prop · G203215 · 1978-12-31 00:00:00 — Särskilt påtagligasvårigheter kan enligt promemorian uppstå när medverkar i fråga omkontrollen vid landgränsen mol , där avståndet lill närmastepolisstationering kan vara . Såvitt gäller de särskiltförordnade passkonlrollantema konstateras i promemorian att en befogenhet försådan kontrollant atl göra tillfälligt omhändertagande i normalfallen intefyller något praktiskt behov. De principer som gäller för verksamheten innebärnämligen alt en polisman alltid skall finnas tillgänglig närpasskonlrollpersonal medverkar. Undantagsvis kan det dock vara nödvändigt ävenför passkontollant att vidta helt kortvariga tvångsåtgärder. Vid passkontrollpå järnvägståg tillämpas t. ex. ofta den rutinen att passkontrollanten för medsig en utlänning som inte kan styrka sin rätt alt resa in i landet till detkontor på gränskonlrollorten där den ansvarige polismannen är stationerad. Omutlänningen skulle motsätta sig åtgärden, kan det enligt promemorian hävdas attpasskontrollantens förfarande blir att bedöma som ett frihetsberövande.Molsvarande situationer kan uppstå även vid passkontroll av resande ipersonbil. 1 promemorian bedöms del som angeläget att lagligheten av de härberörda rutinerna - som är nödvändiga från praktisk synpunkt - inte kanifrågasättas. Mot den bakgrund som har angetts nuär del enligt promemorian ofrånkomligt atl befogenheterna för tullQänstemanoch passkontrollanter lagregleras i samband med atl GK upphävs. I promemorianföreslås en reglering som innebär atl i den mån utlänningskontroll sker undermedverkan av tullmyndighet eller med biträde av särskilt förordnadpasskontrollant, tullQänsteman och kontrollant skall ha samma befogenhet somenligt I § LTO tillkommer polisman att tillfälligt omhänderta ullänning.TullQänsteman och passkontrollanl skall dock enligt förslaget alltid haskyldighet all så skyndsamt som möjligt anmäla en sådan åtgärd till polismanför prövning av frågan om omhändertagandet skall bestå. 1 promemorian förordasatt en reglering efter dessa linjer tas in i utlänningslagen. Vid remissbehandlingen harpromemorians förslag lämnals utan erinran eller uttryckligen tillstyrkts avpraktiskt taget alla remissinstanser, däribland utlänningslagkommittén. har ställt sig avvisande. Förbundet synes i och för sigvitsorda att det behövs en reglering av tullQänslemans och passkonlrollanlsbefogenhet att verkställa omhändertagande i nu aktuella fall men anser allfrågan i så fall bör behandlas i föreskrifter och anvisningar avrikspolisstyrelsen och inte i själva Jag ansluter mig för egen del tillden principiella uppfattning som torde ligga till grund för polisförbundetsståndpunkt, nämligen att passkontrollen är en uppgift för polisväsendet och attsådana grannlaga uppgifter som provisoriskt omhändertagande inte utan starkaskäl bör anförtros åt andra personalkategorier än polismän. Det bör emellertidframhållas atl promemorians förslag inte innebär alt lullQänslemän ellerpasskontrollanter ul- 1978/79:215 21 rustas med några nya befogenheter ulan endast att de somredan nu anses följa av GK lagfästs. På de skäl som har anförts i promemorianfinner jag uppenbart alt det inte f. n. finns möjlighet att avslå från tullensmedverkan vid passkontrollen i vissa fall, i synnerhet när det gällerkontrollen vid landgränsen mol . Vad gäller de särskilt förordnadepasskontrollanterna lar förslagel som nämnts sikte endast på atl reglera deåtgärder som, bl. a. vid kontroll på järnvägståg, behöver vidtas när en ullänningsom inte kan styrka sin rätl att resa in i landet skall föras till det kontordär den ansvarige polismannen är stationerad. Jag kan under sådanaförhållanden inte finna att några betänkligheter möter mot en reglering ienlighel med promemorieförslaget, särskilt som förslaget innebär alt entullQänsteman eller en passkontrollant som har verkställt ett provisorisktomhändertagande så skyndsamt som möjligl skall anmäla åtgärden till polismanför prövning av frågan om omhändertagandel skall