prop · G20385 · 1978-12-31 00:00:00 — För att motverka desenaste årens utveckling pä marknaden för jordbruksfastigheter är det enligtutredningen dessutom angeläget att utredningens arbete kompletteras såvittavser vissa frågor som har legat utanför utredningens uppdrag. Utredningenföreslår således att en särskild kommitté tillsätts med uppgift att närmareutreda dels frågan om en begränsning av dödsbons rätt att under en längre tidinneha jordbruksfastigheter, dels frågan om de rättsliga konsekvensema av attgöra jordförvärvslagen tillämplig pä vissa förvärv av jordbruksfastighetergenom arv. Enligt utredningen är det vidare angeläget att skattelagstiftningenutformas på sådant sätl att den inte gynnar ägare av jordbruksfastigheter sominte själva är verksamma inom jordbruket. Utredningens förslag harpå det hela taget fått ett gynnsamt mottagande under remissbehandlingen.Resultatet av utredningens undersökningar om utvecklingen påfastighetsmarknaden bekräftas av de erfarenheter som många remissinstanserredovisar. Från de allra flesta håll betonas behovet av en skärpt lagstiftningpå området. Några remissinstanser anser emellertid atl förslagen inte ärtillräckligt långtgående och förordar bl. a. att lagens tillämpningsområdevidgas ytterligare såvitt avser släktförvärven. Förslaget om en skärptpriskontroU vid förvärvsprövningen anses värdefullt. Några remissinstanserpekar dock på de problem som är förenade med en sådan kontroll. Vissaremissinstanser kritiserar förslaget att begränsa skogsindustrins och andrajuridiska personers möjligheter att förvärva skogsmark. Från flera hållframförs kritik mot att låta kommunemas förvärv av jordbruksfastigheter ivissa fall omfattas av tillståndsprövning enligt lagen. Remissinstansema anserallmänt att det är angeläget att utredningsarbetet fullföljs på sättutredningen föreslagit och att således frägan om dödsbons innehav avjordbmksfasligheter och möjlighelen att utvidga jordförvärvslagen till atlomfatta även förvärv genom arv utreds ytteriigare. Många remissinstanser delarockså utredningens uppfattning att det är angelägel atl skattelagstiftningenutformas på sådant sätt att överföringen av jordbmksfastigheier till passivabmkare via släktförvärven motverkas. 1978/79:85 12 Jagvill lill en början slå fast atl jordförvärvslagen är ell vikligl styrmedel ijordbruks- och skogspolitiken. Genom beslut av (prop.1977/78:19, JoU 1977/78:10, rskr 1977/78:103) antogs nya riktlinjer förjordbmkspolitiken, m.m. Inom förbereds f. n. förslag till nyariktlinjer för skogspolitiken. Enligt förstnämnda beslul bör den framtidajordbmkspolitiken främja ett rationellt utnyttjande av de naturliga resursernaför jordbmksproduktion. Ralionaliseringspoliliken bör i första hand främjauppbyggandet och vidmaklhållandel av effektiva familjeföretag. På så sättskapas förutsättningar att framställa jordbruksprodukter till en acceptabelkostnad och alt uppnå inkomstmålet för dem som är verksamma i jordbmket. Enfortsatt strukturrationalisering inom jordbruket och skogsbruket är också ennödvändig del i raUonaliseringsarbetel. Dessutom bör samhällets insaiser inomjordbruksseklorn enligt riksdagsbeslutet samordnas med och ingå som ett led ien aktiv regionalpoliUk. Ilikhet med utredningen och de allra flesta remissinsianserna anserjag all dennuvarande jordförvärvslagen inie längre fyller sin uppgift på ett tillfredsställandesätl. Somjag har redogjort för har utvecklingen i flera avseenden gåtl ien annan riktning än vad som antogs vid lagens tillkomst. Därmed har ocksåvissa syften med lagen, bl. a. syftet att genom ökad konkurrens hållaprisnivån på fasUgheter uppe, fått en icke önskvärd effekt. Lagen behöveralltsä omarbetas så att den bättre anpassas till målsättningarna för jordbmks-och skogspolitiken. Eftersomjordförvärvslagen är ett av medlen i jordbmks- och skogspolitiken bör lagenssyften givetvis slå i överensstämmelse med målsällningen för jordbmks- ochskogspolitiken. Som framgår av de beslutade nya riktlinjerna förjordbmkspolitiken skall