prop · G203209 · 1978-12-31 00:00:00 — Från skatlesynpunkl har del ingen större betydelse vilken melodsom väljs, del väsentliga är all avdragsrätlen kan utnyttjas av delägarnapersonligen och kvittas mot inkomster av andra slag. Det är ej ovanligt atlbolaget, sedan byggnadsarbetena är slutförda, överför fastigheten till enbostadsförening där nu de lidigare bolagsmännen kan vara medlemmar. Härvidövertar regelmässigt medlemmarna betalningsansvaret för de lån som avserfastigheten, s. k. fördelning av lån varom mera i avsnitt 2.3. 1978/79:209 22 Somjag nämnde tillstyrktes kommittéförslagei av flertalet remissinslanser.En del kritiker ansåg alt förslagel, om del genomfördes, allvarligt skulleförsvåra saneringsverksamheten. Kritik framfördes även i fråga om den närmareutformningen av förslaget. Enligl min mening är det angelägel atl söka finna enlösning, som hindrar de inte sällan högst betydande skalleförmåner som nuvarandereglergerupphov lill, men som inle onödigtvis försvårar seriössaneringsverksamhet. Önskvärl är naturiiglvis också att framlida regler blir såenkla som möjligl. början bör begreppel andelshus definieras. Bosladsskattekom-milténsdefinition har kritiserats och man har menat all den skulle kunna ge upphov lilllillämpningssvårigheler. Likaså kritiserades i anslutning härtill del lidsbegränsadeavdragsförbud för reparationskostnader som föreslogs, och man uttrycktefarhågor för all reglerna skulle kunna kringgås. Kritik framfördes också molall förslagel ledde lill olika beskattningsregler för olika delägare beroendepå tidpunkten för förvärvet av andel i fastigheten. Jag är beredd all delvisinstämma i denna kritik. De påtalade svårigheterna bör emellertid inteöverdrivas. Föregen del anser jag atl en ny lagstiftning måste innehålla regler som uttryckligenanger del anlal personer som bör äga ell flerfamiljshus för att det skallbetecknas som andelshus. Kommitléns förslag att så skulle bli fallet om del vartre eller flera delägare får anses väl avvägt. Ägandet kan vara direkl eller indireklgenom ell handels- eller kommanditbolag. I vad mån någon äger del i en fastighelpå delta säll får avgöras enligl allmänna civilrätlsliga regler. För att inlefå med andra fall än egentliga andelshus bör det också krävas alt minst tredelägare har sin bostad i fastigheten eller all den är avsedd atl innehållabosläder ål minsl så många delägare. I allmänhel bör det inte vara förenat mednågra siörre svårigheier alt uiröna om dessa fömlsättningar är uppfyllda. Frånoch med den tidpunkl dessa krav är uppfyllda bör de nya reglerna varatillämpliga. Delmåste betecknas som mindre tilltalande om inle samma skalleregler skulle gällaför samlliga delägare. Enligt bostadsskattekommitténs förslag skulle den.situationen kunna uppslå vid en ombyggnad med inslag av reparation ochunderhåll atl några delägare skulle kunna göra omedelbara avdrag förde fullareparationskostnaderna medan andra delägare fick dra av större delen av dessa kostnaderendastgenom åriiga värdeminskningsavdrag. Jag anser atl man bör gå längre änkommittén och inskränka rälien lill avdrag för reparationskostnader oavsellhur länge en andel innehafts. En avvägning måste emellertid göras efiersomsyftet inte är alt avskaffa avdragsrätlen hell, utan endasi au förhindra altstötande beskau-ningsresullai uppkommer Vad som framstår som väsentligt är atlbegränsa den omedelbara avdragsrätlen för reparationskostnader i samband med siörrebyggnadsarbeten på fasligheten. När del inte är fråga om sädana mer genomgripandeombyggnader bör reglerna vara så utformade all avdrag kan medgesinte bara för sädana åtgärder som kan betecknas som Prop.1978/79:209 23 löpandeunderhåll utan även för någol mer omfattande arbeten. Så bör en delägare i ettandelshus normalt kunna påräkna avdrag för t. ex. ommälnings- och tapetseringsarbeleni den egna bostaden. Jag föreslår mot denna bakgrund alt aktivering skall skeförst i den mån arbetskostnaderna överstiger vissl belopp. Detla bör av renlpraktiska skäl anknytas