prop · G203183 · 1978-12-31 00:00:00 — För raiionaliseringsutvecklingen inom jordbrukel hararrendefrägorna såväl vad gäller lillskoltsarrenden som gärdsarrenden fäll storoch ökande belydelse. Lantbruksslyrelsen ansluler sig lill kommitténs bedömningalt reglema om jordbruksarrende bör ulformas sä att de främjar arrendatornsintresse av atl lägga ned del arbele och det kapital som krävs för attäsladkomma effektiva familjejordbruk. För arrendatorn är det i detla hänseendeav störsla vikt att han eller hon kan räkna med en säker och varaktig besittningav arrendeslällel. För alt arrendalorn skall komma i ålnjuiande avbesittningsskydd krävs enligi nuvarande lagsiiftning alt skriftligtarrendeavtal upprättas. Kommittén föreslär ingen förändring härvidlag. Denarrendeundersökning som SCB på kommitténs uppdrag genomfört har emellertidvisat all munlliga arrenden förekommer i en omfallning som inte kan ansesgodlagbar. Frågan om hur anialei sådana upplälelser skall kunna nedbringas harkommittén funnit ligga uianför dess uppdrag. Nägra lantbruksnämnder har i sina remissyttranden anförtatl den rättsosäkerhet som kännetecknar de muntliga arrendeupplåtelserna utgörell vida siörre problem än de man uppdragii äl arrendelagskommittén all sökalösa. i efterlyser en förändring av lagstiftningeninnebärande atl ocksä muntliga avtal om upplåtelse av jordbruksmark omfattasav arrendelagens bestämmelser. Lantbruksstyrelsen anser det vara av störslavikt alt de munlliga arrendeupplåtelserna begränsas. SCB:s arrendeundersökninghar visat alt sådana upplåtelser är särskilt vanliga vid sidoarrende. Dessaarrenden svarar ocksä lotalt setl för en myckel stor och ökande andel av denstrukturrationalisering som sker inom jordbruket. Lanlbruksstyrelsen villunderslryka den betydelse sidoarrendena har när det gäller all skapaförutsättningar för effekliviietsfrämjande invesleringar till nylla för såväljordbrukarna själva som för samhället i övrigi. Den osäkerhei i besittningensom kännetecknar munlliga arrenden (i likhet med etläriga skriftliga arrenden)hindrar dock i stor utsträckningen från allmän synpunkt angelägen rationaliseringsverksamhet. Lanlbruksstyrelsen anser därför starka skäl tala för altett lagstadgat besittningsskydd i nägon form införs även för munlligaarrendeupplåtelser, där arrendalorn kan siyrka all han eller hon har brukaiarrendeslällel under ell visst antal år. Samma skydd bör även ges ät arrendatorsom under motsvarande lid innehaft skriftliga eilårsarrenden. Ett sådani skyddskulle kunna ges i form av lagsiadgad rätt för arrendalor som innehaft ellarrende under viss lid all kräva skriftligi femårigi avtal. Vid tvisl i sådanafall mellan jordägare och arrendatorer bör arrendenämnden falla avgörandeenligt samma grunder som gäller vid ivisl då skriftligt avial sagls upp. Delbör dock klarl underslrykas atl något ökat besittningsskydd inle bör införasför mark som arrenderas från lantbruksnämnds markreserv i avvaktan på mergenomgripande slruklurförändringar i ell område. Även om en i denna riklningändrad lagsiiftning innebär en viss risk för ett minskat ulbud av arrendemarkbör denna risk inle slä i vägen för en sädan ändring. Lantbruksstyrelsen vill idetta sammanhang erinra om de skärpta krav på 1978/79:183 72 ändamålsenlig brukning som förs fram i jordförvärvsutredningensförslag till lag om sköisel av jordbruksmark (Ds Jo 1978:6). Förslagei ger vissmöjlighel ål tillsynsmyndigheten all ulöva ökad press på jordägare, varsintresse inle är all nu eller varaktigt ägna sig ål jordbruk,att arrendera ut jorden. Lantbruksslyrelsen har observerat en tendens till altlämpliga gårdsarrenden i ökad omfattning utarrenderas utan tillgång tillbostad för arrendatorn. Därvid blir reglerna för sidoarrenden tillämpliga ävenom arrendalorn inle brukar någon annan mark. Enligt gällande regler försidoarrenden har jordägaren därmed rätt att upplåta arrendestället för ett är itagel. Lantbruksstyrelsen anser del angelägel alt kunna begränsa jordägaresmöjligheler alt kringgå