prop · G20353 · 1978-12-31 00:00:00 — Detbör i princip inte ankonmna på kommunerna atl självständigt besluta omstraffsanktionerade föreskrifier. En förutsättning för aufasisiällelsepröv-ningen skall kunna tas bort är därför atl, som kommittén harföreslagit, 27 § brandstadgan ändras så att det inte längre blir möjligt atlslrafföelägga förseelser mot brandordning. Detta förutsätter i sin tur alt enmotsvarighet till bestämmelserna i exemplet på brandordningar om eldningutomhus tas in i brandstadgan. Några ytterligare straffsanktioneradeföreskrifier finns inte i exemplet på brandordningar. Enligt4 a S brandstadgan skall i brandordningen anges det vattenområde i hamn inomvilket kommunen svarar för oljebekämpning m. m. Vid prövning avbrandordningen övervägs om kommunen har avgränsat området på ett lämpligt sätl.Enligt kommiiién kan del inte gärna anförtros ål kommun att ensidigt bestämmahur gränsen mellan kommunens och ansvarsområden skall dras i detenskilda fallet. Den lämpligaste ordningen, om underslällningsskyldighetenbeträffande brandordning las bort, är enligt kommittén att fårbestämma inom vilkel område som kommunen skall svara för oljebekämpning m. m.Jag delar kommitténs uppfattning. Jagåterkommer i det följande till frågan om medgivande alltjämt börkrävas för all en kommun som har ingått räddningstjänsiavial skall kunnaunderiåta alt hålla egen brandkår för räddningsijänsi i hela eller del avkommunen eller för visst slag av räddningstjänst. Redan nu vill jag säga attkravet på medgivande enligt min mening bör tas bort, omfastsiällelseprövningen avskaffas. Brandordningenger inte en fullständig bild av en kommuns brandförsvarsorganisalion. Ibrandordningen intas nämligen inga bestämmelser om den räddningsutrustning somskall finnas. Fastsiällelseprövningen utgör därför ingen fullständig garantiför all organisationen är tillräckligt effektiv. Medhänsyn lill vad jag nu har anfört anser jag atl det varken av effektivitetsskäleller av andra skäl är nödvändigi all behålla fastsiällelseprövningenbeträffande brandordning. Kommunsbeslul alt anta brandordning kan f n. överklagas genom kommunalbesvär.Länsstyrelsens beslut om fastställelse av brandordning får överklagas genomförvaltningsbesvär hos regeringen, öm underställningen las bort, blirkommunalbesvär del enda medel med vilkel ett beslul om brandordning kanangripas. Några remissinstanser har anmärkt att besvärs-möjligheten inte kanbli särskilt verkningsfull, eftersom den förutsätter atl enskilda lar initiativoch eftersom endasl de formella kommunalbesvärsgrun-derna blir tillämpliga. Jagvill för egen del understryka au en princip i svensk kommunalräll är atl beslutav kommunfullmäktige får överklagas bara genom kommunalbesvär.Förvaliningsbesvär på det kommunala området förekommer huvudsakligen i ärendendär enskild är part, t. ex. byggnads- 1978/79:53 32 ärendenoch sociala ärenden. När det gäller beslut om brandordning kan det givelvisinte komma i fråga atl införa förvaliningsbesvär. Den statliga kontrollen avatt kommunerna, inoin de ramar som statsmaklerna har lagt fast i brandlagen ochbrandstadgan, har uiformat brandförsvaret på ett lämpligt sätt bör ske genomlänsstyrelsens allmänna tillsyn över brandförsvaret. Avgörandeför min bedömning atl fastsiällelseprövningen inte är nödvändig är all jaganser alt man kan hysa tilltro lill kommunernas vilja och förmåga atl med slödav brandnämndens anvisningar och länsstyrelsernas allmänna tillsyn se till altbrandförsvaret uppfyller kravet på effektivitet. Som konmiiitén och fieraremissinsianser har framhållit medför slopandet av fastsiällelseprövningen ensmidigare och mer rationell handläggningsordning. Jag förordar i likhet medkommittén och fiertalet remissinstanser en ordning som innebär attkommunfullmäktige antar brandordning och atl denna blir gällande utanlänsstyrelsens lästställelse. Jag vill framhålla att kommunerna med några fåundantag har brandordningar som har utformats i enlighel med de anvisningar sombrandnämnden