alltså syftet med lagstiftningen i huvudsak vara atluppnå följande tre huvudmål. Lagstiftningen skall främja uppbyggandet ochvidmakthållandet av effektiva familjeförelag och därmed stärka sambandetmellan bmkande och ägande. Lagstiftningen skall vidare främja en fortsaltstmkturrationalisering inom jordbruket och skogsbruket. För det tredje skalllagen stå i överensstämmelse med de rcgionalpoliliska strävandena. Enligt minmening är utredningens förslag till ny lag väl ägnat att främja dessa syften. De förslagsom utredningen har lagt fram har som nämnts i allmänhet godtagits avremissinstansema. Några av dem har emellertid gjort gällande att förslageninte är tillräckligt långtgående. Jag vill i det sammanhanget erinra om att enlag som reglerar rätten alt förvärva jordbruksfasUg-heter inte direkt kanpåverka utbudet av fasligheter. Prövningen enhgt jordförvärvslagen sker förstnär ägaren är beredd all självmant avhända sig fastigheten. Föratt syftet med jordbruks- och skogspolitiken skall uppnås behöver somutredningen och många remissinstanser framhåUer även andra åtgärder vidtas änsådana som har ett direkt samband med jordförvärvslagen. Vissaåtgärder av detta slag är redan föremål för övervägande i annat Prop.1978/79:85 13 Jag kan som exempel nämna all del betänkande(Ds Jo 1978:6) Lag om skötsel av jordbruksmark som jordförvärvsutredningen harlagt fram innehåller förslag som syftar till att motverka ett passivt ägande avjordbruksfastigheter. Den översyn av skogspolitiken som f. n. bereds iregeringskansliet är givetvis också av betydelse härvidlag. Vidare bör nämnasatt arrendelagskommitién i betänkandet (SOU 1978:36) Arrenderätt 1har lagt fram förslag som syftar lill alt underlätta uppbyggandet ochvidmakthållandet av ändamålsenliga arrendeställen. Jagansluter mig till utredningens och många remissinstansers uppfattning att detär angeläget att närmare utreda frågan om dödsbons rätt att under obegränsadtid behålla jordbruksfastigheter. Jag vill också redan nu niimna att frågan omde rättsliga konsekvensema av atl göra lagen tillämplig på vissa förvärv genomtestamente enligt min mening behöver utredas ytteriigare. Jag har i dessafrågor samrätt med chefen för och jag vill anmäla attdenne har för avsikt att lägga fram förslag om att frågorna blirföremål för utredning. Som utredningen anfört vore det givetvis önskvärt attbeskanningsreg-lerna kunde utformas så att de inte gynnar ett passivt ägande avjordbruksfastigheter. Denna fråga kan emellertid inte tas upp i dettasammanhang. Vad jag nu har anfört innebär sammanfattningsvis attjaganser att jordförvärvsutredningens förslag i allt väsentligt kan läggas lillgrund för en revidering av jordförvärvslagstiftningen. Jag kommer i detföljande att närmare behandla utredningens olika förslag. 2.2.1 Förvärv genom köp, byte och gåva, m. m. Den nuvarande jordförvärvslagen gäller förvärv av fastegendom som är taxerad som jordbmksfastighei, när förvärvet sker genom köp,byte eller gåva. Lagen gäller ocksä vissa associalionsrältsliga förvärv,nämligen tillskott till bolag eller förening, utdelning eller skifte fränbolag eller förening och fusion enligt aktiebolagslagen. Lagen gäller däremotinte familjerätlsliga (successionsrättsliga) förvärv genom arv ellertestamente. Enligt ulredningen fmns inte anledning att frånjordförvärvslagens till-iämpningsområde undanta vare sig köp, byte eller gåvaeller något av de associalionsrältsliga förvärv som lagen f. n. omfaiiar. Ulredningen framhåller all del i och för sig vore bra, omlillslåndsplikten utvidgades lill att avse även vissa förvärv genom arv. Detlaskulle emellertid innebära betydande ingrepp i arvslagslifiningen, som enligiutredningen inte kan ske utan särskild utredning av konsekvenserna för andrarättsområden och behovet av följdlagstiftning. Som lidigare nämnls anser utredningenatt en sådan utredning bör ske. I avvaktan härpå avstår utredningen från allföreslå någon ändring i fråga om lagens lillämpning på förvärv genom arv. Prop.1978/79:85 14 Tillståndsfriheten