prop · G203115 · 1978-12-31 00:00:00 — Ällmänt sett torde påtagligafördelar stå att vinna genom ökad samverkan mellan såväl vatienfallsverkel somandra kraftproducenter och större energikonsumenter, däribland kommunerna. Detbör vara till gagn för alla parter både alt utbyta informaiion i tekniskt,ekonomiskt och administrativt hänseende och att samarbeta i projeki avgemensamt iniresse. Statenengagerade sig tidigt i elförsörjningen genom atl i egen regi bygga utvattenkraft där staten disponerade fallrälten. Statens engagemang påelproduktionsområdet sker, som jag redan har nämnt, genom statensvaltenfallsverk. Genom verkei svarar staten f.n. för närmare hälften avelproduktionen i . Verkets elproduktion, som till störsla delen ärbaserad på vattenkraft och kärnkraft, sker till en del även i samarbete medkommuner och privata intressenter. Deelproduktionsanläggningar som inte är statliga innehas av kommunerna, somdirekt eller genom delägarskap i kraflföretag äger av den totalaelprodukiionskapacileten i landet, och av privata företag, som svarar för ca30%. Överföringoch distribution av elenergi är verksamheter som bl.a. kän- 1978/79:115 Bilaga1 Industridepartementet 46 netecknasav belydande monopolinslag. Bl.a. av denna anledning är villkoren föreldistribuiionsverksamhet reglerade i särskild lagsiiftning. Genom lagen(1902:71) innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen)infördes redan vid seklets början ett system för bl. a. tillståndsprövning avelledningar, prisreglering m. m. beslöt (prop. 153-162, SU 1946:54, rskr 1946:96) att samtliga nya stamledningar för 200 kVoch högre spänning skulle ägas av staten. Sådana ledningar ingår i allmänhet idet s. k. stamnätet som ägs och drivs av vatienfallsverkel. Dennuvarande strukturen inom eldistributionen måste ses mot bakgrund av hurelektrifieringen har genomförts i landet. I flertalet städer ansågs redan frånbörjan elförsörjningen vara en angelägenhet och distributionen logsdärför om hand av kommunema. På landsbygden blev elförsörjningen däremoi i storutsträckning en uppgift för konsumenterna själva som slöt sig samman iandelsföreningar för eldistribution. Kraftföretagen, däriblandvattenfallsverket, tog dock hand om en del av distributionen på landsbygden. Sedanmitten av har en strukturrationalisering av eldistributionenpågått. har kommunerna ett dominerande inflytande inom eldistributioneni landet. De distribuerar sålunda elektrisk slröm till av landetselabonnenter. Motsvarande andelar för vatienfallsverkel och privata företag ärresp. har (prop. 1975/76; 100 bil. 15 s. 150, NU1975/76; 45, rskr 1975/76; 263) godkänt vissa riktlinjer för den forlsattastrukturomvandlingen på eldistribuiionsområ-del. Enligt beslut är enav huvudprinciperna för den fortsatta strukturomvandlingen att huvudansvaretför eldistributionen skall åvila det allmänna. En annan är att konsumenterna,genom kommunerna skall ha inflytande över eldistributionen. Jag kommer senare(avsnilt 10.8) alt mera ingående behandla frågor rörande eldistributionen. Avdel jag har anförl framgår atl stat och kommun till sitt förfogande har en radskilda instrument som kan användas i energipolitiskt syfte. Det står samtidigtklarl all del offentligas inflytande inom många områden sker under sådanaformer att stort utrymme finns för enskilda initiativ och insatser. Deregler m. m. som styr verksamheten inom energiområdet anserjag, med de undanlagsomjag återkommer till i del följande, utgör en lämplig ram förenergipolitikens uiformning även i fortsättningen. När det gäller den del avden statliga verksamheten på energiområdet som vid sidan av vatienfallsverkelbedrivs av myndigheter och organ vill jag framhålla följande. , som är den centrala myndigheien inom energiområdet, arbetar bl.a. med prognoser och ulredningar och handhar administrationen av bidrag tillenergibesparande åtgärder i näringslivet, utbildning, rådgivning m. m. inomenergiområdet. Verket har vidare det centrala myn- 1978/79:115 Bilagal Industridepartementet 