prop · G203150 · 1978-12-31 00:00:00 — Motbakgrund av den måttliga världshandelstillväxten och den beräknade höjningen avden inhemska aktivitetsnivån kan denna utveckling inte komma till stånd utanen förskjutning av de svenska relativpriserna. Med de i utredningen förutsattapriselasticileterna för våra export- resp. importvaror beräknas detta kräva enårlig sänkning i relativpriserna på - för hela prognosperioden ensammanlagd förändring . Det skall ställas mot denrelativprissänkning på bearbetade varor pä som erhållits mellan 1977 och1978, främst till följd av genomförda devalveringar. Den ytterligarerelativprisförbättring som krävs förutsätts bli genomförd genom en återhållsamkostnadsutveckling och genom utnyttjandet av den förbättring i kostnaden perproducerad enhet som möjliggörs av att produktivitetsreserven tas i anspråk. Utredningens analyser aktualiserar flera viktigaavvägningsproblem, som de belyser de krav som kommer att ställas påden ekonomiska politiken om de uppställda målen skall kunna nås. Jag skall härpunktvis diskutera några av de problem utredningen pekar på. Avvägningenmellan offentlig och privat konsumtion belyses av alt. I Tabell 15 Vissa nyckeltal för alternativen 1V,19771983 Ärlig procentuell förändring, priser Export - varor och Import - varor och Bytesbalansens saldo 1983" ' Antal personer. Friktionsarbetslösheten (denarbetslöshet som är förenlig med full sysselsättning) har i LU 78 uppskattatstill 60 00090 000 personer. Alla alternativ utom alternativ II har alltså full sysselsättning. kr., löpande priser. 1978/79:150 Bilaga 1 48 och V. I båda alternativen nås de uppställda balansmålen.I alt. I är fördelningen av tillväxt mellan privat och offentlig konsumtionrelativt jämn medan alt. V innebär en obruten fortsättning av 1970-taletstillväxttrend i den offentliga konsumtionen. Flera remissinstanser anser atten snabbare utveckling av den offentliga konsumtionen än i huvudalternativet ärsannolik. Sålunda pekar såväl statskontoret, RRV och Svenska kommunförbundetpå alt. V som den mest sannolika utvecklingsvägen. TCO betecknarhuvudalternativets ramar för den offentliga utvecklingen som alltför snäva ochanser en snabbare offentlig expansion önskvärd. En liknande ståndpunkt anges avSACO/SR. liksom ser båda storasvårigheter när det gäller att förverkliga huvudalternativets tillväxttaktervad gäller den kommunala sektorn. Flera remissinstanser pekar å andrasidan på farorna av de skattehöjningar som följer på en snabbare offentligexpansion. Detta gäller exempelvis SAF och , som i sitt remissvaranger huvudalternativets expansion i offentlig sektor som alltför kraftig. Manmenar också att skattekonsekvenserna av huvudalternativet är otillräckligtbelysta i LU. Ett annat centraltavvägningsproblem gäller takten i kapitalbildningen. Utredningens kalkylervisar att trots en uppgång i investeringarnas tillväxttakt så liggerinvesteringarnas andel av BNP vid slutet av 1983 på en historiskt sett lågnivå. Mot denna bakgrund pekar bl. a. TCO och LO på behovet av en uppgång ikapitalbildningen . De flesta remissinstanserna delar vidareutredningens uppfattning att det är av stor betydelse att vi under de närmasteåren får en kraftig uppgång i industriinvesteringarna. Mänga tvivlaremellertid på att en så kraftig investeringsutveckling skall komma till stånd. Av avgörande betydelse för dennafråga är vinstutvecklingen. Utredningen utgår här frånkapitalmarknadsutredningens analyser och bedömningar. Utredningen finner attdet är nödvändigt att vinstandelen stiger kraftigt års myckel låganivå. Ett minimum är enligt utredningen en återgång till de vinstnivåer vi hadei . Flera remissinstanser anser dennavinstuppgång för låg. Delta gäller exempelvis och ,och . Sverigesriksbank liksom /SR anser LU:s bedömning av den erforderliga vinstuppgångensom i huvudsak riktig. Den bedömning som det här är fråga om måste ske medutgångspunkt dels från de krav som den erforderliga investeringsutvecklingenställer, och dels från vinstutvecklingens fördelningsmässiga konsekvenser. TCOför sin del finner sålunda det svårt att acceptera LU:s fördelningspolitiskakonsekvenser när det gäller vinstuppgången. LO framhåller i sitt remissvar attorganisationen inte kan medverka till att vinstökningen drivs så långt att sågott som hela den nödvändiga kapitalbildningen självfinansieras med företagensvinster. 