prop · G203123 · 1978-12-31 00:00:00 — Denväsentliga skillnaden ligger i risktagandet. lekniskl utvecklingsarbetesom misslyckas kan vara förödande för företaget. Ett förelag som söker anpassasig lill marknadens önskemål genom teknikköp och kundanpassning lever ett någotsäkrare liv. En vridning mot kundanpassning och syslemförsäljning äremellertid förknippad med belydande Iröskelproblem och till en delmed nya risker. Enpåtaglig förskjutning mot ett ökat systemtänkande kan märkas. Olikakomponenter, utrustningsdetaljer m. m. samordnas i komplexa produktions- ellerprocesskedjor och dessa iniegrerade produktionskedjor inordnas i enorganisation med behov av utbildning etc. Flödestänkandet och hänsyn lill olikaformer av beroende väger numera myckel tungt vid utformningen av företagsproduktionsplanering. Även enskilda produkter påverkas alltmer av ett utvidgatsystemtänkande och blir mer och mer komplicerade. Eninriktning mot kundanpassning och systemförsäljning kräver en belydandemarknadsorganisation. Del kommersiella utvecklingsarbetet är ofta belydande ochdel har relativt kort "livslängd". Systemförsäljning är många gångerförenad med omfatlande finansiella engagemang. Äveni detla fall finns enligt min mening ibland behov av statliga insaiser för atlunderlätta företagens utveckling. Mol bakgrund av all så stor del av den totalaforsknings- och utvecklingsverksamheten sker utanför finns skäl allöverväga ålgärder som underlättar företagens bevakning av den internationellatekniska utvecklingen. Företagsom orienterar sig mot kundanpassade tillämpningar av teknik måste samtidigtbygga ul sin marknadsföringsorganisalion. De måsle ta på sig ettomfatlande ulvecklingsarbele för alt anpassa sina produkter, processer ochsystem till kundemas krav. Åtgärder som underlättar finansiering avuppbyggandel av marknadsorganisalion och kommersiellt utvecklingsarbete kandärför vara motiverade. Oftakan osäkerheten om den framtida marknaden hämma salsningama på forsknings- ochutvecklingsverksamhet. I vissa fall - speciellt om de framtida kundema tillhörden offentiiga sektom eller upphandlingen styrs av statliga eller kommunalabeslut - kan denna osäkerhei minskas. STU har genom stalsmaklemas beslut (prop.1977/78:111, NU 1977/78: 75, rskr 1977/78: 361) fått i uppdrag att på olikasäll främja en ulökad offenilig upphandling av lekniskl avancerade produkter.Utvecklingen får visa om ytteriigare ålgärder är nödvändiga på della område. 1978/79:123 74 Behovetav statliga ålgärder skall bedömas mot bakgrund av att den största delen avutvecklingsarbetet nu sker i företagen och också finansieras av dessa. 1 taktmed atl kraven på resurser för ulvecklingsändamål har ökat har dock samhälletsinsatser vuxit i omfattning. Slatligtstöd till industriellt utvecklingsarbete ulgår f. n. inom följande områden: - teknisk forskning, främst viduniversitet och högskolor - teknisk utveckling av produkteroch processer, främst inom företagen - mindre och medelstora företagstekniska och kommersiella produktutveckling Någotstatligt stöd lill siörre projekt som befinner sig i en kommersiellutvecklingsfas utgår f. n. inle, om man undantar det särskilda avdrag förFoU-kostnader som medges vid företagsbeskattning och den målinrikade utvecklingsom pågår inom t.ex. försvars-, kommunikations- och energisektorerna. I prop.1977/78:1 II om statens slöd lill teknisk forskning ochindustriellt utvecklingsarbele m. m. diskuterades frågan om stöd lill sådanastörre utvecklingsprojekt och ett resultat av pågående beredningsarbeteaviserades till innevarande budgelår. Enligtmin uppfattning finns det flera fakiorer som talar för atl en utvidgad statligsatsning på industriellt ulvecklingsarbete nu är befogad. Jaghar tidigare konstaterat alt ulvecklingsarbele är förenat med mycket långa planeringstider.Detta medför att åtgärder krävs redan nu för att ge ett tillskott lill densvenska industrins konkurrenskraft långt in på 1980-lalet. Deproblem som tidigare gällde för små företag har kommit att gälla