prop · G203197 · 1978-12-31 00:00:00 — a. framhållit atl, med de förändringar som sker inomsocialvård, hälsovård och sjukvård och del närmande som pågår mellan dessaområden, behov också följer av motsvarande utveckling inom vårdutbildningen (UbU1975/76:27, rskr 197.s/76:331). Vård 77 häri den arbetsfältsbeskrivningutredningen låtit göra väl belyst dessa förändringar och de ändrade krav påarbetsuppgifterna inom skilda yrken som följer därav. Jag anser att Vård77:sförslag till studieorganisation i sina huvuddrag är väl avvägt och ger en godutgångspunkt för att utveckla utbildningen av personal som skall verka i vårdenunder . Den föreslagna studieorganisationen blir, om den genomförs,ytterligare ett led i den utveckling som inleddes när hithörande utbildningargenom högskolereformen fördes in i högskolan. Vård 77har sett som en viktig uppgift att föreslå att den i många linjer ochkurser uppsplittrade studieorganisationen samordnas i ell fåtal utbildningslinjer.Utredningen har vidare sökt lägga en grund för utveckling av gemensammautbildningsmoment bl. a. i syfte atl underlätta framtida samverkan mellanskilda personalgrupper. Utredningen föreslår också ökade inslag av samhälls-och beteendevelenskapliga moment i vårdutbildningarna. Några remissinstanser kritiserar utredningens förslagdärför att det en- 1978/79:197 28 ligt deras mening allmänl sett lämnar för litet ulrymmeför del yrkesspecifika utbildningsinnehållet. Utredningens förslag ställt moldessa remissinstansers uppfattning visar på den spänning som finns mellan åena sidan kravet på ökad bredd i utbildningen och å andra sidan kravet påyrkesförberedelse i betydelsen specialisering av utbildningsinnehållet. Dennaspänning blir särskilt märkbar om utbildningarna skall organiseras så alt vissamoment blir gemensamma för samtliga linjer på det sätt som utredningen harföreslagit. Av vad jag har anfört belräffande mål förvårdutbildningarna framgår att jag anser att förändringar i den riktning somVård 77 har föreslagit utgör en förutsättning för att ge vårdarbetets innehållden inriktning som efterlyses i den allmänna debatten. Jag anser atl dettaytterst är ett vårdpolitiskl ställningstagande. Hur den bästa avvägningen mellan bredd och specialiseringbör se ut är en lika svår som känslig fråga. Ulredningen har genom sinadirektiv haft att föreslå en studieorganisation inom ramen för nuvarandekostnader. I fråga om några av de föreslagna utbildningslinjerna anser mångaremissinstanser att det inte är möjligt att nå en ändamålsenlig avvägningmellan bredd och specialisering med mindre än att ulbildningarna görs längre änvad Vård 77 har föreslagit. Jag har tagit intryck av dessa instansers argumenteringoch återkommer lill denna fråga när jag behandlar linjerna var för sig. Jag vill i anslutning härtill också framhålla att jaganser att Vård 77:s förslag lill gemensamt utbildningsinnehåll bör läggas tillgrund fördel fortsatta arbetet med utbildningsplaner. Med hänsyn till pågåendereformsträvanden inom vårdorganisationen finner jag här också anledning attunderstryka angelägenheten av att del gemensamma utbildningsinnehållet inriktasåt öppen vård och ål förebyggande insalser. Därvid bör beaktas att vårdarbeteti ökad utsträckning bör ske med utgångspunkt i en helhetssyn på individen.Detta förutsätter bl. a. kunskaper om sociala faktorers betydelse förhälsotillståndet och även mer allmänna kunskaper om samhälls-inriktade frågor.Det krävs även av de framlida yrkesutövarna ett ändrat synsätt på yrkesrollernamed en allt starkare förskjutning av arbetsformerna mot lagarbete. Jag vill i delta sammanhang ta upp frågan om hurutbildning för långlids-sjukvård bäst bör organiseras inom högskolan. Vård 77diskuterar två alternativa modeller härför. Enligt modell etl skapas speciellastudievägar med direkt inriktning på vården av långvarigt sjuka äldremänniskor. Enligt modell två utformas den föreslagna hälso- ochsjukvårdslinjens studieväg för sjuksköterskor, som jag strax kommer