lill fastighetens laxeringsvärde. En lämplig avvägningmellan andelshus av olika ålder lorde uppnås om det sammanlagda taxeringsvärdetav mark och byggnader läggs till grund för avdragets sloriek. Jag anser detskäligt att begränsa högsla tillåtna omedelbara avdrag för reparations- ochunderhållskostnader av förevarande slag till av taxeringsvärdet.Avgörande bör vara det laxeringsvärde som gäller för beskattningsåret. Jag villockså påpeka all detla, när del rör sig om en nedsliten byggnad som skallbyggas om, innebär taxeringsvärdet före ombyggnaden. Man kan därför göra den bedömningen,alt den nu föreslagna begränsningen normall kommer alt vara jämföriig ävenunder de försia fem åren med den av bosladsskaltekommittén föreslagna. Vadgäller de reparationskostnader som överstiger av andelshusels taxeringsvärdebör de aktiveras och ge rält till värdeminskningsavdrag enligl eljesl gällanderegler för värdeminskning av byggnad. Reparationskostnaderna skall behandlassom förbättringskostnader vid realisalionsvinslberäkning vid försäljning avfastigheten och medgivna värdeminskningsavdrag skall återföras i indexuppräknatskick. Emellerlid gäller atl reparationsarbeten av förevarande slag inte harsamma ekonomiska livslängd som ombyggnadsarbeten. I sistnämnda del medgesårliga värdeminskningsavdrag med 1,5 eller . Dessa procenttal är enliglmin mening för låga förde reparationsarbeten som är aktuella. I stället böråriiga värdeminskningsavdrag medges . 1 fråga om de kosinader som skaliemässiglanses belöpa på ombyggnad innebär förslagel ingen förändring. Jagföreslår alt särskilda regler för andelshus införs enligl vad jag nu har anfört.Kostnader för reparationsarbeten på fastighet som ägs av tre eller fler fysiskapersoner, direkl eller indirekl genom handels- eller kommanditbolag, skallaktiveras i den mån de överstiger av fastighetens taxeringsvärde. Överskjutandebelopp ger räU till åriiga värdeminskningsavdrag . Begränsningen lill avser hela fastigheten som sådan vilket innebär all den övre gränsen för rälltill avdrag får i förekommande fall fördelas pä envar delägare efterstorieken av hans andel i fastigheten. DeUa får praktisk betydelse främst ombara en delägares lägenhet har reparerats. Jag vill påpeka att den nu angivnauppdelningen skall göras även om fastigheten ägs indirekl genom ellhandelsbolag. Reglerna om begränsad avdragsräii och rätt lillvärdeminskningsavdrag bör las in i 25 § 2 mom. och punkl 2 a av anvisningarna till25 § KL. I fråga om realisationsvinslberäkningen bör ell tillägg göras till punkl2 a av anvisningama lill 36 § KL. De nya reglerna bör träda i kraft den 1januari 1980 och lillämpas försia gången vid taxering. De nya reglernabör omfatla reparationsarbeten som påbörjats efter 1978/79:209 24 ikraftträdandet.Med hänsyn till all de nya reglerna föreslås träda i kraft först efter riksdagsbehandlingen anser jag ytteriigare övergångsbestämmelserinte påkallade. 2.3Bostadsföreningar med fördelade lån beskattas normalt enligl schablon. Som intäkt skall föreningenredovisa av taxeringsvärdet på föreningsfastigheien. Avdrag medges för ihuvudsak ränteutgifter. För medlemmar i föreningen medför boendel som sådantinga omedelbara inkomslskatlekonsekvenser. En medlem är t. ex. inle berättigad lillavdrag för inbetalningar till föreningen och inle heller skall han som inkomstta upp något hyresvärde för den egna bostaden. ömföreningens ränteutgifter överstiger schablonintäkten blir föreningen barabeskattad vid taxeringen till inkomstskall och då fördel s. k. garaniibeloppei.Delta utgör av taxeringsvärdet. De underskott som uppkommer kan föreningeninte utnyttja. En förulsätlning för all schablonbeskattningen skall lillämpasär nämligen atl föreningen inle på grund av lokalulhyrning har stora andrainkomster. Är förulsältningen inte uppfylld (s. k. oäkta bostadsförening)följer beskattningen mer de regler som gäller för konventionellt beskattadefastigheter. Pä senaretid har en särskild konstruktion använls för all ge medlemmarna