störreföretag. Orsaken härtill är de snabbt växande kraven på grundläggande ochaUsidig kompelens inom framför allt vissa seklorer av teknisktutvecklingsarbete. Despridningseffekter man kan förvänta sig av ett framgångsrikt industrielltutvecklingsarbete gör ökade satsningar särskilt motiverade. Denhårdnande intemationeUa konkurrensen har medfört alt behovei av produktfömyelseoch effektivare produktion ökar snabbare än företagens förmåga atl svara uppmol dessa krav. I detta perspektiv är den obenägenhet att öka satsningarna påforsknings- och utvecklingsarbetet, som kan iakttas i svenska företag,specielll oroande. Behoveiav en ökad satsning på industriellt ulvecklingsarbete anserjag vidare motiverasav att den ekonomiska livslängden för produkter och produktionsprocesserminskar. Delta tUlsammans med att allt större geografiska marknader täcks inmed bl.a. åtföljande risker för handelspolitiska ingripanden har gjort attföretagens riskbild har förändrats. Sammanfattningsvisfinns det alltså många faktorer som pekar mot att svensk industri med desstraditioneUt höga tekniska nivå kommer att ställas inför en allt hårdareintemalionell konkurrens. Jag anser det önskvärt Prop.1978/79:123 75 att svensk industri ges möjlighet att möla dennakonkurrens med ökade satsningar på tekniskt och kommersiellt utvecklingsarbete.Jag vill poängtera att volymmässigt inte kommer alt kunnamäta sig med flertalet av våra konkurrentländer vad avser insatta resurser.Svensk industri tvingas därför i viss mån koncentrera sina utvecklingsresursertill sektorer där man kan bedömas ha goda förutsättningar lill framgång. Den särskilda näringspolitiska delegationen har i sitlbetänkande (Ds Ju 1979: 01) Vägar till ökad välfärd, föreslagil en ökad statliginsats inom områdena informationsteknik, mikroelektronik och bioteknik.Delegationen utpekar också som betydelsefulla, områdena transportsystem,metallurgi, materialteknik, småskalig avancerad teknik, leknik inom kommunalservice samt säkerhetsteknik. Jag avser att återkomma till regeringen medförslag till uppdrag lill STU och SIND alt närmare kartlägga behov ochmöjligheter lill statliga insatser inom dessa och angränsande områden. För ett litel och högt industrialiserat land som Sverigeligger enligt min mening en av möjligheterna lill industriell framgång i alttillgodose de speciella behov hos kunderna som inte låter sig tillfredsställasgenom vanlig massproduktion. kan bl.a. ske genom utveckling av produkterför specialiserade ändamål och genom anpassning av exisierande produkter efterkundemas önskemål. Höga krav slälls därvid på den tekniska nivån i induslrinoch på dess förmåga alt anpassa sig efter marknadens krav. Jag återkommer i detföljande med förslag till åtgärder för alt dels stimulera förelagenssatsningar på industriella utvecklingsprojekt, dels främja teknik-importen. 4.4 Vissa intemationella frågor 4.4.1 Bilaterala industriella samarbetsöverenskommelser har bilaterala samarbetsavtal på det industriellaområdet med flera länder. Jag har lidigare påpekat atl kontakter rörandeindustriellt samarbele under senare lid också skett på regeringsnivå. Regeringskontaklerna med de östeuropeiska ländema när delgäller industrieUt samarbete är av gammalt datum. 1 slutet av ochbörjan av 1970-talel ingick , liksom flertalet länder i , regeringsavtalmed flertalet östeuropeiska länder om ekonomiskt, industriellt och teknisktsamarbete. Dessa avtal, vilka tillkom på initiativ, och i vilkapartema åtar sig att söka främja och underlätta utvecklingen av dyliktsamarbete är allmänt hållna och innehåller inte något konkret om enskildaprojeki eller om områden där sådana bör komma till stånd. Diskussioner omdylika projekt äger dock rum inom de blandade regeringskom-missionema som upprättalsför att följa avtalens tillämpning och som normalt sammanträder en gång omåret. Som komplement till avtalen har med vissa länder överenskommits om s. k.program för långsiktigt samarbete. 