prop · G203100 · 1978-12-31 00:00:00 — Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 41 En grundläggandeförutsättning är att näringslivets konkurrenskraft ytterligare förbättras. Möjligheternahärtill påverkas gynnsamt avgällande avtal och av att industrin har en icke obetydligproduktivitetsreserv. Det är endast genom att vinna ytterligare marknadsandelar,såväl för exporten som på hemmamarknaden, som vi kan minska underskottet ibytesbalansen. Jag vill understryka att vi ställer mycket stora krav på vår industriella kapacitet och exportförmåga. Handelsbalansenmåste nämligen kontinuerligt förbättras för att motverka stigande turistutgifter i utlandet, ökatu-landbistånd och växande räntebetalningar. Våra möjligheter att öka näringslivetskonkurrenskraft blir avhängiga av vårförmåga att begränsa de inhemska kostnadsökningarna och öka näringslivetsproduktivitet. Det ligger i allas intresse att så sker. Det är endast ett konkurrenskraftigt näringsliv som ilängden kan garantera sysselsättning och betala goda reallöner. Det är vidarenödvändigt att vi utvecklar och förnyar näringslivets produktionsapparat. Enviktig del av framtidens näringsliv kommer att utgöras av företag som är små.Mot den bakgrunden har åtgärder vidtagitsför att främja de små och medelstora företagens verksamhet. a. harbeskattningen av det i dessa företag arbetande kapitalet lindrats och de regionala utvecklingsfonderna givitsbetydligt ökade resurser. Ett dynamiskt näringsliv kräver också storasatsningar på forskning och utveckling. I årets budget utgör sådanainsatser ett prioriterat område. Under 1977 och 1978har, trots vidtagna stimulansåtgärder, industriinvesteringarna minskat kraftigt. Detta har varit en naturligföljd av det låga kapacitetsutnyttjandetoch den starkt försämrade resultatutveck lingen. I takt med attkapacitetsutnyttjandet nu successivt förbättras och företagens resultatnormaliseras förbättras näringslivets förmåga och incitament att öka investeringarna.För 1979 förutses en tydlig uppgång. Det är av största vikt att företagen nuverkligen ökar investeringarna så att produktionsförmågan utvecklas i takt medatt efterfrågan förbättras. Skulle så ickeske riskerar man att flaskhalsproblem uppstår till skada såväl för detenskilda företaget, vars förmåga att behålla och finna marknader minskar, somför samhällsekonomin i stort. Frihandel och strukturomvandling harhistoriskt utgjort hörnstenar i den svenska välfärdsutvecklingen, som i storutsträckning bygger på att vi drar nytta avden specialisering som den internationella handeln möjliggör. Vi är som nation på ett avgörande sättberoende av att våra exportföretag i ett fritt handelsutbyte kan finnaavsättning för sina varor. Jag ser med oro på de tendenser till protektionismsom föreligger på sina håll i den industrialiserade världen. Av detta följergivetvis också att vi inte själva får försöka att vinna fördelar, som med nödvändighetblir kortsiktiga, genom protektionistiska åtgärder. Strukturomvandlingenger fördelar men kräver också uppoffringar. 1978/79:100 Bilaga I Finansplanen 42 Storaansträngningar måste göras för att förhindra att dessa ensidigt drabbar vissa grupper. Människor som utsätts förförändringar på arbetsmarknaden måste givetvis ges ett generöstsamhälleligt stöd. Kostna derna härför blir med nödvändighet stora. De kan sessom ett pris vi gemensamt måste betala föratt lätta bördan för dem som berörs av omställningar. Men politikenmåste inriktas på att underlätta en suc cessiv omvandling, inte att försöka attförhindra den. Genom näringspolitiska ochregionalpolitiska insatser av olika slag kan anpassningsprocessen underlättasoch den regionala balansen främjas. Sådana insatser måste dock kompletterasmed åtgärder för att uppnå en ökad yrkesmässig rörlighet. Även ett visst måttav geografisk rörlighet måste accepteras. Jag vill understryka att det härinte är fråga om något utarmande av vissa regioner. Mycket står att vinna redanmed ökad pendling inom en region. En aktiv regionalpolitik kan