atlbehandla, så alt de särskilda förhållandena inom långtidssjukvårduppmärksammas. Detta bör förenas med all problem som är förknippade med vård avåldrade människor ges en utförlig belysning i alla aktuella utbildningslinjer.Utredningen framhåller alt åldersfördelningen i vårt framtida samhälle ledertill aU de 1978/79:197 29 problem, som åldrandets sjukdomar ger upphov till, blirallt vanligare i alla typei UV vård. Om en särskild linje inrättades skulle detlakunna leda till att annan vårdutbildning ännu siarkare inrikiades påspecialiserad akutvård, vilket vore en olycklig utveckling. Mol denna bakgrundförordar Vård 77 modell ivå. Som jag har angett tidigare tillstyrker remissinstanserna Vård77:sförslag. Många av dem framhåller atl de personalproblem inom långtidssjukvårdensom betingas av sättet alt organisera utbildningen bäst löses på det sätt Vård77 har föreslagit. Även jag delar detta synsätt och förordar att Vård77:sförslag i denna del får utgöra riktlinje för det fortsatta arbetet med utbildningsplanerför de allmänna utbildningslinjer som jag kommer att behandla i det följande.Detta utesluter inte att del kan bli aktuellt att högskolemyndigheternainrättar enstaka kurser för att tillgodose mer speciella utbildningsbehov inomlångtidssjukvården. När det gäller yrkesleknisk högskoleutbildning (YTH)föreslår utredningen all UHÄ ges i uppdrag all vidta åtgärder i syfte attsnarast starta lärarutbildning för bl. a. skötare och undersköterskor. Ulredningenhar härvid sett cli samband mellan önskemål atl bereda nya grupper pedagogiskutbildning och önskemål om försöksverksamhet med YTH. Flertalet remissinslanseravvisar förslaget om en begränsad försöksverksamhet med YTH. Några anser föreslagna lärarutbildningen bör anordnas inom vårdlärarlinjen. För egen del delar jag uppfattningen att behovel av lärareför vårdutbildningarna inom gymnasieskolan bör tillgodoses inomvårdlärarlinjen inom sektorn för utbildning för undervisningsyrken. Minaförslag till ändrad studieorganisation för vårdutbildningarna inom medför behov av en översyn av vårdlärarulbildningen. Detankommer på UHÄ och SÖ all i samråd genomföra denna. Jag utgår från att ensådan översyn bör leda till alt högskolans allmänna behörighetsbestämmelserblir gällande också för vårdlärarulbildningen. I denna översyn bör frågan omlärarutbildning också för de grupper som Vård 77:s förslag avser prövas. En linje inom nuvarande studieorganisation som hardiskuterats i skilda sammanhang är tandhygienistutbildningen. Den sker pålandhygie-nisllinjcn som omfattar 40 poäng. Vård 77 avstår från att behandlafrågan om tandhygienisluibildningen i avvaktan på ett ställningstagande i frågaom den framtida tandsköterskeutbildningen. Utbildning till tandhygienist byggerpå landskölerskeulbildning och yrkeserfarenhet som tandsköterska. I budgeipropositionen1979 har statsrådet anfört atl en lill två är förlängd ulbildning lilltandsköterska bör anordnas fr. o. m. /80. Den nya landsköterskeuibildningen och den av mig i detföljande förordade studieorganisationen för vårdutbildningar inom högskolanberör frågan om vilken anknytning som bör finnas mellan högskoleutbildningen -i första hand tandhygienistutbildningen - och gymnasieskolan. Prop.1978/79:197 30 fråga som berörs av förändringar av utbildningar inom tandvårdsområdelär arbetsfördelningen mellan olika personalkategorier inom landvärden. Jag hari nämnda budgelproposilion också framhållil alt tandhygienisterna vid enförlängd underliggande utbildning till landsköterska bör kunna få ell vidgatarbetsområde eftersom det inom ramen för utbildningen lill landhygienist börkunna skapas ulrymme för nya utbildningsmoment. Detta berör också frågan omanknytningen mellan tandhygienist- och tandläkarutbildningarna. När del gällerfrågan om samordning av tandhygienist-linjen och tandläkarlinjen anser Vård 77att det borde vara möjligt att låta en del av tandhygienisllinjeninnehållsmässigt kunna vara gemensam med landläkarlinjens inledning. Destuderande har