prop · G203197 · 1978-12-31 00:00:00 — TCO anser emellertid att laboralorieutbildningen bör utgöra en egenlinje med fem varianler omfattande 100 poäng vardera. Den funktionsinriklade uibildningenbör liksom belräffande varianlen för röntgen och radioterapi omfatta tvä stegav vilket det första medger en viss flexibilitet och det andra leder till denslutliga yrkeskompetensen. SLEF instämmer i huvudsak i denna uppfattning. Vissa synpunkter har framförts avseende de föreslagnalinjeanknutna kurserna i blodgruppsserologi och klinisk cytologi. SÖ föreslåratt utbildningen i blodgruppsserologi byggs ut till att även omfatta immunologi.Därvid kan en omfattning om 10 poäng övervägas. SACOISR instämmer i atl immunologitas in i medicinska servicelinjen och vill föreslå all linjen utökas medytterligare en variant, nämligen blodgruppsserologi och Irans-fusionslära samlatt nuvarande påbyggnadsulbildning inom immunhema-lologi och hemolerapi om 6poäng efter hand byggs ut med ytterligare moduler lill en linjeanknuten kursom 20 poäng inkluderande avsnill inom klinisk immunologi. Vidare framhållerSACO/SR alt ell kortare utbildningsavsnitt i blodgruppsserologi och transfusionsläramåste ingå i varianten för klinisk kemi. TCO anser också den föreslagnalinjeanknutna kursen i blodgruppsserologi otillräcklig med hänsyn lill den snabbautvecklingen som skett på transplanlalionsområdet. Liknande synpunkter anförsangående klinisk cytologi. TCO anser alt nuvarande cytologassistenlulbildningutökas främst vad gäller undersökning av bröst och prostata. Vidare efterlysesmöjlighet till vidareutbildning. SÖ vill i nuvarande läge tillstyrka den föreslagna kurseni klinisk cytologi. En eventuell påbyggnadsulbildning i cytologi somefterfrågats av förelrädare för utbildningen bör i stället enligt SÖ i ettförsta skede anordnas som enstaka kurs. Förslaget om rehabiliteringslinje med en variant försjukgymnastik och en för arbetsterapi har fått stöd i remissopinionen. Även omuppdelningen av rehabiliteringslinjen i princip stöds så råder stor tveksamhettill utformningen av varianterna inom linjen. Direkt negativ är SACOISR somförordar två separata utbildningslinjer för att inte sudda ul den yrkesspecifikaprofilen. Möjlighet till gemensamma kurser i begränsad omfattning i den senaredelen av utbildningen kan vara en fördel under förutsättning all de lokalaförhållandena medger detta, framhåller /SR. har svårt attse hur kunskaper och färdigheter utöver de som redovisats bli gemensamma kankomma att rymmas inom de föreslagna varianterna arbetsterapi ochsjukgymnastik. En analys är därför nödvändig för att de angivna funklionemaskall bli tillgodosedda inom ramen för båda ulbildningarna. UHÄ ställer sigtveksam till den strävan till utjämning av 1978/79:197 95 variunlcrnus ulbildningslungd som kommer till ullryck i förslagellill reha-bilileringslinje. UHÄ anser all en bedömning av ulbildningsiiden måsieutgå från de båda varianternas utbildningsbehov. Delta har inle lillräckligt belystsi förslagel. Vidare anser UHÄ all det är önskvärt all ulvärderaden nya sjukgymnaslulbildningeninnan yiieriigare en förändring görs av ulbildningens längd. Förslagel atl påsikt ytterligare samordna de två varianterna såväl innehållsmässigt som i fråguom utbildningstid bör enligt UHÄ utredus. Förslagelom utbildningurnus längd inom rehabiliieiingslinjen. 90 poäng för sjukgymnaslulbildningenoch 100 poäng för arbelsteiupeulul-bildningen. har inte fåll remissinslansernasstöd. SFS finner förslaget anmärkningsvärt med hiinsyn till del utvidgadearbetsfältet och de många nya moment som skall tillföras utbildningen. En avkortningoch ytterligare samordning av sjukgymnast- och arbetslerapeutulbildningarnainnebär atl yrkesprofilerna för arbetsterapeuter och sjukgymnaster ytterligaresuddas ut och en ny yrkeskategori bildas, nämligen funktionslerapeul. SACOISRanför liknande synpunkter och framhåller att utbildningarna i ställei för ennedskärning från 120 resp. 100 poäng rimligen