prop · G203212 · 1978-12-31 00:00:00 — ' hovrättspresidenten , ordförande,samt ledamöterna av ombudsmannen och rådmannen . 1978/79:212 44 ningen av frihetsstraff för unga lagöversträdare framläggsförslag om ändringar i bestämmelserna om påföljdsval och straffmätning fördenna kategori. I samma syfte föresläs ändringar angäende villkoriigfrigivning liksom beträffande bestämmelserna om frigivningspermission ochverkställighet av frihetsstraff utom anstalt. Till prolokollel i detta ärendebör fogas en sammanfattning av belänkandel som bilaga 1 och det lagförslag somläggs fram i betänkandet som bilaga 2. Beträffande gällande rätt, lillämpningenav denna saml utredningens närmare överväganden hänvisas lill belänkandel. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetls avjustitiekanslern (), riksåklagaren (), , hovrätten för ÖvreNorrland, kammarrätten i , , ,, , , ,kriminalvårdsnämnden, ungdomsfängelsenämnden, interneringsnämnden,övervakningsnämnden i Slockholm, andra avdelningen, övervakningsnämnden iEskilstuna, övervakningsnämnden i , andra avdelningen, övervakningsnämndeni , första avdelningen, övervakningsnämnden i ,, styrelsen för , styrelsen för Ryagärdensyrkesskola, statskontoret, riksrevisionsverkel, juridiska fakultetsnämnden vidUppsala universitet, juridiska fakultetsnämnden vid ,i , i , ulredningen (Ju1976:07) om isolering inom kriminalvärden (isoleringsutredningen). Riksdagensombudsmän (), , . (), , . i (LO), ,, . Föreningen styresmän och assistenterm.fl. vid kriminalvärdsanstaltema (SAK), , . samt (). RÅ har bifogat yttranden från överåklagarna i Stockholmsoch samt från länsåklagarna i , ochSkaraborgs län. i har överlämnat yttrande frånsocialkonsulenterna i länet. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 3. 2 Påföljdssystemet i omvandling Som anförs i årets budgetproposition (prop. 1978/79: 100bil. 5 s. 8) har den kriminalpoliiiska debatten ibetydande utsträck- 1978/79:212 > ' 45 ning varit inriktad på frågor som har anknytning till detstraffrättsliga påföljdssystemel. Detla lorde lill slor del bero pä delomfattande underlag för deballen som under senare lid har lagts fram i en radbetänkanden och rapporter. Hit hör förutom ungdomsfängelseutredningens nuaktuella betänkande bl. a. en rapport frän brottsförebyggande rådets dåvarandekriminalpolitiska arbetsgmpp Nytt straffsystem. Idéer och förslag (BRÅ 1977:7). Rapporten har remissbehandlals tillsammans med ungdomsfäng-elseutredningensbetänkande och remissutfallet i stort har redovisats i den nämnda bilagan tillbudgetpropositionen. Ungdomsfängelseulredningensbetänkande och BRÅ-rapporlen innehåller kritik av tidsobestämda påföljder ochinnefattar förslag om avskaffande av ungdomsfängelsepäföljden. I BRÅ-rapporlenföresläs på sammagrunder dessutom alt interneringspåföljden skall avskaffas. departementspromemoria (Ds Ju 1979: 5) som remitteras frånjustitiedepartementet behandlas frågan om interneringspåföljdens framtid. Detbör i sammanhanget anmärkas all (JuU 1978/79:9, rskr 1978/79:53)har uttalat sig lill förmån för elt avskaffande eller - i fräga om internering- åtminstone en begränsning av användningen av tidsobestämda påföljder. Till de betänkanden som behandlar påföljdssystemet hörockså Psykiskt störda lagöverträdare (SOU 1977:23). Betänkandet, som innehållerförslag bl.a. om begränsning av möjligheterna att överlämna lagöverträdare tillsluten psykiatrisk värd, bereds f. n. inom . Inskränkningari möjligheterna att döma till värd torde ocksä bli följden av socialutredningensbetänkande (SOU 1977:40) Socialtjänst och socialförsäkringstillägg varibehandlas bl. a. frågan om värd ulan samtycke av alkohol- ochnarkotikamissbrukare. I den lagrådsremiss som har utarbetats inom socialdepartementetpä grundval av betänkandet föreslås bl.a. att möjligheten att överlämnalagöverträdare för värd enligl lagen (1954:579) om nykter-helsvård avskaffas(31 kap. 2S BrB). Däremot kvarstår i allt väsentligt de nuvarande möjligheternaatt överlämna