prop · G20344 · 1978-12-31 00:00:00 — Vid remissbehandlingen har det vidarepåpekats att en modernisering av reglerna om bokföringen inom jordbruket fårbelydelse även från andra synpunkter än de laxeringsmässiga. Man har bl. a.framhållil att ett modernt redovisningssystem bör ge jordbrukaren möjligheterlill en bättre överblick över verksamhetens gång och den ekonomiska ställningensamt att detta är till fördel även för utomstående intressenter. Behovet av en särskild jordbruksbokföringslag Även om det bland remissinstansernaråder enighet om att regelsystemet behöver fornyas finns det olikauppfattningar om hur delta skall ske. Den vanligaste uppfattningen är all detinte finns skäl att reglera bokföringsskyldigheten inom jord- och skogsbruketi en särskild lag. Man förordar i stället att jordbrukarna förs in i den nyabokföringslagens regelsystem. Bland de remissorgan som redovisaren sådanuppfattning kan nämnas kammarräiien i Siockholm, RSV. DEFUoch flertalet länsstyrelser samt, på den privata sidan. KF och TCO. 1 flera av dessa remissyttranden påpekas att detegentligen inte föreligger några mer betydande skillnader mellan de regler somgäller enligt den nya bokföringslagen och utredningens förslag. Vissa förjordbruket speciella problem skulle i stället kunna regleras genom ett fåtalsärbestämmelser i den nya bokföringslagen eller genom särskilda anvisningarfrån bokföringsnämnden. En annan vanlig uppfaUning är attredovisningen inom jordbruket i allt väsentligt har följt samma utveckling sominom näringslivet i övrigt och alt det därför inte finns skäl att arbeta medtvå mer eller mindre parallella regelsystem. Från ett par håll har praktiskaskäl åberopats som stöd för att jordbrukarna bör bli bokföringsskyldiga enligiden nya bokföringslagen. Länsstvrelsen i framhåller i. ex.atl man med en sådan ordning undviker besvärliga uppdelningsproblem och följdändringari samband med ändringar i reglerna på bokförings- och skatteområdet. anser all allredovisning bör ske med utgångspunkt i den nya bokföringslagen och all delförhållandel alt del kan finnas skäl all ha 1978/79:44 143 särskilda bokföringsregler för jordbrukare inte behövermedlöra att man behåller en separat lagstiftning för denna grupp. Nämndenpåpekar atl även andra grupper i samhället än skaiteniyndigheterna har intres.seav den ekonomiskaredovisningen i jordbruk och skogsbruk. Som exempel nämner bokföringsnämndenborgenärsiniressena vid kreditaffärer i samband med fastighetsförvärv och deanställdas krav på insyn i näringsverksamheten. Om det skulle föreligga ettbehov av särskilda redovisningsregler för jordbruk och skogsbruk bordebokföringsnämnden i stället kunna utfärda särskilda anvisningar enligt delmönster som redan nu gäller för fastighetsägarna. Skulle det därutöver finnasbehov av speciella skailemässiga regler för jordbruk och skogsbruk-t. ex.närdet gäller värdering av djur m. m. -skulle dessa kunna fastläggas genomanvisningar från RSV. Del förhållandet atl den nya bokföringslagen medför vissacivilrättsliga verkningar anser bokföringsnämnden inte utgöra något avgörandehinder för att föra in jordbrukarna i detta system. Även andra skäl har åberopats somstöd för atl föra in jordbrukarna i den nya bokföringslagen. Länssiyrelsen iVäsiernorrlands län erinrar om all den lagen har karaktären av enramlagstiftning och alt den har utformats så att den - bortsett från undantagetför enskilda jordbrukare - i princip skall gälla för alla näringsidkare. Omtillämpningsområdet skulle utvidgas lill att omfatta även jord- ochskogsbruksnäringarna skulle t. ex. begreppet "god redovisningssed" -vilkel begrepp i sig innefattar vad som är "allmänt brukligt" påjordbrukets och skogsbrukets område - kunna ges konkret innebörd genom råd ochanvisningar från bokföringsnämnden. skulle enligt länsstyrelsenerforderliga tillägg och ändringar i den nya bokföringslagen bli få och avmarginell natur. /?5('påpekar atl utredningen som stöd för en särbehandling avjordbruket har åberopat att borgenärsintresset