bör förlängas lill 130 poäng förarbetsterapeuter och 110 för sjukgymnaster. TCO kan inle tillstyrka ennedskärning av utbildningstiderna med del underlag ulredningen redovisat ochanser all en utvärdering av nuvarande utbildningar måste komma lill stånd innanbeslul fallas. TCO vill i sammanhanget erinra om all den nuvarande vårdlinjen inleutgör tillräcklig grund för rehabiliteringslinjen. Deila innebär enligl TCO atlnuvarande kurs i vårdkunskap om 10 poäng bör ligga kvar inomhögskoleutbildningen. Både SÖ och UHÄ är tveksamma lill omfattningenutbildningarna föreslås få. SÖ framhåller alt båda utbildningarna ärmycket komprimerade med mänga studieavbrott. Enligt arbetsfällsbeskrivningenbehöver ulbildningarna breddas för att anpassas till kommande verksamhet iprimärvård och social service. SÖ anser vidare att en grundlig analys avutbildningarnas innehåll mot bakgrund av vårdinriktad gymnasieutbildning sominträdeskrav borde ha gjorts innan förslaget lill utbildningarnas omfattninglades fram. TCO och anser atl målen för de båda varianternabör preciseras. Det är främst de gemensamma inslagen i arbetsterapi- respektivesjukgymnastyrkesutövningen som uppmärksammats men ej i tillräcklig omfattningskillnaderna mellan de båda arbetsområdena. Denna synpunkt framförs även av SACOISRoch SFS. Nya överväganden bör göras innan utbildningsplaner fastställs så attavvägningen mellan gemensam och yrkesspecifik utbildning blirtillfredsställande, anser TCO. Beträffande arbetsterapeututbildningen nämner kommitténatt denna innehåller betydande inslag av tekniker vilket är naturligt medhänsyn till yrkets speciella karaktär. Kommillén anför all avsevärt med tidgår åt för inlärning av dessa kunskaper och alt dessa avsnitt i vissutsträckning skulle kunna läggas ut på arbetsplatserna som inskolning. Prop.1978/79:197 96 ka att denna fråga är angelägen för alla utbildningar. TCOkan för sin del inle accepiera all delar av utbildningen lyfts ur och läggs uli arbeislivel innan elt sådant förfarande prövats allmänt med avseende påflera utbildningar och innan frågor om praktikanlavtal och arbetsgivarnasskyldigheter behandlats. SFS påpekar att den svenska arbetsterapeutulbildningeninternationellt redan nu ligger på den undre gränsen som är för allerkännas av Occupalion Therapisl. En avkortning av den svenskautbildningen skulle innebära en klar sänkning av ulbildningens internationellastandard. När det gäller varianten för sjukgymnastik eflerlysersocialstyrelsen en utvärdering av försöksverksamheten i som ger slödför en förkortning av utbildningen. Inte heller sjukgymnastens yrkesfunktionertalar enligl bedömning för en reducering. AMS redovisar fleraskäl mot den föreslagna förkortningen av sjukgymnastutbildning och hänvisar lillyttrande av den 1 i vilket styrelsen tillstyrkt en förlängningav utbildningen med motivering atl sjukgymnastens arbetsuppgifter sedan långlid breddals. Även i fortsättningen kan man räkna med vidgade krav påyrkeskunnande inom sjukgymnastemas område. Den ökade levnadsåldem medför enökning av hjärt- och kärlsjukdomar samt av sjukdomar i stödje- ochrörelseorgan. Med den ökade moiorise-ringen följer ökad olycksfallsfrekvens.Den stress individerna utsätts för i dagens samhälle medför psykiska ochfysiska sjukdomstillstånd. Inom alla dessa områden kan sjukgymnasterna görastora insatser, framhåller AMS. vill framhålla attsjukgymnasterna har en otillräcklig ulbildning för behandling av olikarörelsehinder och för de speciella krav som behandling av psykisktutvecklingsstörda ställer. Det är enligt omsorgskommittén risk för att ennedskärning av sjukgymnastutbildningen ytterligare försämrar dettaförhållande, SFS konstaterar atl den svenska sjukgymnastutbildningen internationelllsett är en relativt kort utbildning och alt den utomlands vanligtvis , Fiertalel remissinstanser delar de synpunkter kommittén framförbeträffande behovet av en utökad dimensionering av sjukgymnastutbildningenliksom behovet av spridning av