prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — LRF vill rikta uppmärksamhei pä ulredningens övervägandebeträffande dessa obligationers (= bankernas egna obligationers) löptid.Utredningen har anseit atl bankobligationer skulle lä en medellång löptid.Ulredningens motivering för införandel av bankobligationer är dels en breddningav obligationsmarknaden genom att hushällen bör öka sina köp och dels att medellängalöplider skulle fylla ett tomrum på krediimarknaden. Enligt LRFs uppfattningkan delta lä lill följd en avkortning av långa kapitalmarknaden. GenomRiksbankens prioriteringar har utrymmet på obligationsmarknaden starktbeskurits. För lantbrukets vidkommande ulgör som lidigare påpekats lånekön vidHypoteksbanken en allvarlig följd därav. LRF vill därför framhålla vikten avatt ensidiga förändringar undviks som överflyttar problem frän ensektor/institiit - lill en annan sektor/institut. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 234 Beträffande föreslagna bankcertifikat finner LRF detangeläget att bankerna kan suga upp pengar på den grå marknaden så att de försin under den organiserade kreditmarknaden. Belräflande bankemas kreditgivning vill LRF fästauppmärksamhet på det förhållandel att en lantbrukares kredilansökan oftabehandlas som en konsumtionskredit. Särskilt affärsbankema har vid stramakrediilägen avslagit lantbrukares kreditansökan med nämnda motivering. LRFfinner denna handläggning hell sakna rimlighel. LRF vill därför förorda attsnara åtgärder vidtages, så att handläggningen ändras i konsekvens med resp.kreditansökans ändamäl. Vi tillstyrker att bankerna lår rätl att ge ut egnaobligationer och vidare att bankema får rätt atl ge ut s. k. bankcertifikatliksom rält att förvärva förlagsbevis. Organisalionerna tillslyrker all banklagarna ändras så allbankema ges rätt att ge ul obligationer och bankcertifikat. Som utredningenframhåller bör detta kunna slärka bankernas ställning vid konkurrens om medlenpå den grå marknaden och över huvud tagel vidga den organiserade penningmarknaden.Organisationema tillstyrker i övrigt utredningens förslag, som syfiar till enliberalisering av kreditväsendet. Förbundet delar utredningens uppfattning, att bankerna färrätt atl ge ul egna obligationer och dessutom rätt atl förvärva förlagsbevis. Slyrelsen tillstyrker att bankema får räll alt ge ul egnaobligationer och s. k. bankcertifikat liksom att bankema får räll att förvärvaförlagsbevis. Styrelsen har vidare anfört alt en utsträckning av bankemas rättatt inneha aklier i företag i samband med emission från den nuvarandetidsgränsen av till förslagsvis skulle öka bankemas möjligheleratt effektivt understödja aktieemissioner. 7.21 Föreningen auktoriserade revisorer () Föreningen tillstyrker utredningens förslag om rätt förbankerna att ge ut bankobligationer och bankcertifikat. Motiveringen för införande av bankcertifikat - medbindningstider - ter sig övertygande, och bankstyrelsen haricke något att erinra mot förslaget i detta hänseende. Närdet däremoi gällerrälien för bank att emittera obligationer synes motiveringen inte vara likaövertygande. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 235 Enligt bankstyrelsens mening kan del- befaras att enintensiv marknadsföring av bankobligationer icke blott skulle bid'atill att transformera hushållssparandet till obligationer ulan även fä denkonsekvensen att placerare som normalt köper långa obligationer skulle gå övertill placeringar i bankobligationer. De farhågor om en sådan utveckling, somkapitalmarknadsulredningen uttalat i tidigare sammanhang, delar bankstyrelseni hög grad med utredningen, Bankslyrelsen anser sålunda atl det skulle vara olyckligtför lantbrukets finansiering om införandet av bankobligationer skulle leda förkortning av marknaden. Behovet av långfristigt kapital är mycketframträdande inom lantbruket. 