1978/79:150 Bilaga 1 49 LU pekar på att det finns ett behov av ökadrörlighet på arbetsmarknaden om produktivitetsreserven skall kunna frigörasoch om vi skall kunna klara de fortgående strukturella omvandlingarna av vårtnäringsliv. De remissinstanser som uttalar sig på denna punkt delar genomgåendeutredningens uppfattning. /SR vill se utredningens ståndpunkt som enuppfordran till landets politiker. TCO pekar på den stora betydelsen som denfrivilliga rörligheten har. pekar man liksom AMS på bostadsbristensom ett hinder mot ökad geografisk rörlighet. Jaghar nu redogjort för några av huvudpunkterna i LU 78 och för remissinstansernasställningstaganden på dessa punkter. För min egen del vill jag framföra följande. a. utgöra ett underlag för den ekonomiska politiken. Jag anser detdärför riktigt och naturligt att utredningen som sin utgångspunkt tar decentrala målsättningarna för den ekonomiska politiken, Jag delar i huvudsakutredningens synsätt när det gäller målen för. den ekonomiska politiken ochfinner det nödvändigt att lösa de ekonomiskabalansproblem som utredningen angivit. Någraremissinstanser har menat att bytesbalansmålet tillmätts alltför stor vikt avutredningen. Det är emellertid icke möjligt eller lämpligt att i längden baseraden ekonomiska politiken på en strategi som innebär en stor och fortgåendeutlandsupplåning. Detta torde ingen bestrida. Om vi därför inte löser våraexterna balansproblem , innebär det endast att vi skjuter anpassningsproblemenframför oss. Det finns inget som talar för att anpassningen kommer att kunnagenomföras lättare efter 1983. Snarare är det så att den outnyttjade kapacitetvi har i ekonomin gör att anpassningen nu kräver mindreuppoffringar än om den uppskjius till ett läge då anpassningen får ske inomramen för en måttlig trendmässig BNP-tillväxt. Jag vill också peka på destabilitetsproblem vad gäller i första hand växelkurser och priser som uppstårvid ett kraftigt bytesbalansunderskott. Ett stort bytesbalansunderskottminskar manöveriUrymmet för den ekonomiska politiken. Med ett stort beståendeunderskott i bytesbalansen är det svårt att möta en konjunkturnedgång medexpansiv ekonomisk politik eftersom underskotten då ökar ytterligare. Detta ären erfarenhet flera av underskottsländerna gjort under de senaste årensstagnation i den internationella ekonomin. Genom att det försvårar bedrivandetav en expansiv ekonomisk politik äventyrar ett strukturellt underskott möjligheternaatt hålla full sysselsättning i ekonomin. Ett stort underskott kan ocksåmedföra risk för framtvingade devalveringar, vilket försvårar möjligheternaatt hålla en rimlig prisstabilitet i ekonomin. Möjligheternaatt uppfylla målen för den ekonomiska politiken är i hög grad beroende av vadjag i det föregående kallat yttre faktorer, såsom internationell utveckling,produktivitetsutveckling. Utredningen betonar den stora osäkerhet som ligger ibedömningen av dessa faktorer. Som jag tidigare påpekat är den internationellabilden osäker redan i ett ettårsper-4 1978179. Bilaga I och 2 1978/79:150 Bilaga1 50 spektiv.Denna osäkerhet gäller i än högre grad utvecklingen på medellång sikt. Många remissinstanser har menat att LU:s syn på deninternationella utvecklingen är optimistisk. i ett längre perspektivinnebär LU-pro-gnoserna emellertid en relativt dämpad utveckling. Även motbakgrund av det låga kapacitetsutnyttjandet i kan LU:s internationellaperspektiv förefalla dämpat. Det finns emellertid faktorer som talar mot att viskulle få en snabb tillväxt i industriländerna . Det harsålunda i många länder visat sig mycket svårt att få ned inflationstakten,vilket gör att den ekonomiska politiken får en restriktiv inriktning. Denallmänna osäkerheten om den ekonomiska utvecklingen är också entillväxthämmande faktor. 