beslå. I likhet med flertaletremissinstanser kan jag sålunda ansluta mig till promemorieförslaget i sak. I fråga om formen för regleringen vill jag erinra om altregeringsformen (RF) innebär alt alla föreskrifter som begränsar skyddet motfrihetsberövande eller påtvingat kroppsligt ingrepp måste meddelas genom lag.I detta hänseende är grundlagsändringar ullänning här i riketlikställd med svensk medborgare (2 kap. 20 § andra stycket 3 och 4 RF). Medhänsyn härtill mäste den reglering som är aktuell nu meddelas i lagform. Denbör då lämpligen i enlighet med promemorieförslaget las in i utlänningslagen. Del förQänar slutligen anmärkas att det ibland har gjortsgällande att polisens och passkontrollpersonalens befogenhet atl anmoda ävensvensk medborgare att visa sitt pass vid inresa från eller utresa tillutomnordiskt land ytterst skall anses vara grundad på GK. Denna fråga haremellertid numera reglerats särskilt i passlagen (1978: 302). Av 5 § passlagenföljer sålunda att svensk medborgare vid sådan utresa i regel är skyldig atlpå begäran visa upp sitt pass för polisman eller annan passkontrollanl. Motsvarandeskyldighet föreligger även vid inresa från utomnordiskt land, om det svenskamedborgarskapet inte styrks på annal sätt. I enlighet med vad som haranförts har inom upprättats förslag till 1) lag omgränsövervakningen i krig m. m., 2) lag om ändringi bevakningskungörelsen (1940: 383), 3) lag om ändringi utlänningslagen (1954:193). Delunder 3 angivna lagförslaget har upprättats i samråd med statsrådet bör fogas till protokollet i detla ärende som bilaga 3. Prop.1978/79:215 22 4.1 Förslaget till lag om gränsövervakningen I krig m. m. Lagens rubrik och disposition Såvitt gäller lagens rubrik böranmärkas att ÖB vid remissbehandlingen har ifrågasatt om termen"gränsövervakning" är helt adekval mot bakgrund av atl"övervakning" enligt försvarsmaktens terminologi numera har fån enganska allmän innebörd som beteckning för tillsyn inom ett slörre område.Enligt ÖB skulle "gränsbevakning" vara en mera rättvisande term. Jaghar förståelse för denna synpunkt men har likväl ansett mig böra förorda atlden nuvarande termen "gränsövervakning" behålls. Den ansluter signämligen lill den terminologi som används vid verksamhetsplaneringen inompolisväsendet. Härtill kommer att termen numera har vunnit hävd som beteckningför den civilmilitära verksamhel som det här är fråga om. Som har anmärkts av JK vidremissbehandlingen berör en del av beslämmelserna i promemorians lagförslagämnen som inte behöver regleras genom lag. Med hänsyn härtill hardeparlemenlsförslagets reglering begränsats i förhållande lill promemoriansförslag. Kompletterande föreskrifter avses bli meddelade i en av regeringenutfärdad verkställighetsförordning. Departemenisförslaget bygger liksompromemorians förslag på principen alt den gränsövervakning som i fredslidankommer på polisen, tullen och försvarsmakten skall samordnas enligt särskildaregler vid krig, krigsfara och liknande utomordentliga förhållanden.Bestämmelser om sädan samordnad övervakning tas upp i 210 S§. I 1 § angesunder vilka förutsättningar reglerna om samordnad övervakning skall tillämpas.Föreskrifter om beredskapsåtgärder finns i 11 §. Slutligen innehåller 12 § eltbemyndigande för regeringen alt vid utomordentliga förhållanden meddela dekompletterande föreskrifter som kan komma atl bli nödvändiga. Inledande beslämmelser 1 § I första stycket anges atl denövervakning av samfärdseln över rikets gränser som ankommer på polis- ochtullväsendet samt försvarsmakten skall samordnas i de avseenden som anges i 2§, om riket kommer i krig. Något förordnande av regeringen förutsätts alltsåinte i sådant fall. I delta hänseende stämmer slycket överens med denkonstruktion som i allmänhet lillämpas i beredskapsförfattningar. Till skillnad frän 2 § GK angesinte i stycket alt det skall vara fråga om samfärdsel över rikets land- ochsjögränser. Detta skulle nämligen kunna leda lill missförstånd, eftersomövervakningen bör