lagöverträdare under 20 är till vård genom de socialamyndigheternas försorg (31 kap. 1 S BrB). Förslag om en möjlighet till frivillig vård som etlalternativ till frihetsstraff läggs fram i en nyligen remitterad promemoria omförsöksverksamhet med s. k. kontraktsvård av narkotikamissbmkare som harbegått brott (ärende 249-79). Förslagen innebärmöjligheter till vilandeförklaring i brottmål för att bereda den tilltaladetillfälle att undergå värd mot sitt narkotikamissbmk vid sjukhus inomStockholms och län. Verksamheten, som föreslås fä försökskaraktär,bygger bl. a. på tankar som framförs i betänkandet Psykiskt stördalagöverträdare. Kontraklsvård brukar nämnas som ett s. k. alternativ lillfrihetsstraff, ett begrepp som har blivit myckel diskuterat under senare år.Alternativ till frihetsstraff av denna typ behandlas förhållandevis kallsinnigti den nyssnämnda medan ungdomsfängelseutredningen i sitt betan- 1978/79:212 46 kände förutsätter att sådana alternativ blir föremal förnärmare prövning. Det kan nämnas all nordiska slraffrältskommiitén nu har ämnetpå sitt program. Det är inte endasi päföljdssystemels utformning i BrB somnu är föremal för etl livligt iniresse. Ocksä kriminalvärdens organisation ochverksamhet diskuteras. Till grund för diskussionen ligger bl.a. betänkandenaKriminalvärdens nämnder (SOU 1975: 16) och Personalen vid kriminalvårdensanstalter (SOU 1977:76). Vären 1979 beräknas broUsförebyggande rådet framläggaen rapport om det s. k. , etl försök atl med förstärktaresurser i etl frivärdsdistrikt nå en effektivare behandling av kriminalvärdsklientelet. Som anförs i juslitiedeparlemenleis bilaga till åretsbudgetproposition framslår det mot bakgrund av föreliggande och väntade betänkandensom uppenbart att det behövs en samordnad vidare behandling av de frågor somrör påföljdssystemel. Jag avser alt senare denna dag hemställa om regeringensbemyndigande alt tillkalla tvä kommittéer härför. Den ena kommittén skall ihuvudsak ta sig an frägan om den framtida utformningen av kriminalvård i frihetoch av alternativ till frihetsstraff. Den andra kommittén skall främst behandlafrågor som mera direkt hänger samman med frihetsstraff Mot bakgrund av vad sålunda har anförts, ställer det sig naturligtatt nu ta upp till prövning ungdomsfängelseutredningens förslag med sikte påatt genomföra endast sådana delar som har vunnit bred anslutning underremissbehandlingen och som - om de genomförs nu - inte hindrar dengenomgripande översyn av påföljdssystemel som sålunda bör komma till stånd. Vadsom därvid främst kommer i fråga är att avskaffa påföljden ungdomsfängelse ochatl genomföra sädana ändringar i BrB som är påkallade för att igörligaste mån förhindra längre anstaltstider för unga lagöverträdare än somlillämpas . Ungdomsfängelse säsom päföljd för brotl infördes 1935. De nuvarande bestämmelserna om ungdomsfängelse finns i 29 kap.BrB. Enligt huvudregeln fär ungdomsfängelse ädömas den som fyllt 18 men ej 21är för brott på vilket kan följa fängelse, om sädan fostran och ulbildning somavses med ungdomsfängelse finns vara lämplig med hänsyn till den tilltaladespersonliga utveckling, vandel och levnadsomständigheter i övrigl. Behandlingenav den som dömts till ungdomsfängelse äger rum i och utom anstalt. Behandlingenfår pågå i högst , varav högst i anstalt. Enligl de regler somtidigare gällde hölls ungdomsfängelseklienlelel under anstaltsvistelsen avskiltfrån andra kategorier intagna som undergick frihetsberövande päföljd. Vidsärskilda ungdomsanstalter försökte man byg- 1978/79:212 47 ga upp behandlingsformer särskilt avpassade för det ungaklientelet. 