1 ett klimat av osäkerhet är det svårt att få igången investeringsutveckling som kan bära upp en stabil tillväxt. Det finnsdärför, som också LU understryker, anledning att ha hög beredskap för ensvagare internationell utveckling än den som ligger i LU:s huvudalternativ. När det gäller produktionskapaciteten vill jagliksom utredningen skilja mellan å ena sidan tillgänglig produktionskapacitetoch å andra sidan utnyttjandet av denna kapacitet. Jag finner utredningens bedömning av dentillgängliga kapaciteten rimlig. Många bedömare har sålunda angivit ettBNP-gap 1977 i storleksordningen 5 al % som troligt. En liknande samstämmighetkring har funnits när det gäller industrins produktivitetsreserv. Jagdelar utredningens bedömning att det finns en betydande produktivitetsreserv iutgångsläget. Den konjunkturuppgång vi nu är inne i har också visat att närefterfrågan ökar kan vi snabbt få mycket kraftiga produktions- ochproduktivitetsökningar. Det gäller nu att vi tar vara på de möjligheter somfinns och satsar på en utveckling som ger vår industri en god och beståendeinternationell konkurrenskraft. Endast härigenom kan sysselsättningen pålängre sikt tryggas. Utredningens huvudalternativ, som jag redogjort förovan, anger en väg där vi når fullt kapacitetsutnyttjande som vilöser våra externa balansproblem. Flera av remissinstanserna anser atthuvudalternativet ger en alltför optimistisk prognos över de kommande årensutveckling. Som framhålls i utredningen skall intehuvudalternativet uppfattas som en prognos. Det anger endast en möjlig väg attlösa våra balansproblem. Som flera av remissinstanserna framhållit finns idet utvecklingsförlopp som här anges många svåra spänningar. LU visar såledesatt även om det är möjligt att lösa våra balansproblem så är det en mycket svåruppgift som ställer stora krav på den ekonomiska politiken. Dessa svårigheterkan vara så stora att vi bör räkna med ett mindreresursutrymme att fördela än det som ligger i utredningens huvudalternativ. Vimåste sålunda även under gynnsamma omständigheter räknamed en dämpad tillväxt i privat och offentlig konsumtion. Prop.1978/79:150 Bilagal 51 Vi måste sålunda arbeta fören lugn pris- och kostnadsutveckling i och vi måste skapa sådana betingelseratt vi får ett konkurrenskraftigt näringsliv. Jag återkommer till de krav somdetta kommer att ställa på den ekonomiska politiken. Först vill jag emellertiddiskutera några av de prioriteringsproblem som aktualiseras av LU. Som jag sagt anser flera remissinstanseratt den låga tillväxten för offentlig sektor som ges i LU:s huvudalternativinte är möjlig att uppnå och ej heller önskvärd. Enligt min mening år ocksåtillväxten hos den offentliga sektorn i detta alternativ mycket begränsad bådesett i ett historiskt perspektiv och i relation till befintliga behov.Samtidigt måste man emellertid också beakta att vid ett givet resursutrymmeinnebär en ökad offentlig konsumtion att den privata konsumtionen måste drasner ytterligare och vi måste räkna med att denna neddragning får komma tillstånd genom höjda skatter. Denna avvägningsproblematik belyses i utredningengenom ett särskilt mera offentligt-expansivt alternativ än huvudalternativet. Av den relativt låga ökningstakten i den privatadisponibelinkomsten är dessutom en betydande del av ökningen redan intecknad avtransfereringar. Utredningen pekar sålunda på att 0,i årlig ökningstaktredan har intecknats i pensionsökningar. Därtill kommer ytterligare 0,iövriga transfereringar. Eftersom den reala disponibla inkomsten för hushållenökar i huvudalternativet innebär detta att den reala lönesumman efterskatt här ökar . Detta motsvarar den årliga sysselsättningsökningenvarför reallönen efter skatt per sysselsatt i huvudalternativet inte ökar alls1977-1983. Ökar anspråken ytterligare för offentlig sektorinnebär detta att reallönen efter skatt per sysselsatt kommer att sjunka underperioden. Bilden kan se något ljusare ut för återstoden av perioden genom den anpassningav reallönerna som skedde 1978, men det står ändå helt klart att en sådanutveckling skapar betydande svårigheter på arbetsmarknaden. Det är bl. a. motdessa svårigheter behoven i offentlig sektor får vägas. Ett annat avvägningsproblem inom ramen för ettgivet resursutrymme gäller kapitalbildningstakten. 