omfatta även personer 1978/79:215 23 eller gods som ankommer till landet eller skall transporterasdärifrån med luftfartyg. Andra slycket ger regeringenmöjlighel alt förordna om samordnad gränsövervakning vid krigsfara liksom närsådana utomordentliga förhållanden råder som är föranledda av krig eller avkrigsfara vari riket har befunnit sig Qfr 13 kap. 6 § RF). Med utomordentligaförhållanden föranledda av krig åsyftas även krig i vilket inte hardeltagit Qfr prop. 1973:90 s. 455). Med stöd av stycket kan sålunda förordnandeom samordning meddelas exempelvis i den situation som uppstår vid enflyktingström till under utomordentliga förhållanden, föranledda avkrig mellan främmande stater varunder har varit neutralt. Om förhållande som avses i första eller andra stycket intelängre föreligger, åligger det enligt iredje slycket regeringen att föreskrivaall den samordnade gränsövervakningen skall upphöra. Allmänna bestämmelser om samordnad gränsövervakning Elt huvudsyfte med reglerna omsamordnad gränsövervakning är att övervakningen i den omfattning som behövsskall kunna ställas under gemensam ledning. Som har nämnts i den allmännamotiveringen innebär förslagel alt denna ledningsfunktion liksom enligt GKskall ankomma på i varje län. Ansvaret övergår dock lill militärchef inom säkerhetsområde som avses i 3 § skyddslagen, om regeringen ejförordnar annat. Samordningen bör inte lämpligenomfatta all gränsövervakande verksamhet ulan bör begränsas lill den konlrollsom är nödvändig med hänsyn lill försvars- och säkerhetssynpunkter samt lill intressetav att utlänningsregleringen efterlevs. I enlighet härmed har i paragrafenangetts atl samordning enligt lagen skall avse den gränsövervakning som syftartill att förhindra 1) brott mol rikets säkerhet och annan verksamhel till faraför rikets försvar eller säkerhel, 2) överträdelse av gällande beslämmelser ominresa till och utresa från , saml 3) införsel till eller utförsel frånriket av gods vars befordran kan medföra fara för rikets försvar eller säkerhel.Med denna reglering faller t.ex. tullverkels reguQära smugglingsbekämpandeverksamhel utanför tillämpningsområdet för den samordnade gränsövervakningen. Punkt 2 åsyftar i första handutlänningslagen liksom sådan särskild reglering beträffande utlänningars rättalt resa in i landet som kan komma alt gälla under krigstid. Även flera andraförfattningar har emellertid betydelse för gränsövervakningen, t.ex.kungörelsen (1966: 366) om utländska örlogsfartygs och militära luftfartygstillträde lill svenskt territorium m. m. (tillträdeskungörelsen). Prop.1978/79:215 24 har vidremissbehandlingen förklarat sig utgå från att punkt 2 inte har avsetts tasikte på tullQänslemans åligganden enligt ka-ranlänbeslämmelsema. Jag delaruppfattningen att dessa åligganden även under utomordentliga förhållanden iprincip bör fullgöras av tullväsendet inom ramen för de reguQäraQänsteuppgiftema. Del torde emellertid inte kunna uteslutas atl situationer kanuppslå där lagens bestämmelser om samordning måsle las i anspråk även medavseende på karantänbestämmelser. Övervakningen av sådana bestämmelsersefterlevnad spelade sålunda en viktig roll vid gränskontrollen under andravärldskriget. Något undantag för karanlänbestämmelsema bör därför intelämpligen föreskrivas. 1 överensslämmelse med vad som haranförts i den allmänna motiveringen föreskrivs iförsla slycket som huvudregelatt ansvarar för gränsövervakningen och leder övervakningen inomsitt län. De cenlrala myndigheterna - RPS, ÖB och generallullstyrelsen -behåller givetvis de tillsynsbefogenheler som tillkommer dem enligt resp.instruktion. Av 2 § framgår att ledningsfunktioner inte avsesomfatta tullverkels reguQära smugglingsbekämpande verksamhet. I stycket föreskrivs vidare attgränsövervakningen skall samordnas inte bara mellan de olikaövervakningsorganen inom länet utan också i förhållande lill andra berördacivila och militära myndigheters verksamhel. Föreskrifter härom finns f.n. ide allmänna anvisningarna