möjlighet sin taxering utnyttja ränteavdrag som normalt skulle tillkomma föreningen. Dellasker genom all föreningens lån hell eller delvis ersätts av lån för vilkamedlemmarna står som personligen belalningsansva-riga. Härigenom fär de rällalt göra avdrag för ränteutgifterna vid sin inkomsttaxering. Föreningensfaslighet utnyttjas normall som säkerhet för lånen och inle sällan fårföreningen dessutom gå i borgen för medlemmarnas skulder. Förfarandet leder lillstundom väsentliga skallelältnader och detla gäller inle minst för sådanamedlemmar som har höga inkomster. Bostadsskattekommitténsförslag innebar alt om en bostadsförening hade gmndavgifler och liknande kapitaltillskottsom översteg halva anskaffningskostnaden för fasligheten så skulle föreningenbehandlas som en oäkta bostadsförening. a. innebära aU medlemsom inläkt fick ta upp hyresvärdet för sin lägenhet. förslag godtogs avflertalet remissinstanser även om också starkl kriiiska synpunkler framfördes.Föruiom mer principiella invändningar mol förslagel framfördes kritik molenskildheter i den föreslagna tekniska modellen. En del remissinstanser resteinvändningar mot den föreslagna hälflenuppdelningen. Andra ansåg aU ålskilliga prakliskaproblem skulle möta vid behandlingen av sådana bostadsföreningar som överskredgränsen för tillåten lånefördelning. Likaså menade man atl de föreslagnaövergångsbestämmelserna -som innebar att nya regler skulle gälla bara förföreningar där lånefördelningen genomförts efter de nya reglernas tillkomst -skulle leda lill en olämplig splittring mellan gamla och nya 1978/79:209 25 föreningar.Man skulle för lång lid framåt få arbeta med dubbla regelsyslem. Beskattningenav bostadsföreningar har utformats efter olika hänsynstaganden. Även här haravvägningar skett för alt skapa balans i kostnadshänseende och dessutom harman strävat efter atl nå fram till ell enkell och lältillämpat system. Jagarmedveten om att meningarna kring de fördelade lånen är delade. Det kan synasorättvist all ingripa mot atl just dessa boende fårsamma möjlighet all göraränteavdrag som innehavare av egnahem och andelslägenheler har. särskilt som lånefördelningeninte kan komma i fråga för lån med statliga räntebidrag. Enligt min mening är emellerliden sådan jämförelse endast delvis möjlig. Genom all beskattningen avbostadsföreningar förlagts lill föreningarna i stället för lill medlemmarnasaknar denna del av bosiadsbeskatiningen den individuella prägel somkännetecknar beskauningen av innehavare av egnahem och andelslägenheler. Detlamåste man ta hänsyn lill när man skall bedöma ränteavdragets effekt.Schablonintäkten i bostadsföreningen träffas således av en marginalskaitesatsom , medan bosladsrältshavarens ränteavdrag normall lorde göras vid enavsevärt högre skattesats. Vidare saknas den progressivitet i intäklsschablonensom införts i fråga om mer påkostade egnahem. Jag vill också peka på detförhällandet alt taxeringsvärdena för bostadsföreningarnas fasligheter i huvudsakföljer dem som gäller för den mycket siörre gruppen av hyresfastigheter. Effeklenav delta torde regelmässigt bli all taxeringsvärdet även för mer påkostadebosläder kommer alt bli lågt vid en jämförelse med en motsvarande villabostad. Allldella gör all det enligl min mening slår hell klart atl konstmklionen medfördelade lån i bostadsföreningar på etl inte acceptabelt säll har rubbat denbalans som avsells med nuvarande skatteregler för bostadsföreningarna. Det är alllsånödvändigt alt på något sätl söka återslälla denna. Därvid bör man undvikasådana lösningar som ändrar förhållandena för den slora majoriteten av dagensbostadsföreningar. Den nuvarande formen för beskallning av bostadsföreningaroch deras medlemmar är myckel enkel och praktisk. utredningsförslag(Bostadsbeskattning, DsFi 1971:14) att generellt föra över beskattningen frånföreningarna lill deras medlemmar har ocksä fält ganska härd kritik underremissbehandlingen. Jag avser därför inte all nu ta upp någon diskussion ombeskattningen av bostadsrätter