1 LU ökar kapitalbildningenkraftigt till 1983. Huvuddelen härav svarar emellertid mot en förbättring avbytesbalansen, varför realkapitalbildningen sker relativt långsamt. Vissaremissinstanser har mot denna bakgrund pekat på behovet att under 1980-talethöja inves-teringskvolen. Deninvesteringskvot som LU arbetar med , nämligen , är också historisktsett låg, varför den teoretiskt sett svarar mot en relativt låg framtida tillväxt.Det finns emellertid anledning att understryka att det inte finns någraentydiga samband mellan investeringskvot och tillväxt. En stor del av de totalainvesteringarna är bostadsinvesteringar och offentliga investeringar. Behovetav dessa investeringar påverkas i hög grad av demografiska och strukturellafaktorer. Det mycket kraftiga bostadsbyggandet Prop.1978/79:150 Bilaga 1 52 kunde sålunda till stor del hänföras tilldemografiska faktorer samt till den kraftiga urbanisering som då skedde. Det äri vaije fall inte självklart att behov av motsvarande storleksordning kommeratt göra sig gällande . Jag vill i detta sammanhang ocksåpeka på den icke-maleriella kapitalbildningens betydelse för den framtidavälståndsutvecklingen. Den senaste tidens diskussion kring vårindustriutveckling har belyst den vikt vår utbildningsnivå och vår teknologiskakompetens har för vår välståndsutveckling. Vidare har man på flera håll idebatten pekat på det starka behovet av investeringar i forskning ochutveckling (FoU). När det gäller vår framtida industristruktur finns det mycketsom talar för att framtida komparativa fördelar kommer att finnas justinom branscher som kräver en hög teknologisk kompetens och betydande insatserav FoU-investeringar. Dessa överväganden skulle ge vid handen att de immateriellainvesteringarna i kunskapskapital kommar att växa i förhållande till demateriella investeringarna. Det är endast härigenom som de materiellainvesteringarna kan få en sådan avkastning att de är tillväxtska-pande. Det är alltså svårt att ange någotbestämt mål för de materiella investeringarnas storlek i förhållande till BNP.De analyser som görs i LU 78 angående ekonomins utveckling fram till 1990indikerar emellertid att det i ett längre perspektiv kan finnas behov av enviss ökning av investeringskvoten om vi vill bibehålla en trendmässigBNP-tillväxt av storieksordningen 2,5 ä . Det råder en bred enighet blandremissinstanserna när det gäller behovet av en snabb uppgång iindustriinvesteringarna även om det finns olika bedömning av önskvärda ochmöjliga takter i uppgången. Jag har diskuterat dessa frågor ikapitalmarknadspropositionen. Som jag där framhållit kräver en fortsatt höjningav den allmänna levnadsstandarden att industrin genom offensiva investeringarbygger ut sin kapacitet och förbättrar produktiviteten. För att företagenskall vara beredda att genomföra de nödvändiga investeringarna måsteemellertid också investeringarnas avkastning stå i ett rimligt förhållandetill den risk som investeringarna medför och kostnaden för lånekapital. Av storbetydelse för företagens förmåga att satsa på nya och riskfyllda projekt är attföretagen har en god soliditet. För att nedgången i företagens soliditet skallkunna brytas är det viktigt att företagen får en god lönsamhet men också attutbudet av riskvilligt kapital ökar. Företagen skall i ökad utsträckning kunnaskaffa nytt riskvilligt kapital genom nyemissioner. Det är mot denna bakgrundjag i kapitalmarknadspropositionen föreslagit inrättandet av en femte AP-fond. Allmänt gäller som en nödvändigförutsättning för att uppnå en rimlig investeringstakt att räntabiliteten påtotalt kapital är högre än låneräntan. Detta kan inte uppnås