prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Till denna kategorihör huvudsakligen borgenärer med förmånsrätt, t.ex. innehavare avföretagsinteckning, skatleborgenär eller löne- eller pensionsborgenär. Tillgruppen löne- eller pensionsborgenärer fär även räknas staten när denna inträtti arbetstagarnas rätl mot gäldenären i frågaom utbetalat lönegarantibelopp.Borgensman ellerannan innehavare av villkorlig fordran är också atl anse som borgenäroch kan därför behöva höras. GällandeKL innehåller bestämmelser om att speciella gmpper av borgenärer, bl.a. vissapanthavare, skall lämna sitt medgivande till vissa åtgärder (se 71 8 andrastycket och 76 8). Någon ändring i delta avseende föreslås inte. Nämndabestämmelser skall alllså tillämpas vid sidan av förevarande paragraf. Förvallarenfår bedöma vilka frågor som kan anses som "viktigare" med hänsyn tillomsländighelerna i den föreliggande konkursen. Som exempel kan nämnas fråga omden vidare driften av gäldenärens rörelse, om försäljning av värdefull egendomeller om väckande av återvinnings-talan eller annan talan angående ejobetydligt belopp. Jag anser det inte vara behövligt all som ifrågasatts av enremissinstans i lagtexien ta in exempel på viktigare frågor. Borgenärerna äroförhindrade alt själva ta initiativ till samråd med förvaltaren. Av 60 8 andrasiycket följer atl borgenär har rätl till upplysningar om förvaltningen avförvallaren. Delbör understrykas atl förvaltaren genom samråd med borgenärema ej 18 1978179. 1978/79:105 274 kanundandra sig sill ansvar för avgörandel av förvaltningsfrågorna. Beslutanderättenligger sålunda hos förvaltaren. Om förvaltaren inte anser sig böra följa derekommendalioner han får av en borgenär, bör han underrätta denne därom, omdet kan ske utan omgång. Närdet gäller formema för borgenäremas hörande anserjag i likhel med kommittén attnågra särskilda föreskrifier ej behövs. I enklare angelägenheler kan del räckamed telefonkontakter. Beträffande mer invecklade eller kontroversiellaförhållanden kan det ibland vara lämpligt alt förvaltaren låter borgenäremaeller deras företrädare komma till tals vid ett informellt sammaniräde. Ettlämpligt tillfälle lill diskussioner mellan förvaltaren och borgenärer ges ianslutning till första borgenärssammanträdet. Förvaltaren bör se till att hangenom anteckningar, brevkopior, protokoll e. d. kan belägga vilka kontaktersom har lagils och vad som därvid i huvudsak har avhandlats. Förvaltarenmåste vara aktiv för att skaffa sig kännedom om borgenärens mening i denaktuella frågan. Om förvaltaren har skickat ul ett skriftligt meddelande om enplanerad åtgärd till en borgenär, måsle han således i princip följa uppmeddelandet genom att kontakta borgenären och inhämta dennes mening i saken.Rör del sig om en brådskande åtgärd, bör förvaltaren dock kunna begära svarinom och om borgenären ej hör av sig inom denna lolka detta som ettgodkännande. Ett sådant förfarande bör kunna tillämpas också när svar ejlämnals på förvaltarens första meddelande. Detkan i vissa fall tänkas vara omöjligt eller förenat med avsevärd tidsutdräkteller belydande kostnader att nå en viss borgenär som i och för sig omfattas avförvaltarens samrådsskyldighet. Detta torde t. ex. ofta vara fallel medutländska borgenärer. Det föreskrivna undantaget från samrådsskyldigheten äravsetl för dessa fall. Något absolut hinder att iaktta samrådsskyldighetenbehöver således inte föreligga. Däremot ger undantagsbestämmelsen inte rätlför förvaltaren att underlåta samråd enbart på grund av att antalet särskiltberörda borgenärer är stort. Enligtandra meningen i förevarande paragraf har förvaltaren skyldighet alt höragäldenären i viktigare frågor, om del lämpligen kan ske. Motsvarighet tilldenna skyldighet finns enligt gällande KL i fråga om vissa åtgärder (se bl.a.61 8 KL). Bedömningen i detta hänseende ankommer på förvaltaren. Utrymmet föratt underlåta samråd är när det gäller gäldenären större än vad fallet ärbeträffande samrådet med de särskilt berörda borgenärerna. Förvaltaren tordesålunda få anses berättigad att underiåta att inhämta gäldenärens mening omdetta skulle medföra inte obetydligt uppskov med angelägna åtgärder eller ejoväsentliga kostnader. Det bör emellertid framhållas att ett samrådmed gäldenären i många fall är en naturlig ålgärd med hänsyn till att denne somregel kan lämna värdefulla uppgifter till vägledning för avvecklingen. Ipraktiken torde det också i stor utsträckning förekomma att förvaltarenfortlöpande samråder med gäldenären i olika förvaltningsfrågor. Viktigarefrågor har i princip samma innebörd som i första meningen. 