prop · G203183 · 1978-12-31 00:00:00 — Avförfatlningsunderiaget bör framgå atl själviniräde som i huvudsak bygger påinlejd arbetskraft och/eller maskinstalionsmedverkan ej bör medges. Självinträdesom medför alt bärkraftigl arrendeställe sambrukas med annal bärkraftigtjordbruk bör viigras. Ny ägare börinte kunna åberopa självinträdesklausulen. Avträdandearrendalor bör ha lagfäsl räll lill skadesiånd om självinlrädei missbrukas. LER: Fall har förekommii dä den nuvarande regeln omjordägarens räll till självinträde kommit atl framslå som obillig gentemotarrendalorn. förklaras av all jordägarens pästäende om all själv viljaöverta arrendeställel enligt gällande rätl i regel skall godias. Arrendalornsmöjligheler lill molbevisning är små. 1 sådana fall där arrendalorns iniressealt kvarsilta pä arrendeslällel väger tyngre än jordägarens önskemål all återta Prop.1978/79:183 119 detsamma, finner LRF det berälligai alt arrendalorn harrält lill förlängning. Det vore värdefullt om regeln om rätl lill självinirädegjordes uttömmande och all möjlighelen till självinträde säledes preciserades.Beroende pä de växlande förhållandena i enskilda fall. kan del dock varanödvändigi all göra besiämmelsen lämligen allmän och överlämnaställningstagandena till rällslillämpningen. Viss ledning bör kunna erhållas avde av kommittén angivna exemplen. Den av kommittén föreslagna lilläggsregeln finner LRF ejge klart ullryck för den uppfattning kommittén deklareral i sina överväganden,och som delas av LRF, nämligen all en klar iniresseawägning skall ske mellanparterna. LRF föreslår all lilläggsregeln därför fär följande lydelse:"-och del i förhällande lill jordägarens iniresse av all han själv, hansmake eller avkomling skall bruka arrendeslällel ej är obilligl mol arrendalornall artcndeförhållandet upphör". föreningsbankers förbund, som ocksä är posilivtinställd lill förslaget, har instämt i de synpunkter som LRF har framfört idenna del. i anser all den föreslagnalagtexten är hell ensidig lill arrendatorns förmän och all lagiexien därför börändras pä säll LRF har förordal. Skogs- och lanlarbeisgivarcjörbimdei: Enligi förbundelsuppfattning måsle man vid obilligheisprövningen i förekommande fall la hänsynockså lill jordägarens resp. arrendalorns roll som arbelsgivare. I kommitténsmoliveringar saknas hell exempel på detla. Förbundel delar kommitténs uppfattning atl arrendalornnormall icke bör medges förlängning av avlalel, när arrendeställel skall bliföremål för en raiionaliseringsåigärd. synsäll försiärks av alljordägaren/arbels-givaren generellt sell lorde ha ett mera befogal iniresse änarrendalorn/ arbetsgivaren atl slå ul de fasia personalkoslnaderna pä denulökade markarealen. Jordägaren kan rent av slä inför den siluaiionen atl hannödgas säga upp personal, däresi han förvägras själviniräde. Advokaisamfundei: Förslaget berör i denna del den kanskesvåraste frägan i regelsystemet. Del är beklagligi all man inle kan utforma enregel beiräffande jordägarens själviniräde pä grundval av nägoi så när säkraanlaganden om regelulformningens inverkan på arrendeutbudel. 1 avsaknad avsädanl bedömningsunderlag är del nödvändigi all man förlilar sig päobjekliviielen och bedömningsförmågan hos dömande inslåns. Samfundel har därförinle någon invändning mol all billighelsöverväganden mellan parisintressenaskall ske även i delta fall. Samfundels slällningslagande vilar ocksä påuppfattningen alt det inle är skäligl alt en företagares - och i förekommandefall hans anställdas - uikomsl och bosiadsförhällande skall vara ensidigiberoende av en avialsmolparls överväganden. Man kan naluriigivis med viss rällhävda alt en stor ovisshetsnackdel bortfaller för arrendatorn i och med altjordägaren föreslås bli tvungen att deklarera sin avsikl i uppsägningen.Arrendemarknadens brislkaraklär förringar emellertid effekien av dellaargument. Efiersom del sällan möler svårigheler all fä ny arrendalor, kan enjordägare ulan risk för vakans säga upp avtalet lill upphörande i underförslåddavsikl