till organisationsplan. Bland civila myndigheter medvilka samverkan är särskilt angelägen bör nämnas ,och luftfartsverket. Andra stycket behandlar frågan ommilitärt övertagande av ansvaret och ledningen för den samordnadegränsövervakningen. Enligt nuvarande regel i 3 § första stycket GK ankommerdessa funktioner på militär myndighet i fråga om samfärdseln till eller frånsådanl gränsområde som direkt berörs av militära operationer till lands. Somhar anförts i den allmänna motiveringen innefattar föreliggande förslag istället den lösningen atl befälhavare inom försvarsmakten skall övertaansvaret för samordningen av gränsövervakningen och ledningen av övervakningeninom säkerhetsområde som avses i 3 § första stycket skyddslagen, om regeringenej förordnar annat. Ansvars- och ledningsfunktionerna bör därvid normalt ankommapå befälhavare som enligt regeringens bemyndigande får utfärda förbud förobehöriga alt besöka området enligt nämnda lagrum. Del bör emellertid anmärkasatl krigsskådeplats alltid - således även om regeringen inte har avdelatsärskilda säkerhetsområden - skall anses som sådant område. Inom område somutgör krigsskådeplats har sålunda alllid den militära chefen ledningen övergränsövervakningen, om annat inte har bestämts av regeringen. Prop.1978/79:215 25 Iförsla stycket anges attlänsstyrelsen skall förordna en eller flera gränsövervakningschefer att ulöva denomedelbara ledningen av den gränsövervakning som länsslyrelsen svarar för.Verksamhetsområde för gränsövervakningschef besläms av länsslyrelsen. Stycketmotsvarar i sak 3 8 tredje stycket GK med den skillnaden atl förordnande avgränsövervakningschef har gjoris obligatoriskt. Angående frågan vem som skall utsestill gränsövervakningschef har i promemorians specialmotivering uttalats attdet synes naturiigl alt liksom lidigare i allmänhet polischefen förordnas menatl andra lösningar är tänkbara, t.ex. annat polisbefäl eller Qänstemän inomcivilförsvars- eller tullväsendet. i haremellertid förordat att förordnande alllid meddelas polischefen mot bakgrundav de krav på kunskaper och erfarenheter i säkerhetsfrågor och polisiärafrågor som Qänstgö-ringen ställer. Jag kan för egen del ansluta mig tilllänsstyrelsens uppfattning så till vida som del endast undantagsvis lordefinnas anledning att ulse annan än polischef lill gränsövervakningschef. Medhänsyn till gränsområdenas struktur är det emellertid inte alllid möjligl altlåla gränsövervakningschefs verksamhetsområde sammanfalla med ansvarsområdetför polischefen, dvs. Även om det med hänsyn tillbefälsförhållandena är önskvärt att dessa områden så långl möjligt får sammageografiska omfattning, måste del sålunda kunna förekomma att en polischef iegenskap av gränsövervakningschef får etl verksamhetsområde som sträcker sigutöver polisdistriktels gränser. a. mot bakgrund härav har jag inte ansettdet möjligl atl i paragrafen la in en obligaliorisk föreskrift om attpolischefen skall utses att vara gränsövervakningschef. Enligt andra stycket är befälhavareinom försvarsmakten, som enligt 3 § andra stycket ansvarar för och ledergränsövervakningen, gränsövervakningschef utan särskill förordnande, dock medbefogenhet alt - helt eller delvis - överlåta funktionen på etl eller fleraunderlydande befäl. Enligt första stycket skallgränsövervakningspersonalen liksom enligt 2 § GK tas ul bland polispersonal,passkontrollpersonal, tullpersonal samt personal ur militära enheter.Passkontrollen är organisatoriskt inordnad i polisväsendet men bedrivsinte bara av polispersonal utan också av annan personal inom polisväsendet medförordnande atl fullgöra pass-kontrollverksamhet. Vid de tillfällen då lagen äravsedd alt tillämpas kommer i allmänhet kustbevakning alt slå tillförsvarsmaktens förfogande, se kungörelsen (1958:27) angående användning inommarinen av kustbevakning under beredskapslillstånd ellerkrigstillstånd. Med anledning härav har i stycket gjorts en erinran om atlsärskilda regler gäller för . 