prop · G203134 · 1978-12-31 00:00:00 — 1978/79:134 20 duktion.Enligt SÖ är den inte heller tillämplig i fråga om SÖ:s försäljningsfinansieradeutgivning i övrigt. Det oraråde inom vUket den anses tillämplig skulle därmedendast utgöra en mindre del av Utbildningsförlagets verksamhet och av den produktion som bedrivs inom Liber Läromedel. Mot bakgrund av dentolkning som till-lämpats finner jag inte atl eit upphävande av särställningenkan komma att få nägra siörre konsekvenser vare sig för ellerSÖ. Denav SÖ framförda uppfattningen att inle heller upphandlingskungörelsen skullevara liilämplig i fråga ora SÖ:s försäljningsfinansierade utgivning äremellertid enligt min mening inte riktig. Det är här uppenbarligen en fråga omupphandling av förlagstjänster. Den av mig anvisade konstruktionen i sambandmed behandlingen av AB Allmänna Förlagets särställning borde kunna tillämpasäven i detta fall. De av en central upphandlande myndighet tecknade avropsavtaleni fråga om trycksaksupphandling bör avsevärt kunna reducera de prakliska upphandlingsproblemsom SÖ redogjort för. Den myndighet som får i uppdrag att teckna dessa avtalbör även ges i uppgift att undersöka möjligheterna att utöka avropsavtalen tillatl även omfatta standardavtal om olika slags förlagstjänster. Genommöjligheterna tUl leknisk rådgivning i fråga om upphandlingsarbetet och genom förekomslenav sådana avropsavtal bör SÖ:s upphandlingsproblera kunna lösas. Därraedskulle behovet av en övergångsperiod kunna inskränka sig till den tid det taratt utarbeta avtalen. Särställningen för Svenska Utbildningsförlaget Liber ABenligt regeringsbeslutet av kan således upphävas saratidigtsom AB Allmänna Förlagets särställning upphävs. Detkan emellertid i detta sammanhang finnas anledning att något beröra den av SÖoch remissinstansema behandlade frågan när en totalupphandling av en viss typav tjänster är att föredra framför delupphandlingar avseende mindre oraråden. Attinfordra anbud på hela den verksamhet sora tidigare täckts av särställningsförordningarna,t. ex. en rayndighets hela publiceringsverksamhet, är enligt min meningknappast förenligt med upphandlingskungörelsens krav på upprättande av ettfullständigt och tydligt upp-handUngsunderlag. SkaU avtal om t. ex. förlagstjänsterträffas, bör dessa tjänster preciseras på ett sådant sätt att infordrade anbudblir järaför-bara. Det torde t. ex. vara fullt möjUgt att separat upphandlaolika avgränsade tjänster eller att träffa avtal avseende olika delar avpubliceringsverksamheten utan att upphandlingsarbetet därigenora blir alltförbetungande. Att ett sådant förfaringssätt skulle kunna innebära kontakter medmer än en leverantör torde inte innebära ett oöverstigligt problera i samraanhanget.De härav föranledda kostnaderna torde i vart fall vara små jämfört med dekostnader som avsalaiaden av konkurrens kan innebära. Den upphandlande rayndighetsora får i uppdrag alt teck- 1978/79:134 21 nacentrala avropsavtal på förlagsorarådet bör därför även ges i uppgift att imöjligaste raån bryta ned och precisera de tjänster som kan bli aktuella. Somnågon remissinstans har påpekat är det emellertid den enskilda myndigheten somvid varje upphandlingsärende har att välja den affärsmässigt lärapUgasteavtalsformen. Jag har inte för avsikt att göra några inskränkningar i denna rayndigheternashandlingsfrihet som f. ö. får ses som en i upphandlingskungörelsenföreskriven skyldighet att utnyttja alla de konkurrensmöjligheter som kanfinnas. Även utnyttjandet av de avropsavtal jag tidigare beskrivit är jufrivilligt, så till vida att myndigheten kan göra en egen upphandling, ora denbedömer att en sådan kan ge ekonomiskt bättre vUlkor. Med tanke på deadministrationskostnader en egen upphandling medför måste det emellertid iflertalet fall röra sig ora större upphandlingar för att en egen upphandlingskall vara att föredra fraraför utnyttjandet av tillgängliga avropsavtal. grundas på kungörelsen (1973: 598) om skyldighet för statligamyndigheter att anlita . Enligt kungörelsen