1973 ärs kriminalvårdsreform innebar i detta hänseende genomgripandeändringar. Fördelningen av de till frihetsberövande päföljd dömda mellan olikatyper av anstalter sker nu i princip oberoende av påföljdens art. De som dömtstill ungdomsfängelse avtjänar fr. o. m. den sina straff päkriminalvärdens anstalter tillsammans med internerade, fängelsedömda ochpersoner som ädömts skyddstillsyn med anstaltsbehandling. Viss hänsyn tas dockvid placeringen till de intagnas ålder. Några särskilda bestämmelser förungdomsfängelseklientelet finns dock inte utan särregleringen tar sikle pä ungalagöverträdare över huvud taget; 8S lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt(KvaL). I direktiven för ungdomsfängelseutredningen fömtsatle minföreträdare atl ungdomsfängelsepåföljden skulle avskaffas. Ungdomsfängelseutredningenföreslär i enlighet härmed alt påföljden utmönstras ur BrB:s pä-följdssystem. Förslagel atl avskaffa påföljden ungdomsfängelse har intedirekt avstyrkts av nägon remissinstans och endast ett fåtal har ställt sigtveksamma. Om ungdomsfängelse avskaffas utan att andra ändringarvidtas i påföljdssystemet kommer påföljden i regel att ersättas med dettidsbestämda fängelsestraffet. Man kan nämligen utgå ifrån att ungdomsfängelsei nuvarande domstolspraxis inte tillämpas i andra fall än dä domstolen har ansettdet vara uteslutet att döma till annat än frihetsberövande påföljd. En sädan övergäng från ungdomsfängelse till fängelseskulle medföra längre frihetsberövande för flertalet av de unga lagöverträdaresom det här är fråga om. Enligt ungdomsfängelsenämndens praxis fortgår nämligenden inledande anstaltsvården av eller, om domen päungdomsfängelse avsett mycket grov brottslighet, . Som jämförelse kannämnas att kriminalvårdsnämnden soni regel beviljar villkorlig frigivningefter halva strafftiden för den som dömts till fängelse i ett är och sexmånader eller mer för brott som han har begått för fyllda . Med ledning avdessa uppgifter kan sägas att ungdomsfängelse normalt medför ell kortarefrihetsberövande än fängelse under fömtsättning att det alternativafängelsestraffet skulle ha avsett och . Om manemellertid enbart beaktar den inledande anstaltsvården, kommer ett avskaffandeav ungdomsfängelse sannolikt endast i ett ganska litet antal fall att föranledalängre frihetsberövanden, om påföljden i stället bestäms till fängelse. Det är emellertid inte tillräckligt att enbart beakta deninledande anstaltsvärden vid en jämförelse mellan ungdomsfängelse ochfängelse. Man måste ocksä ta hänsyn den förlängda eller fömyadeanstaltsvård som kan bli föjden av ny brottslighet under påföljdsliden.Återfallsfrekvensen är högre för dem som dömts fill ungdomsfängelse än förnågon annan påföljdsform. Återfallssiffroma för ungdomsfängelseklientelet hållersig i 1978/79: 212 48 regel (SOU 1977:83 s. 74). I sammanhanget kananmärkas all återfallsfrekvensen synes ge anledning all räkna med atl en delsom tillhör delta klientel kan ingå i den krets av särskilt broltsbenägna som ienlighel med de av antagna förslagen till ändringar iKvaL (32 S) skall underkastas särskilda restriklioner i permissionshänseende(prop. 1978/79:62). Den som undergår ungdomsfängelse och begär brott underanstaltstiden, dvs. vanligen i samband med rymning eller permission, kan räknamed att åtalsunderlälelse meddelas i myckel slor utsträckning eller, om åtalväcks, alt domstol med tillämpning av 34 kap. I S 1 BrB förordnar all ungdomsfängelsepäföljdenskall avse även det nya brottet. I anslulning härtill brukarungdomsfängelsenämnden meddela beslul om hur länge den fortsatta anstaltsvårdenskall pågå. Den förlängning som därvid sker är regelmässigt ganska kortvarigoch understiger inle sällan straffminimum för brottet. Den som undergär ungdomsfängelsekan således vid återfall i regel påräkna avsevärt kortare förlängning avanstallstiden än den som undergär fängelse. När det gäller återfall i brott under pågående värd utomanstalt kan brottet, liksom , föranleda ätalsunderlätelseeller tilllämpning av 34 kap. 1 § I BrB. I anslutning härtill kan förordnas omäterinlagning i anstalt. Generellt kan sägas att den anslaltstid som därvidbestäms är någol längre än den som besläms med anledning av nya brott underanstallstiden men atl den likväl i de fall den nya brottsligheten innefattargrova brott vanligen blir kortare än det lägsta straff som skulle ha