prop · G20385 · 1978-12-31 00:00:00 — Lantbruksstyrelsen uppger atl flera av lantbruksnämndernahar framhållil att kommunerna har gjort relativt omfaitande markförvärv förannan användning än samhällsändamål. Flertalet av lantbruksnämnderna tillstyrkerdärför utredningens förslag. Även lanlbruksstyrelsen tillstyrker förslaget avde skäl utredningen anförl. Styrelsen framhåller vidare att det inte synes varaavsikten atl kräva mera ingående utredningar och detaljplaner som underlag förlantbruksnämndernas prövning. Genom den fysiska riksplaneringen ochupprätlandel av kommunöversikler och markdisposi-tionsplaner har under senare årframtagits ett omfattande material som belyser bl. a. lokaliseringen av som är av intresse för samhällsändamål. material kan enligtstyrelsen utgöra ett lämpligt hjälpmedel vid nämndernas prövning. 1978/79:85 71 Länssiyrelsen i lån säger sig ha övervägt om intejordbruksintresset skulle kunna tillgodoses på ett adminisirativi enkelt menändå effektivt säll genom all kommun vid förvärv av jordbmksfaslighel gjordesobligatoriskt skyldig att samräda med lantbruksnämnden, varvid nämndensrepresentant skulle ha rätt att kräva formell tillståndsprövning av förvärvethos lantbruksnämnden. pekar på atl en liknande lösning har valtsi 23 § anläggningslagen i fråga om fastighetsbildningsmyndighets samråd medbyggnadsnämnd. Vid övervägande av olika alternativa lösningar har länsstyrelsenemellertid inte funnit tillräckliga skäl atl frångå utredningens förslag.Lånsstyrelsen i lån delar utredningens uppfattning att del avhänsyn till bl. a. behovei av en bättre samordning av den jordpolitiskaprövningen av olika kategorier förvärvares köp av mark är rimligt att kommunalaförvärv av jordbruksfastigheter i princip skall prövas enligtjordförvärvslagen. understryker emellertid atl kommunerna är beroendeav all kunna föra en aktiv markpolitik i sam-hällsutbyggnaden och alt på etttidigt stadium kunna förvärva den mark som behövs. Den överblick som fordrasför alt kunna bedöma frågor om kommunernas behov av markförvärv kan enligtlänsstyrelsen inte alltid förulsällas finnas hos lantbruksnämnderna. I sådanafrågor bör lantbruksnämnden därför regelmässigt inhämta yttrande frånlänsstyrelsen, som är högsia planmyndighet i länet. Den ståndpunkt somlänsstyrelsen därvid intar bör lantbruksnämnden följa. Om ochlantbruksnämnden inte har samma uppfattning bör ärendet avgöras av regeringen.Även i lån förordar att lantbruksnämnden skallsamråda med vid kommunala förvärv. Behovet av en likartad jordpolitisk prövning av alla deoffentliga förvärven understryks även av I Ålvsborgs tån. LRFerinrar om alt kommun vid frivilliga förvärv för att tillgodose sådana ändamålsom avses i I § förköpslagen skall meddelas förvärvstillstånd enligt förslaget.LRF förutsätter alt kommunen endast får möjlighet att förvärva markområde som isin helhet omgående erfordras för sådant ändamål. Enligt LRF synesutredningsförslaget innebära atl lantbruksnämnderna inte utan prövning skallgodta kommunens uppgift om alt ändamålet med det förvärvet är det av kommunenangivna. Det kan med hänsyn lill den möjlighel som föreligger förkommuninnevånare atl anföra kommunalbesvär över kommunens förvärvsbeslutförefalla tveksamt, om lantbruksnämnderna verkligen bör kunna pröva riktighetenav kommunens uppgifi om ändamålet med förvärvel närmare. Resultatet av en sådanprövning kan enligt LRF bli att frågan om ändamålet med kommunens förvärv(lälbebyggelseändamål) blir föremål för slutlig prövning i två instanser,nämligen hos regeringsrätten, då fråga är om kommunalbesvär, och hosregeringen, då fråga är om tillstånd enligt jordförvärvslagen. En sådan"kompetenstvist" måste undvikas. Förutsättningarna synes numera varagoda genom att lantbruksnämnderna skall medverka vid upprättandet av kommunalamarkanvändningsplaner. Vid markförvärvsärendets behandling i kommunfullmäktigebör undantagslöst lantbruksnämndens yttrande över tänkt förvärv föreligga. LRFtillstyrker med dessa förtydliganden