1978/79:105 275 del frågor kan dock te sig "viktigare" förgäldenären men inte för borgenärer. kan del således tänkas all endaslgäldenären behöver höras, t.ex. när del gäller att avgöra vilken egendom som iförsta hand skall tas i anspråk för betalning av ulgifter för boet enligt 67 8försia siycket. Liksom enligt gällande rätl har gäldenären ell avgörandeinflylande i vissa frågor. Se 63 8, 71 8 sjätte slyckel, 76 8 och 78 8. Dessabestämmelser skall tillämpas vid sidan av samrådsregeln i 51 a 8. Beträffande formema för samrådet med gäldenären kan i detväsentliga hänvisas till vad som sagts beträffande samråd med borgenärer. När den som skall höras enligt förevarande paragraf ärjuridisk person, får förvallaren vända sig lill behörig ställföreträdare fördenna. Särskilda regler om vem som är företrädare för gäldenären under konkursfinns i 13 kap. 20 8 andra stycket aktiebolagslagen (1975:1385) och 93 8 andrastycket lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar. Förvaltaren bör inte varaskyldig alt höra alla dem som formelll är ställföreträdare för gäldenären utanbör kunna inskränka sig lill den eller dem som del befinns naturligast ochlämpligasl att höra i den aktuella angelägenheten. Någon särskild bestämmelsekan inte anses nödvändig. Om förvallaren har åsidosatt sin skyldighet alt samrådainnan han företagit viss rättshandling, medför della ej att rättshandlingenblir ogiltig. Förvallaren är nämligen alltid behörig atl företräda konkursboel.Han kan emellertid ådra sig skadeståndsansvar gentemot konkursboet och löperäven risken atl bli entledigad. 52 8 Enligt denna paragraf får förvaltaren vid behovanlita sakkunnigl biträde. Paragrafen har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 5.2.4). Regleringen kan ses som en utbyggnad avbestämmelsen i 54 8 KL om anlitande av sakkunnigt biträde för bouppteckningsförrättningen.Befogenheten alt anlita sakkunnigt bilräde tillkommer såväl interimsförvaltarensom den slutlige förvallaren. Kostnaden för sakkunnigt biträde utgör konkurskoslnad somi första hand skall utgå ur boet. I 84 8 första siycket KL föreskrivs bl.a. att i den däravsedda arbets-redogörelsen skall anges, om förvaltaren för vissförvaltningsåtgärd såsom förrättande av bouppteckning m.m. anlitat annanoch ersättning därför har tillgodoförts denne. Under förarbetena till KLberördes ersättningsfrågan för det fallet atl förvaltaren anlitat sådantsakkunnigt bilräde. Om förvaltaren hade betalat biträdet av egna medel, skulleersätiningen därför ingå i det allmänna förvaltararvodet på samma sätt som omden aktuella åtgärden hade utförts av förvallaren själv. Hade biträdet återfått ersättning ur boets medel, borde detla beaktas vid fastställandet av förvaltarensarvode. Förvaltarens arbetsredogörelse i samband med arvodesframställningenborde följaktligen innehålla upplysning om ersältning som tillgodoförts anlitatbiträde. De nu redovisade uttalandena har giltighet 1978/79:105 276 även i del fallet alt förvaltaren anlitar sakkunniglbilräde med slöd av förevarande 52 8. 