vidare bidratill att näringslivets tillväxt blir jämnare fördelad, så att flyttningarnainte går ensidigt i en riktning. Under konjunkturens uppgångsfas är detsärskilt viktigt att näringslivets omvandling kan fortgå. Det är då somproduktiv sysselsättning i nya jobb kan erbjudas. En för låg rörlighet hämmarinte endast nä-rmgslivets anpassning och därmed själva basen förvälfärdssamhället utan kan också medföra att kostnadstrycket ånyo ökar. Även sett i ettvidare perspektiv måste vi acceptera att vi lever i en föränderlig värld.Menar vi allvar med vår solidaritet med utvecklingsländerna måste viockså vara beredda att ta konsekvenserna av att världsekonomins struktur successivt förändras. Detta innebäratt vi måste acceptera att vissa branscher långsiktigt krymper. Den ekonomiska politiken har medfört attett betydande underskott uppstått i den stathga budgeten. Budgetunderskottetsutveckling på kort sikt är alltid ettresultat av stabiliseringspolitiska överväganden. Budgetpolitikens uppgift ärju inte att skapa balans mellan statens utgifter och inkomster som ettsjälvändamål. Budgeten skall i stället bidra till att skapa balans isamhällsekonomin. Genom den förda budgetpolitiken har dentotala efterfrågan i ekonomin kunnathållas uppe på en rimlig nivå. Högre skatter hade med nöd vändighet medfört antingen att ansträngningarnaatt återvinna vår konkurrenskraft försvårats eller att den totalaefterfrågan blivit alltför låg. Detta hade fått besvärande konsekvenser försysselsättningen. En påtagligt lägre utgiftsnivå, å andra sidan, hade endastkunnat nås till priset av minskadeambitioner vad gäller ansträngningarna att underlätta strukturomvandlingen,i fråga om sysselsättningsfrämjande åtgärder eller andra delar av det socialatrygghetssystemet. Den likviditetspåspädning som har följtav budgetunderskotten har hittillsmotverkats av en önskvärd återhämtning _av näringslivets sparande. Den reala likviditeten i samhällsekonominbefinner sig dessutom aUt- 1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 43 jämtpå en relativt låg nivå. Riskerna för att den ökade likviditeten skall genereraen efterfrågeinflation är också begränsade i en situation som karakteriseras avstora outnyttjade produktionsresurser. I takt med att kapacitetsutnyttjandet förbättras ökar emellertid kraven på enstram fmanspolitik. Allteftersomden reala likviditeten i samhällsekonomin normaliseras måste också kreditpolitiken anpassas bl. a. genom att likvida medelförs över till den långa kapitalmarknaden. En sådan utveckling har redaninletts genom att differensen mellan den korta och den långa räntan ökats påtagligt. Härigenom ökar incitamentet attplacera likvida medel långfristigt. De mot hushållen riktadesparstimulerande åtgärderna har också bidragit till att göra denna sektorssparande mera långsiktigt. Underskottet i de utrikes betalningarna avspeglar etttotalt sparandeunderskott i ekonomin. För att på uppnå balansmåste detta underskottelimineras. Även statsbudgeten måste lämna sitt bidrag härtill. kalkyler borde den offentliga sektorn totalt sett uppnåett litet överskott i sitt finansiella sparande för att utvecklingen skall bli förenlig med antagandena om samhällsekonomisk balansoch fullt kapacitetsutnyttjande . Med hänsyn till de betydande överskotten i socialförsäkringssektorn ochredovisningen av lånetransaktioner i statsbudgeten motsvarar detta ettbudgetunderskott om ca . Den minskning av underskotten i statsbudgetenjämfört med nuläget som behövs understryker vikten av störstaåterhållsamhet med statliga utgiftsåtaganden, särskilt som det totalaskatteuttaget nu nått en nivå där ytterligare höjningar ger upphov till en radproblem. Skatte och avgiftshöjningar medförbl. a. ett ökat inflationstryck från kostnadssidan, påverkar tillväxttaktennegativt, och utsätter skattemoralen för ytterligare påfrestningar. Dentillväxtpotential som finns i den svenska ekonomin måste väsentligen reserveras förökningar av exporten och investeringarna och för att genomföra den nödvändigastrukturomvandlingen. Utrymmet förökning av såväl den privata som den offentliga konsumtionen blir begränsat. Denna utveckling ställer stora krav på solidariteteni vårt samhälle. Nya statliga insatser kan endast komma i fråga för strängtprioriterade utgiftsområden och måste i första hand avse eftersatta grupper.