kunnatutmätas om påföljden i stället hade bestämts till fängelse. Sistnämnda förhållande beror på atl om den som villkorligtfrigivits från fängelse återtaller i brott, detta ofta föranleder att ett nyttfängelsestraff ädöms honom med tillämpning av 34 kap. I § 2 BrB. Därvid gäller,förutom atl straffskalan för brottet måste följas, att den villkorligt medgivnafriheten skall förklaras förverkad, om ej särskilda skäl talar däremot (34kap. 4 S försia stycket BrB). För egen del menar jag att ungdomsfängelse nu börutmönstras ur påföljdssystemel dels pä grund av all påföljden i prakliken inteskiljer sig frän fängelsestraffet tillräckligt mycket för att det skall varamotiverat att bibehålla båda påföljdsformerna, dels därför att påföljden medhänsyn till de skiljaktigheler som kvarstår, främst i fråga om påföljdensprincipiella konstruktion - dess tidsobestämda natur - strider mot dekriminalpolitiska värderingar som har kommit att läggas till grund förrättsutvecklingen . Härtill kommer den omständigheten atl detinte längre finns någon motsvarighet till ungdomsfängelse i de nordiskagrannländerna. Ett avskaffande av ungdomsfängelse kommer emellerlid imånga fall atl leda till längre frihetsberövanden vid återfall för det berördaklientelet, såvida inte reformen kompletteras med sådana ändringar avbeslämmelser- 1978/79:212 49 na i BrB all det blir möjligt atl bäde frängä brottensstraffskalor vid äterfall i brott under påföljdsliden och i siörre omfattningän enligt gällande rält underlåta att förverka villkorligt medgiven frihel. Jagåterkommer i det följande (avsnitt 5.2 och 5.3) lill dessa frägor. Del äremellerlid enligt min mening inte tillräckligt med de åtgärder som jag harangell . Även i övrigl päkallas ändringar i BrB för atl i görligaste månförhindra längre fiihetsberövanden för imga lagöverträdare än som lillämpas . 4 Kriminalvård i frihet Ungdomsfängelseulredningens huvudsakliga iippdiag var allundersöka vilken eller vilka påföljder som skulle ktmna lillämpas i stället förungdomsfängelse och atl föreslä de ändringar i päföljdssysteniel som varpåkallade av att ungdomsfängelse avskaffas. En riktlinje för utredningensarbete var som tidigare nämnts atl avskaffandet av ungdomsfängelse inle skallleda till ökade frihetsberövanden för den kategori av lagöverträdare som berörsav reformen. Utredningens förslag går i korthet ut på följande. I stället för ungdomsfängelse införs en ny påföljd medbenämningen lillsynsdom. Denna nya päföljd skall enligl utredningens meningkunna användas i mänga fall som leder till ungdomsfängelse eller annat slagav frihetsstraff Tillsynsdom innebär alt den dömde ställs under intensivövervakning i frihet. Sädan övervakning skall alltid handhas av tjänsteman inomskyddskonsulentorganisationen. Vid sidan av övervakaren skall dock kunna finnasbiträdande övervakare. För sådant förordnande bör i allmänhet lekmän komma ifråga. Den som stär under intensiv övervakning skall vara skyldig att hälla lätoch regelbunden kontakt med övervakaren eller med biträdande övervakare. Ibörjan äv päföljdstiden bör kontakten i allmänhet vara daglig. Om den dömdesförhällanden är sädana atl en lillfredsslällande övervakning inte kan anordnas- l.ex. när den dömde saknar arbete eller annan sysselsättning och han dessutomhar svåra missbruksproblem - kan tillsynsdomen förenas med föreskrift atl dendömde skall vislas i frivårdshem. Sådant förordnande fär meddelas endast om detär nödvändigl för alt motverka återfall i brott. Tillsynsdom kan ocksä förenasmed elt förordnande om alt den dömde skall tas in i anstalt under högst tremånader. Intagning i anstalt kan komma i fräga när brottsligheten varit avsärskilt allvarligt slag och domstolen därför inte anser sig kunna komma ifränatt döma tili frihetsstraff Om den dömde bryter mot de föreskrifter som gällerför lillsynsdomen kan han bli föremal för ett kortvarigt omhändertagande underminst tvä och . sådant omhändertagande kan fåverkställas under etl eller flera veckoslut. Är