prop · G203210 · 1978-12-31 00:00:00 — Några särskildabestämmelser i om hur dessa tillgångar skall behandlas har inte föreslagitsav beredningen. Flertalettaxeringsmyndigheter har i sina remissyttranden anslutit sig till de avberedningen redovisade synpunkterna rörande den skatlemässiga behandlingen avförbrukningsartiklar och förrådsmaierial. Organisationer med anknytning tillnäringslivel har däremot ställt sig mer avvisande. I flera remissyttrandenframhålls atl någon enhellig praxis inte föreligger om hur tillgångar av nuaktuellt slag skall redovisas i företagens balansräkningar. För egen del anserjag alldel inle är lämpligt alt införa uttryckliga regler om hur förbrukningsmaterialoch förrädsartiklar skall behandlas i skattehänseende förrän deredovisningstekniska aspekterna är bättre belysta än vad som är fallet.Enligl min mening fär det därför ankomma på RSV atl - inom ramen för delnuvarande regelsystemet - vid behov ularbela anvisningar i ämnet. Jag äremellertid beredd atl återkomma i saken om den siluationen skulle uppkomma altetl bokslut, som upprättats under iakttagande av god redovisningssed, inte ulanvidare skulle godtas vid den skattemässiga behandlingen av förbrukningsmaterialoch förrådsartiklar. Beredningenhar föreslagil all de generella reglerna för lagernedskrivning inle skall fålillämpas i tvä speciella situationer. Det försia fallel är då det ärunderförslält all den som har levererat visst varuparti skall - direkt ellergenom förmedling av annan - återköpa partiet efter balansdagen. Del andrafallel gäller förvärv av s. k. rörelsefrämmande lager av rå- eller stapelvaror. Förslagenhar pä del hela taget fåll etl positivt mottagande vid remissbehandlingen. Inågra remissyttranden anförs dock all de föreslagna reglerna bör preciserasytterligare. För egen del vill jagförst framhålla aU jag delar beredningens uppfattning alt del är motiverat augenom särskilda regler avskaffa den generella nedskrivningsrätten såviu gällervaror som anskaffats enbart i syfte att öka den skallskyldiges obeskattadereserver. Som påpekats av några remissinslanser har emellerlid de båda avberedningen föreslagna beslämmelserna i stort seu samma tillämpningsområde.Båda förslagen lar nämligen sikle på förvärv av varulager som inte behövs i dennormala verksamheten. Jag föreslår mol denna bakgrund alt de föreslagnabestämmelserna förs samman lill en regel. I denna regel bör föreskrivas att devanliga nedskrivningsreglerna inle skall gälla om del pä gmnd av överenskommelseom återköp eller annan omständighet är uppenbart atl vissa varor anskaffats förannal ändamål än alt ingå i den skallskyldiges normala verksamhet. Är dennabegränsningsregel lillämplig bör varorna i princip inle få las upp lill lägrevärde än del lägsta av anskaffnings- eller återanskaffningsvärdet, iförekommande fall efter inku- 1978/79:210 102 ransavdrag.En lägre värdering bör dock godtas om den skaltskyldige visar att detla ärmotiverat med lanke på risken för prisfall. SupplemenlärregelI är avsedd alt förhindra atl en tillfällig lagerminskning framtvingar enupplösning och därmed en beskattning av den dolda reserven i lagret. Regelninnebär alt lagernedskrivning flr göras med utgångspunkt i lagrets medelvärdevid ulgången av de två föregående beskattningsåren. Enligtberedningen har supplementärregel I missbrukats på det sältel alt varupartier isamband med boksluten förs över mellan koncernförelag eller andra företag iintressegemenskap. Genom sådana överföringar kan, framhäller beredningen, ellförelag utnyttja supplementärregeln medan elt närstående förelag skriver nedsilt lager enligl huvudregeln. Den sammanlagda lagernedskrivningen blirdärigenom siörre än om verksamheten hade bedrivits av etl enda förelag.Beredningen föreslår därför att lagrets värde vid beskattningsårets utgångskall, såvida supplemenlärregel 1 lillämpas, ökas med värdet av evenluellalagertillgångar som avyttrats till elt närstående förelag. Flertaletremissinstanser har förklarat sig dela beredningens