1 hypoteksföreningama finns f n. en kö avlåneansökningar molsvarande ett sammanlagl belopp av drygl 4 miljarder, vilkelmed nuvarande limitering av hypoteksbankens räll alt emittera obligationerinnebär väntetider för nytillkommande lånesökande. Hypoteksbankenhar under en lång följd av år varit underkastad en mycket stark begränsning avden årliga emissionsrätt, som lämnar tillstånd till. Erfarenhetemager vid handen att kapitalmarknadens resurser särskilt närdet gäller atttillgodose långfristig upplåning varil ytterst knappa förde sektorer, som legatutanför prioritering. Knappheten kan beräknas bestå underöverskådlig tid. Varje åtgärd som ytterligare kan begränsa utrymmet på denlånga marknaden anser bankstyrelsen böra undvikas. Ett eventuellt tillskott avmedelfrisligl kapital via bankobligationer skulle knappast inom lantbruketuppfattas som någon fördel om detta tillskott skulle skapas till priset avminskad lillgång till långfristigt kapital. Ur de synpunkter, som bankstyrelsenhar all förelräda, anser sig slyrelsen därför icke kunna tillstyrkautredningens förslag om rätt för bankerna att ulge obligationer. Om förslaget beträffande bankobligalioner likväl skullegenomföras, anser slyrelsen att lagtexten bör innehålla en bestämmelse, sombegränsar sådana obligationers löptid. Därest skäl skulle anses ha anförts föratt ge bankerna rätt att utge medelfristiga värdepapper så har utredningen dockinte framlagt någon motivering för att bankema skulle ges rätt att utgelångfristiga obligationer av den typ som mellanhandsinstituten och de bosladsfinansierandeinstituten emitterar. Bankstyrelsen föreslår därför -under förutsättning attförslaget beträffande bankobligalioner genomförs att 66 § i lagen ombankrörelse samt motsvarande paragrafer i lagen om sparbanker och lagen omjordbrukskasserörelsen kompletteras med en bestämmelse att bankobligationernafår ha en löptid på högsl sju år.- Förbundel tar inle direkl ställning till förslaget om nyabankpapper på den korta och medellånga krediimarknaden men framhåller följande:Utredningen föreslår att bankema skall få rätt att ge ut egna obligationer menförordar en försiktig introduktion av bankobligalioner inom ramen föremissionskontrollen. Uredningens förhoppning är att bankobligationerna skall fåen marknadsvidgande effeki. Om så inle skulle bli fallet kommer konkurrensen omutrymmet på den befintliga kapitalmarknaden att öka för de nuvarandeemittentema, däribland kommunlåneinsliiuten och de största kommunerna. Kommer,å andra sidan, en vidgning av marknaden till stånd kan detta, enligt styrelsensbedömning, leda till ökade möjligheter för kommunema att ta upp långa ochmedellånga lån. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 236 7,74 h.oriunga ,nei ,>.»..igcs siudshypoicksKassa :;;, i.:isc;: h\r ingen crir.ian mot förslaget ailban! :aii f.crs lail atl ge lii k ort;'; i:-; I ;',;:b.-uikceiM.ifikai. Däremot synes det styielsei" tveksamt om utredningensrorsiag avseende ijankobligalioner böi genomföras. Bit sä-UuLii rörsiug iu.uwj ..venliaiu r.,Cc,;iiibiiiUiUiredningens betänkande: Samordnadbanklagstiftning (SOU 1967:64). 1 sitt remissyttrande över ! :::-iindabcl;i!ikar :'; ivsiyrk;-; kasiyielscii at! bankinstituten skulle fä rätl tillobligationsupplåning bl. a. av det skälet att det inte kan vara ratio-nelll attytterligare öka trängseln på kapitalmarknaden. Kassaslyrelsen an-liirde ävenbeiäiiklii.,! eter avseende fnnktionsfördelningen mellan bankinstiluten ochmellan 'kreditinsiituien samt avseende kapitaltäckningsregler-r,:. ;,' '.\liiir; :!' . jningens lörsljg i;:euna del kom för det dåvarande inte att föranleda någon statsmakternasåtgärd. SJivill styreisen förstår kvarstår fortfarande debetänkligheter som slyrelsen uttalade i sitt yttrande överkreditinstilututredningens lörslag. Det ar iiamtor aiil iragcU' om entiiiiiedssiaiiande iunktionsfördelning och be-var;id koiikurrenssiu.L;tion påkapiiai- och krediimarknaden som måste beakias. Pa cn vai lungeranue kapitalmarknadtorde det vara till klar fördel alt i första hund nuvarandemelianhandsinsiituien har hand om den långfristiga långivning som det här ärfråga om. Dessa institut är genom sin specialisering organiserade sä atl upp-och utlåning skall kunna handhas på enklaste och billigaste sätt.