all låla sillande arrendalor fortsätta, om han bjuder del arrende sombrislmarknaden kan ge. Samfundel vill rikla uppmärksamhelen pä den ofömlseddautveckling som praxis lagil beträffande självinträde och som synes innebära allsit-lande jordägare ulan självinträdeavsikl kan säga upp för all under uppsägningstidenöverlala lill annan jordägare som skall själviniräda. Sådan praxis föruisätteri slrid mol lagiexien all jordägaren skulle ha rält göra Prop.1978/79:183 120 sannolikt alt annan än han själv skulle inträda. Sammapraxis torde ha utvecklat sig i ralionaliseringsfallen. Jordägarens uppsiigninghar godlagils, när försäljning skulle ske llll annan, som avsåg allrationalisera. Denna praxis innebär all man på en omväg godiarförsäljningsavsikl som uppsägninpsskäl. Skånearrendalorernas samrädsgrupp: Kommittén har utförligtredovisat bakgrunden till förslaget om iniresseawägning dä jordägarenpäfordrar besiltningsavbroll för själviniräde. Därav framgär all del är enangelägen reform man här behandlar och som enligt vär uppfattning borde hafunnits med i tidigare författningar. Behovei av denna reform har ökal med denökade areal som äges av andra än publika jordägare. Brukare av arrendesiällesom ulgör ett belydande underlag för en brukningsenhel mäsle av mänga skälkunna disponera arrendeslällel pä ell långsikligl sätl. vikligl led ibesillningsskyddel är en lagsiadgad överlälelseräll. Kommiiién har i dellasammanhang ej behandlat den frägan, men Samrädsgruppen föruisätter all förslagi frägan förelägges ulan alllför läng lidsuldräki. Mol kommitténsexemplifiering för all åskådliggöra avvägningsfrågorna har vi inlel alt erinra.Del bördock släs fast all försäljning av mångårigi arrendesiälle ej färinnebära alt brukarens besittningsskydd sättes ur spel genom köparenssjälviniräde. Bedömningen kan naluriigtvis bli annorlunda om del är fräga omvanlig generationsväxling vid jordbruk som lidigare brukats avsäljaren/upplätaren. Normall bör samma principer gälla vid arrende som vidsjälvägd drifl, atl del är brukarparten som skall avgöra när det är lämpligtall upphöra med brukandel. Denna princip mäsle vara den rikliga även vid 9 kap.8 § 4 JB, då jordägaren gör sannoliki atl arrendeslällel behövs för en mera ändamålsenligindelning av brukningsenheler och del ej av särskilda skäl är obilligl molbrukarparten alt arrendeförhållandet upphör. Av kommitténs skrivning synesframgå atl brukaren i den siluaiionen skall ha en belydligt svagare ställningän i den föregäende (8 S 3). Någon logisk grund för en sådan tillämpning kan viej finna och anser alt ordet "särskilt" bör ulgä ur texten om ordelkan anses medföra en försvagning av brukarens ställning. Eventuellt bör helapunkl 4 slopas. Samrädsgruppen vill här påpeka att det finns förslag om att manborde uireda om inte försiagängsupplåielse av sidoarrende borde underställaslantbruksnämnds prövning när det gäller arronderingseffekter och liknande. Omnämnda punkt 4 lills vidare skall besiä, bör den ej kunna åberopas annal än vidmyckel extrema fall. Familjejordbruket är för brukarna sedan gammalt en vikiigförulsäiining för ell långsikligl framålskridande ocksä vad gällerarrendeställe. Brukarens maka eller avkomling borde därför med lika stor rältomnämnas i den föreslagna författningstexten som jordägarens. Samrädsgruppen vill sälunda föreslå följande lagtext för 8§ 3: "jordägaren gör sannolikt atl han själv, hans maka eller avkomlingskall bruka arrendeslällel och del ej är obilligl mot arrendalorn eller dennesmaka eller avkomling. alt arrendeförhällandel upphör". LO-disirikiei i : I detta sammanhang ställervi oss frågande till några av de sociala moiiv som kommittén har åberopal lillstöd för förslaget. Nämligen atl ell skäl för all slärka besillningsskyddel äratt bereda äldre jordbrukare en varaktig sysselsättning och förhindra en drasliskpersonlig och social omslällning mol bakgrund av all den svagareindusirikonjunkturen och del ökade kravet pä specialiserade yrkeskunskapermedför svårigheter för sådana jordbrukare