1 dessa program identifieras de sektorer därförutsättningama för samarbete anses mest gynnsamma. Prop.1978/79:123 76 1december 1978 undertecknade jag ell avtal om industriellt och tekniskt-vetenskapligtsamarbete med . Liknandeöverenskommelser om samarbete har också tillkommit med ettantal utvecklingsländer, främst de oljeproducerande ländema i ochMellersta Östern (, , , och ). En överenskommelsefinns med och förhandlingarom ett avtal pågår med . Ocksåmed ett antal industriländer har informella kontakter rörande industriellt ochtekniskt-vetenskapligt samarbete intensifierats. Samarbetsöverenskommelsernager en möjlighel för svenska regeringsrepresentanter alt regelbundet i direktkontakt med representanter för motpartens regering främja svenska företagsintressen. Deblandade kommissionerna som upprättas inom ramen för avtalen utgör vidareorgan för utbyte av information om utvecklingsplaner på det ekonomiska området. Jaganser atl bilaterala samarbetsöverenskommelser av den typ jag harbeskrivit i många fall utgör ett värdefullt instrument för kontakter påregerings- och myndighetsnivå i syfte alt främja svenska företags inlressen.De fyller dock denna funktion huvudsakligen i förhållande tillcen-tralplanerade ekonomier och vissa utvecklingsländer, på grund av främsigraden av det statliga inflytande över näringslivet i dessa länder och derasönskemål om bekräftelse på den positiva inslällning tillekonomiski, industriellt och tekniskt samarbele. De förändringar i deinlernationella ekonomiska iransaktionemas karaktär somjag lidigare harbeskrivit innebär alt internationell samverkan mellan företag i utvecklings-,förädlings- och marknadsföringsprocessen blir allt vanligare samt attregeringarna i respektive länder på grund av samverkansprojektens storlek ochkomplexitet, allt oftare blir engagerade. Detla gäller i ökande utsträckningockså regeringar i industriländema. Behovet av kontakter på regeringsnivå ifråga om samverkan, bilateralt eller med tredje land, ökar i motsvarande månockså i förhållande till dessa länder. Imånga fall ulgör olikheler i kraven på teknisk standard mellan olika länder ettallvarligl handelshinder. Ländema har ofta nationella bestämmelser för detlekniska utförandet av produkter. Vid distribution och marknadsföring i olikaländer uppstår härigenom tekniska anpassningsproblem för industrin.Internationell standardisering syftar till atl harmonisera de skildamarknademas standarder och därigenom medverka till atl undanröja tekniskahandelshinder. För del innebär tillämpandet av internationellasiandarder atl vi kan sälja samma produkt på ett flertal exportmarknaderförutom på vår hemmamarknad. Det ligger i intresse att berördamyndigheler, företag och näringslivsorgan aktivt med- Prop.1978/79:123 77 verkari och påverkar det internationella slandardiseringsarbetet sä snart produkterav betydelse för vår ekonomi är berörda. Många svenska företag som harengagerat sig i internationella standardiseringsprojekt har därigenom stärktsitt konkurrensläge. Standardiseringutnyttjas även vid produktion av varor i form av variantbegränsning för attförlänga tillverkningsserierna och därigenom sänka tillverkningskostnaden perenhet. minskas även lagerkostnaderna för säljare och köpare. Dettaär vanligt för enklare slutprodukter av typ skruv, bult, kullager m. m. För mersammansatta produkler kan koslnadema sänkas genom varianlbegränsning av såvälutgångsvaror som komponenter och halvfabrikat. Många svenska industriföretaghar i avgörande grad förbättrat sin lönsamhet genom alt standardisering harmöjliggjort anlingen storskalig lillverkning av enkla produkler ellersystemuppbyggnad av sammansatta produkter. Atl åsiadkomma produkter med högstandardiseringsgrad är somjag ser det en viktig möjlighet att stärka industrinskonkurrenskraft. Standardiseringär alllså ett betydelsefullt verktyg för att förbättra industrins konkurrenskraft,särskilt för ett industriland som med relativt småtillverkningsenheter, korta tillverkningsserier, en lilen hemmamarknad och ettslort beroende av internationell handel. Genom