därefter enligt Vård 77 en grund som lämpar sig både förfortsatt tandhygienislutbildning och för tandläkarutbildning. Jag anser detangeläget att UHÄ beaktar dessa synpunkter i arbetet med utbildningsplaner förutbildningama. Atl landläkarutbildningen anordnas på ett betydligt färre antalorter än tandhygienistutbildningen anserjag inle behöver uigöra ett hinder förden eftersträvade samordningen. Jag vill här något beröra den föreslagna vårdutbildningensställning i internationellt sammanhang. inom den europeiska gemenskapen (EG) har ministerrådetunder godkänt direktiv som möjliggör fri rörlighet mellanmedlemsstaterna för bl. a. läkare, tandläkare och sjuksköterskor. Direktiven iavseende på sjuksköterskor kommer att träda i kraft detta år.Enligt direktiven kommer fortsättningsvis vissa minimikrav att gälla förnämnda yrkesgrupper för att få arbeta i länder som tillhör EG, Utbildningen lillsjuksköterska skall i enlighet härmed omfatta allmän skolutbildning samlyrkesutbildning omfattande studier på heltid i de ämnen som anges i etltill direktiven fogat utbildningsprogram. Inom gäller överenskommelser om gemensamarbetsmarknad för ett anlal yrkesgrupper inom hälso- och sjukvårdspersonalen,däribland sjuksköterskor och sjukgymnaster. På Nordiska ministerrådets uppdragpågår f, n, arbete med att se över gällande överenskommelser samt att utredaförutsättningarna för alt införa gemensam arbetsmarknad för ytteriigare grupperbland hälso- och sjukvårdspersonalen, för vilka gäller föreskrifter omlegitimation eller motsvarande, som förhindrar fri rörlighet mellan länderna.Detta arbete grundar sig på jämförelser mellan de olika ländernasgrundutbildningar för berörda yrkesgrupper. Bland de yrkesgrupper, för vilka förutsättningamaför gemensam nordisk arbetsmarknad f n, utreds, återfinns flera grupper somberörs av föreliggande förslag lill ny vårdutbildning, såsom barnmorskor,distriktssköterskor, arbetsterapeuter samt röntgen- ochlaboratorieassistenter. Mot denna bakgrund finner jag det angeläget alt slå fast,att den grundläggande vårdutbildningen omfattar inte bara högskoleutbildningeninom sektorn för utbildning för vårdyrken ulan även sådan utbildning inom gymnasieskolan som jag anser bör ligga till grund för utbildningslinjerna i fråga.Jag anser därför alt de båda utbildningarna måste betraktas som en helhet. Det förslag lill ny vårdutbildningsom jag i det följande lägger fram kan därmedutgöra en grund för ell angelägelinlernaiionelll ulbyte och en önskvärd röriigheimellan länderna för sjuksköterskoroch andra grupper inom hälso-och sjukvårdspersonalen. Del ankommer påsocialstyrelsen atl utfärda erforderiig legitimation för här berörda personalgrupper. En sammanfattning av de förslag till de allmännautbildningslinjer och påbyggnadslinjer som jag kommer altredovisa i del följande under avsnitten 2,4,2-2,4,6återfinns under avsnittel 2,4,7 Innanjag går över lill alt behandla var och en av de föreslagna utbildningslinjerna vill jag redovisa vilka allmänna utbildningslinjer och påbyggnadslinjer som tillhör sektorn förutbildning för vårdyrken vad gäller ul-bildningsdeparlementelsverksamhetsområde. Jag anger härvid ocksålinjernas längd liksom det förslag lill planeringsramar (anlal nybörjarplalser) som regeringen i prop, 1978/79:100 bil.12 har föreslagit skall gälla för /80. Jag redovisar uppgifterna i följande tablå. 1.2 Påhyggnadslinje Utbildning i psykoterapi Summa Arbelsterapeutlinjen (80. 120) Hörsel vårdsassistentlinjenLaboralorieassistenilinjen Medicinska assislentlinjen OftalmologassistenllinjenOperalionsassistenllinjen Sjukgymnasllinjen Sjukskölerskelinjen (63-105) Sociala servicelinjen (60.100) Tandhygienisllinjen Prop.1978/79:197 32 Vidareutbildning av sjuksköterskor (lO-.O) ' Inom denna linje finns alternativ studiegång om 80poäng. Inom denna linje finns alternativa studiegångar om 63, 65resp. Inom denna linje finns alternativ studiegäng om 60 poäng. * Avser även påbyggnadslinjen. P.ibyggnadslinjen har olika längd, dock högst angivetpoängtal. 