53 8 Paragrafen reglerar vissa av interimsförvaltarensskyldigheter i konkursens inledningsskede och överensstämmer i huvudsak medgällande 54 8. I paragrafens försia stycke ges bl.a. regler om bouppteckningvid ordinär konkurs. Dessa blir genom hänvisning i 185 b 8 försia siyckettillämpliga även när konkurs handläggs som mindre konkurs. Liksom f.n. skall gäldenären vara tillstädes vidbouppieckningsförrällningen och uppge boel under edsförplikielse. För detfallel att gäldenären är juridisk person med flera ställföreträdare underkonkursen skall enligt en ny föreskrift i försia stycket nämnda skyldighet integälla för sådan slällförelrädare vars närvaro förvaltaren anser sakna belydelseför bo-utredningen. Denna föreskrifi överenssiämmer med vad som enligt 91 8andra siycket gäller i fråga om gäldenärens skyldighet att avlägga bouppteckningsed(jfr avsniii 5.8.6). Äv 93 8 andra slyckel följer att annan än gäldenären kanbli skyldig all avlägga bouppieckningsed. Detla medför att även upplysningar isamband med själva bouppteckningsförrättningen lorde kunna påräknas från vederbörande. Oavsell i vilken form konkursen handläggs är det av värdeför tillämpning av lönegarantin atl bouppteckningen innehåller uppgift omhuruvida skuld avser lön eller pension. gäller inte minsl när tillämpningav 7 8 andra siycket lönegaranlilagen blir akluell. Äv lagrummet (se avsnitt6.5) framgår att konkursdomaren när fråga uppkommil om avskrivning av konkursenenligt 186 § KL skall underrätta vederbörande kronofogdemyndighet om det finnsanledning anta att fordran som omfattas av lönegarantin kan göras gällande.Med hänsyn till del nu sagda har i första stycket gjorls del tillägget allförvallaren i bouppieckningen skall ange i vad mån skuld avser lön ellerpension. Del i bokföringslagen (1976:125) använda begreppeiräkenskapsmaierial har införts i första slyckel. Vissa redaktionellajusteringar har dessutom gjorts. 1 52 8 ges en allmän beslämmelse om anlitande avsakkunnigl biträde. Någon motsvarighet till den nuvarande särskildaföreskrifien i 54 8 försia stycket om sakkunnigl bilräde för upprättande avbouppleckning behövs därför inte i förevarande paragraf Enligt andra slyckel i förevarande paragraf skallkonkursbouppteckningen och i förekommande fall borgenärsförleckningtillställas säväl konkursdomaren som tillsynsmyndigheten. Konkursdomarenbehöver ha tillgång till någon av dessa handlingar bl.a. för atl kunna utfärdakallelser till första borgenärssammanträdel. behöver bouppteckningensom underlag för kontrollen. Borisett härifrån synes det vara en fördel atl borgenärernaoch andra intressenter i konkursen har tillgång Prop.1978/79:105 277 lill bouppteckningen såväl hos konkursdomaren somtillsynsmyndigheten. Om förvallaren godkänner en till konkursdomaren fömtingiven bouppteckning, skall han enligt uttrycklig föreskrift i andra siyckettredje meningen göra anmälan härom inom från konkursbeslulet. Ävsammanhanget är tydligl alt sådan anmälan skall göras både till konkursdomarenoch till tillsynsmyndigheten. I KF torde få föreskrivas att konkursdomaren ihär avsedda fall skall tillställa tillsynsmyndigheten ett exemplar avbouppteckningen. Genom tillsynsmyndighetens försorg bör utfärdas närmareanvisningar för förvallarens arbele med all upprätta bouppteckning. Blanketterär av värde i detta sammanhang. 54 8 Bestämmelsema i denna paragraf, vilka saknarmotsvarighet i gällande KL, har behandlats i den allmänna motiveringen(avsniii 5.2.7). Paragrafen ger förvaltaren interimsförvaltaren eller denslutlige förvaltaren rätl att påkalla handräckning av kronofogdemyndighelenför atl kunna komma i besittning av egendom som ingår i konkursboet. Någonsärskild exekutionstilel behövs inte. har enligtparagrafen befogenhet atl vid handräckningen använda vissl tvång. Regleringenom tvång stämmer delvis överens med bestämmelserna i 2 kap. 17 8 i det tilllagrådet remitterade förslaget till ulsökningsbalk. Kronofogdemyndighetenstvångsingripande får riktas såväl mot konkursgäldenären som mol Iredje man. Några regler om vilken kronofogdemyndighel förvaltarenskall vända sig till ges inte. För alt den begärda handräckningen skall komma till ståndmåste förvaltaren förebringa skäl för att handräckning är nödvändig för atthan skall kunna ta hand om eller annars få tillgång till egendom som ingår ikonkursboel. Möjligheten till handräckning är i första hand avsedd fördet fallet