skallstatlig rayndighet eller annat statligt organ vid beställning av flygtransport,sedan gällande avtal med annat företag löpt ut, anlita ,ora regeringen inte föreskriver annat. Detta gäller dock ej om flygningen utförs medhelikopter, flygningen utförs raed flygplanmed en tiUåten flygvikt överstigande , flygningen utförs raed flygplansom rymmer högsl två passagerare utöver föraren, eller ickeåtar sig uppdraget eller det eljest är uppenbart att ejlämpligen bör anlitas. bildades och övertogs av det statligaföretaget (). I samband med attaktiekapitalet fördubblades inträdde sora hälftendelägarei Crownair. Medstöd av regeringens bemyndigande träffade chefen för försvarsdepartementet den8 avtal med SUAB om förvärv för statens räkning av bolagels aktier i . Crownair träffade avtal om köp av , Köpet omfattade även Ehrenströms då gällande kontrakt om flygtjänsteråt vissa statliga myndigheter ra. Iapril 1975 köpte Crownair . Detta företag representeradedet amerikanska flygplansraärket . I saraband med förvärvet av namn till Swedair. Är 1976antogs namnet Swedair Prop.1978/79:134 22 Aerotransport (ABA) gått in somdelägare i Swedair, uppgår statens andel av aktiekapital till någotöver . ÄgarförhåUandena framgår i övrigt av följande uppstäUning. 71,1. 3,56? 3,56? Förkortningarna står för: ABA: AB Aerotransport DDL: Det danske luftfartselskab A/S DNL:Det norske luftfartselskap A/S : Linjeflyg AB SAS: Scandinavian AirlineSystem : (aktierna ägsav svenskt näringsliv). 1978/79:134 23 Swedair-koncernenhade orakring 400 anställda. Bolaget bedriver anslutningstrafik tillLinjeflygs och SAS:s reguljära trafik, raål-flygning för försvaret, kartfotoflygning,arabulansflygning samt postoch taxiflygning. Vid sidan av flygverksamhetenbedriver bolaget flyg-verkstadsrörelse samt betjänar försvarels robolförsöksplatseroch svarar för driften av vissa koraraunala flygplatser. Företaget har dessutomagenturen för bl. a. det amerikanska flygplansmärket . Avden lolala omsättningen /77 på orakring 98 milj. kr.hänförde sig ca 8,6 railj. till den del av verksamheten som omfattas avsärställningen. Det är i huvudsak fem myndigheter som i enlighet medsärställningsförfattningen anlitar Swedair, nämligen försvarels civUförvaltning,, , lantmäteriverket och tullverket.De av Swedair producerade flygtimmarna för dessa rayndigheter torde raotsvaraungefär av den lo-tala marknaden för denna typ av flygningar.Taxiflygverksamheten gick /77 med förlust medanverksamheten totalt gav ett överskott på ca 6 railj. förebokslutsdispositioner och skatt. Motivettill särställningen finns angivet i prop. 1973: 124 angående förvärv av aktieri . I propositionen konstaterades bl. a. att ett tiotalflygplan av typ sora ingick i flygvapnets transportflygorganisationav åldersskäl skulle korama att avvecklas under de närmast följande åren.Vidare konstaterades att ersättningsanskaffning för dessa flygplan inteplanerades inom försvaret, eftersom det framtida flyglransportbehovet inte motiveradeatt den dåvarande kapaciteten behölls. Enligtpropositionen öppnade avtalet med ora förvärv av Crownair möjligheler altpå ett smidigt sätt tillgodose försvarets behov av flygtransportresurser ihändelse av beredskapstillstånd eller krig. Övergången till beredskaps- ellerkrigsorganisation skulle enligt proposilionen givetvis underlättas om bolagetstjänster utnyttjades för att tillgodose försvarsmaktens behov av flygtjänsteri fred. Detansågs i propositionen vidare vara naturligt att statliga myndigheter utanförkrigsmakten anlitade bolaget för flygljänster. Genora att i huvudsak förasamman de fredstida staUiga flj'gningarna i ett företag skulle en organisationskapas som hade kapacitet att tillgodose även de behov som kunde förutses förförsvaret i en beredskaps- eller krigssituation. är den avgörande frågan ora försvarets behov avflygtransportresurser i händelse av beredskapslUlstånd eUer krig kantillgodoses, även om kungörelsen (1973: 598) ora skyldighet för statligamyndigheter att anlita upphävs. Avde ca 100 