prop · G203205 · 1978-12-31 00:00:00 — Kommittén föreslår vidare all i en förordning utfärdad avregeringen införs förhållandevis detaljerade föreskrifter som reglerar komraunensmöjligheter all besluta ora avsleg från bortforslingsskyldighelen inom områdenmed olika slag av bebyggelse och för olika lyper av avfall. Kommittén är inle enig. Två ledamöler anser att utredningsförslagelinte kan läggas till grund för en ny renhållningslagstiftning. De menar atl förslagetatt fastighetsägarna själva skall få välja om de vill omhänderta sill avfalleller inle kommer all bl. a. leda lill ökad nedskräpning och till avsevärda prakliskaoch organisatoriska problem för kommunerna. Enligt reservanternas mening bordei stället förslag ha lagts fram om en generös dispensgivning från kommunernashämtningsskyldighet inom ramen för en i huvudsak bibehållenrenhållningsorganisation. Förslaget atl i ökad utsträckning överiämna ansvaret förrenhållningen till kommunema lillslyrks eller lämnas utan erinran av de flestaremissinstanserna. Från flera håll framhålls atl kommunema är de som är bästskickade alt bedöma behovel av renhållning inom kommunema. Kommunförbundelanser dock alt kommittén inte i tillräcklig grad beaktat kommunernas inlressen.Enligl förbundel bör nu ansvarel för renhållningen mera fullständigt förasöver på kommunema. Förbundet föreslår därför all varje kommun åläggs aUupprätta en plan för renhållningen inora kommunen. Planen skall tillgodoseskäliga hälso- och miljövårdskrav och beskriva vilka områden som skallomfattas av kommunens renhållningsverksamhet och hur denna i slora drag skallfullgöras. För atl tillgodose den enskildes krav på medinflytande vid planeringav renhållningen föreslår förbundet au planen uppräuas i samråd med grupper ochsammanslutningar som fö- Prop.1978/79:205 13 reträder olika kategorier av fastighetsägare och nyttianderätlshavare.Förbundet pekar även på möjligheten att föreskriva att vid planläggningenhänsyn skall tas till den enskildes möjligheter atl återvinna avfall eller påannat sätt medverka vid hanteringen i syfte all sänka kostnadema. Planen bör enliglkommunförbundet beslulas av kommunfullmäklige varigenomrenhållningsverksamheten blir politiskt förankrad i kommunen. De allraflesta remissinstanser avstyrker kommitléns förslag att enskildafastighetsinnehavare i glesbygd skall kunna befria sig från kommunens renhållningstjänslergenom en enkel anmälan lill kommunen. Många remissinstanser pekar på riskenför atl den föreslagna friheten för de enskilda all själva välja melod föromhändertagande av avfall kommer att leda lill ökad nedskräpning i naturen och etlökal missbruk av sopbehällare vid rastplatser utmed vägarna. Vidare framhållsfrån flera håll svårighetema för de enskilda att själva behandla sitt komposlerbaraavfall på ett från sanitär synpunkl godtagbart sätl. Kritik riktas särskilt molden möjlighet som öppnas för de enskilda alt själva ta hand om slam från slamavskiljnings-brunnarochslamtankar. Bl.a. , och kommunförbundet menarvidare atl den efterkontroll som anmälningssyslemet förutsätter kommer allkräva en förslärkning eller omprioritering av de knappa tillsynsresursema.Enligl synes förslaget leda lill en övermäktig arbetsbördaför hälsovårdsnämnderna. Flera remissinslanser framhåller all anmälningsförfarandelkommer all medföra svårigheier för kommunerna alt planera och upprätthålla entillfredsställande renhållningsorganisation i glesbygdsområdena. Mångakommuner gör gällande att bortfallet av abonnenter i motsats lill vad kommillénhävdat kommer att medföra ökade kosinader som antingen måste bäras av deabonnenter som kvarstår i hämlningssyslemet eller också läckas av skattemedel.Remissinstanserna kritiserar vidare införandel av begreppet renhållningslätorl.Kriliken riktar sig bl.a. mot atl ytterligare ell lätorlsbe-grepp införs.Vidare anförs all den indelning av kommunerna i renhåll-ningstäiorler och andraområden som förslagel förutsätter kommer att vålla beiydandegränsdragningsproblem. Remissinslanserna anser all dessa gränsdragningsproblemsäkerligen kommer all ge upphov lill ytteriigare missnöje hos kommuninvånarna. Jag vill lill en början