehögskoleenheter som fått minskad utbildningskapacitet på allmänna linjer somföljd av besparingsåtgärder i görligaste mån skall kompenseras för detta.Innebörden i den procedur UHÄ sålunda föreslår blir - under förutsättning avungefär oförändrad volym av anslaget tilllokala linjer m. m. - atl den reella besparingen görs vid de slörre högskoleenheterna. Mol bakgrund avbesparingsdirektiven har UHÄ, anför ämbetet, starkt begränsat sina förslag tillutbyggnad av den grundläggande högskoleutbildningen. Utifrån de starka kravsom har framförts, baserade på väsentliga arbetsmarknadsbehov, föreslår UHÄdock en utbyggnad av utbildningskapaciteten främst på vårdområdet ochundervisningsområdet. Den stränga prioritering som gjorts inför budgetåret1979/80 medför, enligt UHÄ, att en rad angelägna utbildningsbehov inte kunnaltillgodoses. Inför /81 och följande år kan därför förutses etlslort behov av en fortsall utbyggnad av kapaciteten för grundläggandehögskoleutbildning. De lokalautbildningslinjerna och enstaka kurserna är, framhåller UHÄ, nära förknippademed flera av högskolereformens mål. I synnerhet spelar de lokala linjerna ochenstaka kurserna en central roll för utvecklingen av högskoleutbildningen påulbyggnadsorterna. Enstaka kurser spelar också en viktig roll för denåterkommande utbildningen. Med hänsyn till besparingsdirektiven begränsar sigUHÄ trots detta lill att föreslå atl ytterligare 10,4 milj. kr. tillförsanslaget för lokala och individuella utbildningslinjer saml enstaka kurser.Denna ökning svarar mot en ca 4-procentig ökning av aniagningskapacitelen inomberörd utbildning. Vid den prövning avhögskoleutbildningens dimensionering som UHÄ haft att göra i perspektivet avbesparingsdirektiven har UHÄ bedömt det som oundvikligt att låta övervägandenaomfatta även det fria området. Det framstår sålunda enligl UHÄ: s mening somorimligt alt koncentrera besparingsförslaget hell till den övriga delen av dengrundläggande högskoleutbildningen, vilken i många fall innehållerutbildningar som från både arbetsmarknadssynpunkl och med hänsyn tillindividernas inlressen måste anses väl så angelägna som ulbildning inom delfria området. UHÄ räknar för budgetåret1979/80 med ett medelsbehov för det fria området som svarar mol denursprungligen inför /78 beräknade omfattningen av ulbildningeninom detta område. Inom de sålunda givna resursramarna bör enligt UHÄ: s meningvarje högskoleenhet själv avgöra exakt hur mänga studerande som kan antas.Bedömer högskoleenheten atl antalet anmälda överstiger den möjligakapaciteten, bör enheten kunna besluta om antagningsbegränsning på samma sättsom i fråga om annan utbildning inom högskolan. 1978/79:100 Bilaga 12 399 Beträffande lokalautbildningslinjer och enstaka kurser bedömer UHÄ det som möjligt att /80 göra en besparing svarande mot hela det extra tillskottet avmedel för det fria områdei /78. Medel motsvarande vad som höslen1977 användes för utbildningen på ekonomlinjen kan däremot sparas först /81, då flertalet av de studerande som höslen 1977 började pådenna linje hunnit fullfölja studierna. UHÄ framhåller vidare alldet fria området, och därmed en betydande del av de enstaka kurserna,finansieras delvis genom resurser som av högskoleenheterna omdisponerats frånsektorsanslagen. Besparingar inom sektorsanslagen som avser obesatta platsermedför sålunda i flertalet fall en indragning av medel som f.n. disponeras förenstaka kurser inom det fria området. Om besparingar görs inom sektorsanslagen,medför della därför enligl UHÄ atl högskoleenheternas behov av resurser för detfria området kan komma att öka väsentligt såvida inte högskoleenhetema ges denovan föreslagna möjligheten att reglera antagningen också fill det friaområdet. I sitt besparingsalternativhar UHÄ för vissa sektorer tvingats räkna med minskade kosinader perutbildningsplats, dvs. i praktiken med förändringar i utbildningensuppläggning. Exempel på sådana förändringar är minskad undervisningstälhet,mindre täthet i fråga om handledarinsatser under utbildningarnas praktikdelar,samordning