- Det är vidare väsentligtatt både staien och andra låntagare fär tillfälle att vidga sin upplåninguianför banksystemet, nägot som försvåras om ulredningens förslag genomföres.Från allmän synpunkt synes del därtör vara ett intresse atl nuvarandefunktionsfördelning upprätthälls även i fortsätiningen. Del bör även noleras att ulredningens resonemang på dennapunkt bygger på den förutsättningen atl nuvarande lyp av obligationer med iprincip fast ränta skall utgöra grunden för bankernas obligationsupplåning.LJtred-ningen har inle kunnat analysera de ändrade förutsäuningar som kan kommaatt föreligga om obligationer med årsvis rörlig ränta kommer att införas pämarknaden. Utredningen har heller inte kunnat ta hänsyn till den nya form avskattefritt lönsparande som introducerats sedan utredningen lagt tram sittbetänkande. Det kvarstår säfedes på åtskilliga punkler en stortveksamhet till förslagets ändamålsenlighet. Under alla förhållanden kanställning inte tas till del föreliggande förslagei utan ytteriigare analys ochutredning. Styrelsen har därför inlc funnit anledning att frångå sin tidigareståndpunkt och avslyrker säledes förslaget i denna del. Skulle likvälförslaget komma att genomföras synes del erforderligt attobligalionsulgivningen förenas med vissa begränsningar såvitt gällerobligationernas löptid. Det uttryckliga syftet med en sådanobligationsutgivning måsle vara atl bredda obligationsmarknaden genomkonvertering av i realiteten långfristig bankinlåning och inte alt beredakapitaimarknadsinstitulen en ny place rings möj I ig-tiei. Utredningen fömiser inte några väsentliga lättnader förbankemas obligationsinnehav. Delta häriedes ur bankernas funktion attkanalisera inte minst tiushällssektoms sparande till mera långfristigaplaceringar. Vi vill iindeistryka att omfattningen av detta krav torde vararelaterat till i vilken grad hushallen k.in e,bjui'ai konkur:, enskraftigainlåningsformer. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 237 1 dagsläget finns ingen nominell inlåning, vare sig påräkning eller i obligationer, som för fysiska personer och efter skall ger enavkastning som kommer i närheten av inflationslakten. Hushållens långfristigakapitalbildning tvingas därmed söka sig till andra placeringar änbankräkningar och obligationer. Inle minst ur fördelningspolitisk synpunki är detallvarligt alt personer som av ett eller annal skäl ej önskar investera i hus,konst, antikviteter osv. ej skall kunna erbjudas värdesäkring på den reguljärakapitalmarknaden. Under lörutsältning alt vi ånyo fär positiva realräntor pålång inlåning, 1. ex. i obligationslån, skulle inflationsskydd kunnagaranteras genom all läntaii på vissa obligationslän eller räkningsformer varskattefri för fysiska personer. En sådan reform skulle enligt vår uppfattningäven på ell värdefullt sätt nägot uppväga del konsumtions- och importlryck somidag bl. a. följer av omöjligheten att värdesäkra hushållens sparande. För att på ett motsvarande sätt attrahera dagenslätiflyktiga specialinlåning föresläs av utredningen att bankema skall få utgeegna obligationer och s.k. bankcertifikat. Vi instämmer i dessa lörslag liksomi följdförsla-gen att emissions- och fondstämpelskalten för obligationeravskaffas, saml all bankerna ges rätt alt förvärva förlagsbevis. Remissinstansema delar i allmänhet utredningens allmännasynpunkter på mellanhandsinslitutens verksamhetsinriktning, finansiering ochkreditgivning. Företrädare från lantbruksnäringen godtar dock inteutredningens uppfattning atl Lantbrukskredit ger för litet krediter utanförlantbrukssektorn och atl större företag alltför mycket gynnas vidkreditgivningen. Remissinstanserna tillstyrker eller vill inte motsätta sigutredningens förslag att slå samman Industrikredit med Förelagskredit,Lantbruksnäringamas primärkredit med sekundärkreditbolaget samt Svenska skeppshypotekskassanmed Skeppsfartens sekundärlånekassa. Företrädare för lantbruksnäringen biträderförslaget att slå samman