brottet mot föreskrifterna avsärskilt allvarligt slag kan den dömde i stället tas in i anstalt . Tillsynsdom skall användas 4 1978179. I .saml Nr 212 1978/79: 212 50 när det framstår som nödvändigt för att motverka fortsattbrottslighet från den dömdes sida. men den skall ocksä lillgodose enhjälpfunktion. Detta är enligt utredningen viktigt med tanke pä att tillsynsdomi allmänhel kommer alt tillämpas för lagöverträdare med svära sociala problem.De dömda skall däiför få bistånd med personligt stödoch hjälp. När det gäller grunderna för frivärdens sociala verksamhetföreslär utredningen en ändring i förhållande till vad som gäller. Socialastödåtgärder skall nämligen enligt utredningens förslag inle kunna genomförasmot den dömdes vilja annat än när tvängsätgärder är tillåtna enligt denallmänna sociala lagstiftningen. Tillsynsdom kan enligt utredningens mening inte införasutan att detta får konsekvenser för påföljdssystemel i övrigl. Särskilt gällerdetta för den nuvarande frivärdspäföljden skyddstillsyn (28 kap. BrB).Utredningen föreslår att skyddstillsyn ersätts med tvä nya päföljdsformer.Dessa kallas villkorlig dom med övervakning och villkorlig dom medstödåtgärder. Villkorlig dom med övervakning motsvarar i allt väsentligtden nuvarande skyddstillsynen. En skillnad är att den föreslagna påföljdeninte skall kunna undanröjas och ersättas med fängelsestraff, om den dömdebryter mot föreskrifterna för verkställigheten utan alt begä nya brott. Istället skall påföljden i etl sådani fall kunna omvandlas lill tillsynsdom. Villkorlig dom med stödåtgärder skiljer sig frånskyddstillsyn genom atl påföljden saknar ivängsmässiga inslag. Den dömde skalllämnas personligt slöd och hjälp genom frivärdens försorg och en förtroendemankan förordnas för honom. Den dömde riskerar däremot inte att påföljden undanröjsoch ersätts med en svårare päföljd, om han underlåter atl hålla kontakt medfrivärden eller med förtroendemannen. Utredningen menar att villkorlig dom medstödåtgärder bör kunna användas i mänga fall som föranleder skyddstillsyn. Vid sidan av de nu nämnda frivärdspåföljderna skall enligtförslaget villkoriig dom förekomma i sin nuvarande utformning (27 kap. BrB)säsom en päföljd i frihel av varningskaraktär utan särskiltverksiälligheisinnehåll. Det nuvarande kravet på god prognos för alt kunnaerhålla villkoriig dom avskaffas dock. I stället bör enligt ulredningenprincipen vara den att villkorlig dom skall kunna meddelas sä snart det inleföreligger skäl atl välja mera ingripande påföljder. Del frivärdssyslem som ulredningen sålunda föreslär ärutformat främst med lanke på unga lagöverträdare. Utredningen föresläremellertid inte några särskilda åldersgränser för de olika påföljdernastillämplighet. a. att tillsynsdom skulle kunna tillämpas ävenför äldre lagöverträdare. Remissinstanserna har över lag ställt sig kriiiska lillutredningens förslag till ulformning av frivärdspåföljderna. att syslemel med sex skilda frivårdspäföljder blir onödigt invecklat ochatt det i prakliken blir myckel svårt alt åstadkomma faktiska skillnadermellan de olika 1978/79:212 si påföljderna och fä dem klarl avgränsade frän varandra. Engcnomgäcnde uppfattning är att mer ingripande förähdiingär inte bör vidiagas f,n, utan atl allernaliva påföljder lill ungdomsfängelse bör sökas inom delnuvarande päföljdssystemet med vissa ändringar. Som skäl härför har anförtsbl. a. att frivärdsorganisalionen först under det senasle ärei har blivit fulltulbyggd och fäll de resurser som den behöver för all kunna verkslälla de intentionersom ligger bakom 1973 ärs kriminalvärdsreform. Flera instanser anför ocksäatt, innan mer genomgripande ändringar vidtas av frivärds-päföljderna. ensamlad översyn bör ske av dessa. Jag delar de åsikter som remissopinionen sälunda har geltuttryck för. Även enligt min mening är del föreslagna frivärdspäföljdssysiemelmed sina sex olika påföljder onödigt invecklat och skulle sannolikt bli svartalt tillämpa i praktiken. Utredningens