undersiryka alt införandet av dennya renhållningslagsliftningen har inneburit en avsevärd förbättring avrenhållningen i kommunerna. Därigenom har också ökade möjligheter skapats allfå till slånd elt från hälso- och miljövårdssynpunkl bäitre omhändertagande avhushållsavfallet och en ökad återvinning. Det är sålunda allmänl omvittnat attnedskräpningen särskilt i glesbygdsområdena har minskal påtagligt under senareår. innebar införandet av det obligatoriska kommunalarenhållningsmonopolet en genomgripande förändring av den ordning som hade rått dittills.Det var därför naturligt all vissa problem uppstod. gjordes vissasmärre förändringar i lagstiftningen som gav kommu- Prop.1978/79: 205 14 nerna ökade möjligheter att själva bestämma den närmareomfattningen av renhållningsverksamhelen. Även om många kommuner efter dennalagändring tycks ha funnil formerna för en effektivare renhållningsorganisa-lionmed en gentemot fastighetsägarna smidig tillämpning har kritiken mol lagstiftningenstillämpning ändå forlsall och den har då oftast gällt tillämpningen inomglesbygds- och fritidshusområden. Bl.a. har framhällits att den enskildesmöjligheter atl påverka ulformningen av renhållningen inom kommunen ärbristfällig. Jag anser alt denna kritik i viss mån är befogad. Det finns därförenligt min mening anledning all vidta yiieriigare ålgärder för alt torbättramöjligheterna att anpassa renhållningen till lokala och individuella behov. Kommittén har i sina strävanden att komma till rätta medde problem som kvarstår föreslagil fl ena sidan atl kommunema skall ges vidgadebefogenheter att besluta om den närmare omfattningen av renhållningsverksamhelenoch å andra sidan alt det skall ankomma pä fastighetsinnehavarna i glesbygdenatt själva avgöra um de har behov av att anlita kommunens renhiillningsserviceeller vill omhänderta avfallet själva. Förslaget atl faslighelsinnehavarna ulanför tätort skallges en i det närmaste fullständig frihel att själva ta hand om sitt avfall harsom nämnts avstyrkts av flertalet remissinstanser. Inte heller jag kan godta förslagel.Som många remissinstanser anför kommer sannolikt möjligheten att ställa sigutanför den kommunala renhållningen att ulnyltjas inte bara av dem som harförutsättningar och vilja atl på elt från hälso- och miljövårdssynpunktgodtagbart sätt omhänderta silt avfall. Del finns som remissinslanserna anförrisk för atl många fastighetsinnehavare kommer att av bl.a. kostnadsskäl avslåfrån atl anlita den kommunala sophämtningen. Till delta kommer att som fleraremissinstanser anför hälsovårdsnämnderna saknar resurser att i efterhandkontrollera atl sanitär olägenhet och nedskräpning inle uppkommer hos dem somhar vall all själva hantera sill avfall. Förslagel innebär således risk förökad nedskräpning och en återgång till de förhållanden som rådde förerenhållningslagens ikraftlrädande. Liksom flera remissinslanser anserjag ävenall den gränsdragning mellan renhållningstätort och övriga områden inomkommunen som förslagel förutsätter kan leda till betydande svårigheter itillämpningen. För att skäliga hälso-och miljövårdskrav skall lillgodoses måstealltså andra lösningar väljas än dem som kommittén har förordat i dettahänseende. I likhel med kommillén och remissinstanserna anserjag attkommunernas handlingsfrihet beträffande renhållningen bör öka. Kommitléns förslaginnebär emellertid alt en betydande del av siatskonlrollen över kommunernasrenhållning fortfarande behålls genom föreskrifter meddelade av regeringen. 1de av kommittén föreslagna föreskrifterna är sålunda bl.a. förutsättningarnaför dispenser från kommuns borlforslingsskyldighet när det gäller fastigheterinom resp. utom renhållningstätort och för olika slag av avfall noggrantangivna. Enligt kommunförbundet har kommittén inte i Prop.1978/79:205 , 15 tillräcklig grad beaklat kommunernas inlressen. Ansvaretför renhållningen bör enligt förbundel mera fullständigt föras över på könimunerna.Jag delar kommunförbundets uppfattning. Det är en allmän sirävan att inskränka den statligadetaljregleringen och vidga utrymmet för lokal självförvalining. Jag ärövertygad om all kommunerna känner sill ansvar för dessa