arrendelagstiftningen genom all vägra tecknalångsiktiga avtal. Del förslag lill ändrade regler som slyrelsen för fram isyfte all begränsa problemen med de muntliga arrendeupplåtelserna tjänar ävendelta syfte. Slyrelsen är medveien om att det kan vara svårl alt i nuförevarande sammanhang ändra lagstiftningen på sätt förordals i del föregående.Enligi siyrelsens mening bör därför arrendelagskommittén få i uppdrag atlöverväga frågan vid sitt forlsatta arbete. i län: Nämnden anser atl deföreslagna regeländringarna inte kommer alt påverka det totala utbudet inämnvärd grad. Möjligen kan en viss förskjulning ske från gårdsarrenden tillsidoarrenden. Besittningsskyddet omfattar även sidoarrenden med en arrendetidav och däröver. Under senare är har storleksrationaliseringar blivitallt vanligare genom tillskott av sidoarrenderade arealer. Det är enligtnämndenserfarenhet just fördessa fall - sidoarrendena - som ell utvidgat skyddfår den störsla belydelsen. I : Det finns risk för attett genomförande av kommitténs förslag kan leda lill att antalet muntligaarrendeupplåtelser kommer alt öka. Kommittén lämnar inga förslag lill lösningpä denna problematik ulan framhåller enbart atl frågan ligger utanföruppdraget. finner det synnerligen anmärkningsvärt att dennafråga som redan nu är av allvarlig nalur icke behandlas mera ingäende medförslag till lösningar. En ytterligare ökning av de muntliga arrendena i avsiklatt kringgå en skärpt lagstiftning synes ju till väsentlig del kunna upphävakommitténs presenterade förslag och åsiadkomma en situation som urarrendatorernas synpunkt till och med är osäkrare än dagens. Lantbruksnämndenefterlyser därför tillskapandet av ett system innebärande att också demuntliga avtalen om upplåtelse av jordbruksmark omfattas av arrendelagensbestämmelser, åtminstone vad gäller mera långsiktiga och stabila upplåtelseroch där syftei klart synes vara att kringgå arrendelagstiftningen genom atticke teckna skriftliga avtal. Detta synes väsentligt eftersom åtskilligaarrendatorns större invesleringar numera icke sällan baserar sig på arrenderadmark. Ett vanligt exempel är sålunda att en jordägare uppför en betydligtstörre ekonomibyggnad än vad som behövs för det egna arealinnehavet men somändå motiveras på grund av tillskotlsarrenden, ofta enbart munlliga sådana.Lantbruksnämnden bör också i sin rådgivningsverksamhet på alla sätt propageraför skriftliga avtal saml upplysa om faran med enbart muntliga sådana. i : Den del av länelsåkerareal som arrenderas har ökal . uppgick länetsåkerareal vid jordbruksföretag med åker till 308748 heklar.Härav brukades av ägaren och arrenderades. 1978/79:183 73 Antalet företag i länets jordbruk uppgick samma ; Summa 4339 helt ägda med totalt Summa 1 920 helt arrenderade med totalt Summa 2 383delvis arrenderade med totalt Summa 8 642 företag med totalt Arrendeformen är av stor betydelse i denrationaliseringsprocess som pägär inom jordbrukel och som leder lill alljordbruksföretagen efter hand anpassas till de ändrade tekniska och ekonomiskaförutsättningarna. Ur rationaliseringssynpunkt är del betydelsefullt atl enarrendator kan räkna med atl fä behälla ett arrende så länge han sköter deltapå ett lilifredsställande sätt och inte tungt vägande skäl (exempelvisangelägen yttre rationalisering) medför atl arrendeställel behöver lagas ianspråk för annal ändamäl. Vid tryggad besittning har brukaren underlag för allgöra långsiktiga investeringar i bl. a. ekonomibyggnaderna på ell gårdsarrendei syfte atl möjliggöra ralionell drift och i maskiner som behövs för att drivaell genom tillskoilsarrende ulvidgal förelag. anser all orsakerna lill att andelenarrenderad mark ökar om möjligt bör klarläggas. De totala förändringarnaframgår av de uppgifter som företagarna i jordbruket lämnar tilllantbruksregistret m. m. men vad som ligger bakom förändringarna torde delvisvara oklart. Nämnden har dock intrycket atl bäde äganderältsöverföring tillfrämsi barn, där den tidigare ägaren fortsätter som arrendalor, och