av likadana eller liknande kurser inom olika linjer och förändringari antagningens fördelning mellan hösttermin och vårtermin. Förändringar avdetta slag behöver, enligt UHÄ:s mening, inle självklart medföra en motsvarandeförsämring av utbildningsresultalet. För att förändringarna skall kunnainnebära rationaliseringar med såviii möjligt oförändrat eller i vart fallföga försämrat utbildningsresultat måste emellertid, anser UHÄ, åtgärderna ivarje enskilt fall anpassas till förutsällningarna vid de olika utbildningarnaoch högskoleenheterna. UHÄ föreslår endasi imyckel begränsad omfattning - och då för utbildningar där behoven pä grund aven låg resurstilldelning är särskilt stora - ytteriigare medel förförnyelse av den grundläggande utbildningen. Del är UHÄ:s förhoppning atl enförnyelse ändå - om än i begränsad omfattning - skall kunna komma till ståndgenom en insiktsfull och kreativ lokal planering. UHÄ framhåller också attåterkommande ulbildning enligt statsmakternas beslut skall vara en bärandeprincip för bl. a. den nya högskolans studieorganisation. Återkommandeutbildning ställer enligt UHÄ:s mening högre krav på utbildningen än enuppläggning efter ett traditionellt mönster. Nya studerandegmpper med mångagånger betydande yrkeserfarenhet kan kräva förändringar av utbildningensuppläggning, någol som bör kunna Prop.1978/79:100 Bilaga 12 400 leda fill innehållslig förnyelse och ökalsamspel mellan högskolan och det omgivande samhället. De nya tilllrädesreglernaär enligt UHÄ:s mening en viktig förutsättning för all underlätta mellanstudier och arbete. Den s. k. 25:4-regeln synes ha verkat underlättande föråterkommande utbildning, men i första hand letl till rekrytering av studerandemed relativt begränsade studiemål. Del visar sig också, framhåller UHÄ, atl desom antagits enligt den nämnda regeln i stor utsträckning är lidigareförhållandevis välutbildade personer. Inom det tekniska områdetförekommer allt fler exempel på utbildningar som svarar mot principen omåterkommande ulbildning. Som exempel nämner UHÄ bl. a. försöksverksamheten medyrkesteknisk högskoleutbildning (YTH). En etappuppdelning avstudierna kan bredda rekryteringen. Delta visar sig, framhåller UHÄ, l.ex. inomden reformerade juristlinjen med dess inledande tvååriga etapp, benämndgrundläggande rällsulbildning. Inom vårdområdet angerUHÄ som exempel på utbildningar anordnade efter principen återkommandeutbildning den förkortade sjukskölerskeut-bildningen, som bygger pågymnasieskolans vårdlinje eller utbildning till undersköterska, samtförsöksverksamheten med läkarutbildning för sjuksköterskor. Inom sektorn förutbildning för undervisningsyrken är flera utbildningar av karaktären återkommandeutbildning. Här nämns som exempel industri- och hantverkslärarlinjen ochhandels- och kontorslärarlinjen, vilka båda bygger på erfarenheter frånyrkeslivet. Andra exempel är vårdlärarlinjen och lärarlinjen för jordbmk,skogsbruk och trädgårdsskötsel, vilka bygger på tidigare teoretiska studier ochyrkeserfarenhet. UHÄ:s förslag om entjänst som biträdande professor i vuxenpedagogik vid högskolan förlärarutbildning i Slockholm skall ses som ett led i strävan att skapa en fastorganisation för forskning med inriktning bl. a. på frågan hurulbildningsmönstret återkommande utbildning bäst skall utformas med hänsyn tillde vuxenstuderandes förutsättningar och behov. I skrivelse den 11 oktober1978 har UHÄ hemställt art på tilläggsbudget för /79 anvisassammanlagt . som resursfillskott för utbildningsområdet med friutillträde i högskolan. I skrivelsen har UHÄ vidare hemstälh att, därest delfria området bibehålls med nuvarande ulformning, för /80 anvisas- utöver vad som begärts i UHÄ:s förslag till anslagsframställning för nämndabudgetår -. I skrivelse den 14 oktober1978 har UHÄ hemställl bl.a. atl . anvisas för /80 förelagshälsovård inom högskolan. I skrivelse den 20 september1978 har hemställt att fritidsledarutbildning i denomfattning som sker tills vidare får anordnas av högskolan i . 