utan en betydandeuppgång i företagens vinster. som del är angeläget att industrinslönsamhet förbättras är del 1978/79:150 Bilaga 1 53 enligtmin mening viktigt att av stabiliserings- och fördelningspolitiska skäl undvikaalltför höga vinstnivåer. För alt vi skall få en god investeringsutvecklingkrävs emellertid att vi i varje fall som LU angivit återfår den lönsamhet somförelagen hade . Detta är en försiktig bedömning, vilketbl. a. framgår av utredningens kalkyler som visar att en sådan vinstutvecklingej är tillräcklig för att höja företagens soliditet. Ocksåi jämförelse med föregående långtidsutredning (LU 75) framstår denna bedömningsom försiktig. Med tanke på den mycket låga vinstnivån i utgångsläget blir ändåden relativa ökningen kraftig. Flera remissinstanser har därför uttryckttvivel på att vinstökningen kan komma till stånd och man efteriyser denekonomiska politik som möjliggör vinstökningen. Till detta vill jag säga attden låga vinstnivån i mycket hög grad är betingad av den låga aktiviteteni företagssektorn. LU pekar på den centrala roll produktivitetsreservensfrigörelse har när det gäller att återställa företagens konkurrenskraft. Vid ensnabb uppgång i produktion, produktivitet och kapacitetsutnyttjande sker ocksåen snabb uppgång i vinsterna. Detta har också visat sig under slutet av 1978och början av 1979. Återställandetav vinstnivån är därför inte i och för sig en lång mödosam process utan ennaturlig del i det uppgångsförlopp som beskrivs i LU och som vi nu är inne i.Man kan emellertid inte, vilket flera remissinstanser påpekat, bortse från defördelningspolitiska problem en sådan process skapar. Det ligger naturligtvis i löntagarnas intresse attlönsamhet och företagssparande ökas eftersom det leder till fler och tryggarejobb, ekonomisk tillväxt och ökad lönebetalningsförmåga . Men enkraftigt höjd lönsamhet kan inte accepteras om följden blir en ensidigförmögenhetsökning för företagens nuvarande ägare med därtill hörande starkägarkoncen-tration. Fördelningen av aktiekapitalet betyder visserligenganska litet för den totala förmögenhetsfördelningen i landet. Men en starkkoncentration av kapitalet får betydande återverkningar på maktförhållandena inäringslivet och ökar svårigheterna att klara ansvarsfulla lönerörelser. Rätt utformade löntagarfonder eller medborgarfonderkan vara en väg att minska konflikten mellan lönsamhels- och utjämningskraven.Genom att bredda ägandet skulle man lättare kunna få tolerans för en stabilthögre lönsamhet och ett ökat företagssparande, vilket i sin tur stärkermarknadsekonomin. För att vid en uppgång i kapacitetsutnyttjandetundvika inflationsdrivande flaskhalsproblem ställs stora krav påarbetsmarknads- och regionalpolitiken. Dess uppgift är bl. a. att underlättaanpassningen på arbetsmarknaden, vilket är en förutsättning för en positivomvandling av det sve;nska näringslivet. När människor frivilligt går över frånen produktion på tillbakagång till jobb med framtidsutsikter så bidrar de tillden omstrukturering som är nödvändig om vi skall kunna få långsiktig balans iekonomin och förbättra välfärden. Prop.1978/79:150 Bilaga 1 54 Det är då också rimligt att vi minskar kostnadernaoch ökar fördelarna för den enskilde av en sådan frivillig förändring.Förändringar måste styras med hänsyn till viktiga sociala mål. De institutionersom byggts upp inom rainen för den svenska arbetsmarknadspolitiken är till stordel inriktad på att befrämja en flexibel arbetsmarknad, vilket är till gagnsåväl för den enskilde som samhället i stort. För att klara de uppgifter somarbetsmarknadspolitiken ställs inför det också angeläget att arbetsgivarnaskrav på de arbetssökandens kvalifikationer anpassas till det rådandearbetskraftsutbudet. Genom regionalpolitiska insatser skapas också ökadesysselsättningsmöjligheter i regioner som har att kämpa med naturligasvårigheter. Jag ser det också även fortsättningsvis som en viktig uppgift förarbetsmarknadspolitiken att hjälpa människor över till de nya jobben. Den konjunkturuppgång