inom denna näringsgren inteskulle göra sig gällande på samma sätl som när det gäller andra verksamheter.RSV kritiserar denna ståndpunkt och påpekar att del egentligen inte föreliggernågon skillnad i kapitalanskaffnings-hänseende mellan en arrendalor av enjordbruksfastighet och andra näringsidkare efiersom en arrendalor oftast tordesakna den realsäkerhet som en fastighetsägande jordbrukare innehar Frågan omborgenärsintresset har berörts även från andra håll. i Malmöhuslän hänvisar till atl jordbruken efter hand har blivit alltmer specialiseradeoch kapiialintensiva och alt jordbrukarna därför i ökad utsträckning begagnarsig av medellånga krediter i form av driftlån och maskinlån m. m. saml avkortfristiga krediter i form av obetalda driftkostnader. Borgenärerna harenligt uppfattning ett betydande och berättigat intresse avjordbrukarnas bokföring och av att den bokföringslag, som reglerar dennabokföring, har samma civilrätlsliga verkningar som den allmännabokföringslagen. Föreningen och Svenskarevisorsamftnulci lik.som även vissa länsstyrelser framhåller altfaslighetsägare, som hyr ut mer än två lägenheter, är bokföringsskyldiga enligtden nya bokföringslagen och att det från 1978/79:44 144 borgenärssynpunkt knappast föreligger nägon avgörandeskillnad mellan jordbruk och hyresfastighet. Det finns därför skäl atl ha enenhetlig reglering. 1 utredningens förslag ärtillämpningsområdet begränsat lill atl avse enskild person som bedriverjordbruk eller skogsbruk. Om en sådan verksamhei i stället bedrivs av etthandelsbolag eller eit aktiebolag blir det den nya bokföringslagen som skalltillämpas. Detta har kritiserats av flera remissinstanser som påpekar att detinte är lämpligt atl företagsformen skall få vara avgörande för vilken lag somskall lillämpas. Utredningen har som stöd för att behålla en särskildjordbruksbokföringslag hänvisat till den speciella skattesituationen inomjordbruket. Länssiyrelsen i Siockholms lan erinrar i det sammanhanget om attIbrelagsskatieberedningen har föreslagit att den s. k. reslvärdemetoden, somgäller för beräkningen av värdeminskningsavdrag i inkomstslagetjordbruksfastighet, skall avskaffas. erinrar vidare om altsärskilda skatteregler för värdering av djur inte finns enbart inom jordbruketutan även för sådana rörelseidkare som bedriver renskötsel. Bland de remissinstanser somtillstyrker eller lämnar utredningens förslag om en särskild jordbruksbokföringslagutan erinran kan nämnas hovräncn över och , kammarräiien iJönköping, skogssivrciscn. LO och LRF. f-fovräiicn över och Blekingekonstaterar all de av utredningen föreslagna bestämmelserna rent sakligt är ihuvudsak likalydande med dem som finns i den nya bokföringslagen. Frånlagstifiningsteknisk synpunkt kunde det därför ha funnits skäl för utredningenatt inarbeta sitt lagförslag i den nya bokföringslagen. Med hänsyn lill atträkenskapsskyldighelen inom jordbruket endast tar sikte på taxeringsändamålenoch således haren snävare innebörd än den nya bokföringslagen anser hovrättendel motiverat alt ta in bestämmelserna i en särskild lag. Även kammarräiien iJönköping anser övervägande skäl tala för att man bör bibehålla en särskildjordbruksbokföringslag. Kammarrätten framhåller särskilt att en sådan ordningfrämjar överskådligheten för de redovisningsskyldiga. LRF framhåller att dennya bokföringslagen har till ändamål atl tillgodose såväl taxeringsmässigabehov som borgenärsintressen och att dessa dubbla funktioner medför att deninte kan tillämpas i oförändrat skick i verksamheter där behovet av atttillvarata borgenärsintressen är litet. För att inte komplicera bokföringen ialltför hög grad för den speciella kategori som jordbrukarna utgör är detdärför enligt LRF väsentligt att det finns en speciell jordbruksbokföringslag.Med hänsyn lill alt behovet av att tillvarata borgenärsiniressei är litet blandjordbrukarna anser förbundet alt detta inslag bör begränsas. Förbundelsuppfattning är att det framlagda förslaget i stort fyller de krav som kanställas på en jordbruksbokföringslag och atl det kan läggas till grund förlagstiftning. 