obenägenhetbland icke jordbrukare som t.ex. ärvt jordbruk all avhända sig dessa är avbelydelse. Del är lantbruksnämndens uppfattning atl personer som inte äryrkesverksamma inom jordbruket numera i större utsträckning än lidigare varfallel av t. ex. känslomässiga skäl och med hänsyn till kapitalets Iryggaplacering behåller även tämligen småjordbruk som kommer i deras ägo. Dä denuvarande brukarna på mindre, ej bärkraftiga jordbruk av ålders-eller andraskäl upphör med brukningen är det i regel att föredraga att jordbrukendisponeras för rationalisering genom försäljning för sammanläggning medangränsande jordbruk som är i behov av ulökad areal. Som tidigare nämntsbehåller dock ofta den lidigare ägaren eller någon denne närståendeäganderälten. 1 sådani fall är det enligt nämndens mening urralionaliseringssynpunkl bältre att jordbruket utarrenderas som tillskottsmarkän atl detta skötes med hjälp av maskinstaiion eller i extensiv form medtillfällig personal. Bärkraftiga jordbruk som är i "ickejordbrukares" ägo torde i regel utnyttjas bäst genom utarrendering. Enligt lantbruksnämndens uppfattning är det betydelsefulltatl rättslägel mellan jordägare och arrendalor inte förskjules på sådant sättalt jordägare undviker utarrendering till förmån för brukning i egen regi ellerövergår till att i ökad utsträckning utarrendera tillskottsmark påettårskontrakt. Enligt lantbruksnämndens uppfattning är det Iroligl attbrukning i egen regi i dessa fall i regel leder till ett sämre utnyttjande avmarken än som erhålles vid utarrendering. Samlidigt gär yrkesverksammajordbrukare miste om tillfällen alt rationalisera sina företag. i : Som framgår av denenkätundersökning som SCB utfört på arrendekommitténs uppdrag har de muntligaavtalen en alltför stor omfattning. Nämnden ifrågasätter därför omdet inle i kommitténs forlsatta arbete borde ingå att undersöka ålgärder föratt begränsa omfattningen av muntliga arrendeavtal. Dessa avtal skapar inlesällan ivister mellan avtalsparterna där arrendalorn som regel har svårl althävda sin rätl. Prop.1978/79:183 74 i län: En belydande del av antaletarrenden upplåtes skriftligt avtal. Dessa arrendatorer kan inle allslillgodogöra sig det skydd, som den nuvarande arrendelagstiftningen ger,eftersom denna endasl gäller för skriftliga avtal. Dessa arrendalorer har enmycket sämre rättslig ställning än de arrendatorer, som har skriftliga avtal,men de lorde inle ha givil delta lill känna i några skrivelser elleruttalanden, såsom de organiserade arrendalorerna gjort. Även om de munlligaarrendena i de fiesia fali är sidoarrenden anser lantbruksnämnden atl denrättsosäkerhet, som kännetecknar de muntliga arrendeupplåtelserna och detförhållandet atl arrendatorn ej kan bedriva växtodling med tillräckligt långplaneringsperiod, ulgör ett vida siörre problem än de problem, som manuppdragii ål arrendelagskommittén all söka lösa. Del framlagda förslaget innebär att arrendatorernasställning förbällras, dvs. Om förslaget genomföres lordeägarnas intresse för all upprälla skriftliga avtal bli ännu mindre än vad delnu är och skillnaden mellan de båda grupperna av arrendatorer bli ännu mer markerad. Jordförvärvsulredningen (Jo 1974:07) har fält i uppdragatl utreda och lägga fram förslag lill kontroll av arrendeetablering. En eventuell kontroll av arrendeetablering måste uppenbarligen knytas lill skriftligt avtal. 1 avvaktan på att utredningen skall avge betänkande på detla område bör inga åtgärder vidtagas, som kan leda lill att antalet arrendeupplålelser ulan skriftligt avtal ökas.