1978/79:100 BUaga 12 401 Min anmälan av detta avsnitt sker efter samråd medstatsrådet . Forskningen ärsammanvävd med vår kulturs utveckling. Den är därmed en viktig kulturuppgift,ofrånkomlig och angelägen i ett fritt och levande samhälle. Genomforskningen vidgar vi kunskaperna om vår livsmiljö, vårt gemensamma arv, omnutid och framtid. Vi ger därmed också ett bidrag till den internationellavetenskapliga kunskapsutvecklingen som vi bereder vägen föratl ta emot dess flöde av kunskaper och velande. Dessa uppgifter kan vi som kulturnalion intedra oss undan. Syftet medforskning och utveckling är ytterst atl vara redskap i människans Ijänst. Desenaste tio årens intensiva debatt om teknikens och forskningens roll isamhället har skärpt uppmärksamheten på dessa verksamheters negativasidoeffekter. har både debatten och utvecklingen medeftertryck visal alt vi i hög grad är beroende av både de nya kunskaperforskningen kan ge oss och elt utvecklingsarbete som smälter samman dessa mederfarenheter samlade av människorna ute i samhällslivet, om vi skall kunna lösa de svåraproblem vi ser omkring oss och framför oss.Del gäller t. ex. miljö- och energiproblem och samhällsplanering pä alla nivåer där frågorna om hur man skallkunna skapa goda transportsystem ochkunna bygga socialt och kulturellt stimulerande miljöer har enavgörande betydelse. Det gäller också sådana områden som nya metoder för livsmedelsframställning och kampenmot svält, sjukdomar samt social och ekonomisk misär inom utvecklingsländerna.Vi måste öka våra kunskaper omframväxten av kulturmönster inom vårt land, dess historia, vårt landsroll i väriden och våra framtida möjligheter. Lika viktigt är också atl vi förbättrar vår kännedom om andra kulturer samt sociala och ekonomiska förhållanden i andraländer. Inte minst gäller detta föratt vi skall kunna bidra lill alt stimulera en utveckling av den tredje världensom står i samklang med dess behov och förutsättningar. En fri och dynamiskforskning är etl viktigt redskap för att nå dessa mäl, även om den inte kan gesvar pä alla frågor som ställs. Erfarenheterna visar alt många politiskaoch sociala problem inle kan lösas med enbart etl välutvecklat teknisklkunnande. Men den förmering av kunskaperna om dessa problem som forskning kan bidramed vidgar successivt möjligheterna alt nå godtagbara politiska och socialalösningar på dem. Jag vill i detla sammanhang också peka på den roll en fri forskning harsom kritisk granskare av utvecklingen på skilda samhällsområden. En kritisk granskning byggd påkunskaper och fakta vunna genom det vetenskapliga arbetel och parade mederfarenheier hos människorna i det övriga samhället är elt omisfiigt inslag i allt reformarbete. Jag framhöll iprop. 1977/78:100 bil. 12 att de krav på förstärkning av forskning ochutvecklingsarbete som har börial växa fram i slor utsträck-26 1978/79. Prop.1978/79:100 BUaga 12 402 ning är uttryck för oron över landets ekonomiskasituation och det svenska näringslivets bristande förmåga atl konkurrera pä deninlernationella marknaden. För mänga industriländer har den ekonomiskautvecklingen varit likartad den i . Även i dessa länder har under det senasteåret ökadforsknings- och utvecklingsverksamhet kommit att framstå som ett av desjälvklara medlen för att kunna åstadkomma en positiv utveckling. En följdhärav har blivit all med några få undantag har beslutat eller förberederbeslut om kraftfulla förstärkningar av forskning och utvecklingsarbete. Sverigeär som forskningsnation elt litet land även om vi på vissa avsnitt av forskningenligger nära eller vid den internationella forskningsfronten. Vår andel avvärldens samlade resurser för forskning och utveckling brukar anges lill ca I%. Det står klart attSveriges möjligheter att följa med i utvecklingen av forskningen inomövriga industriländer lill slor del är beroende av vår förmåga alt i minstsamma takt som dessa förbättra villkoren för det vetenskapliga arbetet. Villkoren rörmångsidigheten och kvaliteten i rekryteringen fill forskarutbildning och forskning,tillgången pä modern vetenskaplig utrustning och