Lantbruksnäringamas primärkredit och sekundärkreditendast under förutsättning alt upplåningsrätten inte försämras. Remissinstansema har i allmänhet inte något att erinra motvad utredningen har föreslagit i fråga om aktiekapital, garantikapital, upplåningsrättoch säkerhetskrav i de sammanslagna instituten. Från vissa håll anser man dockatt om soliditeten i det sammanslagna institutet måsleförslärkas bör i första hand garantikapilalel höjas och möjlighetema att ökafonderingen genom siörre rörelseöverskotl beaktas mera. Även i fråga omuppläningsrätten i de sammanslagna instituten har några remissinstanserskiljaktiga meningar. Förslaget att AB skall få ge krediterutan säkerhei intill eu belopp motsvarande av aktiekapitalet har iallmänhet tillstyrkts. Från en del håll har man velat gå längre genom attsätta gränsen för blancokrediter vid av aktiekapitalet. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 238 Del föreslås att nuvarande AB Industrikredit(primärkredit) och AB Företagskredit (sekundärkredit) skall slås samman tillett institut. Samma föreslås betr dels Lantbruksnäringamas primärkredit AB ochLantbruksnäringamas sekundärkredil AB, dels (primärkredii)och Skeppsfartens sekundärlånekassa. Anledning finns ej längre atlkreditgivning för samma ändamål skall vara uppdelad på primär- resp.se-kundärinstiiut. En sammanslagning innebär rationalisering i flera avseendenoch tillstyrkes därför. I fråga om de två sistnämnda instituten föreslogvarvskreditutredningen (SOU 1975:101) alt avveckling av verksamheten skulle skeoch ett nytt institut inrättas. De två existerande instituten skulle dockkvarstå. Viss oklarhet förelåg om den tänkta organisationen med tre institut.Naturligtvis är del en mer rationell ordning om de befintliga institutensammangår till ett institut. De praktiska problem i samband med ensammanslagning som har sin grund i låntagamas i viss mån solidariska ansvarför kassornas förbindelser i händelse av likvidation synes eliminerade genomförslaget atl staten skall svara gentemot obiigalionsinnehavarna för förlustersom kan uppkomma på grund av fusionen. I sammanhanget bör erinras om atl inspekiionen i sittyttrande över varvskreditutredningen har aktualiserat frågan om tillsyn överskeppshypoteksinslituten. Det skall också nämnas att inspektionen ävenaktualiserade tillsynsfrågan betr Investeringsbank i sitt yttrandeöver den inom industridepartementet upprättade promeraorian Ds 1 1978:4 angåendebanken. 1 båda fallen fann inspektionen skäl för att dessa institut ställdesunder tillsyn på motsvarande sätt som andra kreditinstitut och övriga tillbankväsendet eller fondhandeln knutna organ. Fördel sammanslagna Induslrikredit och Företagskredit - benämntFöretagskredit - föreslås en rätt att lämna blancokredit intill ett sammanlagtbelopp motsvarande halva aktiekapitalet. Upplåningsrätten - nu bestämd avmultipeln 20 resp. 10 - föreslås fastställd till det upplåningsgrundandekapitalet. Det motsvarar i banklagstermer en kapitaltäckning på och tordei grova drag motsvara täckningen av motsvarande slag av krediter i bankerna,vilka krediter kräver täckning med 4 eller beroende på om inteckning iindustrifastighet ligger inom eller av det uppskattade värdel;blancokredit kräver täckning. En blancokreditgivning intill halvaaktiekapitalets belopp blir obetydlig i förhållande till bolagets omslutning,I dagens läge skulle den för Industrikredit kunna uppgå till , vilketendast är ca 0,av omslutningen. Anledningen lill erinran mol förslaget i nu nämnthänseende finns därför ej. För Exportkredit föreslås en blancokreditvolym på högst25% av aktiekapitalet. Detta motsvarar av institutets omslutning. Ävendet förslaget synes kunna godtas, Blancokreditvolymen i bank får utgöra högsl5% av omslutningen i slort sett. Framhållas bör emellertid vikten av atttillfredsställande spridning av kredilema sker inom det medgivna utrymmet. Vad utredningen föreslagit beträffandeupplåningsrätten/kapitaltäckningen för ett sammanslagetIndustrikredit/Företagskredil synes bygga på en i stort setl säkerhetsmässigloförändrad uflåning. Emellertid anför utredningen också att det för nämndainstitut borde vara möjligt att fästa något mindre avseende vid säkerheternasart, om instituten erhåller kapitaltillskott och därtill anpassarräntemarginalerna något. 