--- Enligi nämndens uppfattning bör de av kommittén framlagdalagförslagen med undantag av de ändrade uppsägningsreglerna inte genomföras f.n. Man bör i övriga delar försl avvakia lill vilket resultat jordförvärvsulredningenkommer när del gäller bl. a. frägan om eventuell tillständsprövning vidupplälelser av sidoarrenden. i : I finnsendast ett fåtal gärdsarrenden. Sidoarrenden är däremot av stor omfattning.Enligt en intervjuundersökning rörande sidoarrenden i Västerbollen, somlantbruksnämnden Ulfört, brukades 1975 av åkerarealen i länel som sidoarrende,men endast omkring 1/3 disponerades med stöd av skriftliga konirakt.Arrendeavgifterna var laga, i medeltal endast /ha, och mer änhälften av den totala arrenderade arealen brukades som s.k. gratisarrende.Endast var femte arrendator hade kännedom om innehållet i arrendelagen. Sidoarrendena är oflasl helt avgörande för om en ralionaliseringskall kunna genomföras. Specielll vid nybyggnad av djurslallar slälls krav påstörre enheter och därmed också på störte areal, någoi som i regel endast kantillgodoses genom kontrakterade sidoarrenden. För de inlressen lanlbmksnämndenskall förelräda är del vikligl all den artenderade arealen är välbelägen iförhällande lill brukningscenirum, ej försvårar en uppbyggnad av andrabrukningsenheler i områdel och har tillräcklig varaktighet för alt utgöraunderlag för långsiktiga investeringar. : Verkei noterar atl ulredningens förslag sågott som undantagslöst är ägnat all förbättra arrendalorns ställning genlemoijordägaren. Delta gäller främst besittningsskyddet. Vidare noterar verket, altartendeavgiftema har getts ett stort utrymme utan alt i egentlig meningtillföra diskussionen något nylt. Verket noierar vidare att sambandet mellanarrendatorns ålder och besittningsskydd inte är belysl i ulredningen. Vidarevill verkei påpeka all de gällande arrendebestämmelserna har gällt förhållandeviskort tid och all de har fungeral väl med vissa smärre 1978/79:183 75 Del gäller bl. a. frågan om uppsägningsreglernasom är olyckliga i del all uppsägning alllid enligi nuvarande ordning avserarrendels upphörande oavsell om parlema är hell överens om allarrendeförhällandel skall besiä pä ändrade villkor. Verkei föreslär molbakgrund av della, all endasl smärre jusleringar av nuvarande lagsiiftning skeri avvaklan pä all siörre erfarenhet har kunnai erhållas genom praxis. i : Privatpersoner utanförden släklkreis för vilken förvärvslillständ inle krävs har under senare årmötts av ökade svårigheter alt förvärva jordbruksfasligheler. Arrendeinslitutethardärför fåll siörre belydelse. gäller inle minsl för ländär nu av länets lolala åkerareal ulgör arrenderad mark. Uivecklingenhar medfört siigande arrendeavgifter främst på högklassig jordbruksmark. Medhänsyn härtill och lill den översyn som skell av jordbrukspoliiiken och reglernaom markförvärv finner länssiyrelsen översynen av arrende-lagsiiftningenmoiiverad. En försiärkning av arrendalorns ställning i de avarrendelagskommittén berörda avseendena framslår som önskvärd. Den av kommittén gjorda avvägningen mellan jordägarens ocharrendatorns rättigheter och skyldigheler framslår som lämplig. En felaktigavvägning härvidlag kan emellerlid medföra ell minskal ulbud av arrenden, ökadanvändning av munlliga avial m. m. Enligi kommitténs mening kommer deföreslagna reglerna sannoliki inle all medföra några pålagliga sädana nackdelar.Kommitténs undersökning visar att fördelningen mellan helägda jordbruksförelag,hell arrenderade förelag och blandbmksföreiag varil i del närmasle oförändradunder liden . Emellerlid har anialei sidoarrenden ökal. konsialerat en inte obetydlig förekomst av munlliga arrendeavial. Delär därför angelägel atl utvecklingen följs med uppmärksamhet. Länsstyrelseni : Den nuvarande lagstiftningen om jordbmksarrende trädde i kraftär . Del är något förvånande alt man så pass korl lid efter ikraftirädandeipå vikliga punkter gör en översyn av reglerna. Möjligen har detta sinförklaring i den obalans som föreligger mellan tillgång och efierfrågan päjordbruksarrenden. Denna obalans kan bero på atl det lör en arrendalorkrävs alli större enheter för alt erhålla ell så bärkraftigt jordbruk all hans familj inle slandardmäs-sigi skall slä pä en lägre nivä jämfört medandra yrken. Utvecklingen har gåll därhän all ett jordbruksförelag kräver siorainvesleringar och planering för läng lid framåt. Det är därför av stor viktför en arrendalor atl ha eu slarkl besittningsskydd