1978/79:44 145 Allnuinna synpunkier på lagförslagci Utredningens förslag innebär attden nya bokföringslagens regler i betydande utsträckning förs över tilljordbruksbokföringslagen. Men har dessa regler anpassats till despeciella förhållanden som råder iiå redovisningssidan inom jordbruket. Vidremissbehandlingen har denna allmänna uppläggning av lagförslaget mottagilspositivt och åtskilliga remissinstanser anser atl förslaget är väl ägnat attläggas lill grund för lagstiftning. Detta hindrar dock inte alt det ocksåförekommer kritik av mer övergripande natur. KF pekar på olägenheterna av attpå det sätt som skett i förslaget blanda civilrätlsliga och skattemässigavärderingsregler vid bokslut. KF riktar också kritik mot vissa av debegreppsbestämningar som utredningen använt sig av i samband medvärderingsreglerna. KF nämner som exempel atl utredningen föreslagit att medanskaffningsvärde i vissa fall skall förslås saluvärdet (gäller djur). Dessabegrepp är enligt förbundet till sin innebörd motstridiga eftersom saluvärderent terminologiskt aldrig kan betyda detsamma som anskaffningsvärde. Utredningen har uttalat atl i den mån förslagetöverensstämmer med reglerna i den nya bokföringslagen blir uttalandena iförarbetena till sistnämnda lag i tillämpliga delar gällande även förjordbruksbokföringslagen och att man bör anlägga ett motsvarande synsätt ävennär det gäller uttalanden och anvisningar från bokföringsnämnden. Dessauttalanden har kritiserats från ett par håll. Enligt RSV måsle de båda lagarnasolika syften påkalla en viss försiktighet vid bedömning i vad mån förarbetenatill den nya bokföringslagen och bokföringsnämndens råd och anvisningar skallvara tillämpliga på jordbruksbokföringslagen. Förutom den inverkan som olikheteri verksamhetsinriktningen kan ha när det gäller betydelsen av i. ex. uttrycketgod redovisningssed måste man enligt RSV beakta att ändamålet med de bådalagarna inte är detsamma. Även andra remissinstanser än RSV har vänt sig emotuppfattningen alt bokföringsnämndens uttalanden skulle komma atl gälla även förjordbrukarnas redovisning. Länssiyrelsen i anser attdet skulle bli svårt att överblicka konsekvenserna av ett sådant arrangemangoch att det skulle kunna försvåra nämndens arbele. Liknande synpunkier har framförtsav Föreningen . i länföreslår att om det skulle behövas särskilda anvisningar för redovisningen inomjordbruket bör dessa utfärdas av RSV snarare än av bokföringsnämnden. Dennauppfattning delas av RSV som anser atl verket uttryckligen bör tilläggasuppgiften att meddela råd och anvisningar för hur jordbruksbokföringslagenskall lillämpas. Utredningen har föreslagit atlbokföringsnämnden eventuellt borde utökas med en sakkunnig för handläggningenav de speciella redovisningsproblemen som kan uppstå inom jord- ochskogsbruksnäringarna. anser sig kunna tillstyrka detlaförslag under förutsättning att jordbrukarna blir bokföringsskyldiga enligt dennya bokföringslagen. K) 1978/79. ] 1978/79:44 146 1 del följande redovisasparagrafvis en sammanställning av remissinstansernas synpunkier påutredningens förslag lill en ny jordbruksbokföringslag. Enligt första slyckel iutredningens förslag skall enskild person, som bedriver jordbruk ellerskogsbruk, vara skyldig alt föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagensom underlag för taxeringen. Utredningen har i sin motiveringtill delta lagrum uttalat all med enskild person skall jämställas även dödsboefter sådan person. Hovräncn över och anser att en sådanutvidgning av begreppet enskild person bör komma till uttryck redan i lagtexten.Ell annat påpekande från hovrättens sida gällerdet fallet atl t. ex. tvåmakargemensamt driveretl jordbruk elleretl skogsbruk. Enligt hovrätten gerordalydelsen i förslaget närmast vid handen att var och en a v makarna skullevara skyldig att föra räkenskaper, vilket dock inte kan ha varil meningen. Detmåsle därför enligt hovrättens mening