Årets budgetförslag bär en sådan profil. Regeringen har ocksåöverenskommit med kommunförbunden att riktpunkten bör vara att den kommunala konsumtionen volymmässigtinte ökar mer än högst . tillgängUga data in-dikeraremellertid en tillväxt på . För att vi skall kunna uppnå balans är det nödvändigt att ocksåden kommunala konsumtionen anpassastill de ramar som sätts av det samhällsekonomiska utrymmet. Alla partier, liksom alla statliga ochkommunala organ, måste här känna sitt ansvar. Prop.1978/79:100 Bilaga 1 Finansplanen 44 Till regeringsprotokollet i detta ärendebör fogas såsom bilaga den preliminära nationalbudgeten (bilaga 1.1). Med hänvisning tillvad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att godkänna de allmänna rikthnjer for denekonomiska politiken som jag har förordat i det föregående. Bilaga 2 till budgetpropositionen 1979 Prop. Anmälan till statsbudgeten för budgetåret1979/80 såvitt avser utgiftsprogrammet och beräkning av statens inkomster, m.m. 1 Riktlinjer för budgetpolitiken 1.1 Besparingar och omprioriteringar Samhällsekonomisk balansutgör en grundläggande förutsättning för en tryggad sysselsättning och enmålmedveten reformpolitik. Arbetet med att återställa balansen i den svenskaekonomin kräver även fortsättningsvis att tillväxten till väsentlig delavdelas för att förslärka exporten och investeringarna. Detta ställer som jagtidigare framhållit stora krav på en fortsatt återhållsamhet i fråga om privatoch offentlig konsumtion. I anvisningarna förmyndigheternas anslagsframställningar för /80 drogskonsekvenserna av detta förhållande. Jag framhöll där att effektivitetsvinsterinom myndigheterna måste tas till vara för att begränsa kostnadsökningarna. Ianvisningarna föreskrevs mot denna bakgrund att myndigheterna som etthuvudförslag i anslagsframställningarna skulle redovisa ettbesparingsalternativ. Genom särskilda till-läggsdirektiv till alla pågåendeutredningar underströk jag bl. a. vikten av återhållsamhet med nyautgiftsanspråk. Stor vikt lades därvid vid nödvändigheten av att omprövapågående verksamheter. För att i ett stramtstatsfinansiellt läge ändå kunna förverkliga vissa högt prioriteradereformanspråk krävs en öppen attityd till möjligheten att omdisponerabefintliga resurser, dvs. att omfördela medel mellan olika ändamål. Självfalletföreligger i ett kortsiktigt perspektiv betydande 1978/79:100 Bilaga 2 Budgetförslaget 46 begränsningari möjligheterna att omfördela medel. Del hindrar inte att de möjligheter som trots allt finns nogsamt måsteuppmärksammas och analyseras. Ökade krav ställs enligt min mening ocksåpå att genom planering förutseoch hinna förbereda möjliga omfördelningar. Behov och prioriteringarförändras över tiden. Det är därför naturligtoch nödvändigt att befintlig verksamhet genomgående avvägs mot de nyaanspråk som efter hand uppstår. En ambition måste således vara att i större utsträckning utsätta också befintligverksamhet för en förutsättningslös prövning. För att det skall blimöjligt måste i många fall ett fördjupat analysunderlag vad beträffar redanbefintlig verksamhet tas fram. 1 den internationella debatten om budgetmetodikhar behovet av en sådan fördjupning av underlaget spelat en framträdande roll. Den grundläggande tanken är att ettverksamhetsområde systematiskt genomlyses isin helhet i budgetarbetet. Det medför bl. a. att även den befintliga verksamhetengenomgående avvägs mot nya anspråk. , som tillsattes år1976 med uppgift att överväga hur planeringen och hushållningen istatsförvaltningen skall kunna förbättras, studerar bl. a. detta. Av praktiska skäl är det enligt minmening nödvändigt att begränsa kravet på fördjupat analysunderlag till att avseett mindre antal verksamheter