och att arrendeavgifieninte stiger lill en så hög nivå atl artendeslället inle kan bära den.Arrendatom och hans familj måste kunna känna irygghei i sin näring. är isig ingel molsalsförhäl-lande lill jordägarens inlressen. Vissa av kommitténsframlagda förslag kommer emellertid onekligen av jordägarna atl betraktas somväl ingripande, vilket kan få icke önskvärda effekter på utbudet avutartcnderad jord. Det är givetvis svårt att på förhand ange i hur stor grad deföreslagna lagändringarna kommer alt påverka jordägarens vilja all arrendera utsin jord men kommittén borde nog ägnal problemet större uppmärksamhet än vadsom redovisats i betänkandet. i : Den grundläggande orsaken lill allöversyn på viktiga punkler påkallals så pass kort efter införandel av den nyaarrendelagstiftningen lorde slå alt finna i obalansen mellan tillgång ochefierfrågan av jordbruksartcnden. Framför allt de publika jordägarna har i allmänhet inlemöjlighel alt själva bruka sin jord. För artendemarknaden är del inle endasldel lotala Prop.1978/79:183 76 antalet arrendeställen som har betydelse. Minst likaavgörande är hur stort utbudet är vid en given lidpunki. Såtillvida päverkarregler som konserverar rådande brukningsförhållanden utbudet även från depublika jordägarna. Efter viss ivekan gör kommittén en försiktig bedömning avriskerna för minskal ulbud. All "själv bruka sin jord" är elltänjbart begrepp. En enskild jordbmkare kan, utan atl därför upphöra medjordbmket, minska sitl engagemang i jordbruksdriften högst väsentligt och ävenbegränsa sitl ekonomiska risktagande genom all anlita maskinstaiion ivarierande omfallning; från atl avse något enstaka arbetsmoment till helajordbruksdriften. har en bestämd känsla av all de nya regler somnu föreslås av många enskilda jordägare kommer all upplevas så reslrikliva altdel får fulll märkbara effekier ifråga om utbudet. : Artendereglerna är betydelsefullaför ulredningens arbete, eftersom en pantvärde lill stor del beror påinnehållet i den rätt med vilken ägaren har byggnaden placerad på annans mark.------ Huruvida arrendelagstiftningen i dess helhetkommer atl, sedan kommitléförslaget lagls lill grund för lagändringar,bilda en lillräcklig grund för ell sådani panlsysiem som utredningen arbetarpå är del ännu för lidigi att yttra sig om. Föreningen : Upplåtelse avnyttjanderätt medelsi inslilulel arrende får ses som en sammanvägning av fierai och för sig frislående delar. Arrendeställel utgör arrendators arbetsplats,hans boslad och hans investeringsobjekt. Ses dessa isolerade var för sig har ivårt land delarna omgärdats med ell omfattanderegelsyslem. Setl ur den förslnämnda synpunkten bör reglerna inomarbetslivet i övrigt och förhållandena inom arrendeområdet vara nära knutnatill varandra. De stora förändringar som under skettinom arbetslivet beträffande irygghei i arbetet, skydd lill liv och lem,medinflytande i besluisprocessen samt garaniier för en skälig ersättning förarbeis-insalsen bör även ge klart uislag i lagsiiftningen om arrende. Vid alla s. k. gårdsartcnden inrymmer arrendeställetbostad för arrendator och hans familj. Den trygghet till bostad, som finnsinskrivna eller av olika utredningar föreslås inskrivna i författning, visaratt trygghet till bostad och bostadsort tillmäts en allt större betydelse.Bostaden kan inle betraktas som en handelsvara jämföriig med andrakonsumtionsvaror. Flertalet människor flyttar högst ogärna från den plats därfamiljen rotat sig. Dä samma kriterier gäller för en arrendators önskemål påirygghei, bör lagsiiftningen utformas på sådani säll att den nära anknyter lillreglerna inom hyresområdet. Sä gott som undantagslöst svarar artendator för deinvesleringar i maskiner, djur och lager, som behövs för arrendeställetsdrifl. Många av invesle-ringarna är inliml knuina till just denjordbruksfastighet lili vilken de är anskaffade. Inle sällan måste invenlarierav olika slag så fasl anbringas vid fastigheten att de inte ulan skadegörelse,på såväl inventariet som den byggnad eller mark