all staten bl.a. bidrar lillfinansieringen av standardiseringsverksamheten främjas den tekniska ochekonomiska utvecklingen i landet. Jag anserdet vara av stor vikt altstandardiseringsverksamheten även i framliden ges möjlighet att verka förnämnda ändamål. Ettliknande bidrag är del som samhällel ger inom områdel för mätteknik genom atltillhandahålla internationellt spårbara normaler för bl.a. industrin. Dennaverksamhet har till uppgift att verka för intemationeU harmonisering avmeioder och bestämmelser för malerielprovning, vilka annars kan verka som intemationellahandelshinder. Sverigesanslutning till principema om frihandel och kapitalels fria rörlighet övergränserna har inneburil en öppen attityd gentemot såväl utländskföretagsetablering i som svenska företags utlandsinvesteringar.Utländska direklinvesteringar i kan tillföra oss nya kunskaper i frågaom leknik, marknadsföring och ledning av stora och komplexa företag. Denutlandsägda tillverkningen kan minska importbehovet av vissa varor eller öppnalilllrädet till nya exportmarknader. Enligt min uppfattning kan utländskadireklinvesteringar medföra viktiga bidrag lill ett effektivt utnyttjande avkapital, teknologi och arbetskraft. Det är emellertid uppenbart att ocksånegativa effekter kan uppslå lill följd av utländsk etablering i Sverige.Multinationella företags agerande kan under vissa omständigheter få ickeekonomisk-politiska, skallepoliliska och arbetsmarknadspolitiska konsekvenser.Allmänt selt innebär en intemationaUsering av ett 1978/79:123 78 företagi regel en förstärkt förhandlingsposition gentemot svenska myndigheter.Således är det inte alltid lämpligt med utländska övertaganden av exisierandeinhemska förelag, som har tillverkning av belydande omfattning, skyddsvärdatillgångar såsom teknik och know-how eller vars tillverkning på annat sättberör vitala delar av värt näringsliv. De legala instrument om nu står tillförfogande - förvärvskontroll enligt lagen (1916:156) om vissa inskränkningar irälten att förvärva fasl egendom m.m. - är otidsenliga för att förebygga ellermotverka att sådana risker träder det allmänna intresset för när. Kraven på enmodemisering av kontrollinstrumenten avspeglas i betänkandet (SOU 1978:73)Kontroll av utländsk företagsetablering i m. m., som haravgetts av utredningen om utländska övertaganden av svenska förelag.Betänkandet remissbehandlas f. n. Del finns inte nu skäl att binda sig för huren lagstiftning med ett sådani syfte bör utformas i detalj. Svenskaindustriförelags utlandsinvesteringar har ofta möjliggjort högremarknadsandelar på utländska marknader. Därigenom har företagen kunnat uppnåen större lotal produktionsvolym, varvid kostnadema för forskning ochutveckling har kunnai slås ut på flera enheter. Utlandsproduktionen jämteexporten har därvid till viss del övervunnit den nackdel som utgörs avhemmamarknadens relativa litenhet som bas för kapilalkrävande forsknings- ochutvecklingssatsningar. Etablering utomlands är ofta ett viktigt konkurrensmedelpå flera produklmarknader där svenska företag är verksamma. Ett begränsal antalstorföretag dominerar dessa inlemalionaliserade produklmarknader däretablering av försäljnings- och tillverkningsenheter är strategiskt viktigaför att på behålla eller öka marknadsandelen. hardessa etableringar lill övervägande del skell genom förvärv av existerandeförelag. I samband med ändringen av valulalagstiftningen (prop.1974:89, FiU 1974:23, rskr 1974: 274) gav statsmakiema uitryck för en positivgmndsyn på utlandsinvesteringar som ett medel alt slärka företagensintemationella konkurrenskraft. Det ansågs emellertid nödvändigt att detla årlagfästa möjligheten för valutastyrelse att beakta även industri-och sysselsältningspoliliska aspekter på prövning av tillstånd fördireklinvesteringar ulomlands. Denna prövning får dock leda till avslag endastdå direktinvesteringar utomlands skulle ha åsamkat landets inlressenutomordentlig skada på grund av beloppets storlek eller annorledes. Dennabedömningsgrund