2.4.2 Hälso- och sjukvårdslinjen Sjukskölerskeutbildningen omfattar en för alla blivandesjuksköterskor gemensam grundutbildning på fem terminer (105 poäng) som lederfram lill legitimation. För undersköterskor och för skötare i psykiatrisk vård samlför dem som har genomgålt gymnasieskolans vårdlinje finns alternativastudiegångar omfattande 63 lill 73 poäng. För att ge behörighet för altfullgöra speciella uppgifter finns därutöver vidareutbildning. Denna omfatlar iregel en eller två terminer beroende på specialinriktning. I stort sett alla som har sjuksköterskeutbildning genomgårvidareutbildning inom något av nio specialområden. Ca en tredjedel genomgårvidareutbildning inom medicinsk och kirurgisk sjukvård. Vidareutbildning i psykiatriskvård och åldringsvård bedrivs i minskad omfattning eftersom allt färre sökt sigtill dessa utbildningar. Vård 77 föreslår att det nuvarande systemet medgrundutbildning och vidareutbildning ersätts av en mera sammanhållenstudieorganisation inom ramen för den grundläggande högskoleutbildningen.Utredningens förslag bygger på att de studerande i denna linje har genomgåttgymnasieskolans vårdlinje, gren för hälso- och sjukvård eller motsvarande. 1 sitt förslag till hälso- och sjukvårdslinje stryker Vård77 under, att de studieorganisaioriska övervägandena har utgått från kravet påi stort oförändrade studietider. Linjen föreslås få fyra varianter och omfatta60 till 110 poäng, nämligen psykiatrisk vård (60 poäng), operaiionssjukvård (60poäng), ögonsjukvård (60 poäng) och allmän hälso- och sjukvård (80 till 110poäng). Utbildningen på linjen inleds med en kurs gemensam för samlliga härbehandlade utbildningar. Den etappavgång för sjuksköterskor som finns inuvarande studieorganisation föreslås försvinna. I valet mellan all föreslå enhöjd grundkompetens för alla och vissa övriga förbättringar som exempelvis enförstärkt ulbildning i psykiatri eller en etappavgång för samtliga och enallmän föriängning av utbildningstiden har utredningen bedömt det förraalternativet som det mest fördelaktiga. Prop.1978/79:197 33 kar ull dess förslag till anknytning mellan gymnasieskolaoch högskola skapar bällie möjligheler lill ålerkommande ulbildning församtliga inom vården. På en punkt föreslås en etappavgång. Det gällerspecialutbildningen för öppen hälso- och sjukvård. Av skilda skäl har Vård 77ansett atl en viss lids yrkcsarbele bör krävas före denna ulbildning. Inom varianlen för allmän hälso- och sjukvård föreslås altspecialisering påbörjas i inlervallel mellan 60 och 80 poäng med hänsyn tillatt denna behöver omfatta 40 till 50 poäng och med hänsyn till att nuvarandeutbildningstider enligl direktiven i huvudsak skall behållas. Dessa specialiseringaravser hälso- och sjukvård för barn (40 poäng), obstetrisk och gyne-kologiskvård (50 poäng) saml aneslesi- och intensivvård (50 poäng). Vidare föreslås ens. k. linjeanknuten kurs i orioptik om 40 poäng. Utredningen stryker under atl varianlenför allmän hälso- och sjukvård bör omfatta 80 poäng och alt uibildningen oavsellinriklning bör anordnas sä all den slu-derande skaffar sig kunskaper och färdighelerför yrkesulövning som sjuksköterska inom öppen och sluten långtidssjukvård samlakutsjukvård av medicinsk och kirurgisk karaktär. Varianlen för allmän hälso- och sjukvård har fått myckelstor uppmärksamhet bland remissinstansema. Fiertalel remissinstanser delarutredningens bedömning att alla studerande inom varianten skall ha minst 80 poäng.Många menar också att samtliga studerande inom varianten bör ges en gemensamgrundutbildning om 80 poäng vilket skulle innebära en förlängning avutbildningstiden för specialutbildningarna i förhållande till utredningsförslaget.Några remissinstanser har riktat stark kritik mot att nuvarande etappavgångför sjuksköterskor försvinner i den föreslagna studieorganisationen.Möjligheterna att utveckla återkommande utbildning inom högskolan skulle därmedförsämras. 