1978/79:165 Bilaga 3 239 åsyftas torde vara en förskjutning mot kreditvillkor somtillämpas av Invesleringsbanken, Det synes enligt inspektionens uppfattningerforderligt att kapitaltillskott i syfte atl förbättra soliditeten ochmöjlighetema att ta risker förenas med bestämmelser i bolagsordningen om enhögre grad av kapitaltäckning, dvs. en lägre upplåningsmullipel. Utredningen har övervägt möjligheten att inrättaytteriigare ett institut av typen Industrikredit/Företagskredit för att ökakonkurrensen. Av skäl som utredningen redovisar har den dragil slulsatsen attett nytl sådant institut inte kan bildas f n. men att möjlighetema bör prövaspå nytt . Del kan enligt inspektionens uppfattningifrågasättas om kapitalmarknadens rationalitet verkligen skulle öka om dennatanke realiseras. De lillgängliga medlen ökar inte och en ökad konkurrens omdet begränsade utrymmet på kapitalmarknaden synes i och för sig inte ägnad attförbättra villkoren för låntagama. Del skall också hållas i minnet att kreditgivningenfrån nuvarande institut av detta slag - hälftenägda av staien -har karaktärenav kreditstöd. Verksamhetens villkor är därmed inte vad man i allmänhetförknippar med principen om fri konkurrens. Utredningen hänvisar när det gäller samgåendet mellanSvenska och Skeppsfartens sekundärlånekassa lill denfusion som skedde mellan Stadshypotekskassan och Svenska bostadskreditkassan.Dåvarande riksskattenämnden avgav yttrande över förslaget om sammanslagning avde sistnämnda kreditinstituten. föreslog i sitt yttrande att,för att förebygga tvekan, ett uttryckligt stadgande borde meddelas av innebördatt skatteplikt inte skulle uppkomma för någon av de berörda inrättningarna pågrund av sammanslagningen. Genom förordningen (1969:744) om befrielse frånskattskyldighet vid fusion inom stadshypoteks- och bostadskreditinstitutionema,m. m. infördes också bestämmelser av sådan innebörd. Departementschefenuttalade i förarbetena som motivering till den särskilda förordningen (prop,1969:99 sid. 30) att det var onödigt att belasta gällande beskattningsreglermed bestämmelser om att fusionen inte skulle föranleda beskattning. Tillskillnad från Stadshypoteks- och är emellertidSvenska och Skeppsfartens sekundärlånekassa enligt 53 § 1mom. första stycket d) kommunalskattelagen (KL) och 7 § första stycket e) lagenom statlig inkomstskatt (SI) endast begränsat skattskyldiga. Skattemässigttorde den nu föreslagna fusionen, såsom utredningen påpekat, således inteinnebära särskilda problem om någon reglering molsvarande förordningen (1969:744) om befrielse från skallskyldighet vid fusion inom Stadshypoteks- ochbostadskreditinstitutionema, m. m. krävs därför inte. Däremot medför förslaget,om det genomförs, bl. a. att 53 § 1 mom. försia stycket d. KL, 7 § förstastycket e. SI och 22 § stämpelskattelagen (1964:308) redaktionellt mästeändras. De föreslagna fusionema mellan AB Industrikredit och ABFöretagskredit respektive Lantbruksnäringamas primärkredit AB och medför emellertid vissa verkningar i skattehänseende.Företagsskatteberedningens nu framlagda slutbetänkande (SOU 1977: 86),Beskattning av företag, innehåller inte något förslag som medför någon ändringhärvidlag. De föreslagna sammanslagningama är emellertid skatteteknisktrelativt lika den fusion varigenom bildades. Deskattetekniska problemen löstes beträffande Prop.1978/79:165 Bilaga 3 240 sistnämnda fusion genom att bemyndigade Kungl.Maj:l att medge befrielse från skyldighet att erlägga statlig och kommunalinkomstskatt samt titskiftningsskatt i fall, då ett bankaktiebolag överlåterhela sin rörelse till ett annal bankakliebolag och i samband därmed upplöses(prop, 1971: 166, SkU 1971: 72 och rskr 1971:323), beslul från år1971 hade dock föregåtts av viss lindring av beskattningen