att finna nya möjligheler tillsysselsättning. Prop.1978/79:183 121 Del är alllsä i försia hand den svagareindusirikonjunkturen som föranleder denna omtanke om äldrejordbruksarrendatorer. Om induslrikonjunk-lurerna blir bälire ocharbelskraflssilualionen lättar, kommer tydligen besittningsskyddet attförsvagas avsevärt. Detta kan inte vara riktigt. Oavsett industrikonjunkturenbör enligt vär uppfattning personliga och sociala omställningar sä längtmöjligl begränsas. Ytterligare ett skäl som anförs av kommittén förstärkandet av besittningsskyddet är enligt vår mening tveksamt. Kommitténuttalar att det finns ell slarkl intresse av att läla arrendatorn fä behållasitt hem och bo kvar i en trakt, i vilken han och hans familj kanske sedan länglid funnit sig tillrätta. Ser man pä förhällandena inom andra områden avnäringslivet, sä tas emellertid där ingen speciell hänsyn till alt människorunder läng lid, kanske i generalioner, har boll och arbelai pä en och sammaplats och i samma yrke. När omständigheterna gör all man mister sitl arbele,kan man ända bli ivungen alt flytla. Del enda iniresse pä arrendalors sida som enligt vårmening bör tillmätas betydelse vid inlresseawägningen är hänsynen lillarrendalorns och hans familjs försörjning. Häri ligger också all ellarrendeförhållande, som kommittén framhäller, normall inle bör lillälasupphöra, om arrendalorn är äldre och av äldersskäl inle kan påräkna alt fäannal arbele före pensionsåldern. Övriga personliga och sociala omsländigheiersom i sammanhanget nämns av kommittén, bör enligt vår mening sakna relevans vidobilligheisprövningen. Remissinstanser som avstyrker förslaget eller föredrarannan lösning i : I betänkandet lämnas enredogörelse för rättsfall som har gälll frägan om jordägarens själviniräde.Översiklen visar emellertid inte i vilken utsträckning det kan ha förekommitatt en arrendalor mäsl lämna sill arrendesiälle under omsländigheier somframslår som obilliga mot honom. Inte heller har kommittén gjort några närmareöverväganden om fördelarna eller nackdelarna med den gällande regeln eller denföreslagna. Redogörelsen för rättspraxis visar atl förlängning harmedgivits i åtskilliga fall dä jordägaren inte förmätt göra sannolikt atl hanskall bruka arrendestället. Del kan ha berott pä hög ålder eller brisiandeerfarenhel av lanlbruk eller helt enkell på att jordägaren inle presierat engodlagbar redogörelse för hur han har tänkt sig driva jordbrukel i framliden.Del fär aniagas att det i de flesta av dessa fall skulle ha varit obilligt molarrendalorn om arrendel upphört. Den nuvarande regeln kan alllsä i mänga fallskydda mol obilliga självinlräden, särskilt om kravel pä uiredning omsjälviniräde slälls högl. kan del väl länkas hända all ett arrendepä grund av rätten till själviniräde bringas atl upphöra i fall då dellaframslär som obilligl mot arrendalorn. har dock del inlryckelall dessa fall i förhällande till det stora antalet förekommandearrendeupplåtelser är fä. Del kan erinras atl en stor del av den utarrenderadejorden ägs av jordägare som inte normall förelar själviniräde, såsomdomänverkei, kommunerna och kyrkan. Enligt sina direkliv skall kommittén ägna särskilduppmärksamhei ät frågan om vilka följder för uibudel av jordbruksarrenden, somen ändring av jordabalkens villkorsnormer kan föra med sig. Kommittén harbedöml del som föga sannoliki atl någon påtaglig förändring i utbudet kommerall Prop.1978/79:183 122 ske och har atl risken för ett minskal ulbud inlefår slå i vägen för förslaget om försiärki besittningsskydd. Man har dockpåpekat en annan icke önskvärd effekt som kan uppsiä av den föreslagna regeln,nämligen ökal anial munlliga arrendeupplålelser. Den nya regeln synes fä lillföljd all arrendatorer, som bor pä arrendeslällel och har sin huvudsakliga bärgningav della, i de flesla fall kommer all fä sitta kvar sä länge de själva önskar,eller i vart fall lills de uppnatt sädan ålder all del inle längre kan ansesobilligl mol dem all de drar sig lillbaka. Jordiigare, som önskar