i taget. I särskilda anvisningar till ettbegränsat antal myndigheter begärdes ensådan fördjupning av analysunderlaget i anslagsframställningar /80. Erfarenheterna av detta är positiva. Jag avser attfortsätta tillämpningen av denna metodik. Den offentligasektorn har liksom andra sektorer normalt en produktivitetsutveckling. Tillväxten ikompetens och tillgången till mer avancerade administrativa hjälpmedel, t. ex.ADB-resurser, gör det möjligt att bedriva verksamheten mera effektivt. Dessaproduktivitetsökningar har i regel utnyttjats för att vid sidan av denreguljära budgetprövningen successivt höjaambitionsnivån i verksamheten i fråga. I den statsfinansiella situationvi nu befinner oss i, och kan förutse för de närmasteåren, är det emellertid enligt min mening nödvändigt att produktivitetsvinsternatas till vara för att i större utsträckning begränsa kostnadsökningarna. Det föreliggandebudgetförslaget präglas av en generell stramhet i anslagsberäkningarna ochåterhållsamhet med nya utgiftsanspråk. Myndigheterna har i flertalet fall lämnat etttillfredsställande underlag vad beträffar besparingsalternativet. Överlag harmyndigheterna varit mera restriktiva än tidigare i sina anslagsframställningaroch sålunda utgått från mera realistiska förutsättningar. Kravet påbudgetpolitisk restriktivitet har således mött betydande förståelse. En utgångspunkt för budgetarbetet harvarit att besparingsalternativet bör realiseras. För flertalet myndigheter havdetta också genomförts i det föreliggande budgetförslaget. Prop.1978/79:100 Bilaga 2 Budgetförslaget 47 Besparingsalternativetinnebär att myndigheterna inte fullt ut kompenseras för pris- ochlöneutvecklingen. Därigenom ställs ökade krav på rationaliseringar ochproduktivitetsförbättringar. Även kraven på myndigheternas planerings-, budgeterings- och styrningsrutinerskärps. Det är angeläget att understryka attbesparingen beräknas motsvara en genomsnittlig produktivitetsutveckling ochsåledes normalt inte begränsar myndigheternas verksamhet. Restriktiviteten i budgetförslaget tarsig också uttryck i att vissa anslag och beslutsramar hålls på oförändradnominell nivå. 1 budgetförslaget återfinns vidare flera exempel påomfördelningar av medel i syfte att inom oförändrade totala resurser tillgodosede mest angelägna anspråken. harkraven på myndigheternas analysunderlag i fråga om omprioriteringar m. m. skärpts. Detta ställer i sin turbestämda krav på beslutsprocessen på statsmaktsnivå. Det är nödvändigt attdiskussionen om omprioritering förs seriöstpå politisk nivå. Detta förutsätter en politisk vilja till omprövningoch en mera förutsättningslös diskussion om de avvägningar som kan medverkatill att ett ökat reformutrymme skapas.Sådana avvägningar kan i flera fall behöva gripa över flera myndigheters verksamhetsområden. Om de politiskabesluten inte kan svara mot dessakrav kommer effektivitetssträvandena inom statsförvaltningen inte att geavsett resultat. En stor och växande andel avstatsbudgeten utgörs av utgifter som ökarautomatiskt som följd av tidigare fattade beslut. Det gäller bl. a. väsentligadelar av det sociala trygghetssystemet. Utfästelserna beträffande t. ex. folkpensioner, barnomsorgen ochbostadsstödet reser betydande krav på framtida utgiftsökningar. Denekonomiska omfattningen av den allmännaförsäkringen som innefattar folkpensionering, allmän tilläggspensionering (ATP) och sjukförsäkringinkl. tandvårdsförsäkring och föräldraförsäkring växer kraftigt varje årpå grund av automatiska kostnadsökningar.De belopp som utbetalas från den allmänna försäkringen motsvarar inuläget omkring en fjärdedel av den totala privata konsumtionen i landet. Detinnebär en fördubbling av försäkringensandel . Redan ett vidmakthållande av det trygghetssystemsom den allmänna försäkringen utgör ställer således genom de automatiska utgiftsökningarna stora krav på såväl samhällsekonominsom den statliga budgeten. Även andra delar av den sociala sektornökar kraftigt som en följd av tidigaregjorda utfästelser och