taxiflygplan sora finns i har Swedair endast sju. Enligt förfogandelagstiftningenkan försvaret vid behov disponera landets samtliga taxiflygplan med piloter.Redan i fredstid har förberedd- 1978/79:134 24 seåtgärdervidtagits genom krigsplacering av taxiflygplan och piloter. Der är i stort settsamma motorer, instrument, ra. m. på olika flygplanstyper inom laxiflyget, ochungefär hälften av taxiflygföretagen har den amerikanska flygplanstypen ,för vUken Swedair är representant i . Utredningen anser därför attförsvarets behov av flygtransportresurser i händelse av beredskapstillståndeller krig kan tillgodoses, även om Swedairs särställning upphävs. Frånberedskapssynpunkt är det primära inlresset inle atl Swedair hävdar sig ikonkurrensen med andra taxiflygföretag ulan att branschen som helhet utvecklasväl. En avveckling av Swedairs särställning skulle vara positiv för branschen,bl. a. genom att lokala taxiflygföretag kan betjäna statliga myndigheter somutlokaliserats från sora dessa rayndigheter slipper betalaför tomflygningar från Stockholra. Avskaffandetav Crownairs (Swedairs) särställning kompliceras emellertid enligt utredningenav det förhållandet att företagets taxiflygflotta på sju plan i sin helhet äranskaffad så sent som under /77. Denna nyanskaffning harskett för att företaget skall kunna uppfyUa sina skyldigheler enligtsärställningsförfattningen. Dendel av Swedairs verksamhet som omfattas av särställningsförfattningen ärenligt utredningen förlustbringande, trots att priserna möjligen ligger någothögre än en del konkurrenters. Det kan därför inte uteslutas att ettupphävande av särställningen kan raedföra ytterligare förluster. Företagetspriser är beräknade utifrån en kalkylmässig avskrivning av flygplanen på åttaår. Ett tänkbart alternativ till övergångsbestämmelser hade enligt utredningenvarit att statsmakterna täckt den förlust på de nyanskaffade planen som kanuppstå om särställningen upphävs. Utredningen finner emeUertid atldet är omöjligt att i förväg på ett rättvisande sätt beräkna de förluster sorakan uppkomraa om särställningen avskaffas. Utredningenföreslår därför att en femårig övergångstid införs för sådana myndigheler som f.n. är bundna av avtal med Swedair. Övergångsbestämmelserna skulle innebära attdessa myndigheter ålades att sluta femåriga långtidskontrakt med Swedairbaserade på befinUiga ettårsavtal med årlig reglering av avtalen raed hänsyntill kostnadsutvecklingen. Skulle Swedair säga upp avtalen bör enligt utredningenrayndigheterna inte längre vara skyldiga att anlita Swedair. Iövrigt föreslår utredningen att särstäUningen upphävs så att rayndigheternavid nytillkommande flygverksarahet och sådan flygverksamhet som det nu intefinns avtal om inte längre skaU vara skyldiga att anUta Swedair. Flertaletremissinstanser tillstyrker eller läranar utan erinran utredningens förslag omatt särställningen bör avskaffas. Även ÖB bedömer att ett upphävande kan skeutan olägenhet för flygvapnets fredsverk- 1978/79:134 25 samhetoch alt det inle heller påverkar möjlighelerna att tillgodose behovet avflygplan i krigsförbanden. Däremot är meningarna delade i fråga om utredningensförslag tUl övergångsbestämmelser och de konsekvenser dessa kan få. Swedairunderstryker alt bolaget inte kan acceptera ekonomiska förluster på grund avsnabbt skiftande uppfattningar hos statsmaklerna ora bur man önskar lösa miliiäraflygtransportproblem i beredskapstillstånd eller krig och om hur man i fredslidbäst förbereder sådana lösningar. Swedair har byggt upp personella och raateriellaresurser av betydande omfattning för att uppfylla de krav på transportkapacitetsom följer av särställningen. På kort sikt kan bolaget inte ställa omresursanvändningen på ett godtagbart sätt ora de staUiga beställningarna bortfaUer.Utredningens förslag tUl övergångsbestäramelser tillgodoser inte de krav påekonomisk gottgörelse som Swedair anser sig kunna ställa om särstäUningenupphävs. Andra av bolaget bedrivna verksamheter än de direkt berörda kan koramaatt påverkas