utredningens förslag. erinrar om alt i de kommunala uppgifternabl.a. ingår att föra en aktiv markpolitik för att tillgodose samhällsbyggandetsbehov. Förbundet finner dock att övervägande skäl talar för att kommunalaförvärv underställs tillståndsprövning i enlighet med utredningens förslag.Detta är helt i linje med de övergripande motiven för en ändrad 1978/79:85 72 jordförvärvslagsliftning och som även avser att gagnajordbruket som näringsgren inom kommunerna. Det kan dock enligt förbundelifrågasättas om inte frågor om kommunala markförvärv bör underställaslänsstyrelsen om lantbruksnämnden inte har biträtt kommunens framställning. Lånsstyrelsen i län, som finner det följdriktigtatt kommunala förvärv prövas, ifrågasätter om inte ocksä kommuns förvärv fränstaten borde tillståndsprövas. Hovrätten för ställer sig tveksam tillförslaget och anför atl den föreslagna ordningen är principielll mindrelämplig. Antingen bör man kräva tillstånd för alla kommunala förvärv ellerockså hälla de kommunala förvärven utanför förvärvslagens tillämpningsområde.Hovrätten kan inte finna några avgörande principiella invändningar motnågotdera alternalivet. i pekar på attutredningsförslaget inte innehåller någon beslämmelse om all prövningen avförvärvsUllstånd skall vila lill dess frågan om kommunens förköpsrält avgjorts.Enligt är del lämpligt alt den nya lagen förses med enbestämmelse av denna innebörd. Samordningen kan lämpligen lösas på samma sättsom gäller i fråga om den nuvarande jordförvärvslagen och förköpslagen. Länsstyrelserna 1 , , , , , , , , ,, , , och tån, KF, LO,tantarbetareförbundet och är negativa till förslaget. Lånsstyrelsen i tån avstyrker förslaget ochföreslär att del nuvarande undantaget för bl.a. kommunala förvärv behålls.Enligt län.sstyrelsen i skulle en tillständsplikt för kommunalaförvärv innefatta ett intrång i den kommunala självstyrelserätten.Länsstyrelsen framhåller också atl kommunerna i allmänhet inteförvärvat annan mark än som behövs för tätbebyggelseändamäl. i Örebrolån framhåller att det föreslagna prövningsförfarandet innefattar bedömningarom kommunernas behov av mark för samhällsutbyggnaden. Lantbruksnämnderna tordesom regel sakna kompelens för alt gå in på sådan prövning och blir därförhänvisade till alt godta kommunernas uppgifier. Prövningen fyller under sådanaomsländigheier ingen funktion men medför administrativt krångel för bl.a.kommunerna. anser därför atl primärkommunala förvärv bör hållasutanför jordförvärvslagen. utgår härvid ifrån att kommunernasmarkpolitik kommer att följa översiktliga markanvändningsplaner vilkaupprättats i samråd bl.a. med lantbruksnämnden. Länsstyrelserna i , , och lån framhåller att en tillståndsprövning enligt förslagetkommer att medföra ökal administrativt arbete för kommunerna. Enligtlänsstyrelserna är det tillräckligt alt de jordpolitiska intressenatillgodoses genom ett obligatoriskt samrådsförfarande mellan kommun ochlantbmksnämnd. Ett sådant samrådsförfarande förordas därför i stället för denföreslagna Ull-ståndsplikten. Enligt I lån börlantbmksnämnden få möjlighet att få ärendet prövat av regeringen om kommuneninte följer den jordpoliiiska bedömningen. i Västernorrlandsriänerinrar om att man vid tillkomsten av den nuvarande lagen fömtsatte att samrådskulle komma till stånd mellan kommun och lantbmksnämnd vilket var orsaken tillatt man avstod från att då införa tillständsplikt vid kommunala förvärv.Enligt uppgift från lantbmksnämnden har sådana samråd 1978/79:85 73 dock inte förekommit i länet. har mot dennabakgrund i och för sig förståelse för atl lantbmksnämndema vill införalillslåndspliki för kommunerna. Länssiyrelsen har dock efter atl ha övervägtolika alternativ stannat för all ell samrådsförfarande är all föredra. I denmän en kommun upprättar markförsörjningsprogram bör samrådet kunna skebeiräffande detta program och därmed anses fullgjort för alla förvärv somöverensstämmer med programmet. Av särskild betydelse från synpunktär atl restmarker, som inte behövs för