47 dighetsansvareti frågor i anslutning lill lagen om energiplanering och handharfrågor om tillstånd för elektriska anläggningar och elsä-kerhetsfrågor. Bostadsstyrelsenhandhar administrationen av stödet lill energibesparande ålgärder i bostaderm. är central förvaltningsmyndighet för bl. a. ärenden omplanläggning av bebyggelse och av byggnadsväsendet. Verkei uifärdar vidareenligt byggnadsstadgan bl. a. föreskrifter, råd och anvisningar. Överstyrelsenför ekonomiskt försvar är central förvaltningsmyndighet för den ekonomiskaförsvarsberedskapen. Förenergiforskningsprogrammets genomförande svarar särskilda programansvarigaorgan. Delegaiionen (1 1975; 02) för energiforskning har till uppgift bl. a.alt samordna verksamheten inom huvudprogrammet. a.i uppdrag atl samordna och stödja myndigheternas informationsinsatser och vidbehov genomföra egna informationsåtgärder. Kommittén har också i uppdrag atlge information lill allmänheten om utveckling av energianvändningen och attföreslå restriktioner i energianvändningen. Delegationen (Bo 1978:03) förfrågor om energihushållning i befintlig bebyggelse leder och samordnargenomförandel av energisparplanen för den befintliga bebyggelsen. Förutomnämnda organ arbetar en rad ytterligare myndigheter m. m. med frågor inomenergiområdet. Många olika myndigheterarbetar alllså inom energiområdet. Härtill kommer att vissa myndighetsuppgifterhandläggs av kommittéer såsom energisparkommittén och delegaiionen förenergiforskning. I båda fallen är del fråga om arbetsuppgifter som kan beräknasbli relativt långvariga. Deninriktning av energipolitiken som jag förordar kan leda lill attmyndigheisorganisationen behöver ses över och göras mer ändamålsenlig. Med anledning härav avserjag atl i annal sammanhang föreslå regeringen alt bemyndiga mig att tillkallaen särskild utredare för all klariägga vilka konsekvenser minaställningstaganden i denna proposition får för myndigheisorganisationen m. m.på energiområdet. Utredaren bör undersöka om del på grund av dessa konsekvensereller av andra orsaker finns anledning atl ändra den nuvarande organisationensamt i så fall föreslå lämpliga åtgärder. I utredningen bör bl. a. ingå attgöra en utvärdering av energiforskningsorganisalionen (jfr prop. 1977/78; 110s. Vidare bör i utredarens uppdrag ingå all överväga om statensvattenfallsverks organisation är ändamålsenligt ulformad med hänsyn lillverkets framlida uppgifier samt att i övrigt undersöka förutsättningarna föratt utnyttja verkets resurser inom delvis nya verksamhetsområden. Jagvill i delta sammanhang slutligen erinra om att staten via ärägare eller delägare i vissa förelag inom energiområdet. Huvudparten av demhar till uppgift att medverka till landets försörjning med fossila bränslenmedan andra är inriktade på forskning och utveckling resp. industriellproduktion. har i betänkandet (SOU 1978; 85) Statligtföretagande i samhällets tjänst föreslagil att verk- 1978/79:115 Bilaga1 Industridepartementet 48 samheternai de statliga företag som har speciella försörjningsuppgifter, dvs, StatsraffAB, Svenska , , och ,skall samordnas inom ramen för ett för ändamålet bildat förvaltningsbolag. Vidbifall till mina förslag i det följande (avsnilt 8.1 och 8.2) kommerverksamheten inom flera av de nämnda företagen att avvecklas ellerreduceras. Förutsättningar för att genomföra utredningens förslag i denna deltorde i så fall inte föreligga. Prop.1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 49 4 och det internationella energisamarbetet 4.1Beroendeförhållanden och internationellt samarbete Jaghar tidigare (avsnitt 2.1) redovisat några grundläggande data beträffandevärldens energiproduktion och energianvändning. Enslutsats av denna redovisning är alt det finns få områden där det ömsesidigaberoendet mellan alla länder är så påtagligt som energiområdet. OPEC-ländernaspris- och produktionspolitik när det gäller olja är av avgörande betydelse förvärldens energiförsörjning. energipolitik - bl. a. vad avserhushållning