i negativ riktning genom att de gemensamma omkostnaderna måsteslås ut på en mindre verksamhetsvolym. En nedskärning av t. ex.underhållsorganisationen minskar möjlighelerna för flera av branschensbruksflygbolag liksom för allmänflyget i övrigt atl erhålla del merakvalificerade underhåll som f. n. inte kan tillhandahållas av annat företaginom landet än Swedair. Detla skulle kunna minska försvarets möjligheter att iberedskaps- och krigssituationer utnyttja bruksflygbolagens flygplansflotta.Om utredningens förslag likväl genomförs vill Swedair förbehålla sig rätten attpåkalla förhandlingar om de ekonoraiska problera sora kan kvarstå vidövergångsperiodens slut. KonkurrenternatUl Swedair raotsätter sig eraellertid bestämt någon form av övergångsperiod.Marknaden är, enligt deras mening, liten och det redan snedakonkurrensförhållandet skulle ytterligare försämras under en så långövergångsperiod som utredningen föreslagit. Swedair borde som Cessnaförsäljareha alla möjligheter att på sunda ekonomiska grunder avyttra den eventuellaöverkapacitet sora de under /77 anskaffade sju flygplanenkan tänkas utgöra. Ävenbland avnämarna tUl Swedairs tjänster är meningarna om det berättigade i enövergångsperiod delade. Några av de berörda myndigheterna bedömerövergångstiden som rimlig med hänsyn till Swedairs anskaffning av flygplan föratt tillgodose deras behov. framhåller emellertid attde förändringar i flygplansparken som Swedair genomfört inte kan godtas urverkets synpunkt och att en övergångsregel enligt vad utredningen föreslår därraedinte bör bli tUlämplig på lantmäteriverkets verksarahet. ÖB delar Swedairsbedömning att ett upphävande av bolagets särstäUning raöjligen skulle kunna fånegativa återverkningar på underhåUsorganisationen i krig och därmed raenligt påverkauthålligheten hos transportflygförband utrustade med civila flygplan. Prop.1978/79: 134 26 Defackliga organisationerna bedöraer i allmänhet den av utredningen föreslagna femårigaövergångstiden som tUlräcklig. Några av dem framhåller emellertid att ett upphävandeav särställningen inte får leda till att de statliga myndigheterna vänder sigtill något av de mindre seriösa företagen inom branschen. Sora exempel anförsatt en del mindre seriösa förelag varken har servicepersonal eUer piloter fastanställda. Beträffande pUoterna förekommer det enligt alldessa över huvud taget inte avlönas utan endast erbjuds gratis flyglimraar föratt de skall kunna bibehålla sina ceriifikat. Skulle emellertid de påtaladedefekterna i branschen kunna avhjälpas, kan även accepteraen successiv aweckUng av särställningen. Föregen del delar jag utredningens bedömning att särställningen för Swedair böravskaffas. Behovet av taxiflygplan och piloter i händelse av beredskaps- ellerkrigstillstånd torde kunna tillgodoses även ora statliga myndigheter gesmöjlighet att anlita andra flygföretag än Swedair. Svårigheter föreliggerenligt rain raening endast i fråga om att fastställa en rimlig övergångstid ochvUka åtgärder sora därefter behöver vidtas för att komraa tillrätta med de problerasora de fackliga organisationerna påtalat. Rentprincipiellt är jag av den åsikten att ett upphävande av en monopolställninginte i sig utgör grund för företaget i fråga att rikta krav på ekonomiskersättning raot staten. Den gynnade ställning företaget mister kan enligt rainmening principiellt inte accepteras som grund för ersättningsanspråk, bl. a. avden anledningen att marknadsbortfallet blir helt beroende av företagets förmågaatt konkurrera sedan särstäUningen fallit bort. Skulle principen ora ersättningför marknadsbortfallet accepteras innebär detla att ju ineffektivare och konkurrenssvagareföretaget är desto större skulle ersättningen bli. Detta vore uppenbartorimligt. Detställer sig annorlunda om företaget, som i Swedairs fall, vid sinainvesteringsbeslut har utgått från att man är skyldig att uppfylla vissaförpliktelser till följd av de krav statsraakterna genom särställningen ställerpå företaget. Investeringarna, och därraed företagets