uppfattning atl enskatteflyklsregel är motiverad för atl hindra all förelag, som lillhör sammakoncern e. d., fär obehöriga skalleförmäner vid utnyttjande avsupplementärregel I. Olika meningar har dock framförts om hur en sådan spärregelbör utformas. Ävenjag anser atl del bör införas en särskild regel för atl stoppa missbruk avsupplementärregel I. Som påpekats under remissbehandlingen bör emellertid densärskilda regeln, för att vara effektiv, konstmeras på elt annat sätt än beredningenföreslagil. Enligl min mening bör utgångspunkten vara alt rälien alt värderavamlager med lillämpning av supplementärregel 1 bör prövas på koncernnivå.Principen bör således vara all antingen skall inget eller ocksä skall samtligakoncernföretag utnyttja supplementärregeln. Denna enhelsprincip måste dockmodifieras i tvä hänseenden. Hänsyn bör för del första tas till altintressegemenskap kan förekomma trots atl de skattskyldiga inte tillhör sammakoncern. Aktierna i tvä aktiebolag kan exempelvis innehas av en och sammafysiska person. Även denna och liknande former av intressegemenskap böromfattas av enhelsprincipen. Å andra sidan behöver inte det förhållandet attell koncernförelag - men inte del andra - utnyttjar supplementärregeln mednödvändighel innebära aU koncernen får en obehörig skaltelälinad. Någonomotiverad skatteförmån uppnäs t. ex. inle om det inte föreligger något somhelst samband mellan de båda företagens verksamheter. Molden nu redovisade bakgrunden föreslår jag atl en skattskyldig, som ingår i engrupp näringsidkare mellan vilka intressegemenskap råder, skall få utnyttjasupplementärregel 1 endasi under förulsätlning alt regeln lillämpas 1978/79:210 103 avsamlliga skallskyldiga som lillhör gruppen. Denna enhetliga prjncip bör dockgälla endasi om den skaltskyldiges verksamhei har sådant samband medverksamhet, som bedrivs av annan skaltskyldig i gruppen, alt verksamheternahade utgjort en förvärvskälla om de hade bedrivits av ell enda förelag. 2.2.3.5 Märktvirke och avverkningsrätter Beredningenhar inte föreslagit någon ändring i fråga om den skatlemässiga behandlingen avmärkt (avverkat) virke eller rält pä grund av upplåtelse av avverkningsrätt(roiposler). Några krav på ändringar har inte heller framställts vid remissbehandlingen. Frågan om rälten atlutnyttja rotposter som underiag för nedskrivning har däremot berörts i någrayttranden över en inom budgetdepartementet upprättad promemoria (Ds B 1978:2)Beskattning av skogsbruk Qfr prop. 1978/79:204 s. 348 O-1 det sammanhangetframhålls bl. a. alt det är angelägel för sågverk och andra uppköpare avroiposler alt kunna skriva ned värdet av en upplåten avverkningsrätt enligt deallmänna nedskrivningsreglerna. Föregendel ansluter jag mig till företagsskalleberedningens uppfattning atl del saknasanledning atl ändra reglerna för nedskrivning av märkt (avverkat) virke. Kansådant virke inle las i anspråk för säljarens (skogsägarens) skulder synesdel, som beredningen påpekat, rimligt atl ulgå frän atl virket skall behandlassom levererat virke. Någonändring av den skattemässiga behandlingen av räll på grund av upplåtelse avavverkningsrätt behövs enligl min mening inle heller. En allmän räll förrolposlköpare alt skriva ned sill förvärv med 60 96 av del avtalade priset skulle- med hänsyn bl. a. till att någon utåt synlig ålgärd med skogen inleutförs-kunna ge upphov till besväriiga kontrollproblem. Hänsyn mäste också lastill att en skogsägare inte behöver ta upp ersättning för en avyttrad rotposilill beskattning förrän ersättningen betalas ut (punkl 1 fjortonde stycket avanvisningarna till 41 § KL). En allmän nedskrivningsrätt pä roiposler skulledärför kunna ge upphov lill transaktioner av skatteflykts-karaktär. Minslutsats blir alt nedskrivning av rätt pä grund av upplåtelse av avverkningsräuliksom bör komma i fråga endasi om köparen kan visa alt etl prisfallinträffat eller all del föreligger risk för prisfall. Deallmänna reglerna för beräkning av inkomsi av rörelse och jordbruk leder lillatl