och pris på olja och naturgas -är av väsentlig betydelse förstorieken på detla lands beroende av importerad olja och därmed för denglobala situationen när det gäller oljepriser och oljelillgång.Australiens politik i frågan om att utvinna och exportera uran är av betydelseför läget på lång sikt när det gäller priser och tillgång på detta bränsle.Exemplen på hur energipoliliska beslut i andra länder påverkar vår egensituation och hur de lägger förutsättningarna för svensk energipolitik kanmångfaldigas. Närdel gäller de energiråvaror som är föremål för internationell handel - olja,gas, kol och uran - ingår som en del i ett internationelltförsörjningssystem. Vår situation påverkas därmed av vad som händer i andradelar av systemet. Och vi påverkar också systemet, om än marginellt, genom våregen politik. Detvar mol denna bakgrund som dåvarande statsministern energipoliliskaproposition (prop. 1975:30, NU 1975:30, rskr 1975:202) betecknadeinternationell samverkan inom energiområdet som en av hörnpelarna för densvenska energipolitiken. Jag ansluter mig till denna uppfattning och villunderstryka att det internationella samarbetet inom energiområdet under senareår har framstått som allt mer oundgängligt. Detär en tämligen entydig uppfattning i inlernationella sammanhang atl del krävsen förbäitrad global energihushållning och att världen slår inför enomslällningsperiod från ett energiförsörjningssystem där olja och gas spelar endominerande roll till ell syslem som huvudsakligen måsle baseras på andraenergikällor. Vi står därmed inför ökade krav inte bara på informationsutbyteutan också på gemensamma mål och gemensamt handlande när det gällerutnyttjandet av jordens energiresurser. Alla länder har ett ansvar för alldessa resurser tillvaratas och utnyttjas på bästa sätt. Informaiionom vad som händer i vår omvärld är av väsentlig betydelse för ulformningen avvår energipolitik. Vi måste ha tillgång till uppgifter om reserver,produktionsplaner, prispolitik och allmän energipolitik hos i synnerhet devikligare producent- och konsumentländerna. Vi måste ha underlag för att kunnaförutsäga hur utbuds- och efterfrågeförhållandena för olika energislagförväntas te sig även på lång sikt så atl vi kan anpassa vår politik därefter. 1978/79:115 Bilaga1 Industridepartementet 50 Deinternationella organisationer som är verksamma på energiområdet spelar enviktig roll när det gäller att samla in och ställa samman dylik information. Genominternationellt samarbete kan vi öka försörjningstryggheten. som vimålmedvetet måste arbeta för att minska vårt utlandsberoende är det som jagtidigare har understmkit väsentligt att verka för ökad försörjningstrygghet närdet gäller den energi som ändå måste importeras och som under överskådlig tidmåste svara för huvuddelen av vår energiförsörjning. Jaganser att viktiga bidrag till ökad försörjningstrygghet i olikatidspers-spektiv när det gäller olja, kol och uran kan säkras genom ettintensifierat internationellt samarbete. Speciellt angeläget sett ur dennasynvinkel är det att få till stånd ett förtroendefullt samarbete mellanoljeimporterande och oljeexporterande länder. Även bilaterala kontakter medoljeproducerande länder spelar en vikiig roll i detla syfte. Internationelltsamarbete är av avgörande betydelse när det gäller forskning och utveckling påenergiområdet. Även om satsar stora belopp är våra insatser mednödvändighet små och våra resurser begränsade vid en internationell jämförelse.Fördelarna med informationsutbyte och internationellt samordnade program pådetta område är uppenbara. Internationelltsamarbete är av största betydelse också när det gäller möjligheterna tillenergihushållning och när det gäller energins miljö- och säkerhetsaspekter. Jagvill här särskilt peka på ansträngningarna att begränsa utsläppen av svavel. Molbakgrund av den utveckling på oljemarknaden som kan förutses finns det skäl attsärskilt beakta energisituation. En stark ökning förväntas iu-ländemas energiförbrukning på gmnd av den