atl förvaltaren vill komma i besittning av egendomen i konkursboelför att förrätta bouppleckning. Det är alltså i första hand fråga om altmöjliggöra de åtgärder som enligt 53 8 i förslaget ankommer påinterimsförvaltaren. Handräckning fär emellertid komma tiU stånd även i de fallförvaltaren behöver omhänderta egendom senare under konkursen, t.ex. om ytterligarelillgångar kommer eller egendom återvinns. Förvaltaren får dessutombegära handräckning om det behövs när han annars vill få lillgång till egendomsom ingår i boet. Här avses främsi det fallet då förvaltaren behöver tillträdehos gäldenären för alt värdera egendom eller förevisa denna för spekulanter. skall som framgår av det lidigaresagda pröva om handräckning behövs för alt förvallaren skall få besittning tillegendomen. Däremot ingår det inte i myndighetens prövning atl bedöma omförvaltaren behöver komma i besittning av egendomen eller inte. Prop.1978/79:105 278 hänseendeär förvaltarens bedömning bindande för myndigheien. Självfallel skallkronofogdemyndighelen, när anledning därtill förekommer, pröva humvida aktuellegendom ingår i konkursen, t.ex. om tredje man påslår atl egendomen lillhörhonom. Somframgått av den allmänna motiveringen fömtsätter handräckning i allmänhet alliredska föreligger. Handräckning är dock möjlig även i vissa andra fall (seavsniii 5.2.7). finner all handräckning bör äga rum, får den användatvång i enlighet med vad som sägs i förevarande paragraf. Myndigheien fårsåledes genomsöka hus, rum och förvaringsställe. Ordet förvaringsställe skallhär tas i vid mening. Ordel avser sålunda över huvud ulrymme där egendom kanförvaras, t.ex. skrivbord, byrå, kassaskåp, kassafack, väska eller plånbok.Även en bil omfattas av bestämmelsen. Omlillträde behövs lill ulrymme som är tillslutet, får myndigheten låta öppna läseller på annat sätt bereda sig tilllräde till utrymmei. Någon särskildinskränkning i fråga om lillträde liU bostad föreskrivs inte. Myndigheten fårsåledes tvångsvis bereda sig tilllräde till boslad under samma fömtsättningarsom gäller i fråga om tillträde till andra utrymmen. Jag vill dock underslrykavikten av atl inte mer genomgripande tvångsåtgärder vidtas än vad som ärnödvändigi och alt egendom inte skadas annal än om det är klart motiverat avomständigheterna. Tvånget måste över huvud stå i rimlig proportion lill viktenav det iniresse som skall tillgodoses genom åtgärden. Om förhållandena medgerdet, bör myndigheien bereda gäldenären eller annan lillfälle all godvilligt getillträde, i vilket fall tvång alltså inte behövs. Enligtförevarande paragraf får även annal tvång än som angivits användas omdet behövs för det avsedda ändamålet och del kan anses befogal med hänsyn lillomsländighelerna. Beträffande användande av fysiskt våld mot person ges ensärskild bestämmelse. Enligt denna får sådant våld brukas endast omkronofogdemyndighelen möter motstånd och i den mån våldet kan anses försvarligtmed hänsyn till omständighetema. Bestämmelsen ger uttryck för att särskildförsiktighet måsle iakttas i fråga om användning av fysiskt våld mot person.Myndigheten får ta från gäldenären eller tredje man egendom som denne bär påsig eller undersöka plånbok men bör i övrigi inte kroppsvisitera honom. Förrältningsman har rätt till nödvärn enligt allmänna regler.Myndigheten bör begära biträde av polismyndighet när fråga uppkommer omstarkare våld än vad som kan anses normalt i utövning av kronofogdemyndighetsverksamhet (jfr 9 § andra siycket krono-fogdeinstruklionen 1965:687). Detär kronofogdemyndighetens sak att bestämma vilket tvång som skall komma i frågai en given situation. Som en följd av alt kronofogdemyndighelen genomför ochansvarar för handräckningen kan myndigheten t.ex. inte överlåta självabesittningstagandet av egendom på förvaltaren. 