kostnads-struktur, hardärigenom anpassats tUl en annan situation än den sora skulle uppstå omsärställningen upphävs. Jag delar därvidlag Swedairs uppfattning attföretaget inle bör bli ekonoraiskt lidande på grund av växlande uppfattningarfrån statsraakternas sida. Övergångs-åtgärderna bör således fastställas utifrånvad som behövs för att i konkurrenshänseende jämställa Swedair raed övrigaföretag i branschen. Swedairär ett av de största företagen inom branschen. Det vHar på en stabilekonomisk grund och är väl konsoliderat. Företagets verk-saraheter ger totaltsett ett betydande överskott, även om just taxiflygverksamheten går medunderskott. De negativa effekter sora Swedair främst hänvisat till består i attgemensamma omkostnader skulle få slås ut på en raindre verksam.hetsvolym ochatt underlaget för flygverkstads-rörelsen skulle minska. 1978/79:134 27 Rentföretagsekonomiskt bör övergångsåtgärder ta sin utgångspunkt i vad som kananses sora riralig avskrivningstid för planen i fråga och de avvecklingskostnadersom en eventuell försäljning skulle ge upphov till. Jag kan eraellertid instäramai utredningens bedömning att någon fast grund för att beräkna vUka ekonoraiskakonkurrensnackdelar anskaffningen av sju plan under /77åsamkat Swedair inte existerar. Övergångsperioden får därför fastställasutifrån en allmän skälighetsbedömning, varvid hänsyn även bör tas till eventuellaomställningsproblem för berörd personal. Effekternaför personalens del blir naturligtvis beroende av den situation som uppstårnär särställningen helt upphävs. Skulle, som de fackliga organisalionernapåpekat, detta leda tUl att mindre seriösa företag anlitas, kan konsekvensernabli belydande. Jag delar emellertid inte den oro som dessa organisationer givituttryck för. Det finns enligt min mening knappast anledning att befara attstatliga myndigheter skulle anlita sådana företag som inte ger personalenanställningstrygghet och som inte följer gällande kollektivavtal. För atlnågon tveksamhet i detta avseende inte skall föreligga bör emellertid någon avde rayndigheter sora nu är stora avnäraare av flygtjänster vidövergångsperiodens utgång ges i uppdrag att teckna avropsavtal om taxiflygljänster.Den myndighet som ges detta uppdrag bör göras uppmärksam på förhåUandenai branschen och uppmanas att i enlighet med anvisningama tiU 15 § upphandUngskungörelsenvid anbudsutvärderingen lägga särskild vikt vid anbudsgivarens ekonomiska ochtekniska resurser, hans insikt och erfarenhet liksom hans vederhäftighet och pålitiighetnär det gäller att fuUgöra åtaganden. Jag utgår ifrån att sådana flygföretagsom inte på ett tillfredsstäUande sätt reglerat förhållandena för sin personalhärigenom knappast kan komma i fråga som leverantörer till statligamyndigheter. Genom att myndigheterna vanligtvis utnyttjar existerande avropsavtalfår berörd personal härigenom garaniier för att den sysselsättning som destatliga myndigheternas efterfrågan skapar inte i ett konkurrensläge överförstill företag med undermåliga anställningsförhållanden. Förfaringssättet tordeäven innebära atl Swedair efter övergångsperiodens slut inte behöver befarakonkurrens från företag med väsentiigen andra anställningsvUlkor och personalkostnaderän vad Swedair självt har. Motbakgrund av vad jag har anfört är jag beredd att i enlighet med utredningensförslag förorda en övergångsperiod enligt de riktlinjermonopolutredningen föreslagit. De myndigheter som är bundna av avtal raed Swedairbör således åläggas att sluta feraåriga långtidskontrakt med Swedair med årligreglering av avtalen raed hänsyn till kostnadsutvecklingen. För nytiUkoraraandeflygverksamhet och sådan flygverksamhet som det nu inte finns avtal ora böremellertid någon skyldighet att anUta Swedair inte föreUgga. SkuUe Swedairunder övergångsperioden säga upp något av feraårsavtalen, bör den myndighet 1978/79: 134 28 somberörs inte heller vara skyldig alt fortsättningsvis anlita Swedair. I de fallnågon av de berörda myndigheterna bedömer att ett sådant långtidskontrakt