har utfärdat. Det finns enligi min mening inte skäl au befara auden ordning som jag föreslår skulle medföra en minskning av brandförsvaretseffektivitet. F.n. kan själv förordna om brandordning för kommun som underiåterall anta brandordning eller inte vill anta brandordning med innehåll somlänsstyrelsen anser nödvändigt. Denna möjlighel bör som kommittén harframhållil tas bort, om underslällningsskyldigheten slopas. Jag har öveiägt omdetla ställningstagande bör leda lill alt länsstyrelserna ges andrasankiionsmöjligheter vid sin tillsyn över brandförsvaret i kommunerna. Enmöjlighel är att, som reservanterna i konimittén och några remissinsianser harföreslagit, ge möjlighet att förelägga vite, om en kommun intevill anta brandordning med det innehåll som anser sig börakräva. Jag har dock stannat för all inie föreslå en sådan utvidgning avlänsstyrelsens möjlighel att tillgripa vitesföreläggande. kan förelägga vile för alt förmå en kommun att vidta konkreta åtgärder för austärka sitt brandförsvar. Denna möjlighet utnyttjas mycket sällan. Påbrandförsvarels område liksom på andra områden där stat och kommun har eugemensamt ansvar bör samarbetet dem emellan präglas av eu ömsesidigtförtroende. Ytteriigare sanktionsmedel för skulle kunna äventyraförutsättningama för ell sådani samarbete. Man bör kunna utgå från allkommunerna följer befogade påpekanden från om innehållet ibrandordningarna. Kommitténhar ulgåil från att kommunema fortlöpande informerar de statligatillsynsmyndigheterna om förändringar i brandförsvarets organisation m. m.genom att översända avskrifi av antagen eller ändrad brandordning. Kommitténföreslåratt bestämmelser därom tas in i brandstadgan. Jag ansluter mig lill delförslaget. Enligt min mening bör vidare ett samrådsförfarande mellan kommunoch länsstyrelse regelmässigt äga rum, innan Prop.1978/79:53 33 konimunenändrar sin brandordning. Del kan övervägas om uttryckliga besiämmelseromobligatoriskt samråd bör införas i brandstadgan. Jag kan dock inte se alt ensådan reglering skulle vara nödvändig. Man bör kunna fömisälia alt kommunernabereder tillfälle alt lämna synpunkter, innan någon ändring görsi brandordning beträffande insatsberedskap, antalet övningar eller andraförhållanden som kan påverka brandförsvarets effektivitet. Enligt6 ij brandlagen prövar om räddningstjänsiavial m. ni. kanföranleda alt kommun hell eller delvis kan befrias från skyldigheten all hållabrandkår. Prövningen görs i samband med all fastställerbrandordning enligi vilken räddningstjänsten i kommunen hell eller till vissadelar skall skötas av annan än kommunens brandkår. Kommittén anser allslopandet av fastsiällelseprövningen bör föranleda atl komniun, som har träffaträddningsijänstavtal eller beslutat atl annat kommunall verk än brandförsvaretskall svara för viss del av räddningstjänsten, själv får avgöra om och i vadmån det är möjligt att underlåta alt hålla egen brandkår ulan alt kravet på eneffektiv räddningstjänst efterges. Kommittén motiverar della ställningstagandemed alt prövningen av sådant avtal eller beslul inte kan ske annat än i sambandmed fastställelse av brandordning. par remissinstanser anser i likhet meden minoritet i kommittén att länsstyrelsernas prövning av räddningstjänsiavialm. m. bör behållas, även om underslällningsskyldigheten i fråga ombrandordning tas bort. I minoritetens reservalion påpekas att ett enskilträddningsorgan, som inte slår under någon offentlig kontroll, kan genom avtalfå ansvaret för all räddningstjänst i stora delar av en kommun eller förfiertalet räddningsuppgifter i hela kommunen. Även om detta räddningsorgansbefälhavare står under brandchefens ledning, kommer han, framhålls del, ipraktiken alt få vittgående befogenheter enligt brandlagen. Föregen del ansluter jag mig lill kommitténs bedömning atl det inte ärföljdriktigt atl behålla prövning av avtal och beslul omräddningshjälp, när underställningen las bort. Om denna prövning behålls,skulle delta indirekt innebära atl också