i allmänhet. Jaginslämmer i den kritik som framförts mot en lösning som innebär atl helt olikabeskattningsregler blir tillämpliga beroende på om graden av lånefördelningöverstiger en viss procentsals eller ej. Bortsett från all man alltid kandiskutera våren gräns bör sältas så leder varje gränsdragning där etl fullständigtbyte av beskattningsregler skall ske lätt till besvärande tröskel-effekter.Sädana effekler lorde inle pä della område kunna bemästras utan inveckladesärbestämmelser. En lösning som ger en mer successiv anpass- 1978/79:209 26 ningtill graden av lånefördelning är därför atl föredra. Likaså anserjag det varaen påtaglig olägenhet att nödgas arbeta med dubbla regelsystem, öm olika skattebeslämmelserskulle gälla för olika slag av bostadsrätter beroende på när en lånefördelningskett, uppkommer inle bara svårigheier vid beskattningen utan etl sådani syslemtorde även ge upphov lill ojämnheter i fråga om prisbildning. Enligt min meningär det angeläget att söka finna en lösning som kan tillämpas i fråga om bådeäldre och yngre fall. Innanjag går närmare in på hur en lösning på det påtalade balansproblemet kanutformas, vill jag framhålla följande. Kännetecknande för bostadsföreningarnamed fördelade lån är alt medlemmarna i betydande omfattning finansieralförvärvet av bostadsrällen genom privala lån där de själva har avdragsräii förräntorna. En delvis molsvarande situation härtill uppslår emellerlid i äldrebostadsföreningar där den ursprungliga skuldsättningen nedbragls genomamorteringar. Inle sällan förekommer också fall där bosladsrälterna i någotäldre föreningar framslår som sä attraktiva vid jämförelse med andraboendealternativ att de överlåtes lill priser som avsevärt överstiger den ursprungligakontantinsatsen och gjorda amorteringar. Den som då blir medlem i föreningenkommer att få en skatlemässig situalion som är en direkt parallell lill den somuppslårgenom länefördelning i en nybildad förening. Del ter sig mol dennabakgrund otillfredsslällande om särregler skulle skapas som aldrig skulle kommaatt beröra annat än de fall där en formell länefördelning genomförts. Även detlaförhållande bör beaktas vid sökandel efter en lämplig lösning av beskatlningsproblemen. Enlänkbar modell för en lösning skulle vara atl generellt höja intäklsprocentenför alla bostadsföreningar. För fallen där lånen helt fördelals innebär delta atlmedlemmarna med beskattade medel skulle få bekosta de ökade årsavgifter sombehövs föratt finansiera föreningens ökade skatleutgifler. 1 normalfallen, därbelåningen ligger kvar inom föreningen och inle nedgått alltför långt genomamorteringar, skulle effekten däremoi endast bli atl föreningens underskoll vidlaxeringen minskar. Denna modell kan sägas ge etl onyanserat resultat genom allskalteskärpningen blir densamma oberoende av i vilken omfaltninglånefördelningen skett så snart en viss gräns överskridils. Den kommer vidare atlkunna innebära en betydande skatle-skärpning för alla äldre föreningar därlånen nedamorterats. Framför allt saknar den också den individuella prägel som enliglmin mening behövs för att på rimligt säll balansera personlig avdragsräii förräntor. Denna lösning förordas alllså inle. Somjag redan har nämnt anserjag delinle heller lämpligt atl nu överväga några ändringar av så djupgående natur somatl hell överföra beskattningen från föreningen till dess medlemmar. Ensärbehandling efter dessa linjer jusl av föreningar med fördelade län skulleockså, somjag påpekat i fråga om bostadsskattekommitténs förslag, medföragränsdragningsproblem och olämpliga tröskeleffekter. Inte heller anser jag detvara en framkomlig väg att söka begränsa rätten till avdrag för räntor päfördelade lån. Ingripanden av sådant slag ger nämligen upphov lill orättvisor olika 1978/79:209 * 27 medlemmaremellan beroende på hur deras inkomst- och förmögenhetsförhållanden i övrigtgestaltar sig. Den av mig tidigare nämnda parallellen lill situationen för demsom förvärvat en attraktiv äldre bostadsrätt utan formell