1978/79:105 279 vallaren bör dock finnas till hands när handräckningengenomförs för att från myndigheien ta emot den egendom som handräckningenomfattar. Förevarande paragraf medger som lidigare nämnts atl tvångtillgrips även mot annan än gäldenären. I de fall egendom förvaras i ulrymmesom innehas av tredje man krävs naturligtvis för besittningstagandel altegendomen inte tillhör denne. Fråga härom får avgöras efter allmännacivilrättsliga regler. För alt egendom i Iredje mans besittning skall kunna motdennes bestridande bli föremål för handräckning bör krävas att saken äruppenbar. Någonsärskild form för förvaltarens framställning enligt denna paragraf finns inteföreskriven. Den kan alltså ske muntligen, när det är lämpligt.Kronofogdemyndigheten bör regelmässigt skyndsamt ta ställning till förvaltarensbegäran och, om denna ej avslås, genomföra handräckningen. Något formelllbeslut behöver inte fattas annat än vid avslag på förvaltarens begäran. Handräckning kan överklagas. Detsamma gäller självfalletavslagsbeslul. Ändra siycket av förevarande paragraf innehåller i fråga omklagan en hänvisning till reglerna om klagan över utmätning i allmänhet (se 10kap. Detta innebär bl.a. att klagan skall ske hos överexekuior och attnågon särskild besvärstid inte behöver iakttas. Konkursgäldenär eller annan som vägrarkronofogdemyndigheten tillträde i fall som avses i förevarande paragraf kandömas tUl böter för hindrande av förrättning (se 17 kap. 13 8 andra stycketbrottsbalken). Innan tvång används enligt 54 8 bör vederbörande i förekommandefall upplysas om straffbestämmelsen. 55 8 Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k.förvaltarberällelse och om underrättelse till åklagare. Förvaltarberättelsen bör liksom enligt gällande lag ommöjligt upprättas av interimsförvaltaren. Om detla möter hinder, kan uppgifienöverlämnas åt den slutlige förvallaren. I praktiken lorde berättelsensavfattande f.n. i stor utsträckning överlåtas åt denne. Förstastycket innehåller bestämmelser om förvaltarberättelsen. Enligt gällandelydelse skall förvaltaren upprätta denna under inseende av rätlens ombudsman.Enligt förslaget skall förvaltaren däremoi upprätta berättelsen ulan atttillsynsorganet behöver kopplas in. En annan nyhet i förhållande lill gällandelag är att förvaltaren särskilt skall anmärka om det har förekommit förhållandesom kan föranleda återvinning till konkursboet. I första stycket anges vidarealt förvaltaren i berättelsen skall anmärka huruvida anledning att misslänkagäldenärsbrott föreligger. Atl anmärknings-skyldigheten är begränsad tillgäldenärsbroii överensstämmer med gällande rätl. 1 första stycket har också gjorts en ändring som betingasav terminologin i bokföringslagen (1976:125). Med anledning av ell påpekandeunder re- Prop.1978/79:105 280 missbehandlingenangående förvaltarens skyldighet atl lill berättelsen foga den av gäldenärensenast uppgjorda balansräkningen vill jag erinra om att enskild näringsidkaresom driver verksamhei med högst två årsanställda personer och varsårsomsättning understiger inte behöver göra årsbokslut, dvs.upprätta resultaträkning och balansräkning, se 1 8 fjärde stycket och 11 8bokföringslagen. Med hänsyn till dessa bestämmelser kan del alltså inträffaatl någon balansräkning inte finns upprättad. i första siycket om att förvaltaren skaU skriva underförvaltarberättelsen har utmönstrats. Det är ändå uppenbart att berättelsenskall skrivas under av förvaltaren. Enligtnuvarande lydelse av andra stycket skaU förvaltaren hålla berättelsentillgänglig för borgenärema. Borgenär äger dessulom på begäran mot ersättningför kostnaden få avskrifi av berättelsen. Kommittén anser det rimligt atl varjeborgenär på begäran ulan kostnad skall tillställas berättelsen i avskrift(fotokopia). Som har framgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2.5)ansluter jag mig till detta förslag. Vidare bör fömtom konkursdomarentillsynsmyndigheten erhålla berättelsen i avskrift. Andra stycket har ändrats ienlighet med det sagda. Tredjestycket är nytt. Enligt detta skall förvaltaren, om han finner att gäldenärenkan misstänkas för gäldenärsbrott, underrätta allmän åklagare ochdärvid ange grunden för misstanken. Bestämmelsen har motiverats i avsnitt5.2.8. Att förvaltaren gjort här avsedd anmälan till åklagaren fritar honominte från skyldighet att anmärka misstanke om gäldenärsbrott iförvaltarberättelsen. Förvaltaren bör så utförligt som möjligt ange de skäl somenligt hans mening föranleder misstanken. Som har framgått av den allmännamotiveringen bör förvaltaren om han på grund av konkursutredningen finner skältill misslanke om andra brott än gäldenärsbrott göra anmälan härom till poliseller åklagare. Någon egen uiredning om sådana brott skall förvaltaren integöra. 