fastsiällelseprövningen behålls del. För atl kunna la ställning lill ell avtal eller beslul omräddningshjälp måsle nämligen ha kännedom om hur kommunen iövrigt ämnar organisera brandförsvaret. Kommunerna bör enligt min mening gesmöjlighel au självständigt i ett sammanhang ta ställning lill hur helabrandförsvarsorganisalionen skall byggas upp. Jag kan inte dela de farhågor somhar anförts mol en sådan ordning. Om ell enskilt räddningsorgan som genom avtalhar fått ansvaret för viss del av räddningstjänsten i något undantagsfall intekan anses uppfylla skäliga anspråk på effektivitet, bör vid denallmänna tillsynen kunna förelägga kommunen att ordna sitt brandförsvar påannal sätt. Jag vill understryka att räddningstjänst-avtal med enskildaräddningsorgan är ytterst ovanliga. Medstöd av vad jag nu har anfört förordar jag atl 6 ij försia stycket 3 1978/79. 1978/79:53 34 brandlagenändras enligi följande. En konimun får träffa avtal om all brandkår iannan kommun, annan brandkår eller annal räddningsorgan skall skola räddningstjänsti kommunen. Kommunen får också besluta att annat kommunalt verk änbrandförsvaret skall sköta räddningstjänst i kommunen. Skötseln av allräddningstjänst i hela kommunen får dock överlåtas endast åt brandkår.Om kravet på en effektiv räddningstjänst tillgodoses genom avtalet ellerbeslutet, är kommunen inte skyldig atl hålla brandkår, materiel, byggnader ochanordningar för räddningstjänst som avses med avtalet eller beslutet. Jag villframhålla alt den nya lydelsen inte innebär någon annan saklig ändring än allkravet på medgivande tas bort. Borisen härifrån kommer enkommun alltså att under samma förutsättningar som kunna uppdra åt annalorgan än egen brandkår att ombesörja räddningstjänst. Vissabestämmelser om sotning i brandordningarna bör enligt min uppfattning kunnaföras över till brandstadgan. Del gäller i försia hand de bestämmelser som rörsotningsfrisier m. m. Kommittén har med hänsyn till att bestämmelserna ärmycket detaljerade ansett att del inte är lämpligt alt de förs över lillbrandstadgan. Flera remissinsianser har dock förordat all bestämmelserna omsotningsfrisier tas in i en författning som beslutats av regeringen. Jag delardenna uppfattning. Bestämmelserna rör direkl en stor allmänhet. De är vidare istort selt identiska i nästan alla kommuner. Från säkerhetssynpunkt är delangeläget alt så blir fallet även . Det finns beiräffande dessabestämmelser inte något behov av anpassning till lokala förhållanden. har framhållil bör bestämmelserna kunna omarbetas så atl deinnebär mindre detaljreglering. Dennya ordningen bör gälla fr. o. m. . Beiräffande del fåtalkommuner som ännu inte har antagit brandordning enligt de nya bestämmelserna i1974 års brandlagslifining och fått brandordningen fastställd bör dock kravetpå fastsiällelseprövning gälla till dess så har skell. Vadjag nu har anfört föranleder, ulöver ändring i 6 § brandlagen, även vissaändringar i brandsladgan. Dei ankommer på regeringen all besluta om ändringar ibrandsladgan. Jag anser emellertid att del är lämpligt all beredstillfälle all yttra sig över vad jag har anfört om den statliga kontrollen avkommunernas brandförsvar. Om inte har något att invända mot vad jaghar anfört, ämnar jag föreslå regeringen att brandstadgan ändras på det sättsom framgår av vad jag har sagt fömt. Bestämmelserom handels- och sjöfartsnämnd finns i mäklareordningen (1893:51 s. 1). Enligt 1ij får mäklare antagas i städerna för au biträda vid köp och försäljning avvaror, fastigheter, fartyg eller andelar däri, växlar och andra värdepappersaml vid uppgörande av avtal om försträckning, hyra, arrende och försäkring ochav andra liknande avtal. 