lånefördelning visarockså alt själva beskrivningen av de situationer där ränteavdrag skullebegränsas vållar beiydande problem. I stället bör man enliglmin mening söka en komplettering av den generella intäkisbeskattningen iföreningen med en personlig förmånsvärdebeskaii-ning, som ger starkare utslagju längre lånefördelningen drivits. Denna beskattning bör därvid utformas så atlden inte berör del slora flertalet av medlemmar i bostadsföreningar, för vilkasom nämnts ingen förändring i dagens förhållanden är avsedd. Lämpliga reglerbör kunna uiformas med förebild i den inläklsschablon som tillämpas för ägareav egnahem. Till utgångspunkt för den schablonen ligger egnahemmets laxeringsvärde.Della värde är ocksä del som används vid annan beskattning, t. ex. vid förmögenhetsbeskattningen.Taxeringsvärdet fastställs vid allmän eller särskild fastighetstaxering ochskall i princip moisvara av fastighetens marknadsvärde. 1 fråga ombostadsrätter finns inget molsvarande förfarande för all faslslälla deras skattemässigavärden. I princip skall en bostadsrätt vid t. ex. förmögenhetsbeskallningenvärderas enligl de regler som gäller för annan lös egendom, dvs. den skall tasupp till del allmänna saluvärdet. I praxis har man lilläiil all bostadsrätt lasupp lill elt belopp som molsvarar antingen medlemmens grundavgift ökad med gjordaamorteringar eller lill medlemmens andel i föreningsförmögenhelen beräknadefter taxeringsvärdet på föreningsfastigheien med avdrag för intecknad gäld.Jag vill här påpeka atl bostadsförening enligt 42 § 3 mom. försia stycket laxeringslagen(1956:623), TL, åriigen skall underrätta medlem om värdet av dennes andel iföreningens behållna förmögenhet. Grundavgiftsaliernalivet lorde ge något högrevärden för yngre föreningar och laxeringsvärdemodellen högre belopp för äldre.De båda modellerna har del gemensaml att de normalt leder till måuliga värden. Fördel nu aktuella syftel anserjag alt en beräkning med utgångspunkt i taxeringsvärdetär att föredra. Sistnämnda värde används som sagt regelmässigt iskallesammanhang och gör del dessutom enklare all fortlöpande anpassabeskattningen. Jag vill emellertid här framhålla aU del kan ifrågasällas omnuvarande melod för atl faslslälla taxeringsvärden för fastigheter ägda avbostadsföreningar ger i sammanhanget helt lillfredsslällande resultat. ären fråga som 1976 ärs fasiigheislaxeringskommitlé (Fi 1976:05) bör pröva i sillutredningsarbete. Nyaregler bör i första hand syfta lill all begränsa de skattefördelar som kan uppnåsnär en bostadsförenings lån har fördelals. Denna effekl uppnås enklast genom eninläktsberäkning baserad på medlemmens andel i föreningsförmögenhelen, beräknadsom skillnaden mellan taxeringsvärdet och den intecknade gälden. DeUa innebärnämligen en hårdare beskaUning ju mer omfattande lånefördelning som har skeu.Jag föreslår att den nu 1978/79:209 28 beskrivnametoden läggs till grund för nya regler. 1normalfallet, dvs. utan lånefördelning, överstiger i en nybildad bostadsföreningden intecknade gälden avsevärt taxeringsvärdet för föreningsfastigheten och föreningsförmögenhelenberäknad på angivet sätt blir dä negativ. torde utan undantag gälla förde föreningar som har finansieral en ny fastighet med statliga bostadslån. Som bl.a. bostadsskattekommiitén påpekat kan del emellerlid för andra föreningarförekomma all det visar sig omöjligt alt belåna fastigheten så högt, varförmedlemmarnas kontantinsatser måste uigöra en större andel av totalkostnaden.Avsikten med de nya reglerna är inte alt träffa medlemmarna i en sådanförening. En viss marginal bör därför lämnas innan den personligaintäktsberäkningen aklualiseras. För detla talar också önskan att undvika allgenerellt dra in äldre föreningar där skuldsättningen lill följd av amorteringarär låg. kan uppnås genom alt införa elt grundavdrag vid inläkisberäkningen. Somjagnyss nämnde las del helt övervägande antalet bostadsrätter upp lill måttligavärden vid förmögenhetsbeskattningen. Normall rör del sig om högst