utbildningen till nya orter, Socialsryrelsenanser att man bör förlägga utbildningen till de orter där nödvändiga samladeresurser finns, dvs, där tillgång till institutioner, lärare ochforskningsanknytning finns, SÖ vill särskilt understryka behovel av en utökadkapacitet på lärarutbildningen för sjukgymnaster men även förarbetsterapeuter. AMS anser att olika åtgärder bör vidtas främstbeträffande tillgången på lärare för att möjliggöra en utökad utbildning avsjukgymnaster. För att erhålla en hög standard på undervisningen förutsätts altden ökade utbildningen sker inom ramen för nuvarande institut saml de planeradei och , framhåller /ST?. När det gäller påbyggnadsutbildning underslryker socialsryrelsen.SÖ. UHÄ, AMS och SACOISR vikten av alt frågan om vidareutbildning för 1978/79:197 97 sjukgymnaster tas upp till konkret behandling. Behov avvidareutbildning anses även föreligga för arbetsterapeuter. En vissspecialisering har redan kommit till stånd inom dessa båda yrken konstaterarSACO/SR. De olika aktiviteter för vidareutbildning som finns måste stödjas ochformuleras, som kompetenskrav för olika specialområden fastställs.SACO/SR anser all denna utbildning bör omfatta 20-40 poäng för arbetsterapeuteroch sjukgymnaster. Exempel på områden där behovet av påbyggnad är uppenbartanger /SR vara habilitering. psykiatrisk sjukvård, företagshälsovård ochprimärvård. Förslagel om försöksverksamhet med yrkestekniskhögskoleutbildning som innebär atl lärarutbildning ges för bl. a. skötare ochundersköterskor har mötts av en blandad remissopinion. SÖ anser atl det behovav utbildning hos personer med lång yrkeserfarenhet som yrkeslekniskhögskoleutbildning söker läcka redan tillgodoses inom vården genom detutbildningsutbud som finns t. ex. i form av avkortad sjuksköierskeutbildningför undersköterskor och skötare i psykiatrisk vård. Det kan därför inte anseslämpligt att splittra utbildningsresurserna på ytterligare organisatoriska alternativ.UHÄ anser atl om den av Vård 77 föreslagna lärarutbildningen skall komma tillstånd så bör den anordnas vid vårdlärariinjen inom sektorn för utbildning förundervisningsyrken. UHÄ framhåller vidare att då nuvarande dimensionering avvårdlärarutbildning anses otillräcklig, bör den ökas i stället för att en nyutbildning skall anordnas. Antalet sökande lill nuvarande 60-poängslärarutbildning överstiger betydligt antalet antagna. Socialstyrelsentillstyrker utredningens förslag att regeringen ger UHÄ i uppdrag att vidtaåtgärder för att starta yrkesteknisk högskoleutbildning av lärare. När detgäller bristen på lärare lill bl. a. vårdbiträdes-och skötarutbildningarna ärAMS:suppfattning att man skulle kunna bredda rekryteringsunderlaget förlärarutbildning genom alt vända sig till andra yrkeskategorier änsjuksköterskor/sjukskötare inom vårdområdet. Brislen påsjuksköterskor/sjukskötare är beiydande och förväntas inte kunna hävas denärmaste åren. har AMS tillsammans med arbetsmarknadens parterförsökt att få till stånd bristyrkesulbildning för vårdlärare inomarbetsmarknadsutbildningen. Rekryteringen skulle i första hand omfatta ulbildningav ålderdomshemsföreståndare, personal med ulbildning från socialaservicelinjen samt undersköterskor och skötare. Svårigheterna har varitbetydande. a. är frågan om en ändring av behörig-hetsbestämmelsema förvårdlärare olöst. AMS är därför positiv till utredningens förslag att anordnaförsöksverksamhet med lärarutbildning av undersköterskor och skötare. LO villbetona vad anfört om yrkesteknisk högskolaoch ser det som angeläget att högskolestudier också skapas där de studerande ejbehöver ändra sin yrkesroll. Detta gäller givetvis under förutsättning att ingasådana utbild- Prop.1978/79:197 98 ningar föiekommer inom det reguljära utbildningsutbudet. SACOISRavvisar förslaget som de anser vara illa underbyggt. Exempelvis framgår delinte hur omfattande den yrkeslekniska högskoleutbildningen skall vara. /SR anser atl man i stället börutvidga den nuvarande vårdlärarutbildningen så atl brislen på vårdlärare kanminskas. 