klargöras alt räkenskapsföringen kan skegemensamt när fiera enskilda personer tillsammans driver jordbruk ellerskogsbruk. Även länssiyrelsen i anser att det föreligger ett behovav att förtydliga begreppet enskild person - särskilt mol bakgrund av attutredningens uttalande lorde gälla även för s. k. äldre dödsbon, vilka ibeskattningshänseende behandlas som handelsbolag. RSV betonar att ett dödsbosskatterätlsliga ställning inte alltid behöver överensstämma med dencivilrättsliga. För alt förhindra eventuella missförstånd föreslår RSV attlagtexten utformas så att det klart framgår atl dödsbo, som inte enligt lagenom handelsbolag och enkla bolag är att anse som handelsbolag, omfattas avbestämmelserna. En sådan ändring kräver emellertid, påpekar RSV, även enmotsvarande ändring i 1 § i den nya bokföringslagen. Även LRF och länssiyrelseni efterlyser förtydliganden när del gäller behandlingen avdödsbon. anser del vara oklart om ett enkelt bolag skall kunnainrymmas i begreppet enskild person. Enligt är del inte ovanligtatt makar, som gemensamt ägerenjordbruksfaslighel,driverjordbruket ellerskogsbruket som ett enkelt bolag. En verksamhei som bedrivs på detta salt börenligt uppfattning föranleda redovisningsskyldighet enligtjordbruksbokföringslagen. LRF anser alt del bör görasytterligare ett förtydligande. Av förslaget framgår nämligen inte, framhållerLRF, att även den som arrenderar ut en jordbruksfastighet skall omfattas avreglerna. För atl undvika missförstånd föreslår förbundet att första meningen iinledningen lill första stycket ges följande lydelse: "Enskild person, somäger eller brukar jordbruksfastighet, är En liknande uppfattning har Sverigesadvokaisamfiind som dessutom påpekar alt den föreslagna utformningen kan ge upphov lilltveksamhet om 1978/79:44 147 gränsernaför tillämpningsområdet även i det fallet att en ägare av en skogsfasiighetendast säljer roiposter från sin fastighet. En annan fråga har lagils upp av länssiyrelsen iÖsicrgöilands län. Genom att den nya bokföringslagen inte gäller för enskildperson som driver jordbruk eller skogsbruk blir inte heller taxeringslagensbestämmelser om kassainventering och granskning av varulager m. m. i sambandmed taxeringsrevision samt bestämmelserna förordning (1955:257) ominventering av varulagertillämpliga fördessa näringsidkare. De nu nämndabestämmelserna gäller nämligen enbart för bokföringspliktiga näringsidkare. Föratt granskning av enskilda jordbrukare skall kunna göras på samma fullständigasätt som vid revision av rörelseidkare bör enligt mening bestämmelsernautvidgas till atl omfatta även enskilda jordbrukare. Vid remissbehandlingen har del vidare äjorts vissaanmärkningar mol det använda uttryckssättet all räkenskaperna skall bilda"underlag för taxeringen". Länssiyrelsen i och länframhåller att det inte är lämpligt att här använda sig av begreppet"taxering". Räkenskaperna enligt jordbruksbokföringslagen skallnämligen även ligga lill grund för redovisning av mervärdeskatt dvs. för enskalleform som inte fastställs genom något taxeringsförfarande. Länsstyrelsenerinrar om att mervärdeskal-leutredningen har föreslagit attredovisningen av mervärdeskall alllid skall ske enligt bokföringsmässigagrunder. Av jordbruksbokföringslagen bör därför, anser , klanframgå att räkenskaperna skall tjäna som underlag även för redovisningen avmervärdeskatt. Även RSV har tagit upp denna fråga. RSV hänvisar tillförarbetena till den nu'gällande jordbruksbokföringslagen där det uttalas atllagen skulle ha till ändamål att ligga till grund för inkomst- ochförmögenhelstaxeringen. RSV anser att det skulle vara mindre lämpligt att ha enmotsvarande begränsning i den nya lagen. RSV är av den uppfattningen all en nylag på delta område också bör tillgodose behovet av kontrollmöjligheter frånskattemyndigheternas sida enligt taxeringslagens bestämmelser och när detgäller källskalteredovisningen. Verket har emellertid inom ramen för sittremissyttrande inte ansett sig kunna närmare utreda på vad sätt