någol ellernågra tiotusental kronor. gäller nästan alllid i fråga om äldrebostadsrätter. Jag föreslår all beskattning skall ske bara på den del av en bostadsrättsvärde som överstiger . och all intäkten därvid beräknas lill 4 9é avdelta värde. Genom denna ålgärd uppnås all de nya reglerna endasi kommer altberöra medlemmar i föreningar där den bristande balansen i beskattningen i dagär framträdande. Om en bostad ägs av flera medlemmar skall beloppel 25 000 kr.fördelas pä dessa efter storieken på deras andelar. Det är också värl allnotera all intäklsschablonen genom ell sådant grundavdrag får etl visslprogressivt element. I en förening där de nya reglerna blir tillämpliga kommeren medlem med en slor andel all la uppta en procentuellt siörre inläkt än enmedlem med en mindre andel. Millförslag innebär en klar skalleskärpning i försia hand för medlemmar i nyarebostadsföreningar med fördelade lån. Jag vill här erinra om atl den nuvarande intäklsschabloneni föreningen finns kvar. Har lånen t. ex. totalt fördelats för alt ge medlemmamamaximala personliga ränteavdrag, får dessa alltså dels i avgifter tillföreningen täcka skallen på av taxeringsvärdet, dels i sin egen deklarationla upp en inläkl på 4 96 av den del av taxeringsvärdet som överstiger 25 000kr. Äldre föreningar och deras medlemmar lorde endasi undantagsvis komma allberöras. 1 de fall där så trots alll sker, återspeglar detla en situation därde argument som moiiverar skärpningen för föreningarna med fördelade lån ocksåär aktuella. Milt förslag innebär emellertid inle sådana drastiska skärpningar aUdel kan sägas vara obilligt all göra det tillämpligt även för medlemmar i redanexisterande föreningar. För atl göra övergången mjukare förordar jag dock aU denya reglerna införs i två sleg, sä au iniäkten första året beräknas endasi lill2 % av det akluella underiaget med utgångspunkt i föreningsfastighelenstaxeringsvärde efter avdrag för intecknad gäld. Den lägre intäktsprocentenskall bara tillämpas på bostadsrätter som upplåtits före ulgången av år 1979och där 1978/79:209 29 likasålånefördelningen har skelt . Inkomstredovisningen bör ske iförvärvskällan kapital, där för övrigl beskattning redan sker i de fall en bostadsrättshavarehyr ut sin lägenhet. Vid sådan uthyrning bör inte beskattning samlidigl ske enliglmitt förslag. De nya bestämmelserna bör alllså tas in i punkt 2 andra stycketav anvisningarna till 38 § KL och träda i kraft och lillämpasförsia gången vid 1981 ärs taxering. Elt tillägg bör ocksä göras i 42 § 1 och 3mom. TL, där bostadsföreningars uppgiftsplikt f. n. är reglerad. För att intege upphov till mer uppgiftslämnande än som är nödvändigt bör uppgift inlelämnas om föreningsförmögenhelen är negativ. Vidare anser jag all skallechefefter särskild prövning i del enskilda fallel bör kunna ge dispens i fråga omförmögenhetsuppgifterna. Så bör vara möjligl t. ex. om det är uppenbart att allaföreningsmedlemmars andelar ligger klart . Jag villbetona att del förslag som jag nu har lagt fram i fråga om intäklsschablonen Hrbetecknas som ett provisorium. De nya reglerna syftar främsi till atl återställaden balans i beskattningen av bostadsföreningar som rubbals genom utnyttjandetav fördelade lån. Sedan närmare erfarenheter vunnits rörande de nyabestämmelsernas effekter finns det anledning alt pröva om den nu gjordaavvägningen har givit avsett resultat. Som exempel på frågor som då bör kunnaaktualiseras vill jag nämna möjlighelerna alt efter förebild från den s. k.villaschablonen införa en progressiv inläktsberäkning. Av betydelse blir därvidockså utfallel av allmänna fastighetstaxering. Jag villockså avslutningsvis ge en samlad redovisning av innebörden av vad jag föreslagili della och föregående avsnill. Konstruktionen med lånefördelning ibostadsföreningar får sägas medföra skattemässiga fördelar som äroacceptabla. Allra mesl stötande har effeklen kunnat bli när en faslighet förstbyggts om i andelsform och därefier överförts på en bostadsförening medfördelade lån.