förväntade snabba ökningenavseende både befolkning och bmttonationalprodukt och genom den fortgåendeurbaniseringen. U-Iändernaär i flertalet fall i hög grad beroende av importerad olja. De har därför ettstarkt behov av tryggad oljeförsörjning till rimliga villkor. Problem medenergitillförseln på grund av knapphet på olja och höjningar av oljepriset kanfå särskih allvarliga konsekvenser för de fattiga ländernas utveckling. Attminska behovet av importerad olja genom utveckling av andra energikällor ochgenom satsning på energihushållning är sålunda en viktig uppgift också för deoljeimporterande . Att bistå u-Iän-derna i dessa avseenden är enviktig uppgift för i-länderna. Medvetenhetenom behovet av kraftigt ökade energiinvesteringar i och av biståndinom energiområdet har ökat. De svenska insatserna när detgäller energibistånd har varit begränsade. Vårt land har dock mycketatt erbjuda inom denna sektor som torde vara av intresse för många u-länder.Regeringen har därför i prop. 1978/ 79:100 (bil. 6 s. 24) anmält att vi böröverväga hur vi bäst skall kunna tillmötesgå önskemål från omsamarbete inom energiområdet. Frågan bereds f. n. inom . Prop.1978/79:115 Bilagal Industridepartementet 51 Sverigehar ett starkt intresse av att kärnteknisk verksamhet bedrives på ett säkertsätt i alla länder. Jag anser det vara angeläget att det internationellasamarbetet beträffande normer och standards inom det kärntekniska områdetintensifieras i syfte att utarbeta internationellt överenskomna bindande reglerför att tillse att alla länder som bedriver verksamhet inom kämenergiområdetgör detta pä säkrast möjliga sätt. Derisker som finns för försatt kärnvapenspridning sammanhänger främst medpolitiska förhållanden och teknisk utveckling som inte i första hand är koppladtill fredligt utnyttjande av kärnkraft. I flertalet fall torde de länder somavser utveckla kärnvapen kunna göra detta enklare och snabbare än via fredligtkärnkraftsutnyttjande. Det finns emellertid också risker för spridning avkärnvapen som hänger samman med fredlig verksamhet inom kämenergiområdet. Grundfilosofinbakom stormaktemas ursprungliga stöd för civila käm-kraftprogram, vilken bl.a.återfinnes avtal om förhindrande av spridning av kärnvapen, var attde deltagande länderna skulle ges möjlighet till fredligt utnyttjande avkärnkraften om de underkastade sig kontroll för att säkerställa att det hanteradeklyvbara materialet inte användes för framställning av kämladdningar. Dennaprincip anser jag vara viktig. Länder som har accepterat internationellkontroll skall om skäl i övrigt talar för det inte undandras möjligheter tillett fredligt utnyttjande av kärnkraften. Föratt säkerställa att det klyvbara materialet inte används för andra än avseddasyften är det angeläget att internationell enighet råder om att tillämpakontrollsystem av tillräcklig effektivitet och noggrannhet. Genomkontrollåtgärder och internationellt samförstånd beträffande utbyggnad av frånspridningssynpunkt känsliga anläggningar kan risken för spridning av kämvapenreduceras. Åtgärder i avsikt att begränsa tillgången till teknisk kunskap anserjag vara mera svårbedömbara. Balansen mellan effektiv kontroll och tillgångtill teknologi är en grundläggande faktor för internationell enighet iicke-spridningsfrågoma. Dennationella och internationella kontrollen söker säkerställa att avledning avklyvbart material inte äger rum, och om sådan ändå skulle ske, atttidsmarginaler finns mellan upptäckt av avledning och tänkbarkärn-laddningsttllverkning. Naturligt uran, låganrikat uran i nytt kärnbränsleeller använt bestrålat kärnbränsle kan inte användas direkt i kärnladdningar.Det kan däremot höganrikat uran eller plutonium som utvunnits ur använturanbränsle. Känslig från spridningssynpunkt är således främst anriknings- ochupparbetningsteknik. Diskussionernaom ett utvidgat internationellt samarbete för att undvika en spridning av kärnvapenhar intensifierats efter den indiska kärnexplo-sionen . Förslag har bl.a. förts fram