den nominella värdeökning, som lagret är utsatt för på gmnd av ökning avprisnivån, träffas av beskattning. Delta sker i samband med avytiringen avlageriillgångarna. Beträffande lager av djur i jordbruk kan emellertidvärdetillväxten beskattas successivt även om djuren inte säljs. Detla beror påalt lagervärderingen sker med utgångspunkt i de genomsnitts- Prop.1978/79:210 104 prisersom åriigen fastställs av RSV (punkt I femte stycket av anvisningarna till 41 §KL). Beredningenhar mol den nu redovisade bakgrunden föreslagit att, såviii gäller lager avsiamdjur, lagervärderingen skall göras så atl värdestegringen beskattas ungefäri lakl med atl djuren omsätts. Delta kan enligl beredningen åstadkommas genomatl djuren får tas upp lill de av RSV fastställda värdena för del löpandebeskattningsåret eller för någol av de fem närmasl föregående beskattningsåren.Del av den skallskyldige valda värdel fär sedan ligga lill grund förnedskrivning enligt de generella nedskrivningsreglerna. Flertaletremissinstanser delar beredningens uppfattning att de nuvarande bestämmelsernaför värdering av stamdjur kan leda lill atl orealiserade vinster måste las lillbeskattning. Den av beredningen anvisade metoden för atl komma lill rälla meddella problem har dock mottagits negativt. En allmän uppfattning blandremissinstanserna är att del åsyftade resultatet kan uppnås med enklare reglerän beredningen föreslagit. Vid tillämpning av beredningens förslag mäslenämligen siamdjur skiljas frän omsättningsdjur och nyuppsättning av djur frånersättningsanskaffning av djur. Sädana gränsdragningar vållar emellertid,framhålls del. erfarenhetsmässigt myckel stora problem. Föregendel kan jag ansluta mig lill uppfaltningen att de värderingsregler som f n.tillämpas för lager av djur i viss utsträckning kan leda till ellbeskallningsresullat som strider mot allmänt vedertagna principer. Jag delardärför beredningens åsikt all de nuvarande reglerna bör ändras. Den avberedningen föreslagna metoden skulle emellertid, som påpekats vid remissbehandlingen,vara ytterst svär att tillämpa. Enligt min mening måste en enklare lösningväljas. Etlvarulager värderas normall enligl lägsta värdels princip. Delta innebär atllagret värderas till det lägsta av anskaffningsvärdet och återanskaffningsvärdet.1 fråga om lagerlillgångar, som den skallskyldige själv tillverkat, anses somanskaffningsvärde de direkta tillverkningskostnaderna (materialkostnader ocharbetslöner)ökade med ell skäligt tillägg förde indirekta koslnaderna. Hänsynbehöver inte tas lill ränta på eget kapital. Omlägsta värdets princip skulle lillämpas vid värdering av djur, som uppförts avden skallskyldige, skulle värdel grundas pä de direkta och indirektauppfödningskoslnaderna. Alt beräkna dessa kosinader är självfallel en myckelsvär uppgift. Del råder dock inle någol tvivel om all en värdering enligllägsta värdets princip i regel skulle ge ell lägre värde än de av RSV på basisav de löpande marknadspriserna fastställda värdena. Delfär enligt min mening anses rimligt alt den för lager av djur ibeskattningshänseende godtagna värdenivån inle bör vara högre än den nivå somgäller för lagertillgångar i allmänhel. Atl i fråga om djur tillämpa lägstavärdets princip är emellerlid, som antytts, uteslutet av praktiska skäl.Jag föreslår därför alt den önskade nedsättningen av värdenivån på djur uppnåspå så sätl alt anknytningen lill djurens marknadspris slopas. 