568 Paragrafen innehåller bestämmelser om de berättelser förvaltaren halvårsvisskall avge (halvårsberättelse). Enligtgällande ordning skall halvårsberättelsen granskas av rättens ombudsman, somskall vidarebefordra den till konkursdomaren jämte eventuella anmärkningar.Kommittén anser att konkursdomaren inte behöver få del av halvårsberättelsemaoch alt dessa endast skall tillställas tillsynsmyndigheten. Vidremissbehandlingen har från något håU förordats att halvårsberättelserna skallinges även tUl konkursdomaren. Gällandebestämmelser i 56 8 innebär vidare att förvaltaren skaU avlämnahalvårsberättelse efter utgången av varje juni och decembermånad. Ett par remissinstanser har framhållil atl dessa tidpunkter ärolämpliga. Remissinstanserna påpekar att förvaltama är särskilt arbetsbelastadeefter och alt semester vanligen infaller . Remissinstansemaförordar därför ändrade tider för avlämnande av halvårsberättelsen. Prop.1978/79:105 281 Förmin del anserjag all övervägande skäl lalar för all halvårsberättelsen liksombouppieckningen och förvaltarberättelsen skall ges in lill konkursdomaren föratl hos denne hållas lillgänglig för bl.a. borgenärerna. Dessulom skallnaluriigtvis berättelsen ges in lill tillsynsmyndigheten för atl ingå iunderlaget för dennas kontroll. Tiderna för avlämnande av halv-årsberätlelsenbör ändras i enlighet med vad som föreslagits under remissbehandlingen. Paragrafenhar ändrats i enlighet med det sagda. 1 försia stycket anges allhalvårsberättelse i konkurs som inte är avslutad vid utgången av näsl efterförsta borgenärssammanträdet infallande mars eller september månad skallavlämnas därefier till tillsynsmyndigheten. Halvårsberättelseskall sedan så länge konkursen pågår avlämnas från utgången avvarje månad. Enligtandra stycket skall förvaltaren utan dröjsmål lämna konkursdomaren avskrift avberättelsen. Denna bestämmelse ersätter nuvarande föreskrifi i 56 8 andrastycket om skyldighet för rättens ombudsman att granska och till konkursdomarenge in halvårsberällelse. Ätt tillsynsmyndigheten skall granskahalvårsberätlelsen är självklart. 578 Paragrafen innehåller de nya bestämmelser om konkursbos bokföringsskyldighetsom har behandlats i den allmänna motiveringen (avsniii 5.2.9). Iförsia slyckel anges som huvudregel alt förvaltaren, oavsett vad som gäller ifråga om bokföringsskyldighet för gäldenären, skall löpande bokföra in- ochutbetalningar. Den s. k. koniantprincipen skall alltså lillämpas. Om godredovisningssed med hänsyn lill särskilda förhållanden gör det påkallal, skalldock bokföringen ske på annat sätt. 1 de allmänna motiven har angivits vissaförhållanden som bör medföra lillämpning av undanlagsregeln. Delankommer på bokföringsnämnden att genom råd och anvisningar ge vägledning ifråga om det närmare tillämpningsområdet för undantagsregeln och i övrigi angede riktlinjer som behövs. Nämndens verksamhet i detta hänseende bör bedrivas inära samarbete med RSV. I sin egenskap av centralt administrativt organ förlillsynsmyndigheterna har RSV nämligen till uppgift att biträdatUlsynsmyndighetema bl.a. med att skapa enhetliga mtiner och ulformablanketter. Tillsynsmyndigheternas uppgift i detta sammanhang är att se tillalt bokföringen bedrivs i enlighet med förevarande paragraf och utfärdadeanvisningar. kan med stöd av 59 8 vid behov infordrasärskild redovisning av förvaltaren och inventera boet. I särskilt kompliceradefall får myndigheten med slöd av 59 8 utse revisor för att granska förvaltarensräkenskaper.