samhällsbyggandet, kan slå tillslmkturtationaliseringens förfogande. Enligt tånsstyretsens 1 tån uppfattning är detprincipielll olämpligt att lantbruksnämnden som seklorsorgan inomjordbruksområdel skall vara den myndighet som avgör om mark skall anses varabehövlig för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande ändamål. Länsstyrelsenutgår ifrån all kommun inte motverkar jordbruksralionaliseringen genom attförvärva mark med mindre ett sammanväg! samhällsintresse gör sig gällande medsiörre styrka än rationaliseringsintressel. Sammanvägningen avjordbruksintresset och övriga samhällsbyggnadsintressen sker i samband med denkommunala översikts- och detaljplaneringen och i de fall samförsiåndslösningarej kan uppnås ankommer det pä resp. regeringen att fatta deavgörande besluten. 1 anför att kommunernasframtida markförvärv i huvudsak lorde komma all ske inom områden som iöversiktliga markanvändningsplaner är avsedda för lälortsutbyggnader och därmedsammanhängande anordningar, dvs. förvärven kommer att omfatta egendom somavses i förköpslagen. Markanvändningsplanerna torde i vissa fall komma attbehandlas som generalplaner enligt byggnadslagstiftningen. Länsstyrelsenanseratt kommuns markförvärv inom bebyggelseområden i markanvändningsplan somfastställts som generalplan bör undanlas från lagens lillämpningsområde. Vidarebör övervägas möjligheterna att finna former för att medge undantag för kommunsförvärv inom bebyggelseområden i markanvändningsplan som tillkommit i samrådmed efter hörande av lantbruksnämnd och skogsvärdsstyrelse. Till de remissinsianser som avstyrker förslaget hör som i stället förordar ett samrådsförfarande. avstyrker förslaget och framhåller att kommunernas behovav mark nästan helt och hållet är betingat av deras ansvar som huvudmän för denfysiska riksplaneringen. Kommunala markförvärv är därför närmasi att betraktasom led i en process där fortlöpande planering av t.ex. tätortsutvecklingeninte bör få hindras av särskilda prövningsförfaranden vars motiv inteförefaller ha tillräcklig bärkraft. Övervägande skäl talar enligt förbundet föratt kommunernas markförvärv även fortsättningsvis undanlas frän prövning enligtjordförvärvslagen. Kyrkans förvärv och överlåtelser Flertalet av de remissinsianser som har yitral sig ifrägan ställer sig positiva till förslaget att kyrkans förvärv och överlåtelserskall vara underkastade tillståndsplikten i den nya jordförvärvslagen. Tilldessa remissinstanser hör lantbruksstyrelsen, , länsstyrelsernai , , , , , , ,, , och lån. , , , ,, lanlarbelareförbundet och Sågverkens råva- Prop, 1978/79:85 74 Dessa remissinstanser ansluter sig i huvudsaktill de skäl som utredningen här åberopat för sitt ställningstagande. Kammarkollegiel och KF avstyrker förslaget.Kammarkollegiet förordar att det nuvarande samrådsförfarandel behälls ochanför att della enligi kollegiets mening har fungerat väl. Det är därföriveksaml om bälire ordning uppnås genom den av ulredningen föreslagnalillslåndsprövningen. Ulredningen anför som moiiv lill förslagei endasl all,även om man kan nå i huvudsak samma resultat på administrativ väg, en prövningenligt joidförvärvslagen möjliggör en bättre samordning av markrörelserna änvad som är fallet. Del är enligt kollegiet svårt all förslå varför enprövning enligi jordförvärvslagen skulle möjliggöra en bälire samordning avmarkrörelserna än del nuvarande samrådsförfarandel, efiersom detta i praktikenär bindande för den myndighet som skall avgöra ärendet. Om samrådsförfarandelersätts med tillståndsprövning, leder detta vidare till att samma ärende skallhandläggas både enligt reglerna i jordförvärvslagen och i den kyrkligaförvaltningslagen. Det är då tänkbart att samma ärende kanprovas av regeringen både i jordbruks- som kommundepartementei. Inte minsl frånden enskildes synpunki mäste det te sig egendomligt att ett och samma ärendefordrar tillstånd från två olika myndigheter, framför allt om den enamyndigheten är regeringen. Vid avgörande av försäljnings- och