1978/79:215 2' i samlFöreningen har ifrågasatt om inte ocksä polisverketsflygplalskonlrollanler bör ingå i gränsövervakningsorganisationen. Jag har föregen del inte ansett en sådan ordning ändamålsenlig mot bakgrund av all de reguljäraåliggandena för flygplatskontrollanl i sådan egenskap är strikt begränsadetill den kontroll som avses i lagen (1970:926) om särskild kontroll påflygplats. Det förekommer emellertid atl flygplalskonlrollanler har förordnandeall även utföra passkontrollverksamhel. I sådana fall bör hinder inte möta molatt konlrollantema ingår i gränsövervakningsorganisalionen. De inbegrips dåunder ultryckel passkonlrollpersonal. På samma sätt som enligt 4 § GK avses personalenbli uttagen för Qänstgöring enligt en av i förväg upprättadorganisationsplan. Planen måste givetvis anpassas till den rådandeorganisationen i del akluell området. Som har påpekats i den allmännamotiveringen kan samordning en av insatserna från polis- och tullväsendets samtförsvarsmaktens personal i praktiken ske efter två olika huvudlinjer. Den ena linjen innebär alt personalen fortfarandeär inordnad i sina resp. myndigheter men i fråga om de specifikagränsövervakningsuppgifterna slår under gemensam ledning och har i huvudsakenhetliga befogenheter. Vid uttagningen av personal kan länsslyrelsen därvidredan i sin egenskap av högsta polismyndighet i länet förfoga överpolispersonalen, medan tullväsendets och försvarsmaktens myndigheter som nuavses vara skyldiga all lillhandahålla personal i överensstämmelse med planen iden mån inte särskilt vikliga åligganden därigenom skulle bli eftersatta Qfr 6§ andra stycket GK). Som anges under 11 § måste upprättandet av planen skeeflei samråd med berörda myndigheter. Ofta torde de särskilda gränsövervakningsuppgifternafå utföras vid sidan av personalens normala tjänsteåligganden. Del kanemellertid inte uteslutas att vid utomordentliga förhållandenövervakningstjänsten i anslutning till vissa förbindelseleder får en sådan omfattningoch betydelse att åtminstone i viss utsträckning personalen helt måsle tas ianspråk för denna Qänst. Vid behov av mera personal än som har beslämts iden ursprungliga organisationsplanen kan i sin egenskap avlänels högsta polismyndighet själv besluta om polisförslärkning inom det egnalänet. I övrig måste framställning göras till myndighet som kan besluta om denför stärkning som behövs, i allmänhet civilbefälhavaren, omförslärkningsbe-hovet kan tillgodoses inom civilområdet. Kan den förstärkningsom behövs inte erhållas på detta sätt, bör ha skyldighet allgöra anmälan lill regeringen. Föreskrifter härom kan meddelas i administrativordning. Det andra organisalionsallernalivet, som f. n.tillämpas främsl i , innebär atl övervakningsuppgiflerna inomlänet helt eller lill huvudsaklig del anförtros ål militära enheter, i vilkapolismän och tullQänsteman ingår som krigsplacerade. Undantag torde därvid fågöras för bevak- Prop.1978/79:215 27 ningenvid hamnar och flygfält, där gränsövervakningen även i de län där integreradeförband av della slag kan bildas regelmässigt bör falla på polis-ochtullpersonal, med biträde av försvarsmaktens personal i mån av behov. Lagen avses ge stöd för båda deorganisationsalternaliv som har nämnts . En förutsättning för att i enorganisationsplan anförtro gränsövervakningen inom länet helt eller lillhuvudsaklig del ål militärt förband bör självfallet vara att polis- ochtullpersonal har kunnat krigsplaceras i förbandet i den utsträckning sombehövs för att gränsövervakningen skall kunna fullgöras pä betryggande sätt.Eftersom det är angelägel all personallill-gången inom polis- och tullväsendeti del aktuella länet vägs in i planeringen på ell tidigt sladium, börkrigsplacering för sådanl ändamål ske efter samråd med ochgeneraltullstyrelsen eller, efter generaltullstyrelsens beslämmande, regionaltullmyndighet. Närmare bestämmelser härom bör meddelas somverkställighelsföreskrifter. Såvitt gäller förband med krigsplacerad polis- ochlullpersonal kan ytterligare anmärkas att