frågor och har enpositiv vilja alt tillgodose renhållningslagsliftningens syften. Den kommunalarenhållningen är också väl inarbetad och fungerar på det hela laget väl.Kommunerna är som flera remissinstanser framhåller de som bäst kan bedöma detlokala behovet av renhållning. Genom atl beslutanderätten i huvudsakligöverensstämmelse med kommunförbundets förslag decentraliseras lill kommunernakan renhällningsorganisationen enligt min mening göras mer smidig ochrationell. Kommunen ges därigenom bättre möjligheter alt ge kommunmedlemmarna ensamhällsservice anpassad till envars lokala och personliga behov. Förslaget gerockså utrymme för kommunen all under vissa förutsättningar låla de enskildasjälva ombesörja transporter av sill eget avfall eller au deslruera avfallet. Samlidiglinnebär förbundels förslag att kommunmedlemmarna ges möjlighet alt på elttidigt stadium påverka renhållningens ulformning. Förslaget innebär enligt minmening en rimlig avvägning mellan olika intressen och bör därför ligga tillgrund för en översyn av lagstiftningen på områdei. Utgångspunkten bör därvidvara alt en ny renhållningslag ges karaktär av ramlagstiftning med allmänlhållna beslämmelser som ger kommunerna stor frihel atl med beakiande av allmännaoch enskilda intressen uiforma renhållningen på del sätl som de finner lämpligtmed hänsyn till lokala förhållanden. I det följande utvecklar jag med kommunförbundels förslagsom grund huvudprinciperna i milt förslag till ny renhållningslagsliftning.Bestämmelsernas närmare utformning avserjag att återkomma till i enspecialmotivering. Enligt kommunförbundets förslag skall i lag fastslås allför varje kommun skall finnas en renhållningsplan som anger hur bortforslingav hushållsavfall inom kommunen skall vara anordnad. Denna plan skall fastställasav kommunfullmäklige. Av planen skall framgå vilka områden som skall omfattasav den kommunala renhållningsverksamhelen och hur denna i slora drag skallfullgöras. Kommunen bör enligl kommunförbundet ges slor frihet att beslämma omplanens ulformning och närmare innehåll. Vissa i lag angivna krav bör dock slällaspå planens innehåll. Planen skall således tillgodose skäliga hälso- ochmiljövårdskrav. Dessulom skall planen uiformas så att skälig hänsyn las lillden enskildes möjligheter all återvinna avfall eller på annal sätt medverkavid hanteringen i syfte alt sänka koslnaderna. bör planenupprättas i samråd med grupper Prop.1978/79: 205 16 och sammansliilningar som företräder olika kaiegorler av lasiigheisiigarcoch nyltjanderätishavare. Del börenligi förbundet också övervägas om inteplanförslag skall slällas ul för att ge alla kommunens invanaie möjlighei all fiamförasina synpunkler. Begreppet renhållningsplan är enligl kommunförbundet inlenågon nyhet. Praktiskt tagel alla kommuner lorde ha angett sin fakiisk;trenhällningsverksamhet i någon form av skriftligt dokument, som vanligen kallasrenhållningsplan. Det egentligt nya med förslagel är all planen skall faslsiällasav kommunfullmäktige. Detla innebär enligt förbundet alt renhållningsverksamhelenblir politiskt förankrad i kommunen som planen blir rättsligtavgörande för både kommunens och de enskildas ömsesidiga rättigheter ochskyldigheter i frågor som rör hantering av hushälls-avfall. I enlighet med vad jag har anfört bör renhållningslagsliftningeni överensstämmelse med kommunförbundets förslag ges karaklär av ramlagstiftningmed allmänl hållna bestämmelser. Bestämmelserna bör ge kommunerna stor frihelatt med beaktande av hälso- och miljövardssyn-punkter och av kommunmedlemmarnasönskemål utforma renhållningen på ell ändamålsenligt säll. Jag ansluler mig lillkommunförbundets lörslag att i lagen skall tas in föreskrifter om att för varjekommun skall finnas lokala bestämmelser (renhållningsplan), som antas avkommunfullmäktige, om vad som skall gälla för bortforslingen av hushållsavfallinom kommunen. I lagen bör också anges atl kommunen, när den planlägger ochbeslutar hur bortforslingen skall ske, skall ta hänsyn till kommunmedlemmarnasmöjligheler atl själva omhänderta sill avfall på ell från hälso- och miljövårdssynpunklgodtagbart sätt. Vidare bör i lagen anges att kommunen