förvärvsärendenbör enligt kollegiets mening i stället en och samma myndighet fatta detformella beslutet rörande ärendet i sin helhet. Kollegiet förordar därför atlkyrkliga försäljnings- och förvärvsärenden även prövas enligtgrundema för jordförvärvslagen med det samrådsförfarande som föreskrivs i denkyrkliga förvaltningsförordningen. Kammarkollegiel pekar vidare på att omsamrådsförfarandet ändå avskaffas mäste förvaltningsförordningen omarbetas ochbestämmelser meddelas om vilken instans - sliflsnämnd, pastoral ellerförsamling - som i besvärsärende enligt jordförvärvslagen skall företräda denkyrkliga jorden. KF anser att förslaget kommer att medföra ett ökatadministrativt förfarande och anser inte att utredningen har styrkt attfördelarna med den föreslagna ändringen överväger nackdelarna. Utredningens förslag att begränsa släktskapsundantagentill atl avse endasl make och avkomlingar tillstyrks av de allra flestaremissinstanserna. Till de remissinstanser som uttryckligen tillstyrker ellerlämnar förslaget i huvudsak utan erinran hör lantbruksstyrelsen,, lånsstyrelserna i , , ,, , och , , , , ,lantarbetareförbundet och TCO. Från flera håll understryks attförslaget kommer att innebära en endast marginell ulvidgning av lagenstillämpningsområde och man ställer sig därför i allmänhet positiv till deytterligare utredningar angående förvärv genom arv och dödsbons innehav avjordbruksfastigheter som jordförvärvsutredningen har föreslagit. Någraremissinstanser vill gå längre än utredningen medan några är tveksamma till enbegränsning av undantagen. Enligt lantbruksstyrelsen medför det ökande passivaägandet, som i huvudsak orsakas av släktförvärven, betydande negativakonsekvenser från såväl samhällsekonomisk som regionalpolitisk synpunkt.Styrelsen delar därför utredningens uppfattning atl en begränsning avsläktskapsun- 1978/79:85 75 dantaget bör ske. Styrelsen är ä andra sidan medveten omatl en sådan begränsning berör grundläggande familjerättsliga förhållanden ochinnebär ingrepp i den fria dispositionsrätten för en begränsad kategori avsamhällsmedborgare. Flertalet av lantbruksnämnderna delar enligilanlbruksstyrelsen utredningens bedömning och tillstyrker förslaget, i vissafall med reservation frän enstaka ledamöier. Ett fåtal nämnder anser allsläktskapsundantaget bör avskaffas helt. Enligt styrelsen är del uppenbart allsläklskapsundanlagel i jordförvärvslagen utgör ett hinder mot att uppnå målenför jordbrukspolitiken enligt de av statsmakterna beslutade riktlinjernaoch all därför siarka skäl i och för sig kan anföras för att detta undanlagavskaffas. Efter ingående prövning har dock lantbruksstyrelsen med hänsyn tillden gällande familjerättsliga lagstiftningen inte funnit det möjligt att nuföreslå en sädan uiformning av jordförvärvslagen. Styrelsen tillstyrker därförutredningens förslag till ny utformning av släklskapsundanlagel. Flera andra remissinsianser som tillstyrker förslagetanför i huvudsak samma skäl som lantbruksstyrelsen. LRF anför att när det gäller den konkrela utformningen aven ny jordförvärvslag har utredningen inte gått så långt i fräga omsläktförvärven som de analyserade problemen i och för sig skulle kunnamotivera. Utredningen har dock enligt LRF:s uppfattning funnit en väl avvägdlinje mellan olika intressen, även om den inte hell överensstämmer med kravenfrån unga etableringsintresserade jordbrukare. Den föreslagna inskränkningenfär dock enligt LRF:s mening inte innebära något hinder för sådana anförvantersom enligt gällande lag inte behöver förvärvstillslånd att erhållaförvärvstillslånd, om de avser atl bosätta sig på en släktgård och bruka den.Genom att tillämpa lagen på det sätt som ulredningen föreslår bör det nämligenvara möjligt att ta de hänsyn som ett släktskapsförhållande eller likartalförhållande innebär när frågan om förvärvstillslånd prövas. Utredningen haranfört att förvärvslillstånd inte bör vägras utan särskilda skäl om sådanförvärvare avser atl bosätta sig på och bruka egendomen. LRF