uiarrenderasin jord, mäsle la denna verkan i beakiande. Följden mäste bli all mängajordägare avslår frän all uiarrendera sin jord och isiällei försöker bruka deni egen regi, t.ex. genom maskinstalioner. Härigenom uppslår en risk att jordkommer all brukas exlensivi och på eit ur jordbruksekonomisk synpunk mindrelämpligt sätl. Jordägaren kan vara villig all acceplera lägre avkaslning molall han behäller sin disposiiions-rätl och lillgodogör sig del ökade viirde somligger i alt jorden kan överlä-läs fri frän arrendeupplålelser. En ytterligareverkan, som framslår som mindre lämplig med hänsyn lill jordbruksbefolkningen idess helhei, är atl svårighetema ökar för unga lantbruksutbildade personer attkomma till ett arrendeställe atl bruka. anser alllsä atl riskenför minskat utbud pä arrendeställen är betydligt siörre än kommittén anser ochatt del minskade utbudet kan få föga önskvärda följder. Risken för atl antalet munlliga arrendeupplålelser ökar anserarrendenämnden vara pålaglig när det gäller sidoarrende men obelydlig när delgäller gårdsartcnden. Med hänsyn till ell gårdsarrendes siora ekonomiska ochsociala betydelse för parterna är del föga iroligl alt man i framliden kommerall avslä från all reglera avlalel i den av lagen fordrade skriftliga formen. är medveien om alt det i vissa speciellafall föreligger ett sociall skyddsbehov för arrendatom vilket nägon gång kanåsidosättas genom själviniräde. Dessa fall kan man emellerlid komma till rättamed i viss utsträckning genom att bevilja uppskov med avflyttningen enligt 9kap. Den ifrågavarande regeln begränsar inte liden för uppskovet ocharrendenämnden har alllsä möjlighet alt med stöd av regeln ge uppskov till ochmed om så skulle anses påkallal. Man kan överväga alt begränsa den föreslagna regelnsgiltighet lill atl gälla gårdsarrenden. För sidoarrenden förekommer väl endasti undantagsfall det sociala skyddsbehov som kan förekomma vid gärdsarrende.Ell sidoarrende kan givelvis vara av stor ekonomisk betydelse för arrendalornpå grund av atl han anpassat sin maskinpark och sin kreatursbesättning efter enviss areal. Om nu en del av denna areal faller bort gör han föriuster. Även härkan emellertid uppskov med avflyttningen lillgripas. Om upphörande av ellsidoarrende skulle framslå som obilligt, kan arrendenämnden ge arrendalornuppskov under sä läng lid all han ulan förlusl hinner nedbringa sinkrealursbesältning och sälja ifrän överflödiga maskiner. Sammanfallningsvis anser alllsä nämnden all nackdelarnamed den föreslagna regeln överväger fördelarna och all de av kommitténpåpekade icke önskvärda verkningarna av nuvarande regel kan motverkas ilillräcklig grad genom att beviskravet för jordägarens själviniräde sålts högloch genom alt uppskov med avflyttning beviljas i tillräckligt storulsiräckning. i : Införandel av begreppeiobillighet torde inte komma att göra det lättare för parterna alt förutseutgången av en eventuell uppkommen förlängningslvisi. Parlema har här altinkomma Prop.1978/79:183 123 med omfattande bevisning, jordägaren för sitt krav päsjälvinträde och arrendalorn för sitt yrkande all del skall anses obilligl molhonom atl arrendeförhällandel upphör. Som radande rättspraxis utbildats kan del enligilantbruksnämndens mening ifrågasättas om lillräckliga skäl finnes för atlinföra momentet iniresseawägning mellan partema vid själviniräde. Säsom eitalternativ lorde böra övervägas om det kan räcka med all skärpa kravel päbevisningen frän jordägarens sida eller all öka kravel pä sannolikheten altdenne verkligen själv skall övertaga jordbrukel pä arrendeslällel. Om man begränsarrätlen till självinträde pä av kommittén föreslaget sätt finns del enligtlanibruksnämndens mening anledning befara alt jordägare i fortsättningen blirmera reslrikliva än nu med all uiarrendera jordbruk. i län: Kommittén har framhållilalt den föreslagna obilligheisprövningen endasl berörde egenlliga självinlrädesfallenoch alllsä inle innefallar nägon inskränkning i jordägarens räll alt säga uppell arrendeavial, när