för teslamentariska förvärv har enligtutredningen ibland utnyttjats för all kringgå lagen. Det förekommer såledesenligt vad utredningen erfarit att man för att kunna genomföra förvärvel harvalt att upprätta ett testamente, i vilkel köparen är insatl som förmånstagarelill den egendom som avses med försäljningen. Under teslalors livslid inneharköparen egendomen som "arrendator". Vid teslalors död övergår egendomentill förmånstagaren utan att förvärvet prövas enligt jordförvärvslagen. Det harhävdats all den nu angivna ordningen med tillståndsfrihet för teslamentariskaförvärv är en lucka i lagen som bör täppas till. Mot en sådan lösning kan dockenligt utredningen invändas att den skulle innebära ett sådant ingrepp itestamentsrätten som inte bör ske annal än i samband med en översyn avarvslagsliftningen. Enligi utredningen är det emellertid angeläget att delpåtalade missförhållandet rättas till och vissa teslamentariska förvärv bördärför läggas under lagen. Tillståndsplikten bör emellertid inte avse allateslamentariska förvärv utan bör begränsas till att omfatta personer som inteär nära släkt med testalor eller arvsberättigade efter honom. 1 enlighethärmed föreslår utredningen att lagen utvidgas till att omfatta även förvärvgenom testamente, varvid dock undantag bör göras för sådana fall då förvärvarenär gift med testator eller är hans avkomling eller är arvsberältigad eftertestator enligt lag. Utredningen har även behandlat frågan om inte förvärv avaktier och andelar i aktiebolag, handelsbolag och kommanditbolag som ägerjordbmksfastighei i fortsättningen bör falla under lagens tillämpningsområde.Utredningen anser emellertid, bl. a. med hänsyn till de stora svårigheter somskulle uppkomma för handeln med aktier, att det inte är möjligt atl införa ettprövningsförfarande som berör de börsnoterade bolagen eller andra bolag medstörre antal aktieägare. Även om det med hänsyn till jordförvärvslagens syfteär angeläget att kunna pröva sädana akUeöverlätelser som i realiteten innebäröverlåtelse av jordbruksfastighet är de praktiska svårigheterna enligtutredningen alltför stora. Vidare är antalet en- och fåmansbolag som ägerjordbruksfastigheter förhåUandevis litet och antalet överlåtelser av aktier isädana bolag också av ringa omfattning. Överlåtelser av jordbruksfastighetmellan enskild person och bolag är redan föremål för prövning enligtjordförvärvslagen liksom bolagsbildning där jordbruksfastighet tillskjuts somapportegendom. Utredningen stannar därför för att inte föreslå någoninskränkning i rätlen att förvärva aktier eller andelar i bolag som ägerjordbruksfastighet. Utredningen har vidare övervägt frägan om det finns behovatt genom en uttrycklig bestämmelse i jordförvärvslagen hindra att lagenkringgås genom vissa transaktioner som har samband med överlåtelse av andel idödsbo. Utredningen konstaterar att vid överlåtelse av jordbruksfastighet fråndödsbo till någon som inte är delägare i boet behövs förvärvstillstånd enligthuvudregeln i jordförvärvslagen. Överlåtelse från delägare i dödsbo, som ägerjordbruksfastighet, av ideell andel i boet till utomstående är emellertid 1978/79:85 15 tillåten utan förvärvslillstånd. Enligt utredningen harfrän en del håll uttryckts farhågor för att lagen kringgås genom atl lott iboet först överlåts till en utomstående, vilken därefter vid efterföljandearvskifte tillskiftas fastigheten. Utredningen konstaterar emellertid att i denmån syftet med en sådan transaktion är att kringgå tillståndsplikten enligtjordförvärvslagen skall den enligt rättspraxis inte godtas. Det finns därförenligt utredningens mening inte nägot behov av en särskild bestämmelse för attförhindra befarat missbruk. Nägra invändningar mot utredningens förslag attjordförvärvslagen liksom f. n. i första hand skall vara tillämplig pä förvärvav fast egendom som är taxerad som jordbruksfastighet, när förvärvet sker genomköp, byte eller gåva eller genom angivna associalionsrältsliga förvärv, harinte gjorts vid remissbehandlingen. Inte