1 stället bör enligt dessa remissinstansers uppfattning specialiseringamaläggas ovanpå en gemensam grundutbildning pä 80 poäng med mellanliggandeyrkeserfarenhet. Ett antal remissinstanser förordar att vissa specialiseringarförlängs i förhållande till förslaget även om en gemensam grundutbildning om 80poäng genomförs. För egen del får jag anföra följande. Sjuksköterskeutbildningen har varit föremål för omfattandediskussioner . Sjuksköterskorna har också en central funktion ivårdarbetet. a. Vård77:s arbetsfältsbeskrivning framgår atl den snabbautveckling som sker inom hälso- och sjukvården ger anledning all ompröva dagenssjuksköterskeutbildning i väsentliga delar. Jag delar uiredningens uppfattning att vårdlinjen igymnasieskolan utgör lämplig grund för den föreslagna hälso- ochsjukvårdslinjen i högskolan. Del innebär atl kraven för särskild behörighel förden nya linjen bör uttryckas i termer av kunskaper i vårdinriklade ämnen påvårdlinjen. Denna anknytning mellan gymnasieskolan och den föreslagna hälso-och sjukvårdslinjen i högskolan har också fått ett brett stöd blandremissinstanserna. 1978/79:197 34 Jag tar först upp utbildningen med iiwiktning mot allmän hälso-oih .sjukvård. Som utredningen framhåller förutsätter nuvarande grundutbildningför sjuksköterskor att sjuksköterskan ofta fullgör uppgifter som i praktiken ärsvåra atl skilja från undersköterskans och som endasi i begränsad utsträckningsvarar mol sjuksköterskans samordnings- och ledningsfunktion och hennes rollsom medarbetare i vårdlaget. I etl läge där all basutbildad personal harkunskaper och färdigheler motsvarande vad dagens undersköterska har kommer den grundutbildadesjuksköterskans roll alt bli oklarare. Den grundutbildade sjuksköterskan får nuutföra arbetsuppgifter hon inte har tillräcklig ulbildning för och som detförutsattes vidareutbildning för när den nuvarande utbildningen genomfördes.Jag delar därför utredningens och remissinstansernas bedömning alt sjuksköterskeutbildningenbör omfatta eller 80 poäng. Detta innebär jämfört med dagensförhållanden en sammanslagning av grundutbildningen och vidareutbildningarnainom medicin och kirurgi samt långtidssjukvård. Denna studieväg leder fram tillett brett verksamhetsområde som inbegriper bl. a. omfattande uppgifter inomprimärvården. Jag förutsätter atl flertalet studerande inom linjen kommer attfölja denna studieväg. Jag återkommer strax i denna fråga. Som har fiamgäll i del föregående föreslår Vård 77 att hälso-och sjukvårdslinjens variant för allmän hälso- och sjukvård får trespecialiseringar, nämligen mot hälso- och sjukvård för barn (40 poäng), obstetriskoch gy-nekologisk vård (50 poäng) samt anestesi-och intensivvård (50 poäng). förslag inleds specialiseringama efter 60 poäng. Jag harförståelse för de svårigheter utredningen mot bakgrunden av sina direktiv harhaft i valet mellan att antingen föreslå en etappavgång med förspecialisering, som en gemensam basutbildning skulle medföra, eller alt låta enspecialisering delvis ingå i varianten och därmed bibehålla möjligheter tillfördjupning. En allmän uppfattning hos remissinstanserna är emellertid att utbildningstidenbör förlängas jämfört med vad som gäller . För egen del ser jag flera skälför en sådan förlängning. Det vore en stor fördel om alla sjuksköterskor får engemensam grundutbildning. Därefter bör följa yrkespraktik på det sätl som gälleridag, dvs. Detta ger enligt min bedömning bättreförutsättningar för sjuksköterskorna att träffa ett riktigt val vad gällerframtida verksamhetsområde. En utbildning enligt denna modell skulle vidareväsentligt förenkla urvalsförfarandet inför specialiseringama jämfört med Vård77:sförslag. Vård 77 har beträffande utbildningens längd föreslagit enökning om ca 10 poäng inom öppen hälso- och sjukvård jämfön med dagensförhållanden (grundutbildning och vidareutbildning). Några remissinstanserföreslår en ytterligare förlängning av denna studieväg. För egen del anser jag Vård77:sförslag till förlängd utbildningstid vara väl avvägt. Jag delar också