1978/79:210 105 ställetbaseras på den genomsnittliga produktionskostnaden för olika slags djur. Dennavärdering, som i försia hand bör la sikte på djurens vikt och ålder, börbaseras på det kostnadsläge - uttryckt i nominella termer - som gällt underdentid då djuren fötts upp. Värdena bör fastställas av regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, av riksskalleverkel. Deav RSV fastställda värdena får enligt nu gällande regler inte lillämpas i frågaom särskilt dyrbara avelsdjur. Sådana djur skall i stället tas upp till lägst40 96 av djurens allmänna saluvärde. Denna princip bör enligt min meninglillämpas även . Jag vill emellertid undersiryka att dennavärderingsregel främsi gäller djur som den skattskyldige förvärvat från enutomstående uppfödare. Ulgångspunkt för värderingen av avelsdjur blir därför iprakliken normall det fakliska anskaffningspriset. Är del allmänna saluvärdetlägre på bokslutsdagen bör dock värderingen självfallet grundas på della lägrevärde. Mittnu redovisade förslag - vilket bör gälla även belräffande renskötselrörelse-lordenormalt medföra all utrymmet förskaltekrediterblir i stort sett lika stortoberoende av om lagret består av djur eller andra tillgångar. I en speciellsituation kan emellerlid de föreslagna reglerna leda lill en alltför lågvärdering. Jag syfiar på del fallel atl den skatiskyldige inle själv svarat föruppfödningen utan köpt djuren från en utomstående. Här kan en på dengenomsnittliga produktionskostnaden baserad lagervärdering ge möjlighet till enomotiverat stor engångsnedskrivning. Det är dock förhållandevissällsynl all en skaltskyldig på en gång förvärvar en hel kreatursbesättning e.d. lill marknadspris. Är så fallel torde f. ö. den skallskyldige endasi iundanlagsfall ha behov av att utnyttja hela nedskriv-ningsulrymmel under deförsia innehavsåren. Till della kommer att den naluriiga omsättningen av djurmedför atl en teoretiskt sell för slor lagerreserv relativt snart återförs lillbeskattning. Av dessa skäl är det enligl min mening försvarbart alt avslå fränen specialregel för nyuppsällningsfal-len. Framhållas kan också alt en regelsom begränsar nedskrivningsrätten i de fall dä den skaltskyldige köpt etl ellerflera djur lill marknadspris ofrånkomligen skulle bli svår alt tillämpa.Erfarenheterna från den lidigare tillämpade kontantmässiga redovisningen avjordbruksinkomsler visar nämligen atl det i praktiken är ytterst svårt allskilja mellan nyuppsättning och ersättningsanskaffning av djur. De fastställdagenomsnittliga produktionsvärdena bör således - bortsett från dyrbarareavelsdjur - få lillämpas även när den skaltskyldige inle själv svarat föruppfödningen av djuren. 2.2.3.7Ändringama i anvisningarna till 41 § KL Enliglpunkl 1 försia stycket av anvisningarna till 41 § KL gäller som huvudprincipalldet i den skaltskyldiges bokföring redovisade resultatet skall ligga lill grundför den skattemässiga inkomstberäkningen. Normalt avviker den i bokföringenangivna vinsten eller föriusten från den vid taxeringen 1978/79:210 106 fastställdanettointäkten eller underskottet av förvärvskällan. I bokföringen kan exempelvisfinnas intäkter som inte är skattepliktiga och kostnader som inte äravdragsgilla. Lagret kan vidare ha tagits upp till lägre belopp än som kangodtas i skattehänseende. Bestämmelser om hur det bokförda resultatet skalljusieras till det skattemässiga inkomstbegreppet finns i tredje-sjuttondestyckena i nämnda anvisningspunkt. Enliglmin mening bör de nuvarande reglerna i punkl 1 av anvisningarna till 41 § KLdelas upp på tre anvisningspunkter. En sådan uppdelning medför den fördelen attregler som systematiskt sett hör ihop kan samlas i en enda anvisningspunkt.Uppdelningen - som även gör det lättare alt överblicka detla onekligen ganskakomplicerade regelsystem - bör enligt min uppfattning genomföras på följandesäll. Punkt I bör reserveras för de beslämmelser som anger hur del bokfördaresultatet skall justeras med hänsyn lill förekomsten av skattefria intäkteroch inte avdragsgilla kosinader o. d. I punkl I bör vidare föreskrivas vad somskall hända om de i bokföringen tillämpade principerna för periodisering avinkomster och utgifter inte överensstämmer med motsvarande skatlerältsligaprinciper. Degenerella reglerna om lagernedskrivning bör tas in i en ny anvisningspunkt(punkl 2). Denna anvisningspunkt bör också innehålla bestämmelser om konlraktsnedskrivning.De särskilda nedskrivningsregler som skall tillämpas i fråga om lager avvärdepapper, fastigheter och liknande tillgångar bör ocksä samlas i en särskildanvisningspunkt (punkt 3). De