förutsätier altdet här bör vara fräga om mycket starka skäl. Sä bör t. ex. i de fall, dåförvärvaren lidigare har varit bosatt på gården och deltagiti brukningen särskilda skäl få anses föreligga för att förvärvstillslånd skallkunna lämnas till annan än släkting (syskon eller syskonbarn) lill ägaren.Regler härom bör införas i en särskild paragraf i lagen. ställer sig tveksamt begränsning av släktskapsundantaget och anser att utredningsförslaget idenna del är diskutabelt. Även uttalartveksamhet i fråga om del rikliga i att inskränka tillståndsfriheten vidsläktförvärv. Avskaffas tillståndsfrihelen för makes avkomling, syskon ochsyskons avkomling skulle detta enligt förbundet nämligen kunna bli ett hinder irationaliseringsverksamheten genom att man i så fall inväntar arv. Medvetenhetenom att egendomen får drivas vidare av en nära anhörig är ofta för äldre brukareen till ytterligare förbättringar av egendomen. Samarbetsorganet förjordbruksfrågor är negativt och anför atl de motiv utredningen har anfört fören begränsning av undantaget till att gälla de som är närmast arvsberättigadeinte är så entydiga att de bör tas till intäkt fördetta ingripande i gällandearvslagstiftning. Bankinspektionen kritiserar förslaget att avskaffatillståndsfriheten för förvärv av syskon. Den nuvarande undantagsbestämmelsenbeträffande syskonförvärv baserar sig på den samhörighet som finns mellansyskon 1978/79:85 76 och det förhållandel alt syskon kan ha växt upp påfastigheten eller brukat den tillsammans. Att dä ell sädanl syskon enligiförslaget skall vara skyldigt söka tillstånd till förvärv av fasiighelen kanenligt inspektionen te sig slötande. Enligt utredningens beräkningar skulle defrån lagen undaniagna släktförvärven härigenom komma att minska med ca 10%.Enligt inspektionens mening är detta inte ell tillräckligt skäl för atl krävatillstånd för förvärv av syskon. Inspekiionen avstyrker därför förslaget idenna del. Däremot vill inspekiionen inte motsätta sig att tillstånd skallkrävas då syskons avkomling är förvärvare. i anmärker att ett avskaffandeav tillstånds-friheten för makes barn i allmänhet kommer atl få mindrebelydelse, eftersom en successionsöverlåtelse via maken i regel kan ske utantillståndsprövning. Endasl om maken avlidil kommer barn, som inte är barn tillöverlåtaren, atl behöva förvärvslillstånd, anför . Liknandesynpunkier framförs av i . Några av remissinsianserna vill gä längre än ulredningenföreslår. Lånsstyrelsen i anser alt det bör övervägas, om inteäven makes eller bröstarvingars förvärv av jordbruksfastighet skall underkastassärskild tillståndsprövning. Det får dock enligt anses ligga isakens natur att vid en sådan prövning tillstånd till förvärv skall ges om intesärskilda skäl talar mot detla. För alt det jordbrukspolitiska målet skall kunna uppnåsinom överskådlig tid när det gäller markfrågan anser iNorrbottens län alt en lillsiåndsprövning bör vara obligalorisk när det gälleralla enskilda förvärvare, detta även vid förvärv genom arv. Länsstyrelsenuttalar dock förståelse för att de villkor som gäller för förvärvslillståndbör utformas i viss utsträckning annorlunda då det är fråga om förvärv av makeeller avkomling. Det vore nämligen enligt mening olämpligt omförvärvstillstånd skulle kunna vägras make eller avkomling på den grunden altfasligheten behövs för rationalisering i sådana fall då maken resp. avkomlingenhar för avsikl att fortsätta fastighetens drift om än denna sker på en ickeutvecklingsbar fastighei. Å andra sidan finner del stötande attförvärv som sker enbart i spekulationssyfte skall accepteras enbart på dengrunden att del sker av make eller avkomling. En sådan konstruktion motverkarden strävan efter likhet inför lagen som kännetecknar modern lagsiiftning.