vid fusionav affärsbanker genom ändring av punklen 5 av anvisningama till 35 § KL (SFS1969:741) samt 2 § andra stycket och 4 § I mom. fjärde siycket SI (SFS 1969:742). skattelättnader är önskvärda även vid de nu föreslagna fusionernaerfordras en reglering motsvarande den som skedde när Skandinaviska EnskildaBanken bildades. Enligt RSVs mening bör en sådan reglering numera ske i form avlag. Om skattelättnader motsvarande de som gäller för sparbanker, affärsbankeroch försäkringsbolag även åsyftas, krävs dessutom att del i denna laginarbetas regler molsvarande 2 § tjärde stycket och 4 § 1 mom, femte siycket SIsamt punkten 5 av anvisningama till 35 S KL i den mån denna bestämmelse kanvara aktuell. En sådan ordning lillämpades i förordningen (1969:744) ombefrielse från skattskyldighet vid fusion inom Stadshypoteks- ochbostadskreditinstitutionema. m. m. I utredningen föreslås också föiändringar inom ramen förde s. k. mellanhandsinstitutens (Industrikredit, Förelagskredit,Företagskapital m.fl,) verksamhet. Förändringama går i stort ut på allIndustrikredit och Företagskredil slås samman till ett institut med ettaktiekapital på . och ett garantikapilal på 300 rakr., vilkel motsvararungefär en fördubbling av vad som gäller för instituten sammantagna.Enligt industriverkels uppfattning bör dessa förändringar tillsammans med denföreslagna anpassningen av kraven på formella säkerheter kunna medföra ettökat risktagande i den utlåningsverksamhet som riktas mol de mindre förelagen,vilket enligt verkets uppfattning vore önskvärt. Utredningen anser att mellanhandsinstituten väl fyller sinuppgift att slussa ut främst AP-fondsmedel på kreditmarknaden. Deras roll ärkanske något okänd. Det finns enligt mening därför anledning atlse över den marknadsföring som görs av mellanhandsinstitutens tjänster. Detfinns också skäl att överväga om inte en bättre beteckning kan skapas. Uttrycketmellanhand ger en bild av passivi förmedlande vilkel ingalunda stämmer medverkligheten. Instituten i fråga driver en påtagligt aktiv kreditverksamhel. Utredningen föreslår att Industrikredit och Företagskreditslås samman till ett nytl kreditinstitut benämnt Företagskredit. Länsstyrelsenanser att del nya Förelagskredit bör kunna spela en siörre roll inom länelsnäringsliv än vad Induslrikredit gjort. Det borde t. ex. vara möjligtför Företagskredit atl gå in i turistprojekt i vidgad utsträckning.Lånevillkoren måste dock i sädana fall ändras på samma sätt som angivitsbeträffande lokaliseringslån. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 241 Vid sin handläggning av ansökningar om lokaliseringsstödhar erfarit atl mellanhandsinstituten har behov av ökadutläningskapacitet. Detta framgår även av utredningens analys av respektiveinstituts verksamhet. får därför tillstyrka utredningens förslagom ökad utlåningskapacitet. 1 detta sammanhang vill även framhällavikten av atl det inledda samarbetet mellan företagareföreningama ochInvesteringsbanken fortsätter och vidareutvecklas. Mängden av kreditinstitut orsakar en viss förvirring blandföretagare. förordar därför en fortsatt uiredning omsammanläggning av mellanhandsinstitut. kan i stort ansluta sig till de förslagutredningen framlägger beiräffande bankemas och mellanhandsinslitutensverksamhet. anser dock atl de nya regionala utvecklingsfondemapå samma sätt som Industrikredit och Företagskredil bör fä ta upp reverslån iAP-fondema. Detta kan ske genom att regeringen anger en ram för fondernasreverslånerätt. Med tanke på att det blir fråga om riskvilligt kapital förutsätterlänsstyrelsen all staten ställer garaniier för dessa reverslån. 8.8 Fullmäktige i riksbank Utredningens förslag beträffande ändringar i deföretagsfinansierande mellanhandsinstiluten utgår från institutens funktionerpå kapitalmarknaden såsom utredningen, och även fullmäktige, ser dessa.Instituten skall sälunda åsiadkomma en decentralisering av kreditbesluten, varariskbuffertar för långivarna saml transformera medel till krediter med förlåntagama väl anpassade villkor.