inteär tillämpligt på dess verksamhet eller att villkoren i avtalet skulle te sigalltför ogynnsamma bör frågan underställas regeringens prövning. Någonekonomisk gottgörelse utöver den femåriga övergångsperioden kan enligt minmening inte bli aktuell. Denav Swedair anförda oron för följdeffekter på underhållsorganisationen vid ettupphävande av särställningen torde genora det föreslagna förfaringssättet varaobefogad. De statiiga myndigheternas efterfrågan på flygtjänster minskar juinte och de flygföretag som kan komraa i fråga när avropsavtal tecknas torde hasamma behov av underhåll som Swedairs egna flygplan. Eftersom Swedair enligtegen utsago är det enda företag som kan tillhandahålla detta mera kvalificeradeunderhåll behöver något efterfrågeborlfall inte befaras. Skulle emellertid ÖB eUerSwedair efter övergångsperiodens utgång finna att underhållsorganisationenmenligt påverkas av att rayndigheternas flygtjänster upphandlas i frikonkurrens bör förhållandet anmälas tUl regeringen. Enligtkungörelsen (1952: 523) om anlitande av statens järnvägars resebyråer vidvissa resor skall den sora behöver anlila resebyrå i saraband med resa istatens ärende eUer i verksarahet, för vUken kostnaderna helt eller tillövervägande del bestrids av statsraedel, vända sig till statens järnvägartillhörig resebyrå, om detta kan ske utan särskild olägenhet. Särställningenför SJ:s resebyråer infördes efter initiativ från revisorer.Riksdagens revisorer fann att det i och för sig inte förelåg någon anledningtill erinran mot att resebyrå användes vid beställning av biljetter. Däremotfann revisorerna det mindre tillfredsställande att vederbörandeförrättningsmän använde sig av privata resebyråer. En del av biljettpriset förinhemska järnvägsresor kom därigenom att i form av provision lUlfalla privalaföretag i stället för staien. ställde sig bakom revisorernasförslag och utskottets uUåtande bifölls av (SU 1952: 145). Resebyråverksamhetenutgör en särredovisad del av SJ och har således ingen självständig juridiskställning. Verksamheten omfattade 49 resebyråer och ca 550 anstäUda.Omsättningen utgjorde sararaa år ca 780 milj. kr., varav affärsresor ochresten privatresor. Resebyråverksamheten är lönsam och störst inomresebyråbranschen. SJ:sresebyråer bedriver resebyråverksarahel, dvs. beställer biljetter och hotellrumåt kunderna. Däremot bedrivs researrangörsverksamhet i mycket litenutsträckning. Den statliga sektorns andel av den totala affärsreseförsäljningenuppskattas till . Flera av SJ:s resebyråer är lokaliserade i anslutning liUstatliga myndigheter. Monopolutredningenframhåller att ingen av de tillfrågade avnä- Prop.1978/79:134 29 marna funnit skäl tala för atl behålla särställningen för SJ:sresebyråer. Verksamheten är lönsam och hävdar sin ställning på konkurrensmarknaden.Den statliga sektorn svarar endast för en raindre del av den totala verksaraheten.De avnäraare sora uttalat sig i frågan finner det sannolikt att SJ:s resebyråerkoraraer att anlitas även ora särstäUningen upphävs. Enligt utredningen är detdärför uppenbart att särställningen inte behövs för att SJ:s resebyråer skallkunna hävda sig på marknaden. Den provisionsinkomst som staten eventuelltskulle kunna gå miste om vid ett upphävande av särställningen förefaller bliobetydlig. Denna eventuella nackdel för staten bör enligt utredningen uppvägasav fördelarna av ökad konkurrens. Utredningen föreslår därför att kungörelsen(1952: 523) om anlitande av SJ:s resebyråer vid vissa resor avskaffas.Övergångsbestämmelser bedöms inte erforderliga. En majoritet bland remissinstansema har inget att erinramot utredningens förslag. Flertalet av de myndigheter som svarat påpekar även i fortsättningen komraer att anlita SJ då raan är nöjd raed denservice sora SJ:s resebyråer erbjuder. Några remissinstanser finner det dockomotiverat att upphäva särställningen eftersom de anser att den inte medförtnågot slöseri med samhäUets resurser och alt den inte heller lett tUl någonsnedvridning av näringslivets utveckling.