7CO anför liknande synpunkter och avstyrker förslaget som enligt deminnebär alt de utbildningsresurser som finns splittras på ett olyckligt säll. Flertalet remissinslanser är positiva till kommitténsdiskussioner om ulbildningens arbelsformer. Utom utvärdering av utbildningensarbetsformer inom ulbildningens ram framhäller att utvärderingav utbildningen i relation till vård- och serviceverksamhet är nödvändig, UHÄdelar uppfattningen att val av arbelsformer skall beslutas av lärare och elevertillsammans men vill påpeka atl linjenämnderna här måste hainflytande, SÖ anser i likhet med ulredningen att arbetsformerna måste Slå isamklang med innehållet i utbildningen, SÖ delar också uppfattningen altarbetsformer i sig kan utgöra en attitydpåverkande faktor men vill dock påpekaatt det inte enbart är lärarnas attityder lill de studerande som speglas i destuderandes attityder till patienter och klienter. Miljön på praktikplalsenspelar också en stor roll. SÖ anser atl såväl fältstudier som övrigaföreslagna arbetsformer kräver stora lärarresurser och medför behov av utökadlärarutbildning. SÖ vill särskilt understryka behovet av en utökadfortbildning som mera än behöver inriktas på olika arbetsformer iundervisningen. Del förutsätter dock att medel härför ställs lill förfogande.SFS ställer sig positiv till de arbetsformer som kommittén föreslår ochinstämmer i att lärarutbildningen är av mycket slor vikt. SFS ansluter sigockså till förslaget alt lärarna skall ha en direkt vårdnadsanknyiningoch/eller forskningsanknytning. TCO tillstyr: ker uiredningens förslag om hurarbetet bör bedrivas och lämnar några kompletterande synpunkter. a.framhåller TCO att utöver atl lösa uppgifter i samverkan med andra kommer desom skall arbeta inom vården också att få arbetsuppgifter som kräver förmåga atlta ansvar och fatta självständiga beslut. I utbildningen måste därför arbete igrupp, som innebär kollektivt ansvar för att gruppen når önskat resultat,kombineras med träning i all arbeta självständigt och dra egna slutsatser. EnliglTCO ställs stora krav på förnyelse av vårdlärarutbildning samt fortbildning avlärarna för att nya arbetsformer i undervisningen skall kunna genomföras. LOställer sig frågande till vad kommittén avser med förslaget alt arbetsformernabör vara sådana atl del skapas förutsättningar för utvecklandet av sådanaattityder och värderingar som är väsentliga för den kommande yrkesutövningen.Därest kommillén avser attityder och värderingar som har att göra medbefattningshavarnas relationer till varandra (arbetsgivare-arbetstagare)avstyrker LO atl dylika värderi;igar ingår i utbildningen. 1978/79:197 99 SACOISR delar kommitténs syn pä ulbildningens arbetsformeroch stryker under behovet av pedagogisk fortbildning för lärarna samt ökadlärarutbildning. I likhel med kommillén vill gymnasieutredningen framhållaviklen av att sambandet mellan teoretisk och praktisk utbildning blir sådantalt den studerande får möjlighet all se helhelen och därmed också uppleva sin ulbildningoch kommande yrkesroll som meningsfull, dvs. all den studerande får tillfälleatt ingå i arbetslaget under en längre sammanhängande praktiktid. Remissinstanserna anser i allmänhel alt praklikplatstillgångarär en mycket väsentlig faktor när del gäller vårdulbildningarnas innehålls- ochvolymmässiga ulveckling. Man inslämmer i kommitténs bedömning alt del ärnödvändigt alt pröva nya meioder för alt öka tillgången pä praktikplalser. SÖstöder kommitléns uppfattning atl de lokala organen bör få besluta om denpraktiska ulbildningens närmare uppläggning och inriklning. När det gäller denlokala planeringen bör enligl SÖ:s mening en lolal planering göras som även omfaltararbelsmarknadsulbildningens behov av praktikplatser. UHÄ anser all kommillénsförslag i huvudbelänkandel angående praktisk ulbildning inle skiljer sig frånde förslag som fanns angivna i del-belänkandet (SOU 1978:15) Praktikfrägor - ålgärderi