övriga basresurser för forskning,utbyggnad av en väl fungerande vetenskaplig informationsförsörjning, vidgade internationellaforskningskontakter och breddad forskningssamverkan med andra länder samtulveckling av en på alla nivåer förbättrad forskningsplanering. Det är mot denbakgrund jag nu har tecknat glädjande atl forskningens belydelse för vårtsamhälles utveckling på skilda områden åter har skjutits i förgrunden i denallmänna debatten. Många deltagare i den debatten, de politiska partierna,löntagarnas och näringslivets organisationer, folkrörelser, ideella föreningaroch inte minst företrädare för högskolan själv betygar sin tilltro tillforskningen som grund för framåtskridande och släller krav på förbättrade villkor för det vetenskapliga arbetet. Jagutgår från att innebörden av detsenaste årets växande intresse för forskningen bl. a. är atl det nu finns en bred politisk enighet om att förstärkaforskningens resurser. Jag kommeralt i det följande förorda betydande förstärkningar av såväl forskningsorganisationen inomhögskolan som forskningsrådens resurser. (U 1974:06) och forskningsrådsulred-ningen (U 1972:02) lade fram betänkandena(SOU 1977:63) ForlsaU högskoleutbildning och (SOU 1977:52) Forskningspolifik. Betänkandena harremissbehandlats och bereds inom . Jag kommersenare atl föreslå regeringen all vid innevarande föreläggariksdagen dels en proposition om forskarutbildning och övergripandeforskningsplanering m.m., dels en proposition om utformningen av ellcentralt organ för vetenskaplig information enligt de riktlinjer som riksdagennyligen har lagt fast. Därvid kommer jag också att räkna medel för dessaändamål. Jag går därför i det följande inle närmare in på dessa frågor med deundanlag som motiveras av sambandel mellan dem och de riktlinjer för eller åtgärderinom grundläggande högskoleutbildning 1978/79:100 Bilaga 12 403 och den fasta forskningsorganisationen inomhögskolan som jag nu lar upp. Jag har framhållitatt andel av den totala forskningen i väriden absolut sett är liten.Därav följer med nödvändighet ett starkt intemafionellt forskningsberoende. Deninlernationella forskningsutvecklingen går snabbi. Kunskaper om denna äroundgängliga för bl.a. det svenska vetenskapssamhällets planering och prioriteringav forskningen. Med våra begränsade resurser kommer vi att tvingas fill alltomsorgs-fullare urval av forskningsområden som vi kan bedöma oss ha möjlighetatl utveckla i takt med den internationella forskningsfronten. Vad gäller denövriga forskningen får vi nöja oss med att följa dess internationella ulvecklingi den utsträckning som fordras för atl vi själva skall kunna tillämpa nyametoder och teorier utvecklade på andra håll. Därigenom kan vår forskningsverksamhetupprätthålla en i stort godtagbar internationell standard. Jag vill strykaunder atl detta är ett högt ställt mål för vår forskningsverksamhet. a. utökade internationella forskningskontakter. Det är också etlav skälen till atl jag i det följande förordar en utbyggnad av högskolansbasresurser för forskning och ett förstärkt bidrag till fill målet går också över en intensifierad internationellforskningssamverkan. Inom vissa delar av naturvetenskaplig och tekniskgrundläggande forskning är sökandet efter ny kunskap förenat med användning avalltmer komplicerad och dyrbar utrustning. Kraven på investeringar ochutrustning för sådan forskning blir av den storleken atl de förutsätterinternationell samverkan. Exempel på forskning där sedan lång tiddeltar i ett internationellt samarbete är partikelfysik (),molekylärbiologi (Europeiska molekylärbiologiska laboratoriet), rymdforskning(), geokosmofysik (EISCAT) och fusionsforskning (EG:s s.k. JET-projekt). De kostnader för enbart dessa projekt i form avmedlemsavgifter m. m. som bestrids ur anslagen under utbildningshuvudtitelnuppgår till ca 100 milj. kr. Därtill kommer de kostnader som följer avden forskning som måsle bedrivas pä nationell nivå inom dessa områden för attett deltagande idel internationella samarbetet skall vara möjligt ochmeningsfullt.