1 kommun där sladsmäklare har Prop.1978/79:53 35 förordnatsskall fullmäktige tillsätta en särskild nämnd, handels- och sjöfårisnämnd, förbehandling av de frågor som anges i mäklarebrdningen. Där mäklare saknas fårhandels- och sjöfartsnämnd utses, om fråga uppkommer om antagande av mäklare (3§). I mäklareordningen finns vissa bestämmelser om handels- och sjöfartsnämndsverksamhetsformer. fanns den i 16 kommuner. kommunshandels- och sjöfartsnämnd avvecklades vid utgången av . Flertalet av deuppgifter som enligt mäklareordningen och andra författningar lidigare ankom påstadsmäklare eller på handels- och sjöfartsnämnd fullgörs numera av andraorgan. Det torde dock förekomma att kommunerna har uppdragit ål handels- ochsjöfårisnämnd au även sköta vissa uppgifier inom ramen för den allmännakommunala kompetensen. 1promemorian (Ds Kn 1975:6) Minskad statlig detaljreglering av kommunerna, PMIII, Övriga specialreglerade nämnder m. m. föreslås bl. a. atl mäklareordningenändras så att det inte längre i något fall blir obligatoriskt för komniun allinrätta särskild handels- och sjöfartsnämnd. Enligt promemorian kan det intekomma i fråga all slopa kommunernas möjlighel all inrätta handels- ochsjöfårisnämnd. Utvecklingen får visa om handels- och sjöfarts-nämnden haröverlevt sig själv. 1 promemorian föreslåsvidare all bestämmelserna i mäklareordningen om handels- och sjöfartsnämndsverksamhetsformer ändras så atl de avser särskild handels- och sjöfårisnämndoch anpassas till kommunallagens molsvarande regler om kommunstyrelsen.Förslaget innebär också att skyldigheten alt underställa länsstyrelseninstruktion för nämnden slopas. Jävsbestämmelserna i 4 och 5 §§förvaltningslagen (1971:290) görs enligt förslaget tillämpliga på samtligaärenden hos särskild handels- och sjöfarts-nämnd. Ipromemorian övervägs även om bestämmelsen i 4 § mäklareordningen om atlmäklare, som har anlagils av handels- och sjöfartsnämnd, skall förordnas avlänsstyrelsen bör las bort. Någon sådan ändring föreslås emellertid inte medhänvisning lill atl bestämmelsen numera har ringa eller ingen tillämpning. Remissinstansernahar inte haft något att invända mol förslagen om handels- och sjöfartsnämnd ipromemorian. sätter dock behovei av handels- ochsjöfårisnämnd i fråga. anser atl motiv saknas atlbehålla bestämmelsen om au mäklare, som har utsetts av handels- ochsjöfarlsnämnden, skall förordnas av . Promemorian Minskadslallig detaljreglering av kommunerna, PM 111, Övriga specialregleradekommunala nämnder m. m. låg tillsammans med bl. a. promemorian (Ds Kn 1975:3)Minskad statlig detaljreglering av kommunerna, PM II, ,underställning m. m. lill grund förprop. 1976/77:1 om minskad statligdetaljreglering av kommunema m. m. 1 propositionen föreslogs alt bestämmelsernaom de kommunala och landstingskommunala specialreglerade nämnderna skulle görasenklare och Prop.1978/79:53 36 meraenhetliga än lidigare. Flertalet särregler och detaljföreskrifter ispecial-författningarna om nämndernas organisation och arbetsformer togs bort.Kommunerna skulle också få siörre frihet au bestämma vilka nämnder de skallinrätta. Proposilionen, som inte innehöll några förslag om handels- och sjöfårisnämnd,godtogs av (KU 1976/77:25, rskr 148). Reformen omfattade allakommunala specialreglerade nämnder utom denna nämnd. Jaganser all den nya enhetliga regleringen av de kommunala nämndernas organisationoch arbetsformer bör göras tillämplig även på handels- och sjöfårisnämnd. Delbör alllid vara frivilligt för kommun all inrätta särskild handels- ochsjöfartsnämnd. Jag håller med om att det är tveksamt omhandels- och sjöfårisnämnd behövs. Det kan emellertid enligt min mening inte idella samnianhang komma i fråga all helt slopa handels- och sjöfiirtsnämnd somspecialreglerad nämnd. Däremot bör mäklareordningen i enlighel medförslagen i promemorian ändras så all kommunerna själva får bestämma omsärskild handels- och sjöfartsnämnd skall finnas eller ej. Förslagen innebäratl kommunstyrelsen blir handels- och sjöfartsnämnd och handlägger de uppgiftersom eventuellt kan bli aktuella för sådan nämnd, om kommunen avvecklar densärskilda handels- och sjöfartsnämnden och fullmäktige inte uppdrar åt annannämnd alt vara handels- och sjöfårisnämnd. Jagansluter mig även i övrigi till förslagen i promemorian. Jag förordar attkommunallagens regler om