skulle därvid komplettera den gällande regelnatl direktinvestering utomlands skall främja exporten eller på annat sätt varavalulabesparande. Bakgrundentill lagändringen var att utiandsinvesteringama hade fått en sådan omfattningatt det ansågs kräva en övervakning och påverkan från samhällets sida främstmed avseende på effekter på sysselsättningen och den teknologiska kapacilelen iSverige. Det har visal sig svårt atl tiUämpa de införda kriteriema. Dels ärdessa oklara till sin innebörd vid tiUämpning på enskilda utlandsinvesteringar.Dels är det svårl att göra en sammanväg- Prop.1978/79:123 79 ning av effekten pä kort och lång sikt eller effekten avden enskilda inves teringen och den sammantagna effekten av många utlandsinvesteringar un der . a. dessa omständigheter utgjorde bakgrunden llll de två utredningar som liUsalles , ulredningen (I 1977; 06) om de internationella investeringarnas näringspolitiska effekter och utredningen (E 1977: 03) om översyn av valutaregleringen. De cenlrala frågeställningar na för dessa utredningar vad gäller direktinvesteringar är dels att söka fin na vägar att beräkna effekten av utiandsinvesteringama på sysselsättning, industristruktur etc, dels att överväga den legala ulformningen av en eventuell reglering av utlandsinvesteringar. Enligt min mening bör man se regeringens åtgärderbeiräffande både utländska direklinvesteringar i och svenska företagsinvesteringarutomlands som en integrerad del av den allmänna induslri- och näringspolitiken.Då direktinvesleringarna inplaceras i en strategisk industripolitisk planeringmed därtill hörande framförhållning i informaiion, kan direkiinvesteringama -utomlands och i - användas till ett offensivt vapen i utvecklandet avsvensk industri som riskema och de negativa effekterna av sådanainvesleringar minimeras. Såvitt särskilt gäller utländska direktinvesteringari villjag inle utesluta att det kan befinnas vara ettindustripoliliskt iniresse alt uppmuntra sådana utländska invesleringar sombidrar lill tekniskt know-how, tillhör riksvilligt kapital och skaparsysselsättning i sådana branscher och regioner, där inhemska alternativsaknas. Den modemisering av kontrollinstrumenten som övervägs avses skapagarantier för att samhällets kontroll över verksamheten i utlandsägda förelagblir effekliv. Det finns anledning att återkomma till dessa frågor när denyss nämnda utredningarna har avslutat sitl arbele. Jag vill dock betona attutvecklingen genom arbetsgruppen för multinationella förelag löpande följs. Jag övergår nu lill att mer i detalj redovisa mina förslaginom olika delar av industripolitiken. Statsmakterna beslöl om ålgärder för alt främja demindre och medelstora företagens utveckling (prop. 1977/78:40. NU 1977/78: 34,rskr 1977/78:110). Beslutet innebar bl. a. att regionala utvecklingsfonderbildades i varje län. Fondema, som övertog de lidigare företagareföreningamasuppgifier, inledde sin verksamhei den . De tillfördes därvid betydanderesurser. Utvecklingsfonderna har som huvuduppgift alt genomkreditverksamhel och förelagsservice främja småföretagens utveckling. Inomföretagsserviceområdet skall fondema ägna särskild uppmärksamhet åt alt främja Prop.1978/79:123 80 a. nyelablering och export. Jag vill nu ta upp fråganom ytterligare insatser inom dessa områden. Enligt de av godkända riktlinjerna förföretagsserviceverk-samheten skall det inom varje utvecklingsfond finnas enfunktion för främjande av nyföretagande. Vidare skall fonderna nära samarbetamed bl.a. SIND, andra centrala och regionala myndigheter och organ, kommuner,banker och näringslivsorganisationer i nyetableringsfrågor. har flera organ bedrivit kurser ochkampanjer på temat . Ett exempel är dennyetableringskampanj som vissa handelskamrar, företagareföreningar och bankerbedrev . Ca I 700 personer som hade planer på att starta egen rörelseinbjöds lill överläggningar med experier inom olika områden och kunde på såsätt få diskutera sina affärsidéer. I de fall planema bedömdes som realistiskakunde konlakler