Vård77:suppfattning att den föreslagna yrkespraktiken i detla fall bör 1978/79:197 35 omfatta , I sammanhanget vill jag också erinra omdet behov av en utbyggnad av utbildningen för distriktssköterskor som harpåtalats av kon-tinuilelsulredningen i dess betänkande (SOU 1978:74)Husläkare-en enklare och iryggare sjukvård. Statsrådet har tidigaredenna dag föreslagit regeringen alt lägga fram en särskild proposition medanledning av förslagen i detla belänkande. Mot denna bakgrund har jag föravsikt all i annal sammanhang föreslå regeringen att uppdra ål SÖ och UHÄ attundersöka möjligheterna alt öka utbildningskapaciteten för distriktssköterskor. Vård 77 har föreslagil atl specialiseringen mot aneslesi-och inlensivvård skall omfatta 50 poäng efter de 60 poäng som enligt förslagetär gemensamma för varianlen. Jag anseri likhel med TCO och UHÄ alt den föreslagna specialiseringen mol aneslesi- ochintensivvård bör omfatta 40 poäng efter genomgången grundutbildning om 80poäng. Jag anser vidare att specialisering med inriktning mot obstetrisk och gynekologiskvärd bör omfatta 50 poäng. Denna omfattning överensstämmer med den längdutbildningen har inom päbyggnadslinjen för vidareutbildning avsjuksköterskor för obstetrisk och gynekologisk vård. Med den av mig förordadeförlängda grundutbildningen skapas förutsättningar för atl göra vissamoderniseringar i ulbildnings-innehållet i barnmorskeutbildningen. Längden påspecialiseringen mot hälso- och sjukvård för barn anserjag i likhet med Vård 77bör vara 40 poäng. Som har framgått av vad jag har anfört bör ocksädenna utbildning bygga på en grundutbildning om 80 poäng och yrkeserfarenhet . Detta innebär en förlängning med en termin jämfört med motsvarandestudieväg . En ökad flexibilitet i studieorganisationen skulle uppnås omdenna ulbildning delvis kunde samordnas med specialiseringen mot öppen hälso-och sjukvård. Ett framtida utvecklingsarbete får utvisa i vad mån möjligheterhärtill föreligger. Jag vill i detta sammanhang erinra om att slatsrådelLindahl lidigare denna dag har föreslagit regeringen att lägga fram enproposition om föräldrautbildning och förbättringar av föräldraförsäkringen m,m. Den innehåller bl, a, förslag om föräldrautbildning i samband med barnsfödelse. Jag utgår från att utbildning för att meddela föräldrautbildningkommer alt kunna inrymmas i studievägen med inriktning mot allmän hälso- ochsjukvård inom hälso- och sjukvårdslinjen samt i påbyggnadslinjerna för obstetriskoch gynekologisk vård och för öppen hälso- och sjukvård, Specialiseringama bör organiseras som påbyggnadslinjer. Jag har framhållil, att utbildningen på hälso- ochsjukvårdslinjen leder fram lill ett brett kompetensområde. Jag har därvid ocksåbetonat, alt avsikten är att flertalet utbildade blir verksamma inom delangivna området. Jag vill ytteriigare stryka under, att det är angeläget attutbildningsresurserna för de påbyggnadslinjer, som jag nu har förordat skallinrättas, dimensioneras med hänsyn härtill. Det innebär att resursema måste an- Prop.1978/79:197 36 pussas till del behov som föreligger av utbildad personalför de mer speciella arbetsuppgifter som utbildningen på påbyggnadslinjernaförbereder för. Den studieorganisation som jag har föreslagit - engrundutbildning som för vissa grupper följs av yrkespraktik och studier påpåbyggnadslinje - ger också enligl min mening goda förutsättningar förhögskolemyndigheterna all göra erforderliga avvägningar mellan platser inomden allmänna utbildningslinjen och platser på påbyggnadslinjerna. Jag utgårfrån atl högskolemyndigheterna i sin planering beaktar vad jag nu har anfört. Jag går över till att behandla övriga av Vård 77 föreslagnainriktningar inom hälso- och sjukvårdslinjen, nämligen dem mot psykiatriskvård. ögonsjuk vård och operationssjuk vård. Vård 77 har föreslagit all dessa varianler skall omfatta60 poäng. I remissdiskussionen har stark kritik riktals mot förslaget. Utbildningamaanses vara för korta och skulle leda till smala yrkesfunktioner.