om anriknings- och upparbet-ningsanläggningar i internationellregi och om olika tekniska metoder att förhindra att plutonium blirtillgängligt i ren form. 1978/79:115 Bilaga 1 Industridepartementet 52 detkärntekniska området hargåti samman om villkor för export och vissa enskildaländer har infört mycket strikta bestämmelser för atl tillhandahålla materialoch tjänsier inom kärnenergiområdet. har avicke-spridningsskäl även tills vidare uppskjutit kommersiell upparbetning avanvänt kärnbränsle. Kärnvapenspridningmåste i första hand betraktas som ett politiskt och inte ett tekniskt problem.Basen för samarbete för att undvika kärnvapenspridning måste enligt min meningdärför också vara icke-sprid-ningsfördrag jämte de där förutseddakontrollåtgärderna genom det internationella atomenergiorganet i (lAEA). Våren1977 inbjöd president intresserade slaler lill eninternationell utvärdering av kärnbränslecykeln i syfte att söka begränsariskerna för en spridning av kärnvapen, International Nuclear Fuel CycleEvaluaiion (INFCE). En organisatorisk konferens hölls i i oktober1977 med deltagande av 40 stater, däribland . Vid konferensen slogs bl.a. fasl alt deltagarländerna är medvetna om det angelägna i atl tillgodosevärldens behov av energi och om att fredlig kärnenergi borde göras tillgängligför detta ändamål. Vidare underslröks alt effektiva åtgärder kan och börvidtagas på nationell nivå och genom internationella överenskommelser i syfteatt så långl möjligl minska risken för spridning av kärnvapen utan att äventyraenergilillförseln eller utvecklingen av kärnenergi för fredliga ändamål. Arbetetskall bedrivas under i arbetsgrupper inom flera områden nämligentillgång lill kärnbränsle, lungl vatten och anriknings-tjänster; långsiktigaleveransgaraniier beträffande teknologi, kärnbränsle, tungt vatten ochtjänster; upparbetning, plutoniumhantering och återföring av kärnbränsle;bridreaktorer; hantering av använt kärnbränsle; hantering och slutförvaring avradioaktivt avfall samt avancerade alternativ vad gäller bränslecykel ochreaktorer. Underdet försia årets arbete har de deltagande ländernas antal ökat till 56. Inomarbetsgruppema har sammanställts ett omfaitande tekniskt material, som underutvärderingens andra år väntas bli föremål för ingående analys. Materialetkommer sedan all användas av de dellagande länderna vid val av teknik inomkärnkraftområdet för alt minska risken för kärnvapenspridning och ökasäkerheten vid användandet av kärnenergi. INFCE-arbetetavses komma att avslutasmed en plenarkonferens i . Det är minförhoppning att arbetet skall skapa förutsättningar för ytterligare åtgärderför alt slärka del inlernationella samarbelel i syfte alt förhindra spridningav kärnvapen och även bidra lill att öka säkerhelen vid drift av kärntekniskaanläggningar i alla länder. Ävenom inte INFCE-arbelel leder till några entydiga slutsatser har det framtagnatekniska materialet betydelse för våra egna överväganden och för vår egenlångsikliga planering. Materialet utgör också en god grund för ett fortsaltinternationellt arbele i syfte att förbättra formerna för utbyte av materialoch tjänster inom kärnenergiområdet. Prop.1978/79:115 Bilagal Industridepartementet 53 Utvecklingen inom kärnbränsleområdet synes gå mol enkoncentration av export från ett fåtal leverantörsländéi med varierandekontrollkrav knutna lill sin export. Delta kan försvåra för importörländernaatt bedriva en långsiktig planering av sin försörjning med material ochtjänster inom kärnenergiområdet. Både vad gäller säkerhetsstandards för handhavande avkärntekniska anläggningar och konlrollkrav för att undvika spridning avkärnvapen bör man somjag redan framhållit sträva efter internationelltomfattade lösningar. Vidare bör man studera nya former för internationelltsamarbete i syfte att tillhandahålla material och tjänsier inomkärnenergiområdet. Det vore av stor vikt om producent- och konsumenlländerkunde enas om långsiktiga villkor för leveranser och sättet atl underställadessa internationell kontroll. 