kommunstyrelsen, i likhet med vad som gäller i frågaom alla andra kommunala nämnder, görs i huvudsak tillämpliga på särskildhandels- och sjöfårisnämnd. Detta bör ske genom hänvisning i mäklareordningentill kommunallagen. Hänvisningsregeln bör följa den enhetliga hänvisningsregelsom gäller för de andra specialreglerade nämnderna. En sådan ändring innebär ihuvudsak atl antalet ledamöter i handels-och sjöfartsnämnd skall vara minst femi stället för mellan sju och tol v, alt del blir obligatoriskt atl utsesuppleanter, alt mandattiden skall vara i stället för högsl ochatt omröstningsreglerna anpassas lill vad som gäller för andra nämnder.Dessutom slopas underslällningsskyldigheten i fråga om instruktion för nämnden.Vissa mindre ändringar bör göras i förhållande lill förslagen i promemorian isyfte alt anpassa bestämmelserna om handels- och sjöfårisnämnd till deenhetliga nämndregler som finns i de övriga specialför-faltningarna. Ilikhet med anser jag att det inte finns anledning allbehålla bestämmelsen i 4 ij Qärde stycket mäklareordningen om alt länsstyrelsenskall förordna mäklare som handels- och sjöfartsnämnden har antagit. Jagförordar atl bestämmelsen las bort. Jaganser slutligen all vissa språkliga ändringar bör göras i de paragrafer imäklareordningen som jag har behandlat i det föregående. Eftersonide ändringar i mäklareordningen som jag har förordat innebär bl.a. altmandattiden för handels- och sjöfartsnämnd samordnas med den allmänna treårigamandatperioden, bör de träda i kraft då Prop.1978/79:53 37 enny mandatperiod börjar. De nya bestämmelserna bör dock lillämpas redan föreikraftträdandet i fråga om val av särskild handels- och sjöfartsnämnd som skallförrättas för tiden efter utgången av detta år. Det kan förekommaatl mandattiden för handels- och sjöfartsnämnd som har valls enligt äldrebestämmelser löper ut först efier . Förden skull behövs enövergångsbestämmelse, som skär av löpande tjänstgöringstider för ledamöter ochsuppleanter i särskild handels- och sjöfartsnämnd vid utgången av . Enföljd av mitt förslag blir att särskild handels- och sjöfartsnämnd kanavvecklas vid årsskifiet 1979-1980. 1enlighel med vad jag nu har anfört har inom kommundepartemeniet upprättatsförslag lill 1. lag om ändring i kommunallagen (1977:179), 2. lag om ändring i lagen (1957:281) omkommunalförbund, 3. lag om ändring i brandlagen (1974:80), 4. lag om ändring i mäklareordningen (1893:51 s. 1). Förslagenunder 1,2 och 4 har upprättats i samråd med chefen för ekonomi-ochbudgetdeparlemenien. Jaghemställer all regeringen dels föreslår all antaga förslagen, delsbereder tillfälle att avge yttrande över vad jag har anfört om denstatliga kontrollen av kommunernas brandförsvar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört förden åtgärdeller del ändamål som föredraganden har hemställt om. 1978/79:53 39 Minskad statskontroll över kommunerna ochlandstingskommunerna Underställning av beslut om lån och borgen Delbetänkande I av statskontrollkommittén Ds Kn 1977;7 1978/79:53 40 och chefen för kommundepartemeniet Genombeslul bemyndigade regeringen chefen förkommundepartemeniet atl tillkalla en kommitté med högsl sju ledamöter meduppdrag au utreda frågan om minskad statskontroll över kommunema ochlandstingskommunerna. Medstöd av detla bemyndigande tillkallades såsom ledamöterkommunalrådet () ordförande, kommunalrådet (),landstingsmannen (), expeditionschefen/ rättschefen och kommunalrådet ()samt den 29 mars 1977mellanstadieläraren () och länsrådet . Såsomsakkunniga förordnades förste sekreteraren ,, länsrådei , numera direktören ,, och kanslirådet . Såsom experterförordnades departementssekreteraren och numerakammarrättsrådet . Till sekreterare förordnades den 21 aprilnumera departementssekreteraren och den I september 1977sekreteraren för tiden t. o. m. . Kommundepartemeniethar lill kommittén överlämnat Svenska kommunförbundets skrivelse av den 16februari 1973. 