nuvarande punkterna 2 och 3 bör i följd av dellabetecknas som punkl 4 resp. punkt 5. Den nya dispositionen av anvisningarnatill 41 § KL ger upphov lill konsekvensändringar i 29 § I mom., punkt 10 avanvisningarna lill 24 §, punkt 8 av anvisningarna lill 25 § och punkl 4 avanvisningarna till 29 § KL samt i punkl 2 av anvisningarna lill 3 och 4 §§lagen om statlig förmögenhetsskall. Deföreslagna bestämmelsema i punkt 1 överensstämmer sakligt sett med molsvarandebeslämmelser enligt anvisningspunktens nuvarande lydelse. Del nya femte slyckelhar dock inte någon molsvarighet i nuvarande regler. Somjag framhållit i delföregående lorde dock den föreslagna bestämmelsen om alt säljaren skallresullatredovisa värdel av varor som på bokslutsdagen har levererats till nyägare inte innebära någon ändring i förhållande lill nuvarande praxis.Bestämmelsen har således främst karaktären av ett förtydligande. Dennya punkten 2 innehåller, som nämnts, de allmänna nedskrivningsreglerna.De fyra första styckena överensstämmer, bortsett från språkliga ändringar, medmotsvarande regler i nuvarande punkt 1.1 femte slyckel finns de föreslagnareglerna om del lägsta tillåtna värdet på lager av djur. Reglerna harbeskrivits utförligt i etl lidigare avsnitt. Somframgår av sjätte stycket har supplemenlärregel I inte ändrats i annan mån änvad som betingas av de nya värderingsreglerna för djur. Skattefly kls-regeln isjunde slyckel är emellerlid ny. Begreppet intressegemenskap bör här Prop.1978/79:210 107 hasamma betydelse som i 57 ! ; 3 mom. KL. Regeln innebär att ett företag, somyrkar atl få värdera sitt lager med tillämpning av supplementärregeln, inte kanfä bifall till silt yrkande om ett eller flera närstående förelag värderat sinalager enligt huvudregeln. Med närslående företag avses i della sammanhang -utöver kravet på intressegemenskap - atl det andra företaget funktionellt seltslår den skaltskyldige så nära alt verksamhelerna hade utgjort en endaförvärvskälla om de hade bedrivits av ett enda förelag. Åttondestycket innehåller supplementärregel 11. Liksom bör supplementärregelI och supplementärregel 11 inle H tillämpas . Skatteflykisregelni nionde slyckel bör enligl min uppfattning användas med försiktighet. Regelnskall t. ex. inte H hindra etl företag alt ta upp en ny verksamhetsgren. Syftetmed beslämmelsen är i första hand atl hindra all skattskyldiga Hr obehörigaskattelättnader genom att kort före bokslutsdagen förvärva lagerbevis ellerandra handlingar som representerar visst varuparti. Vid bedömningen av omvarorna anskaffats för annal ändamål än att ingå i den normala verksamhelenbör, som framgår av lagtexten, hänsyn tas lill förekomsten av ålerköpsklausuleller liknande avtal. Av betydelse är också om varorna faktiskt har levereratslill den skaltskyldiges lagerlokaler och hur lång lid den skaltskyldigeinnehaft varorna. Somjag framhållit i del föregående kan den skattskyldige, såvittgäller viss förvärvskälla, inte utnyttja de allmänna lagernedskrivningsreglernaoch yrka avdrag för avsättning till resultatuijämningsfond. Enligttionde stycket skall konflikten mellan dessa båda reserveringsmöjlig-heterlösas på det sättet alt rälten lill nedskrivning bortfaller om yrkandeframställs om avdrag för sådan fondavsättning. Önskar den skaltskyldigeutnyttja rälien lill lönebaserad reservering Hr lagret i princip inle las upplill lägre värde än del lägsta av anskaffnings- och återanskaffningsvärdet. Beslämmelsernai elfte stycket om au den skattskyldiges rätt till lagernedskrivning påverkasav närslående förelags yrkande om avdrag för avsättning tillresultatutjämningsfond är konstruerade på samma sätt som motsvarandebestämmelser rörande rätten alt utnyttja supplemenlärregel I. Beslämmelsernai tolfte och trettonde styckena överensstämmer med molsvarande bestämmelser inuvarande punkl I. Bestämmelsernai den nya punklen 3 molsvarar med några ändringar av språklig nalur nuvarandeåttonde och nionde styckena av punkl 1. Jag föreslår således inte någon ändringav reglerna om nedskrivning av värdepapper, fastigheter och liknandetillgångar. Någol behov av koppling mellan dessa nedskrivningsregler ochavsättning till resultatuijämningsfond föreligger inle. Som lidigareframhållits bör nämligen enligl min mening lönebaserad reservering över huvudtaget inte förekomma om förvärvskällans lager hell eller delvis beslår avvärdepapper, fasligheler eller liknande tillgångar. 