arrendeslällel behövs för en mer ändamålsenlig indelningi brukningsenheler. Nämnden vill siryka under della uttalande, som i särskilthög grad har belydelse för fasiigheier som har förvärvats av lantbruksnämnden. De fasiigheier lanlbruksnämnden äger har inköpts förslrukiurralionali-seringsändamäl. Åkern är näslan alllid utarrenderad, stundomgenom avtal, som ingälls mellan arrendalorn och den lidigare ägaren. Närfasiigheierna skall försäljas säger lanlbruksnämnden upp dessa avtal underåberopande av att fasiigheierna skall användas för en mer ändamålsenlig indelningav brukningsenhelen. Det har förekommii all arrendatorn bestridit lanibruksnämndensrält alt säga upp och åberopal sitt besittningsskydd och drivit frägan ändalill högsia inslåns. Sådana processer är meningslösa efiersom del ärlantbruksnämnden som är fackmyndighet pä området. Del är märkligl allarrendenämnd och fasiigheisdomstol i dylika fall ej insett della. Med anledning av detla anser lantbruksnämnden all del iförarbeiena lill ell eveniuelli ändringsförslag bör ullalas alllantbruksnämndens intresse av all åsiadkomma en bälire indelning ibrukningsenheler skall väga lyngre än den enskildes besittningsskydd. Nägotannal framstår som stötande, eftersom inköpen av lanibruksnämndens fasiigheierofta är resultatet av ell vägral bifall pä en ansökan om förvärvslillslånd frånen enskild person. Domänverkei: Förslagei till begränsning av jordägarensräll lill självinträde skulle i prakiiken leda lill all själviniräde ej ärmöjligl, om jordägarens avsikl ej har dokumenierals i arrendeavialel.Arrendatorn loule ju näslan alltid kunna åberopa obillighelsskäl. En i praxisvanlig invändning frän arrendalors sida i självinlrädesfallen är t.ex. all haninle erhåller lillräcklig lid för avveckling resp. för all söka ett nytlarrende. Mot förslaget kan vidare anföras all man riskerar allminska utbudet pä jordbruksmark, om del genomförs. Vid bedömandei av förslagetbörockså mera övergripande intressen beakias, t. ex. viklen av en fungerandearrendemarknad och risken för en urholkning av äganderätten. Verket avslyrker del föreslagna tilläggel. Regeln omjordägarens räll lill självinträde bör enligt verkels uppfattning i ställetkompletteras med en beslämmelse av förslagsvis följande innebörd: Arrendalornäger rätl till föriängning endast i de fall atl artendatorns arrendetid blirmindre än tre är från del jordägaren meddelal arrendalorn sin avsikl all görasjälviniräde. Förlängningen sker för den lid som kan äierslå av nämnda ire är. i : Den ändring som föreslagilsbeiräffande Prop.1978/79:183 124 jordägarens ovillkorliga räll lill själviniräde äronekligen den mesi konlro-versiella i förslagei och för en jordägare mesiingripande. Tvä för arrendalorn och jordägaren vikliga inlressen slår här emotvarandra, nämligen arrendalorns räll lill social trygghet för sig och sinfamilj och jordägarens räll atl själv bruka sin jord. Tilläggsregeln attsjälviniräde får ske endasl om del inle är obilligl mol arrendalorn allarrendeförhällandel upphör innebär att en vägning av parternas molsläendeinlressen mäsle göras. Renl allmäni har kommittén föreslagil all självinirädebör vägras om jordägaren inte har goda skäl för sin ståndpunkt. är i ochför sig ingen nyhet. Den rättspraxis som utvecklats och som redovisats avkommittén visar all jordägarens moiiv för själviniräde mäsle klartdokumenteras. Den siluaiionen kan emellerlid myckel väl inlräffa all jordägarenvisar sig ha goda möjligheler alt själv bruka sin jord inom ramen för ettnormall familjejordbruk samiidigi som det kan konsialeras all del är obilliglmol arrendalorn all arrendeförhällandel upphör. Vilkel iniresse som då skall haförelräde har inle berörts i förslaget. En jordägare mäsle känna sior osäkerhetoch olillfredssiällelse över att han irots fullgoda skäl inte kan vara säker påall han medges rält lill själviniräde, vilkel i siörre ulsiräckning än vadkommittén befaral kan komma all påverka hans benägenhei alt arrendera ul sinjord. Risk finns också