elt kort perspektiv. Eftersom åtgärder vidtagits i anledning avdelbetänkandet och dä UHÄ tills vidare räknar med atl i stort sett samma ordningi fråga om praktisk ulbildning skall gälla ser UHÄ delta avsnitt som elldiskussionsinlägg. UHÄ ansluler sig i allt väsentligt till kommitlénsresonemang. Enligt uppfattning bör den praktiska utbildningeni högskolan ges en annan utformning än inom gymnasieskolan. I högskolan börundervisningen inriktas på att lära de studerande att använda sitt kunnande iproblemsituationer. Praktiken bör därmed ulgå från individerna/klienler-na/palieniernaoch deras behov av vård och service. När del gäller verksamheter, som ärförenade med dygnelrunlservice, bör de studerande få erfarenheter frånvårdarbete under dygnels alla timmar. AMS vill starkl understryka kommitténsrekommendation atl de lokala instanserna i samband med utarbetandet avkursplaner beaktar tillgången pä praktikplatser och effektivt utnyttjar detillgängliga praktikplatserna. AMS vill också erinra om attarbetsmarknadsutbildningen har ett stigande behov av praktikplatser inom vårdområdel,LO vill betona värdet av all en praktisk ulbildning fortsätter efter denkursplanebundna utbildningens slut. Dess längd och omfattning torde vara enfråga för parterna all sluta avtal om, TCO ansluter sig lill huvudlinjerna ikommitténs förslag om praktisk utbildning. Praktiken bör kunna anpassas tillden enskildes behov och intresse i så slor uisiräckning som möjligl inom givnaramar för att nå utbildningsmålet. För att rätt kunna bedöma patientensvårdbehov krävs grundlig praktisk erfarenhel. Kliniska studier måste därförprioriteras, anser Prop.1978/79:197 100 Vidare delar TCO uppfattningen all praklikhandledningskall ske i vertikal form. s. k. vertikal handledning. En problem kan emellerliduppstå genom alt elever från olika skolformer kommer att undervisas av sammalärare. Läraren måste då enligt TCO kunna anpassa utbildningen efter de olika devkaiegoriernasutbildningsnivå. SACOISR delar utredningens uppfattning att del inte är möjliglatl ulöka studerandeantalei om inle särskilda ålgärder vidtages, t. ex. i formav högre lärarlälhel. Organisaiionen inslämmer i att samtligapersonalkategorier med handledande uppgifter skall fä grundläggande ulbildninginom områdei. Vidare är del enligl /SR av störsia vikt alt man viddimensionering av personal lar hänsyn lill all ulbildning av studerande skallbedrivas vid enheten. I den grundläggande högskoleutbildningen bör erforderligakunskaper för utvecklingsarbete ingå, anser . Med hänsyn härtillbör högskoleulbildningens forskningsanknytning inriktas pä melodskolning ochförberedelser för fördjupade studier. anser atl alla linjerför vårdyrkesutbildning i högskolan bör ge allmän behörighet för lillträde lillfortsatt högskoleulbildning. Vidare bör såväl yrkespedagogisk som administrativutbildning bli ett naturligt led i den fortsalla högskoleutbildningen församtliga yrkesgrupper. SÖ anser att forskningsanknytningen bör bedrivas undersådana former alt den som genomgår grundläggande ulbildning får enforskningsberedskap i sin yrkesfunktion. SÖ har tidigare uttalat att allmänutbildningslinje omfattande minst 80 poäng skall ge allmän behörighet förtillträde till fortsatt högskoleutbildning. SÖ anser dock atl skäl föreliggerall tillstyrka utredningens förslag i fråga om allmän behörighel för tillträdetill forskarutbildning tiols alt inle alla linjer omfaltar 80 poäng. UHÄ anslulersig i stort till de synpunkter som planeringsberedningen redovisat. Delpåpekas atl utredningen till största del berör endasi en aspekt avforskningsanknytning, nämligen arbetsmetod och melodskolning. UHÄ vill ånyoåberopa behovel av forskningssamband i ulbildningens innehåll så långt det är möjligl. UHÄ anser alt kraven på allmän behörighet om 80 poäng börmjukas upp för alt främja rekrytering från flertalet kortare vårdutbildningartill forskarstudier. I övrigl vill UHÄ påminna om de synpunkter som lämnades isamband med