möjlighel finns alt iorganisationsplanen la ut enbart viss personal som gränsövervakningspersonal.Som ÖB har anmärkt kan också övervägas alt ta ut en del somgränsövervakningsbefäl och övriga som biträdande gränsövervakningsbefäl. Densenare personalen skulle i så fall få använda gränsövervakningsmans tvångsmedelendasl när del sker på order av gränsövervakningsbefäl. Huruvida någon av dessalösningar skall tillgripas bör vara beroende av de organisatoriskaförutsättningar som finns vid del aktuella förbandet. En särskild fräga som berörs i promemoriansspecialmolivering är gränsövervakningspersonalens folkrättsliga ställning. Idetta hänseende torde del vara uppenbart alt den polis- och lullpersonal som ärkrigsplacerad i militärt förband med gränsövervakningsuppgifter folkrättsligthar ställningen av krigsmän ("kombattanter"). Frågan om polis- ochlullpersonalens folkräitsliga ställning när personalen är inordnad i sinareguQära myndigbeter är ett generellt spörsmål, som bl. a. hänger samman medtolkningen av tilläggsprotokoll till Genévekonvenlionerna angåendeskydd för krigels offer. Denna fråga utreds f. n. för svensk del avfolkrätlskom-mittén (Fö 1978:06). Jag vill ocksä hänvisa till att 1975 årspolisutredning (Ju 1975:08) har lill uppgift all undersöka frågan om polisensställning i krig. De folkräitsliga aspeklerna kommer sålunda alt fä sinbelysning i senare sammanhang. Liksom och ÖB finner jag detemellertid angelägel framhålla all all gränsövervakningspersonal bör bäraQäns-tedräkl vid gränsövervakningsQänslens fullgörande. Delta är inte bara väsentligtmed tanke på det folkräitsliga skyddet ulan underiättar också påtagligtövervakningsverksamheten. Såvitt gäller personalens ställning i övriglförtjänar det anmärkas atl gränsövervakningsman utan särskild föreskrift fårsådant skydd mot våld eller hot om våld som avses i 17 kap. 1 § . Prop.1978/79:215 28 I promemorian har föreslagits ensärskild beslämmelse om tystnadsplikt för gränsövervakningspersonalen (12 §).Regeringen har emellertid i en remiss till lagrådet lagt fram förslagtill en ny sekretesslag, som är avsedd att ersätta bl. a. de bestämmelser omtystnadsplikt som finns i olika specialföifallningar. Beslämmelserna omsekretess och tystnadsplikt i den nya sekretesslagen avses i den utsträckningsom behövs atl bli tillämpliga även på gränsövervakningspersonalen. Någonsärskild bestämmelse om tystnadsplikt i förevarande lag behövs därför inte. Gränsövervakningspersonalens befogenheter 6 § Paragrafen, som motsvarar 7 §promemorieförslagel, behandlar vissa befogenheter förgränsövervakningspersonalen. Det ligger i sakens natur atl varoch en som hör till gränsövervakningspersonalen (i lagen benämndgränsövervakningsman) måste ha befogenhet att för ändamål som avses medövervakningen anmoda resande eller annan person atl visa pass eller annanlegitimationshandling samt att i övrigt lämna upplysningar och förete dehandlingar som bedöms nödvändiga för övervakningsverksamheten. En föreskrift avdetta innehåll har i huvudsaklig överensstämmelse med promemorieförslagettagits in i punkl 1 av förevarande paragraf. Enligt promemorians förslag skullebefogenheten vara begränsad till det övervakningsområde som anvisatsgränsövervak-ningsmannen. Någon motsvarighet till denna begränsning har inteföreskrivits i departementsförslaget. Som sjöövervakningskommitlén har påpekatskulle en sådan begränsning kunna leda lill svårigheter, t.ex. i fall dägränsövervakningsman som patrullerar med båt kommer utanför sitt område ellerdå en resande försöker undfly kontrollen. Vad beträffar gränsövervakningsmansbefogenheter med avseende på varutratiken har i överensstämmelse medpromemorieförslagel knutils an till vad som gäller för tullQänsteman enligt 38§ tullagen (1973: 670) och de med stöd därav meddelade bestämmelserna i 5765§§ lullstadgan (1973:671). Dessa föreskrifter berättigar tullQänsteman bl.a.till atl preja fartyg, stoppa fordon, uppehålla tåg och undersöka varor ochutrymmen i transportmedel.