heller jag finner anledning till annanbedömning. förslag att göra jordförvärvslagen tillämplig pä sädanateslamentariska förvärv där förmånstagaren inte är arvsberältigad efter testalorhar riktats kriUk från många håll. Kritiken går ut pä att förslaget frånrättslig synpunkt är oklart på åtskilliga punkter. SärskiU framhålls att fråganom de rättsliga konsekvenserna av att ett sådant förvärv vägras måsleklarläggas ytterligare. Inte heller jag anser all de rättsliga konsekvensernaav förslaget i denna del är tillräckligt utredda. Förslaget innebär ettväsentligt ingrepp i testamentslagstiftningen och inrymmer en hel del rättsligaproblem som inte kan lösas utan ytterligare överväganden. Som jag redan harantytt i avsnitt 2.1 bör frägan således bli föremål för särskild utredning. Om man ienlighet med utredningens förslag begränsar jordförvärvslagens tillämplighetbeträffande teslamentariska förvärv till att avse förvärv av personer som inteär arvsberättigade, saknas det anledning att göra jordförvärvslagen tillämpligpå förvärv genom arv. Det blir alltså inte aktuellt all, som utredningen harföreslagit, utreda frägan om de rättsliga förutsättningama för en sådanutsträckt tillämplighet. När det gäller den av utredningen diskuterade frågan om eneventuell tillståndsprövning vid aktieförvärv anserjag i likhet med utredningenoch remissinstansema, främst med hänsyn tUl olägenhetema för aktiehandeln, attnågon inskränkning i rätten att förvärva aktier eller andelar i bolag som ägerjordbruksfastighet f.n. inte kan göras. Skulle det emellertid visa sig atttillständsfriheten utnyttjas för att kringgå jordförvärvslagen, börsom några remissinstanser har påpekat frågan om en eventuell till-sländspliktför vissa sådana förvärv tas upp på nytt. 1 likhet med utredningen anser jag det heller inte varanödvändigt att i den nya lagen införa regler för att motverka sådanatransaktioner i syfte att kringgå lagen som innebär att utomstående, somförvärvat andel i dödsbo, Ullskiftas dödsboet tillkommande jordbmksfastighei.Enligt rättspraxis (NJA 1966 s. 66) godtas inte sådana fingerade arvskiften avdomstolama Prop.1978/79:85 16 som ett från jordförvärvslagens tillämpning undantaget successionsrätts-ligtfång. Jag utgår vidare från atl frågan kommer att uppmärksammas av denutredning om dödsbon somjag har förordat. 2.2.2 Statens förvärv och överlåtelser Statens förvärv och överiålelser av jordbruksfaslighet ärf. n. undantagna från prövning enligt jordförvärvslagen. De mer betydelsefulla statliga förvärven av jordbruks- ochskogsmark görs av de affärsdrivande verken, dvs. domänverket, förenadefabriksverken, , luftfartsverket, postverket, statensjärnvägar och . Domänverkei har den mest omfattande inköpsverksamheten.Dess förvärv regleras i förordningen (1975:1021) med instruktion fördomänverket. Enligt förordningen skall förvärv eller byte av fast egendom somär taxerad som jordbruksfastighet ha tillstyrkts av lantbruksnämnden ellerlantbruksstyrelsen. Härvid bedöms förvärven på samma sätt som omjordförvärvslagen varit tillämplig. Om egendomens värde överstiger ,skall förvärvet godkännas av regeringen. I instruktionerna för övriga affärsdrivandeverk saknas däremot föreskrifter om atl förvärv av jordbruksfastighet skallprövas från jordpolitisk synpunkt. Överlåtelser från staten regleras i förordningen(1971:727) om försäljning av staten tillhörig fast egendom m.m. Bestämmelsernaär inte tillämpliga på överlåtelser från lantbmksnämnden. Enligt förordningenfär domänverket besluta om försäljning av statens fasta egendom närlaxerings-eller saluvärdet inte överstiger 1 milj. kr. Bemyndigandet gälleräven byte av fasl egendom. För andra statliga myndigheter gäller andravärdegränser. Förfarandet innebär alt den säljande myndigheten vid försäljningav jordbruksfastighet skall inhämta yttrande från lantbmksnämnden. Kanmyndigheien därvid inte godta lanlbmksnämndens förslag, skall ärendethänskjutas till regeringen. Utredningen anför all den enligt sina direktiv böreftersiräva atl statens