fortsatt stark betoning av den sociala tryggheten.Den snabba utbyggnaden av samhällets barnomsorg innebär t. ex. storastatsfinansiella åtaganden. I följande sammanställning redo- Prop.1978/79:100 Bilaga 2 Budgetförslaget visasstatsutgifternas utveckling för några ändamålsgruppersom utmärks av snabb automatisk utgiftsökning. riksstat 1974/75 Förslag till statsbudget 1979/80 Folkpensioner, sjukförsäkring m. m. 15 880 Utbildning och forskning 11 230 Stöd till barnfamiljer 5 200 30 250 23 440 10 700 Äldreomsorgenkommer att bli en av det närmaste årtiondets största socialpolitiska uppgifter.Befolkningsutvecklingen innebär att de äldres behov av ekonomisk trygghet och en god omvårdnad kommer attleda till krav på snabbt växande utgifter. Bland övrigaautomatiska utgiftsökningar kan nämnas bostadspolitiken och försvaret.Utgifterna för bostadspolitiken påverkas bl. a. av gjorda åtaganden beträffanderäntesubventioner till bostadsbyggandet. Försvaret tillförsäkras automatisk kompensationenligt den allmänna prisutvecklingen isamhället. Av de exempel jag anfört framgår att en mycket betydande delav statsutgifterna styrs av tidigare gjorda åtaganden. Redan de befintligaregelsystemen reser således krav på avsevärda utgiftsökningar. Den situation jag nu beskrivit visar attett fullföljande av tidigare åtaganden och en vidmakthållen och ytterligarebefäst social trygghet innebär att det statsfinansiella utrymmet redan ärkraftigt intecknat. Utrymmet för reformåtaganden som ytterligare begränsar denframtida handlingsfriheten är således mycket litet. Det råder storenighet om att den offentliga utgiftsexpansionen måste bromsas upp. Samtidigtfinns det många angelägna reformbehov. Ambitionsnivåeroch takten i reformverksamheten måste emellertid anpassas till densamhällsekonomiska och statsfinansiella situationen. Jag har i finansplanen redogjort förutvecklingen av statsbudgetens saldo räknatpå kalenderår. I följande sammanställning redovisas statsbudgetenssaldo för /80 enligt budgetförslaget och för de två föregåendebudgetåren. Utfall 1977/78 milj. kr. o/ /o Beräknat utfall /79 milj. kr. Förslag till statsbudget 1979/80 milj. kr. -t-17,2 + 9,1 + 6,8 126 819 171 869 Prop.1978/79:100 Bilaga 2 Budgetförslaget 49 Av sammanställningenframgår att saidoförsämringen mellan budgetåren 1977/78 och 1978/79 uppgårtill ca . medan saldot beräknas kunna hållas i stort settoförändrat mellan budgetåren 1978/79 och 1979/80. Jag återkommer i det följandemer i detalj till denna utveckling. Budgetförslaget för /80utvisar ett i stort sett oförändrat saldoi förhållande till innevarande budgetår. Detta uppnås genom en återgångtill mer normal inkomstutveckling, vilket bl. a. återspeglar en ökad aktivitet i ekonomin, och en mycketrestriktiv prövning av utgifterna.Enligt min mening skulle en fortsatt saidoförsämring inte vara förenligmed en ansvarsfull finanspolitik i den samhällsekonomiska situation som vi nuser framför oss. Det är viktigt attslå fast att grunden för ett fortsatt framgångsrikt reformarbete är en starksamhällsekonomi. Målet att uppnå tillväxt och balans i ekonomin är därför avavgörande betydelse. Ekonomisk tillväxt utgören grundförutsättning för framtida reformutrymme. Budgetförslaget är, som jag utförligtbehandlat i finansplanen, av-' passat för att främja en balanserad utvecklingav vår ekonomi. Med den utveckling avefterfrågan som kan förutses talar såväl samhällsekonomiska somkreditmarknadspolitiska överväganden för att den erforderliga handlingsberedskapen på detfinanspolitiska området i första hand måste avse restriktiva åtgärder.Mot denna bakgrund är det angeläget attunderstryka det ansvarstagande som är oundgängligen nödvändigt vid behandling av budgetförslagetoch de förslag med ekonomisk innebörd som kan komma att väckas medanledning härav. En utgångspunkt bör därför vara att eventuella förslag ochbeslut om ökade statsutgifter också åtföljs av kompenserande statsfinansiellaåtgärder. Av de totala statsutgifterna /79, som f. n. beräknas till ca , utgör knappten tredjedel utgifter för den statligaverksamheten (konsumtion och investeringar). Återstående drygt tvåtredjedelar utgör till allra största del transfereringar och lån till hushåll,företag och kommuner. Inom ramen för statens nuvarandeåtaganden pågår således en mycket betydande aktivitet. Praktiskt taget allaområden i samhällslivet berörs härav. Somjag i det föregående framhållit blir dessutom de automatiskakostnadsökningarna för att vidmakthålla redan gjorda åtaganden mycket stora. Det är givet attdessa förhållanden i kombination med den samhällsekonomiska och statsfinansiellasituationen gör att utrymmet för nya 4 1978/79. Bilaga 1 och 2. Prop.1978/79:100 Bilaga 2 Budgetförslagel 50 I årets budgetförslag har därför nya utgiftsåtaganden begränsats till ett fåtal av de allra mest angelägna ändamålsområdenaför vilka jag närmare redogör i det följande. Innan jag går in på dessa, vill jag nämnanågra vikliga områden som inte tas upp ,men där regeringen kommer att lägga fram förslag till senare under innevarande riksmöte.Sådana områden är förbättringar i föräldraförsäkringen, åtgärder inomtrafikpolitiken, ställningstaganden till förslag års skatteutredning, från kommunalekonomiskautredningen och från företagsskatteberedningen, riktlinjer för den framtida skogspolitiken, riktlinjer för den fortsattaregionalpolitiken, åtgärder inom tekoindustrin, inriktningen avindustripolitiken samt inriktningen av den framtida energipolitiken. Det är ett primärt mål för regeringenspolitik att trygga sysselsättningen. Dettahar satt sin prägel på hela den ekonomiska politikens inriktning. De bedömningar av konjunkturutvecklingensom redovisas i finansplanen innebär att industrins efterfrågan på arbetskraftsuccessivt kommer att förstärkas . En sådan förbättring på den öppnaarbetsmarknaden medger att de särskilda insatserna för att värna om sysselsättningen kan minska i omfattning. Underen konjunkturuppgång ställs emellertid arbetsmarknadspolitiken inför nyakrav. Det är i första hand under en uppåtgående konjunktur som det skapasförutsättningar att åstadkomma den nödvändiga strukturomvandlingen. En sådan strukturell anpassning kräveratt arbetsförmedlingen har resurser för att ge upplysning och stöd i olikaformer till dem som behöver byta arbete eller till nytillträdande. Regeringenhar därför, utöver vad som tidigareplanerats, förstärkt arbetsförmedlingensresurser för detta ändamål. beräknas över 50 000personer vara sysselsatta iberedskapsarbeten. En rad insatser görs för att ordna beredskapsarbeten inomtjänstesektorn, inte minst för ungdomar och andra nytillträdande påarbetsmarknaden. Regeringenupprätthåller en fortsatt hög beredskap för arbetsmarknadspolitiska åtgärder under budgetåret1979/80. Anslagen är i enlighet med budgetteknisk praxis konjunkturneutraltberäknade. I nuvarande sysselsättningsläge är detangeläget att personer som är eller löper risk att bli arbetslösa erbjudsutbildning. Förutom utbildning inom företagen av anställda som hotas avpermittering, sker utbildning till nyayrken inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen. Även inom gymnasieskolanförbättras möjligheterna att ge utbildning som underlättar för ungdomar att fåstadigvarande arbete. 1978/79:100 Bilaga 2 Budgetförslaget 51 Arbetsförmedlingen har enviktig roll i en effektivt fungerandearbetsmarknad. föreslås få ett betydande antal nyatjänster i första hand avsedda för den individuella platsförmedlingen. Arbetsmarknadspolitikeninnefattar förutom sysselsättningsskapande åtgärder även frågor rörande bl. a.arbetarskydd och anställningsskydd. harbyggts ut väsentligt och har ca 1 200 anställda.För /80 tillförs verket i budgetförslaget ytterligare tjänster.Verket ges vidare medel bl. a. för uppbyggnaden av det nya informationssystemetom arbetsskador. För att uppnå jämställdhet mellan könen måstearbetslivets struktur förändras. Den könsrollsbundna arbetsmarknaden måstebrytas upp och fler män och kvinnor få möjlighet att förena yrkesansvar medansvar för barn och hem.