en bättre lösningi fråga om lagens tillämpningsområde skulle kunna uppnås. Utredningen har (s. 42) uttalat att det inte börmöta någoi hinder för en bokföringsskyldig rörelseidkare, som även bedriverjordbruk eller skogsbruk, alt tillämpa den nya bokföringslagens regler för allsin verksamhet om han skulle finna det lämpligt. Detla uttalande har gjorts motbakgrund av att den nya bokföringslagens regler är mer omfattande änutredningens lagförslag. Hovrönen över och påpekar alt med desträngare krav i olika hänseenden som följer av bokföringsskyldigheten enligtden nya bokföringslagen kommer möjligheten atl redovisa all verksamhei enligtdenna lag sannolikt alt utnyttjas endast i begränsad omfattning. Enligthovrätten bör i sammanhanget också beaktas atl värderingsreglerna förtillgångar och skulder i de båda lagarna är något olika utformade. Hovrättenanser all om del Prop.1978/79:44 148 överhuvud taget skall finnas en ntöjlighet för jordbrukarna att för jordbruksverksamhetentillämpa den nya bokföringslagens regler bör denna möjlighet inte varabegränsad endast till de fall där jordbrukaren vid sidan om jordbruket ellerskogsbruket driver en bokföringspliktig rörelse. 1 stället bör, anserhovrätten, varje jordbrukare, oavsett om han bedriver annan rörelse eller ej,ha rätt att fritt välja regelsystem. FAR har berört ett angränsande problem.FAR konstaterar alt en person,som driver både jordbruk och annannäringsverksamhet, inte kan redovisa för jordbruket enligt bokföringslagen utanatt bryta mol jordbruksbokföringslagen. För atl komplikationer avdetla slag skall kunna undvikas bör enligi FAR klargöras alt bokföringslagenskall kunna tillämpas i de avseenden den inte strider mol jordbruksbokföringslagen. Utredningens förslag i andra sivckci atlnäringsidkare vars årliga brutto-omsätlningssumma normalt understiger 200 000kr. skall vara undantagna från atl tillämpa bestämmelserna om årsbokslut harkritiserats från vissa håll. Kritiken går ut på att del med hänsyn lillpenningvärdets fall inte är lämpligt atl här anknyta lill ett fasl gränsvärdebaserat på den nominella brunoomsäliningssumman. 1 stället förordas attgränsvärdet sätts i relation lill ett visst antal basbelopp enligt lagen omallmän försäkring. Bland de remissinstanser som förordaren sådan ordning kannämnas hovräncn över och , länssiyrelsen i . Som stöd för förslaget atl anknyta gränsvärdei lillvisst antal basbelopp lämnar LRF en utförlig beskrivning avomsättningsulvecklingen inom olika brukningsenheter. LRF upplyser att med deninfiationstakt som rått kommer bruttointäkten per brukningsenhet attstiga avsevärt . Med en tio-procentig årlig ökning avbruttointäkterna kan gårdar i storleksklassen redan år 1979beräknas ha en bruttointäkt som överstiger det av utredningen föreslagnagränsvärdet på . Antalet brukningsenheter med en areal överstigande20 hektar uppgick enligt förbundet till ca 44 000, motsvarande 34procent av det totala antalet brukningsenheter. F"ör alt undvika atl ägareav allt mindre jordbruk successivt skall bli tvungna att upprätta årsbokslut ärdet enligt förbundet nödvändigt atl ha en fiytande gräns. Förbundet föreslåralt gränsvärdet sätts till 25 basbelopp. skulle detla ge ettgränsvärde på 295 000 (25 X11 800) kr. Om 25 basbelopp skulleväljas som gränsvärde för skyldigheten atl upprätta årsbokslut är det enligtförbundet naturligt att tillåta ett enstaka överskridande av denna gräns ulanatl sådan skyldighet skulle inträda. Om en viss bruttoomsätlningssumma blir avgörandeför skyldigheten att upprätta årsbokslut bör del enligt lanlbruksstyrelsenklargöras om bostadsförmåner och bilförmåner m. m. skall anses ingå i dennasumma eller ej. Styrelsen föreslår vidare att om gränserna förbrutloomsätlningssumman skulle överskridas under två på varandra följanderäkenskapsår bör skyldigheten att upprätta bokslut gälla för del räkenskapsårsom börjar närmast 1978/79:44 149 FAR och DEFU anser att även den nyabokföringslagens beloppsgräns för skyldigheten atl upprätta årsbokslut