förvärv blir föremål för prövning enligt samma grundersom gäller för andra förvärvare. En sådan prövning kan enligt utredningenåstadkommas på i huvudsak två skilda vägar. Ett sätl är att den nuvarandeordningen behålls i princip oförändrad. En annan lösning är atljordförvärvslagen görs tilllämplig på förvärv som görs av statensaffärsdrivande verk. Utredningen har stannat för sistnämnda lösning. Härigenomnås enligt ulredningen en bättre samordning av den jordpolitiska prövningen avförvärv som görs av staten och av enskilda. En sådan samordning är enligtulredningen särskilt betydelsefull på så sätt att lantbmksnämnden får bättrekontroll över den mark som även i fortsättningen skall användas för jordbruks-eller skogs-bmksändamål. Enligt utredningen talar nu angivna skäl också för attsamtliga överlåtelser från staten av jordbruksfastigheter blir föremål förprövning enligt lagen. Om egendomen förvärvas från staten genom överlåtelse avlantbruks- 1978/79:85 17 nämnden, bör dock överlåtelsen liksom nu vara undantagenfrån prövning. Detsamma bör gälla överiålelser av lanlbruksstyrelsen, eftersonidet förekommer all lantbmksstyrelsen av bl. a. samordningsskäl ombesörjer sådanaöveriålelser. Inte heller bör stålens överlåtelser till kommun vara föremålför sådan prövning. 1 detla fall bör del enligi ulredningen vara lillräckligiom de jordpoliiiska inlressena lillvaraias genom all den myndighei som säljerinhämlar yllrande från lanlbmksnämnden före försäljningen. Utredningens förslag om införande av lillslåndslväng förvissa statliga förvärv och överlåtelser tillstyrks eller lämnas utan erinran avflertalet remissinstanser. Även jag ansluter mig lill förslaget och förordarsåledes all lagens tillämpningsområde vidgas lill atl avse dels förvärv somgörs av siaiens affärsdrivande verk, dels överiålelser av slalen lillhörigegendom med undanlag för de fall då egendomen överlåls av lanlbmksnämnden ellerlanihrukssiyrelsen eller förvärvas av kommun. De föreslagna ändringarna kansägas vara av i huvudsak formell karaklär men medför samiidigi en enhetligareprövning för olika slag av förvärvare. Genom samråd mellan berörda slailigamyndigheter och lantbmksnämndema i samband med planerade förvärv elleröverlåtelser bör enligt min mening en tillståndsprövning inte behöva bli merkomplicerad än del nuvarande administrativa förfarandet. Enligt nuvarande jordförvärvslag är kommun,landstingskommun och kommunalförbund undantagna från skyldighet att sökaförvärvstillstånd. Enligt förarbetena till nuvarande jordförvärvslagförutsattes att kommun inte skulle utnyttja sin rätt att fritt få förvärvajordbruksfastigheter utan att försl samråda med lantbruksnämnden eller efteråtså långt möjligt tillmötesgå nämndens eventuella önskemål angående egendomensanvändning. För att fä en uppfattning om omfattningen av och ändamäletmed kommunernas förvärv av jordbruksfastigheter har utredningen under medverkanav kommunförbundet genomfört en enkät avseende hoskommunerna. Enligt vad som framgår av enkäten har huvuddelen av förvärvenskett för samhällsändamål (bebyggelse, vägar, gemensamma anläggningar,rekreationsområden m. men inte obetydliga arealer mark uppges ha förvärvatsför annat ändamål. Utredningen anför all den enligt sina tilläggsdirektiv böreftersiräva all kommunernas förvärv av jordbmksfasligheter blir föremål förprövning enligt samma grunder som gäller för andra förvärvare. En jordpolitiskprövning av de kommunala förvärven kan enligt ulredningen komma lill ståndantingen genom att samrådsförfarandet mellan kommun och lanl-bmksnämnd görsobligaioriskl eller genom all en verklig prövning görs enligi jordförvärvslagen.I del senare fallel bör dock enligt ulredningen undanlag alllid göras försådana fall då kommun utövar förköpsrält enligt förköpslagen. Del kan nämligenenligt utredningen inte gärna komma i fråga 2 1978179. Prop.1978/79:85 18 attkräva tillstånd för sådana förvärv som kommunema enligt annan förvärvslagstiftninggenomför tvångsvis. Vidvalet mellan dessa båda alternativ anser ulredningen övervägande skäl tala föratt välja den lösning som går ut på en tillståndsprövning enligtjordförvärvslagen. Endast härigenom kan en bättre samordning ske av denjordpolitiska prövningen av olika kaiegorier förvärvares köp av jordbmks-ochskogsbruksfasligheter. En sådan lösning ligger också enligt utredningen ilinje med riktlinjerna förden fysiska riksplaneringen. Utredningen understrykeremellertid att tillståndsprövningen givetvis måste ske med beaktande av allkommunerna för sina uppgifier enligt kommunallagen och annan lagsiiftning måstekunna förvärva mark i väsentligen samma utsträckning som . Närändamålet med förvärvel är sådani som anges i förköpslagen, bör prövningen bliav mer formell art och förvärvslillstånd skall regelmässigt lämnas. En särskildlagbestämmelse bör därför införas i den nya lagen enligt vilken kommun skalllämnas förvärvslillstånd till förvärv för ändamål som avses i förköpslagen.Kommunala förvärv för annat ändamål bör däremot prövas i vanlig ordning. bör enligt utredningens mening alllid vara skyldiga altsöka förvärvstillstånd. Blandremissinsianserna råder delade meningar om huruvida en jordpolitisk prövningav de kommunala förvärven bör komma till stånd genom ett samrådsförfarandeeller genom atl en verklig prövning görs enligt jordförvärvslagen. och flera länsstyrelser anser emellertid att övervägande skällalar för att kommunernas förvärv av jordbruksfastigheter prövas enligtjordförvärvslagen i enlighel med utredningens förslag. Även jag förordar attutredningens förslag genomförs. Utredningens enkät visar all kommunerna hargjort relalivi omfattande markförvärv för andra ändamål än som avses i 1 §förköpslagen, dvs. främst för förvärv av fast egendom som med hänsyn till denframtida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängandeanordningar. Därigenom har kommunernas undantagsställning i vissa fall verkathindrande för stmktur-ralionaliseringen i jord- och skogsbruket. Del bör ocksåframhållas att enkäten inte avser de omfaitande förvärv som kommunerna gjordeföre 1968 ärs utgång då realisationsvinstbeskattningen ändrades. I likhet medulredningen vill jag emellertid underslryka atl lillslåndsprövningen inie fårin-kräkla på kommunernas möjligheler att fullgöra sina uppgifier enligt kommunallagenoch annan lagsiiftning. I den nya lagen bör därför ullryckligen anges allkommun inte får vägras tillstånd förvärv av sådan fast egendom som medhänsyn lill den framtida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmedsammanhängande anordning. Genom den fysiska riksplaneringen och upprätlandelav kommunöversikleroch markdispositionspla-ner har tagits framett omfatlande material som belyser bl.a. lokaliseringen av den mark som är avintresse för samhällsändamål. Delta material kan enligt min mening bli ellvärdefulli hjälpmedel vid den förordade prövningen av kommunernas förvärv. Prop.1978/79:85 19 Kyrkans förvärv av jordbruksfasligheler liksom försäljningav sädan kyrklig jord är undaniagna från lillsiåndsprövning enligijordförvärvsla-gen. Sädana ärenden prövas i siällei enligi lagen (1970: 939) omförvaltning av kyrklig jord och i anslutning lill lagen utfärdad förordning(1971:860) om förvaltning av kyrklig jord där del har föreskrivits ettsamrådsförfarande. 1 alla förvärvsärenden rörande fastigheter skallsliftsnämnden således samråda med lantbmksnämnden. Om sliftsnämnden ochlantbruksnämnden ärav olika mening i frågan om förvärvet bör godkännas enligigrunderna för jordförvärvslagen, får sliftsnämnden inlc avgöra ärendet utanhar atl överlämna det till kammarkollegiet. Motsvarande skyldighet föreliggerför kammarkollegiel all samråda med lanlbruksstyrelsen och atl vid oenighetöveriämna avgörandet till regeringen. Ulredningen har genom en enkät hos sliftsnämndernainhämlai uppgifier om kyrkans köp och försäljningar. Enligt vad som framgår avenkälen har kyrkan förvärvai ca 39000 ha och säll ca16000 ha jordbmks- och skogsbruksmark. Kyrkan har således ökal sill markinnehavmed i runt tal 23 000 ha.