yttrandet över forskarutbildningsutredningens betänkande i UHÄ-rapporl1978:12. UHÄ arbetar med frågan om omvårdnadsforskning. Belräffandeförslaget om allmän behörighet för forskarutbildning anser MFR att man bör avvaktade förslag som kan bli resultatet av forskarutbildningsutredningens belänkande.TCO delar utredningens uppfattning att samtliga berörda vård-tjnjer bör geallmän behörighet till forskarutbildning. Det ter sig emellertid orealistisktall utbildningar på 60 poäng skall kunna ge både tillräckligt yrkesspecifiklkunnande och förberedelse för fortsatt högskoleulbildning. För att lärarnaskall kunna genomföra en integrering av FoU-arbete i sin 1978/79:197 lOi undervisning behöver samlliga lärare ulbildning iforskning och forskningsmetodik. Enligl TCO bör målet vara atlflertalet lärare inom är forskarutbildade liksom fallel ärinom den statliga högskolan. /SR vill understryka betydelsen avforskningsanknytning för de kortare vårdutbildningarna med hänsyn tillutbildningskvalitet och behovet av aktiv forskning inom hälso- och sjukvården.Enligt organisationen bör man syfta lill att i första hand ge ivårdyrkesutbildningen engagerade lärare forskningsanknytning i olika formeroch all de i mån av önskemål och kompelens erbjuds möjlighet att delta aktivt iforskning. SFS anser att förutsättningen för att en forskningsanknytning skallkomma till stånd är att frågan om dess organisation är löst. SFS anser attutredningen inte fullgjort sill uppdrag på denna punkt. Vidare påpekar SFSbehovet av relevanta förkunskaper i högskoleutbildningen. Även lärarensmöjlighet till forskning och undervisning måste utvecklas inom den kommunalahögskolan. SFS vill understryka all även annan forskning än omvårdnadsforskningär viktig. DHR anser att samtliga linjer bör ge allmän behörighel för lillträdelill fortsatt högskoleutbildning och atl en forskningsorganisation successivtbyggs upp. Prop.1978/79:197 102 Proposition om vårdutbildning inom högskolan 1 Inledning .................................................................... 2 2 Föredragandensöverväganden .................................. 3 2.1 Allmänna utgångspunkter........................................... 3 2.2 Mål för utbildningen.................................................... 10 2.3 Behörighet och urval m. m.......................................... 14 2.3.1 Allmän behörighet..................................................... . 14 2.3.2 Särskild behörighet................................................... 17 2.3.3 Urval och antagning ................................................. 21 2.3.4 Jämnare könsmässig rekrytering.............................. . 24 2.4 Studieorganisalion ..................................................... 26 2.4.1 Allmänt .................................................................... . 26 2.4.2 Hälso- och sjukvårdslinjen........................................ . 32 2.4.3 Hörselvårdslinjen ................................................... 38 2.4.4 Medicinska servicelinjen ........................................... 39 2.4.5 Rehabiliteringslinjen................................................. . 42 2.4.6 Sociala servicelinjen.................................................. 46 2.4.7 Sammanfattning....................................................... 48 2.5 Dimensionering avsjukgymnastutbildningen.............. . 49 2.6 Forskningsanknytning m.m.......................................... 52 2.7 Genomförande m.m..................................................... . 54 3 Hemställan ................................................................. 55 4 Beslut........................................................................... . 55 Bilaga I Sammanfattning av betänkandet (SOU 1978:50) NyVård utbildning ........................................................................ . 56 Bilaga 2 Sammanställning av remissyttranden överbetänkandet (SOU 1978:50) Ny vårdutbildning..................................... . 72