1978/79:210 108 2.2.4Avsättning lill allmän investeringsfond fniedning Beredningenhar föreslagit au den andel av årsvinsten som bör H sättas av tillinvesteringsfond skall höjas från nuvarande 40 96 lill och allinvesteringsfonden för skogsbruk slopas. Enligl beredningen bör vidare detbelopp som skall betalas in pä räntelösl konto hos höjas frännuvarande 40 resp. 46 96 lill 50 96 av det belopp som avsatts till investeringsfond. Somframgått av del föregående (avsnitt 2.2.1) delar jag beredningens uppfattning inu nämnda hänseenden. Investeringsfonden för skogsbruk bör således avskaffassamlidigl som den på årsvinsten baserade avsättningen bör höjas med lioprocentenheter. Föratt fondavsättningen skall vara avdragsgill bör vidare ettbelopp motsvarande hälften av del avsatta beloppet betalas in på räntelöslkonto hos . Denna insätlningsnivå bör gälla såväl aktiebolag som ekonomiskaföreningar. Beredningenhar vidare lagt fram förslag om ett stort antal ändringar av teknisk nalur.Sålunda bör enligt beredningen för sen inbetalning lill i vissutsträckning kunna godtas. Vidare skall ansökan om tillstånd all la investeringsfondi anspråk vara åtföljd av yttrande från arbetslagarna. Den nuvarande formen avtillstånd som begränsas lill 75 96 av fonden och 75 96 av investeringskostnadenföreslås slopas. Den beslulande myndigheten skall ha frihel alt beslämma ominvesieringsavdrag skall medges eller inle. Om avdrag medges, skall del uigöra20 96 av kostnaden för maskiner och andra inventarier och 10 96 av kostnadenför andra ändamål. Uiöver de ändamål för vilka investeringsfonder enligtgällande beslämmelser Hr användas, föreslår beredningen all fonderna skall Hanvändas för forsknings- och utvecklingsarbete samt för utbildning avanställda. Enligt beredningen bör kravet pä effektiv beskattning vid återföringav investeringsfond slopas. Å andra sidan menar beredningen att tillägget vidåterföring bör höjas från 10 96 lill 20 96. Möjligheten all överföra fondermellan koncernförelag föreslås utvidgad. Denav beredningen företagna lekniska översynen av investeringsfondssystemet harmottagits positivi vid remissbehandlingen. Från näringslivets sida har dockframförts krav på all även övriga fondsystem inom skattelagstiftningen skallbli föremål för en liknande översyn. En remissinstans tar särskilt upp behovelav ändringar i förordningen (1954:40) om särskild investeringsfond föravyttrat fartyg. Enligt denna remissinstans bör de ändamål som sådan fond Hranvändas för utvidgas och dessutom bör en möjlighei tillskapas atl omvandlafarlygsfond till allmän investeringsfond. Föregen del vill jag först uttala alt jag i huvudsak godtar de ändringar avteknisk karaklär som beredningen föreslagil. Dessa ändringar kräver i sigbeiydande ingrepp i lagen (1955:256) om investeringsfonder förkonjunktur-utjämning, . Vid min genomgång av den nuvarande lagen har jagfunnit 1978/79:210 109 detangeläget atl göra ganska omfattande språkliga ändringar. Till della kommer attde föreskrifter av administrativ natur som finns i den nuvarande lagstiftningenbör föras över till en särskild lillämpningsförordning. Mot denna bakgrund anserjagatl del nya regelsystemet bör las in i en ny lag. Investeringsfonder böräven i fortsättningen i försia hand användas som elt konjunkturpolitiskt medel.Liksom bör fonderna också kunna användas i regionalpolitiskt syfteoch för att stimulera långsikliga investeringar av särskild betydelse försysselsällningen och för ulvecklingen av landets näringsliv. Dessutom börsyslemet ses som ett medel all stimulera företagens allmänna tillväxt ochkonsolidering.