1 denna hemställer förbundsstyrelsen au reglerna omunderställning i låneärenden utmönstras ur kommunallagen. Iföreliggande delbeiänkande föreslår kommiiién att kommun, landstingskommun ochkommunalförbund får ta upp lån och teckna borgen ulan att inhämta regeringensmedgivande. Förslagen läggs efter samråd med kommunalekonomiskautredning (Fi 1976:06) och kapitalmarknadsulredningen (Fi 1969:59). Underlagetför kommitténs ställningstaganden har utarbetats av experten . Kommitténhar i ctl annat delbetänkande (Ds Kn 1977:8) föreslagit atl kommuns underslällningsskyldigheli fråga om brandordning slopas. En rapport (Ds Kn 1977:9) har också utarbetatsom forskning rörande slalskoniroll av kommunerna och landstingskommunerna.Redovisningen och analysen har på kommitténs uppdrag gjorts av fil. Prop.1978/79:53 41 1 Utredningsuppdraget............................................... 44 1.1 Allmiinnautgångspunkier ................................ 44 1.2 Uiredningsuppgifier.......................................... 45 1.3 Utredningsarbetetsuppläggning..................... 45 2 Olika former av statskontroll..................................... 46 2.1 Lagar och andraförfattningar.......................... ..... 46 2.2 Besvärsinstituten............................................ 47 2.3 Underställning.................................................. 47 2.4 Resursfördelning.............................................. 48 2.5 Föreskrifter, anvisningar och råd...................... 49 2.6 Effekiivitctskoniroll och allmiin tillsyn ................ 49 3 Några gcnoniRirda åtgiirder för minskad slalskoniroll 51 3.1 Ändringar ikonimunallagslifiningen.................. 51 3.2 Ändringar ispeciallagstifiningen....................... 52 4 Understiillning av beslut om lån och borgen............. 53 4.1 Gällandebestämmelser.................................... 53 4.2 De nuvarandebcstänimclscrnas framviixi......... 54 4.3 Tidigareutredningsförslag m.m........................ ..... 56 4.4 Framställningarfrån kommunförbunden........... ..... 61 4.5 1977 årskommunallagsreform......................... ..... 62 4.6 Den kommunalaoch landslingskommunala upplåningens omfattning 64 4.7 Lånetillståndsgivningensomfattning................ ..... 66 4.8 Lånetillslåndsprövningenssyfie och tillämpning 68 4.9 Ärendegång vidansökan om låneiillsiånd......... 70 4.10 Riksbankensroll............................................... 70 5 Kommitténs överväganden och förslag..................... ..... 71 5.1 Allmännaulgångsinnikier.................................. ..... 71 5.2 Kommunallagensbestämmelser om lån och borgen .... 72 5.3 Motiven lorslalskoniroll i fråga oni lån och borgen .... 73 5.3.1 Skydd för den kommunala förmögenheten 73 5.3.2 Ekonomisk politik m. m........................... 74 5.3.3 Kompetensprövning............................... 76 5.3.4 Övrigafiirhållanden................................ 76 5.4 Komniitiéns förslag........................................... 77 1978/79:53 42 1 Utredningsdirektiv......................................... 79 2 Kommunalräliskommitiéns redovisning avden statliga lånekonlrollen ' 3 Svenska kommunförbundets framställningår 1973* 4 Uppgifier 1976 avgjordaärenden om lån och borgen 82 5 Fördelning av låne- ochborgcnstillsiånden på iindamål 83 6 Något om förutsättningarna för denkommunala upplåningen i andra nordiska liinder 86 7 Förslag till lag om ändring ikommunallagen (1977:179) 88 8 Förslag till lag om ändring i lagen(1957:281) om kommunalförbund 89 'Biliigan h;ir ulcslulils hiir Prop.1978/79:53 43 Kommunernas och laiulstingskommuriernas verksamhet harvidgats lill alt omfatia allt fier områden. Av den offentliga sektorns utgifteranviintls ungefär två tredjedelar lor kommunala och landslingskommunalaangeliigenhcter. De statliga myndigheterna utövar tillsyn och kontroll överkomniuncrna och landstingskommunerna i olika former. Det sker genom lagar ochandra författningar, besvär, underställning, resurstilldelning, föreskrifter,anvisningar och råd samt genom effekiivitctskoniroll och allmän tillsyn.