förslag i dessa delar bör mot bakgrundhärav och i avvaktan pä den kommande nya översynen av frivärdspåföljderna inteläggas till grund för nägon genomgripande lagstiftning. Flera remissinstanser har dock gett uttryck för åsiktenall redan nu vissa begränsade förändringar bör äga rum inom ramen förskyddstillsynspäfölj-den. I detta instämmer jag. Ändringarna bör syfta lill atlöka möjlighelerna alt använda skyddstillsyn som ett alternativ lillfrihetsberövande päföljd. Vad som därvid kan övervägas är utformningen av ettkortvarigt frihetsberövande vid dom på skyddstillsyn, alltså den nuvarandeanstaltsbehandlingen enligt 28 kap. 3 S BrB. samt en förstärkning avövervakningens konirollmoment. Skyddstillsyn kan ädömas för brott som har fängelse istraffskalan, om övervakning anses erforderiig och annan, mera ingripandepäföljd inte är påkallad. Om det lindrigaste straff som föreskrivs för brottetär fängelse får dock skyddsiillsyn tillämpas endast om detfinns synneriiga skäl därtill (28 kap. I S BrB). Skyddstillsyn skall fortgå under en prövotid av tre är ochvara förenad med övervakning från prövotidens början. Övervakningen upphörnormalt efter tvä är. (28 kap. 4 och 5 SS BrB). Vid ädömande av skyddstillsynkan den dömde meddelas särskilda föreskrifter om vad han har alt iaklta under prövotiden.Sädana föreskrifter kan avse vistelseort eller bostad, ulbildning ellerarbelsanslällning saml läkarvård, nykterhetsvård eller annan värd ellerbehandling i eller utom sjukhus eller annan sädan inrättning (28 kap. 6 S BrB).Skyddstillsynen kan ocksä kombineras med dagsböter (28 kap. 2 S BrB). Om den tilltalade har fyllt 18 är kan rätten om det finnesertorderligt för hans lillrällaförande eller eljesl förordna alt iskyddsiillsynen skall ingå behandling i anstalt. Sådan behandling skall pägåminst en och högst . Sedan behandlingen pågått skall denupphöra sä snart Prop.1978/79:212 52 forlsall omhänderlagande i anslall inle kan anseseiforderligl. Om förhällandena påkallar det kan rätten besluta att förordnandeom anslaltsbehand-ling skall gä i verkställighet utan hinder av atl domen päskyddsiillsyn inte har vunnit laga kraft. Beslut om upphörande avanstaltsbehandling meddelas av övervakningsnämnd (2S kap. 3 S BrB). Skyddstillsynen handhas av övervakningsnämnd som meddelarbeslut om. föruiom anslalisbehandlingens iipphöiande. övervakning samt föreskrifteroch åtgärder vid misskölsamhet. De åtgärder som övervaknings-nämnd kan vidtavid visad misskölsamhet är alt förordna om fortsatt övervakning, att meddelasådan föreskrift som nämnts eller all besluta om varning. Om den dömdeallvarligt åsidosatt sina åligganden kan nämnden hos åklagare görafiamsiällning om all lalan förs vid domstol om undanröjande av skyddstillsyneneller förordnande om anslallsbehandling. Undanröjs skyddstillsynen skall rättenbestämma annan päföljd för brollel (28kap. 6-9 SS BrB). Den nuvarande skyddsiillsynen kan således skärpas bl. a.genom alt den förenas med ett förordnande om anslallsbehandling enligt 28 kap.3 S BrB. Enligt nuvarande ordning skall sådant förordnande meddelas främst dådel prövas erforderligt för den tilltalades lillrällaförande. Grundtanken äratt en på lämpligt säll utformad behandling i anstalt i vissa fall kan varaägnad atl främja en positiv utveckling för den dömde. Ungdomsfängelseutredningenkonstaterar emellerlid alt de hittillsvarande erfarenheterna avan-stallsbehandlingen ger vid handen att anslaltsvården i allmänhet inte harfält avsedd behandlingseffekt. Detta konstaterande stämmer enligl utredningenhelt överens med den syn pä anslaltsvård som ligger lill grund för förslagelatl avskaffa ungdomsfängelsepäföljden. Enligl ulredningen bör således möjlighetinte finnas att kombinera en frivärdspäföljd med en anstaltsvistelse utformadpå sådant sätl som den nuvarande anslaltsbe-handlingen enligl 28 kap. 3 S BrB. Utredningen föreslär för tillsynsdomens vidkommande enmotsvarighet till anstaltsbehandlingen vid skyddstillsyn benämnd intagning ianstalt.