4.2 Utvecklingen av energisamarbetet i internationellaorganisationer Den s.k. oljekrisen år 1973-1974 uigjorde en påtagligpåminnelse om beroendeförhållandena på energiområdet och om behovet avintemationellt energi samarbele. Ett utvidgat dylikt samarbete, inte minstmellan oljeproducerande och oljeimporterande länder, har framstått som allt merangelägel också mol bakgrund av de långsiktiga energiproblem jag redan harredogjort för (avsnitt 2.1.3). föreslog att en internationellenergikonferens skulle sammankallas. inleddes vad som harkommit atl kallas nord-syddialogen, Conference on International EconomicCo-operation (CIEC) med deltagande av 27 länder varav 19 och 8i-länder, däribland . Konferensen uppräitade fyra kommissioner inom områdenaenergi, råvaror, utvecklingsfrågor och finansiella frågor. Jag har redan redovisat (avsnitt 2.1.3) de huvudsakligaslutsatser konferensen resulterade i inom energiområdet. Jag vill docktillägga atl en huvudfråga under konferensen var i-ländernas önskemål om attnågon form av permanenl fomm för energidiskussioner mellan i-länder ochu-länder skulle upprättas. Enighet härom kunde emellertid inte uppnås. Dennafråga har också efter CIEC ägnats betydande uppmärksamhet, t. ex. inom FN, utanatt några egenlliga resultat ännu har kommii fram. Jag vill i della sammanhang erinra om att FN;sgeneralförsamling beslutade att sammankalla en omnya och förnybara energikällor. Konferensen kommeratt äga rum och ägnaspeciell uppmärksamhet åt åtgärder för alt främja utnyttjandet av dylikaenergikällor i . beslöl att godkänna Sverigesanslutning till avlalel om ett internationellt energiprogram, InternalionalEnergy Programme (lEP) (prop. 1975:42, 1975:29, rskr 1975:180). Detinternationella energiorganet lEA har upprättals inom ;s ram för altgenomföra detta program. 1978/79:115 Bilaga1 Industridepartementet 54 Detvar främst för att trygga oljeförsöijning i en tillförselkris somlEP-avtalet undertecknades. Det fördelningssystem varom detaljeradebestämmelser finns i avtalet syftar till att ge medlemsländerna en förbättradtrygghet i oljeförsörjningshänseende vid s. k. fredskriser. Ettannal viktigt motiv för svensk anslutning var behovet att få förbättradinformation om utvecklingen på oljemarknaden och om de internationellaoljebolagens aktiviteter. Vårt medlemskap i lEA har i dessa avseenden letttill en väsentligt förbättring jämfört med läget vid den s. k. oljekrisen år1973-1974. Idiskussionerna inför anslutning till lEP-avtalet betonades ocksåintresset för det mer långsiktiga samarbetet rörande bl. a. energihushållningoch forskning och utveckling. Utvecklingenhittills har också visat att tyngdpunkten i lEA-arbetet alltmer förskjutitstill det långsiktiga samarbetet. Huvudmålet är att minska medlemsländernasberoende av importerad olja genom ökade satsningar på energisparande och genomutveckling av till oljan alternativa energikällor. Bakgrunden till dennaförskjutning är den brist på energi till rimliga priser som man förutser kankomma att inträda om inte energipolitiken imedlemsländerna kraftigt förstärks. Somen grund för samarbetet inom IEA i syfte att reducera oljeberoendet harorganisationens styrelse antagit ett särskilt s. k. program för långsiktigtsamarbete. Innehållet i detta program har anmälts för (prop. 1976/77;100, bil. 17 s. 159). IEA-länderna har vid ettministermöte beslutat att som grupp försöka begränsaoljeimporten lill 26 milj. fat per dag, att jämföras med en import avca 23 milj. fat per dag . Detta svarar mot 1 300 resp. 1 150 milj.ton . Vid samma tillfälle överenskoms också om ett antal allmännaprinciper för energipolitiken som medlemsländerna förklarade sig beredda attfölja i sin nationella politik. Dessa principer berör olika åtgärder som syftartill ett reducerat oljeberoende. Vidare beslöts om årliga examinationer avmedlemsländemas energipolitik i syfte alt få en uppfattning om vilka framstegmedlemsländerna gör inom de områden som anges i de energipolitiska principema.