börgöras rörlig genom en anknytning till basbeloppet. Bestämmelserna i det ircdjc siyvkciom innebörden av jordbrukarnas redovisningsskyldighet vid tillämpning av allmänlag innebär enligt utredningen att denna redovisningsskyldighet inte skallmedföra de "civilrätlsliga verkningar" som följer av den nya bokföringslagen.Hovräncn över och har berört utredningens förslag i denna del.Hovrätten påpekar att utredningen inte närmare har uttalat vad som avses meduttrycket "civilrältsliga verkningar". Vad utredningen här tordeåsyfta är enligt hovrätten att det i vissa författningar finns särskildabestämmelser med strängare krav i olika hänseenden för dem som ärbokföringsskyldiga. Författningar som har sådana särskilda bestämmelser ärköplagen, kommissionslagen, handelsregisterlagen, lagen om företagsinteckning,lagen om handelsbolag och enkla bolag saml konkurslagen och ackordslagen.Hovrätten nämner även att straffbestämmelsen om bokföringsbrott i 11 kap. 5 §brottsbalken endasl omfattar den som är bokföringsskyldig. För alt ge tydligareullryck åt innebörden av delta stycke förordar hovrätten att lagtexten fårföljande utformning; "Skyldigheten att föra räkenskaper enligt denna lagskal! vid tillämpning av annan lag icke innebära alt näringsidkaren är att ansesom bokföringsskyldig." i och har tagit upp en fråga i anslutning lill den allmänna bestämmelsen i förstastycket hur redovisningsskyldigheten skall fullgöras. erinraromatt ulredningen synes ha förutsatt alt bokföringsnämnden skall utfärdaanvisningar om innebörden av denna bestämmelse. En sådan ordning medför enligtlänsstyrelsen att det kan uppkomma en konflikt mellan å ena sidan del fiskalaintresset, som den föreslagna lagen ju avser alt tillgodose, och å andra sidanvad som kan anses vara god redovisningssed inom en viss bransch. Länsstyrelsenifrågasätter därför om det är lämpligt att tillägga bokföringsnämnden uppgiftenalt meddela råd och anvisningar för tillämpningen av jordbruksbokföringslagen. För atl undvika missförstånd ochför att ytterligare betona ändamålet med jordbruksbokföringslagen förordar RSValt försia stycket ges följande lydelse; "Redovisningsskyldigheten skallfullgöras på sätl som, med iakttagande av vad som krävs för att tillgodosetaxeringen, överensstämmer med god redovisningssed." All begreppet godredovisningssed skall tolkas med hänsyn tagen till vad som är allmänt brukligtinom jord- och skogsbruksnäringarna kräver enligt RSV inte något uttryckligtstadgande och framgår dessutom, påpekar verket, av punkt 1 trettonde stycket avanvisningarna till 41 § KL. Prop.1978/79:44 150 Denna paragraf innehåller bl. a. endefinition av begreppet affärshändelse som är hämtad från den nyabokföringslagen. Kammarräiien i Siockholm riktar ilikhet med 1 uppmärksamhet på alt utredningen isitt lagförslag har utelämnat det i 4 § bokföringslagen intagna uitrycket"alla förändringar i förmögenhetens storlek och sammansättning".Kammarrätten erinrar om alt enligt vissa uttalanden i förarbetena lill den nyabokföringslagen skulle del citerade uttryckssättet även innefatta byte avtjänster mellan två bokföringsskyldiga. Utredningen har, påpekar kammarrätten,inte redovisat någon förklaring lill det avvikande uttryckssättet ilagförslaget. Vid remissbehandlingen har 1 berörtfrågor av detta slag från mer principiella utgångspunkter. Länsstyrelsenkonstaterar atl vissa lagrum i den föreslagna jordbruksbokföringslagen är hell likalydandemed bestämmelserna i den nya bokföringslagen. När det gäller vissa andra lagrumär överensstämmelsen stor men inte alltid fullständig. 1 några fall harutredningen inte närmare kommenterat sådana avvikelser mellan de båda lagarna.Länsstyrelsen anser att omotiverade avvikelser mellan lagarna bör undvikasefiersom del annars lätt kan uppslå missförstånd. Enligt länssiyrelsen iVäsiernorrlands län lorde jordbrukarnas uppfattning om vad som är "god sedoch praxis" inom jordbruksnäringen när det gäller bokföring avprodukluttag skilja sig avsevärt från fall lill fall.