vid vilka de fästs, kanlösgöras. Exemplen härå är många. Här må nämnas inventarier av betong såsomfoderbord, spillor, boxar, gödselsläder och avloppsledningar men ocksåinvenlarier av annat malerial såsom maskiner för mjölk-, foder- ochgödselhanlering ävensom ledningar för och elsiröm. Av det sagda framgår att föreningen hell delarulredningens uppfattning atl arrendatorns irygghei i besittningen är enangelägenhet, som bör om- Prop.1978/79: 183 77 gärdas med väsentligt förfatiningsbundet skydd.Lagreglerna bör vara så Ulformade alt arrendatorn. för atl väga salsa detkapital som krävs för ett rationellt drivet jordbruk, med någoriunda godförulsägbarhel skall kunna bedöma framlidssituationen. LRF: LRFvill understryka viklen av all de nya reglerna ges en sådan uiformning alt inlenegativa konsekvenser uppslår, säsom ökning av anialet oregleradeavtalsförhållanden i form av muntliga upplåtelser eller ökad omfattning avkortlidsupplätelser utan besittningsskydd. En sädan utveckling skulle bl.a.allvariigt motverka den jordbrukspoliliska målsättning som nyligenfastlagt och som syftar till en fortgående utveckling av lantbruksföretagenoavsett brukningsform. Delbeiänkandel ulgör ett led i den översyn avarrendelagstiftningen som anförtrotts arrendelagskommitién. Kvar slär bl. a.den viktiga frägan om rält all överlåta arrendeavtal, vilken bör utredas isamband med dödsbos besittningsskydd. I övrigt synes del inle föreligga nägothinder mol all snarasi lagstifta i de delar som kommittén hillills behandlat. Vidare anser LRF atl i del fortsatta kommilléarbetel nugällande regler för förverkande bör ses över varvid skärpla krav i vissa fallbör kunna ställas. Kommittén bör vidare beakla reglerna för arrendatornsbesittningsskydd vid fastighetsreglering och vid fideikommissarrende. Ävendispensfrågorna bör ses över. Svenska kyrkansförsamllngs- och pastoralsförbund:Förbundet får som allmänt omdöme om de av kommittén förslagna ändringarnaanföra atl gällande lag inte varit i kraft sä läng lid att några säkrabedömningar har kunnai göras. De av kommittén påtalade missförhållandena ärenligt förbundets uppfattning inte av den omfattningen att en lagändring börgenomföras så snart efter lagens tillkomst. Rent allmänt vill förbundel dessulom ullala tveksamhet molalltför hård bundenhet och styrning då det gäller arrendeförhållanden. Förreller senare kommer man otvivelaktigt lill en gräns, vars överskridandeinnebär obenägenhet hos jordägare atl utarrendera sina jordbruk. Man kommerdå istället att fä en snårskog av bulvanförhållanden och andra anomalier ochuibudel av arrenden i former som är avsedda i arrendelagstiftningen minskar.På den kykliga sidan har man ingel alternaiiv lill utarrendering, men denprivala jordägaren som inte själv kan bruka jorden kommer givetvis mycket nogaatt överväga andra former än utarrendering. : Det lorde vara rikligl all man inte medsäkerhet kan uttala sig om en lagändrings effeki på utbudet av arrenden(belänkandet s. 33). Arrendereglerna bör därför inom rimliga gränser utformas iförsta hand sä att de underiällar uppbyggandet och vidmaklhållandel av ändamålsenligaarrendeförelag. 1direkliven uttalades all regler synes i stort sell ha fungeral väl (s.35). Samfundel anser sig inte kunna förebehållslöst dela denna uppfattning.Reglerna har nämligen visat sig fungera olillfredsställande på vissa punkter avvital betydelse. Det nu snabbt uppkommande behovet av omarbetning av 1972 årsregler synes ha sin grund i sådana ändringar i arrendelagsuiredningens förslagvilka tillkom på departementsnivå efter remissen. Del är risk för all praklisklolämpliga konsekvenser kan inträda av sädana under departementsbearbetningengjorda ändringar som inte har stöd i de oftast erfarenhetsunderbyggdaremissyttrandena. främsi syftar pä är dels lolkningen ipropositionen 1970: 20 B 2 s. 868 av "skälighet" i 9: 9 JB, vilkenhelt förbisåg alt reglerna Prop.1978/79:183 78 skulle lillämpas inom en brislmarknad. dels införande avreglema om avftyttningsmeddelande.