knytas mellan tänkbara nyetablerare och olika institutionersom kunde tänkas medverka vid den fortsatta utvecklingen av projekten. Andraexempel är de nyetableringskurser som bedrivs av SIFU och andra kursarrangörer,samt olika invenieringar av företagsidéer som har gjorts inom vissa län. Dessaaktiviteter har mötts av ett påfallande stort intresse från personer med planerpå all bli företagare. Jag anser del vara särskilt betydelsefullt attutvecklingsfondema kan ge råd och hjälp åt dessa personer så att denyetableringsprojeki som bedöms vara realistiska kan genomföras. Särskildamedel bör därför lillföras fondema för delta ändamål. Även om åtskilliga kontakter redan har knutits mellanutvecklingsfonder och personer som vill starta företag behövs det inom mångalän ytterligare insatser för att få kontakt med sådana personer. Jag harerfarit alt de organ som deltog 1978 är beredda altdella i en ny kampanj. Därvid kan man dra nytta av erfarenheterna från denförra kampanjen. Jag avser all senare föreslå regeringen alt uppdra åt SINDalt ta initiativ till en nyetableringskampanj i samarbete med bl.a. deregionala utvecklingsfonder, handelskamrar och banker som önskar delta i ett sådantprojeki. För alt läcka kostnader för utvecklingsfondemas insatser samt bidralill all täcka koslnader för centrala informations- och organisationsinsatserbör särskilda medel anvisas. Jag beräknar 3 milj. kr. De statliga insatser som görs för atl främjanyföretagande riktar sig i allmänhet till enskilda personer som planerar attstarta egen rörelse. Däremot har mindre intresse visals bildandel avlöntagarägda företag. Enligt min mening bör särskilda ansträngningar göras förall inom förelagen ta tillvara den tillgång som de anställdas erfarenhet ochkunskaper utgör. Jag tänker i della sammanhang på de fall där de anställda ärberedda atl gemensamt gå in som ägare i det företag där de arbetar. Gjordasiudier visar att ca 40 företag med sammanlagt ca 1400 anställda inom tillverknings-och byggnadsindustri är löntagarägda. Huvuddelen är småföretag med färre än 50anställda. Orsakema till atl företag är löntagarägda varie- Prop.1978/79:123 81 En anledning är alt de anställda har övertagitrörelsen i samband med konkurs, belalningsinslällelse eller hot om nedläggningpå grund av bristande lönsamhet. Det förekommer också att de anställda hartagit över familjeföretag i samband med generationsskifte på ägarsidan.Huvuddelen av de löntagarägda företagen drivs i aktiebolagsform. Ett fätal är ekonomiskaföreningar. Sammanfattningsvis kan konstaleras alt relalivi få företag ärlöntagarägda i den meningen all de ägs av en grupp anställda eller verksamma irörelsen. Det är troligt att det finns en rad hinder, bl. a. av organisatoriskart. som särskilt svårt att bilda löntagarägda företag. Enligt min mening är det viktigt att nyföretagandeunderlättas när del gäller både enskilda personer och gmpper av anslällda somvill överta eller starta rörelse. Samhällets insaiser för alt undanröja hinderför nyföretagande bör därför kompletteras med åtgärder som inriktas på sådanahinder som särskilt är förknippade med löntagarägda företag. F.n. saknas docktillräcklig kännedom om vilka särskilda problem som uppslår när löntagarägdaförelag skall bildas. Jag förordar atl medel anvisas för en försöksverksamhetinom de regionala utvecklingsfondema. Fondema bör få möjlighet att medfördjupade insaiser av företagsservicekaraklär söka underlätta bildandel avlöntagarägda företag. får de ett underlag för att bedömastyrkefaklorer och svagheter hos sådana förelag samt vilka problem som finnsnär förelagen skall bildas. Försöksverksamheten bör bedrivas i samråd medkooperaiionsutredningen (I 1977:01). Det bör ankomma på regeringen att närmarebeslula om utformningen av verksamheien. Jag beräknar kostnadema fören sådanförsöksverksamhet till 1 milj. kr. Jag vill vidare erinra om atl statliga insatser ietableringsfrämjande syfte också sker genom särskilda investmentbolag. Ienlighel med beslut (prop. 1977/78:40 bil.