för all uppsägningsfrekvensen kommer alt öka och all ellsiörre anial munlliga avtal och ettårsavlal upplräder på marknaden. Som rådande rättspraxis utbildats kan det enligtlänsslyrelsens mening ifrägasätlas om tillräckliga skäl finnes för all införamomenlel inlresseav-vägning mellan parterna vid självinträde. Säsom ettalternativ torde böra övervägas om det kan räcka med atl skärpa kravet päbevisningen frän jordägarens sida eller att öka kravet pä sannolikheten atldenne verkligen själv skall överlaga jordbrukel pä arrendeslällel. Om manbegränsar rälien till självinträde pä av kommittén föreslaget sätl finns delenligt länsslyrelsens mening anledning befara alt jordägare i fortsällningenblir mera reslrikliva än nu med all uiarrendera jordbruk. i : Ostridigt är det av vikt frän bädeallmän och enskild synpunkt all arrendalorn lillförsäkras en relalivi varakiigbesittning av arrendeställel. Jordägarens enligt gällande räll ovillkoriigarält liil själviniräde har i de redovisade avgörandena pä det hela tagel fåttvika när jordägaren inle åberopat lillräckliga omständigheter för självinlrädeieller uppfylll beviskravet för dessa. Införandet av ledet om obiilighet vidsjälviniräde försvårar för parterna alt förulse utgången av en eventuellförlängningslvisi. Båda parier har alt inkomma med bevisning. Jordägaren färbevisbördan för vissa rätlsfakla och arrendalorn för andra sädana fakla. I slället för atl införa momentet om iniresseawägningmellan parterna vid själviniräde skulle arrendalorns ställning bli stärkt omman krävde starkare bevisning för atl besillningsbrylande grund föreligger såall jordägaren måste siyrka sina motiv. Delta skulle emellerlid innebära finge frångå enhetligheten i bevisgraden, enär sannolikheisrekvisitelgäller för jordägaren i lagrummet i övrigi. Visserligen gäller del härbevisning om framliden men i en förlängningssilualion är tidsperspeklivet ejsådant alt nämnda krav på bevisning behöver sältas lägre. Annorlunda blirförhällandet om framtida själviniräde åberopas som omständighet för arrendenämndsdispens frän besillningsskyddel. I denna siiuaiion kan sliftsnämnden myckelväl länka sig all en avvägning sker mellan partsintressena; en avvägning somfär anpassas till huruvida det handlar om nyll eller förlängt avtal. 1978/79: 183 125 Svenska kvrkaiis församlings- och paslorat.sförhiind:Kommitténs förslag i denna del är i stort sett oinlressanl för deecklesiaslika arrendena, eftersom pastoral och andra kyrkliga jordägare saknarmöjlighel till självinträde. 1 några fall har visserligen pastorat självinlräll i slället för en avgående arrendalor, men har della i de fall delförekommit bara skett i avvaklan pä ny ariendalors tillträde. De kyrkligajordiigarna saknar nämligen organisation för att själva driva jordbruk. Detfinns emellertid en situation dä frägan om själviniräde kan fä konsekvenseräven för de kyrkliga jordägarna och del är vid försäljning av kyrklig jord.När utarrenderad jord av en kyrklig jordägare utbjuds till försäljning ställersig spekulanten självfallel tveksam lill köp om han inle kan vara säker pä attfä möjlighel all själv bruka jorden. Del lill försäljning utbjudna objeklei kanhärigenom komma att bli hell osäljbarl. Om denna självinirädesregel saknar siörre betydelse för dekyrkliga jordägarna har den en sä mycket siörre betydelse för de privata jordägarna.Med den skrivning förslaget har lorde det vara svärl för jordägare all bringaell airendeförhällande lill upphörande om jordägaren, hans maka eller avkomlingsjälv vill bruka arrendeslällel. Enligi förbundets uppfattning torde del inteerbjuda alllför stora svårigheter för en arrendator all påvisa all hansivängsvisa upphörande med arrende innebär en obillighel för arrendalorn.Förbundel är emellerlid hell medvelet om de myckel siora olägenheter ellframtvingat förtida upphörande med en jord-bruksrörelse har för en arrendator.Delta faklum bör emellerlid vägas mol den konsekvens den föreslagna regelnolvivelakligl kommer atl fä pä uibudel av arrendeställen.