Även i anför att släktskapsundantaget böravskaffas helt. anför att del är mindre viktigtvem som äger skogen än hur den brukas. Därför bör samhället, när man valt attgå in och reglera fastighetsmarknaden, styra jordförvärvaren så alt köpare utankompetens och avsikt atl driva korrekt skogsbruk vägras förvärvstillslånd.Råvaruföreningen anser därför alt alla förvärv skall prövas mot ett övergripandekompetenskrav, såväl släktförvärv, fysiska personers som juridiska personersförvärv, där köparens förutsättningar och avsikter alt driva kortekt skogsbrukbedöms. Exekutiva auktioner och andra frågor om undantag förjordförvärvslagen Utredningens förslag att införa lillslåndspliki förförvärv vid exekuUva auktioner tillstyrks bl. a. av lantbruksstyrelsen ochskogsstyrelsen. Om del ur samhällsekonomisk synpunkt är angeläget med enkontroll av priserna på jordbruksfastigheter är det å andra sidan enligtlänsstyrelsen i omotiverat atl godta överpris uppnådda videxekutiva 1978/79:85 77 Det bör därför vara möjligl förexekuiionsmyndighelen alt försälja utmätt egendom under hand sedan särskildvärdering företagits efter samma grund som tillämpas vid tillståndsprövning. Isådant sammanhang bör uppträdande spekulant kunna utverka förhandstillståndfrån lantbruksnämnden i fråga om den prövning ulöver prisel som skall företas.Innan underhandsförsäljning företas bör ha klarlagts att fastigheten enligtlantbruksnämnden inte behövs för rationaliseringsändamål eller att kommun intehar för avsikt att utöva förköpsrätlen beiräffande densamma. i lån konstaterar atl försäljningav jordbruksfasligheler på exekuiiv auktion inte är sä ofta förekommande.Länsstyrelsen vill därför inie motsätta sig atl den särställning somförvärvare genom sådan auktion nu har avskaffas, även om vissa olägenheter kanuppstå i sammanhanget som i.ex. alt fördelningssammanträde måsle invänta förvärvslillstånd.Länsstyrelsen i lån har i princip ingenting atl erinra molutredningens förslag. Den av ulredningen förordade ordningen som medför atllidpunkten för tillträde av fastigheten kan komma att hållas svävande skaparemellertid osäkerhet hos fordringsägare och andra och slår enligi länssiyrelsenockså i strid med ett antal bestämmelser som reglerar del exekutivaförfarandet. Länsstyrelserna i och förordar allkonsekvenserna av utredningens förslag blir föremål för ytterligare utredning. Förslaget inger enligt LRF:s uppfattning betänkligheter.LRF finner atl utredningen inte har framlagt tillräckligt starka skäl för sillförslag om att avskaffa nuvarande regler om undantag för förvärv genom inrop påexekutiv auktion. Alt de exekutiva auktionerna haft låg frekvens under senareår är enligt LRF inget motiv för att nu ändra gällande regler. Del kan förutsättasall utredningens förslag på denna punkt kommer alt inverka menligt beiräffandeviss kreditgivning lill lantbruket. För atl förhindra atl olämpligadispositioner företas på egendomen, bör i siällei sådana regler införas ijordförvärvslagsiifiningen atl inte gagnvirkesuttag ulan endast skogsvårdandeåtgärder får ske på en fasiighel till dess förvärvslillstånd harbeviljats. Det vore en fördel om denna regel kunde införas att gälla vid allförvärvsprövning. LRF föreslär därför all nuvarande regler blir gällande äveni den nya jordförvärvslagen som en regel införs om avverkningsförbudpå den faslighet som är föremål för förvärvsprövning. Bankinspektionen finner inte klarlagt att nackdelarnauppvägs av de fördelar som kan ligga i att förvärven prövas enligtjordförvärvslagen och anser för sin del att det nuvarande undanlaget förexekutiva försäljningar bör behållas. Även länsstyrelserna i och Uppsalalän avstyrker förslaget. Enligt i län kommer storaolägenheter att uppslå för överexekutor och allmänhet om utredningens förslaggenomförs pä säll föreslagits. Fördelningssammanträde kan dä inte hållas förränefter det förvärvslillslånd har lämnals. Om inroparens förvärvsansökan avslåskan lång lid förflyta innan frågan slutligt avgörs, om besvär anförs. Vidavslag på förvärvsansökan måste ny auktion hållas. Det kan dröja innanett ärende avslutas och lagakraftvunnen försäljning har skett, eftersom fleraköpare kan vägras förvärvstillstånd. måste överexekutor se tillatt fastigheten förvaltas pä nöjaktigt sätt.