som inleddes under 1978fortsätter nu på bred front i den svenska ekonomin. Uppgången har varitexportledd. konkurrensläge har väsentligt förbättrats. Svensk industriåtervinner nu marknadsandelar både utomlands och på hemmamarknaden. Samtidigtmed förbättringen i konkurrenskraften har inflationstakten pressats ner till ennivå som ligger klart under den som gäller i genomsnitt för . Industriproduktionen som fallit sedan början av1975 började åter stiga vid mitten av 1978. beräknas den stiga medca . Det stigande kapacitetsutnyttjandet och förbättrade vinstutvecklingarhar ökat investeringsviljan i industrin. Industriinvesteringarna intar en nyckelroll isvensk ekonomi. De är nödvändiga för en fortsatt kapacitetsutbyggnad och föratt skapa nya arbetstillfällen i stället för de som faller bort vid tillbakagåendeindustrier. Först i den senare fasen av konjunkturåterhämtningen i den svenskaekonomin kunde man räkna med en uppgång i industriinvesteringarna. Omsvängningeni industriinvesteringarna kommer tidigare och med större kraft än som jagtidigare förutsåg. Detta vittnar om en ökad tillförsikt i näringslivet om attsvensk ekonomi är på väg mot en långsiktig uthållig tillväxt. Grunden för den starka återhämtningen i svenskekonomi som sker lades genom de ekonomisk-politiska åtgärder som vidtogs 1977och 1978. Genom devalveringarna, borttagandet av den allmännaarbetsgivaravgiften och ett ansvarsfullt löneavtal har den svenska industrinskonkurrenskraft stärkts väsentligt. Genom den nödvändiga åtstramningspolitikenanpassades den privata konsumtionen till en nivå varifrån den åter kundetillåtas stiga ungefär i takt med det långsiktiga utrymmet. Prop.1978/79:150 Bilaga 1 55 teti bytesbalansen reducerats, vilket är en förutsättning för en långsiktigstabilisering av prisutvecklingen och för att uppnå en jämn uthållig tillväxt. Vid sidan av dessa åtgärder genomförde regeringenen synneriigen omfattande arbetsmarknads- och industripolitisk satsning isyfte att mildra strukturomvandlingens effekter. Därigenom förhindrades enmycket kraftig ökning av arbetslösheten som strukturomvandlingenstyrdes in i socialt acceptabla banor. Detta måste gälla ocksåfortsättningsvis. Den ekonomiska politikens hittillsvarandeframgångar får dock inte undanskymma att vi står inför flera allvarligaproblem. Alltjämt är arbetslösheten för hög och ett stort antal människorbefinner sig utanför den reguljära arbetsmarknaden. Särskilt allvariig är denhöga arbetslösheten hos ungdomen. Regeringen har därför gjort stora insatserför att minska arbetslösheten hos ungdomen. Den har också sjunkit. Det kommeratt krävas stora ansträngningar även i fortsättningen både på utbildnings- ocharbetsmarknadspolitiken för att underlätta utträde i yrkeslivet. Efterfråganpå arbetskraft ökar . Antalet kvarstående lediga platser har ökat markant.Den växande obalansen på arbetsmarknaden ställer stora krav påarbetsmarknadspolitiken. Regeringen har också genomfört en betydandeförstärkning av arbetsmarknadspolitiken, bl. a. i syfte att underlätta för denenskildes frivilliga rörlighet. Kan vi inte lösa dessa problem försvåras enstabilisering av pris- och kostnadsutvecklingen och ett fullt utnyttjande avden produktions- och välfärdspotential som finns i vår ekonomi. Den avregeringen framlagda propositionen om regionalpolitiken syftar till att skapajämnare utveckling av sysselsättningstillfällen inom landet och motverkakoncentration av näringslivet till vissa områden. är ett litet land vars ekonomi i hög gradbygger sitt välstånd på internationell handel. Därför måste vi successivtanpassa oss till förändringar som sker i världsekonomin. Fortgåendeomställningar inom näringslivet blir därför nödvändiga även . Vimåste utnyttja uppgången i ekonomin att lösa många av de strukturella problemsom kommit under krisåren. En aktiv industripolitik är ett viktigt stödi denna omställningsprocess. Förskjutningen av tyngdpunkten i den internationellakonjunkturen frän till ger draghjälp ikonjukturåter-hämtningen .