skall tillse att bortforslingenanpassas till behovet för olika slag av bebyggelse. Jag anser emellertid attdel är missvisande alt beteckna de föreskrifter som skall gälla för bortforslingensom en plan. Begreppel plan för tankarna till byggnadslagstiftningensplanbegrepp som har en annan innebörd. Kommunernas rätt alt själva beslämma omrenhållningen är i stället ett utflöde av den s. k. kommunalaförordningsmakten som i andra sammanhang kommil till uttryck i exempelvislokala ordningsstadgor och hälsovårds-ordningar. Med hänsyn härtill föreslårjag all dessa lokala föreskrifter i stället benämns renhållningsordningar. Med utgångspunkt från kommunförbundets förslag skall jag idel följande närmare utveckla hur en renhållningsordning enligt min mening börutformas. Renhållningsordningen skall i allt väsentligt reglerakommunens och kommuninvånarnas rättigheter och skyldigheter i fråga om bortforslingenav hushållsavfall. Bestämmandet av avgifter för renhällningstjänsterna bör dockäven i fortsättningen ske i enlighet med vad som gäller enligt lagen omkommunala renhållningsavgifter. har inle föreslagilnågon ändring i de principer som gäller vid bestämmande av av- Prop.1978/79: 205 17 Vid bestämmande av avgifter skall kommunen allisääven fortsättningsvis iaklta självkostnads- och likställighetsprincipen. Av renhållningsordningen bör klart framgå hur kommunenavser att fullgöra sin renhållningsskyldighet. Även om det i de flesta fallinte kan krävas alt kommunen anger vad som skall gälla för varje enskildfastighet fär renhållningsordningen inle ge upphov till någon tvekan om vadsom gäller belräffande renhållningen för olika slag av fasligheter inom skildadelar av kommunen. Renhållningsordningen skall omfatta hela kommunen, vilket innebäratt även det förhällandet alt organiserad avfallshämtning inte ansesbehöva förekomma inom viss del av kommunen skall anges. Som tidigare anförtsbör dock kommunen i övrigt ha frihet att inom ramen för vad som kan ansesgodtagbart från hälso- och miljövårdssynpunkt beslämma renhållningsordningensinnehåll med hänsyn till lokala förhållanden och de enskildas behov avsamhällsservice. Jag kan tänka mig alt renhållningen i många fall kanbehöva uiformas på olika säll inom skilda delar av kommunen. Lämpligen bör dåkommunen delas in i områden, varvid i renhållningsordningen bör anges vad somskall gälla inom de olika områdena. Av renhållningsordningen bör också framgåom kommunens renhållningsservice omfaltar allt hushållsavfall eller endastvisst slag av hushållsavfall, var avfallet skall hämtas och hur ofta deltaskall ske. Jag vill erinra om all det finns möjligheter att meddelasärskilda beslämmelser i fråga om trädgårdsavfall. finns säkertäven skäl atl göra skillnad mellan tätbebyggelse och glesbebyggelse ellermellan permanentbebyggelse och fritidsbebyggelse. Som komplemenl lill föreskriftema i renhållningsordningenbör lämpligen finnas detaljkartor av vilka framgår gränsdragningen mellanområden med olika beslämmelser. För kommuninvånarnas informaiion bör dessulomfinnas en översiktlig karta som anger vad som gäller inom kommunen i desshelhet i fråga om hanteringen av hushållsavfall. I renhållningsordningen bör som jag lidigare har anförthänsyn las lill de enskilda kommuninvånarnas inlressen. Det torde dock inlevara möjligl all vid fastställandet av renhållningsordning ta hänsyn lill omsländighetemai varje enskilt fall. Det bör därför finnas möjlighet att medge undantag frånföreskrifterna i renhållningsordningen. Det kan exempelvis framstå somomotiverat atl en enskild med elt litet hushåll och möjligheter att själv omhändertasitt avfall på elt godtagbart sätl skall vara tvungen att lämna avfallet tillkommunen därför alt del i övrigt föreligger behov av avfallshämininginom området i fråga. Fastighetsinnehavare med s. k. mullrumanläggning börnormall kunna ta hand om silt komposlerbara avfall själva. Likaså föreliggerdet särskilda förutsättningar atl omhänderta avfall på jordbruksfastigheter meddjurhållning. Därtill kommer att förhållandena förändras samlidigl sombostadsbebyggelsen förändras. Behovel och förutsättningarna all medge undanlagär emellerlid vitt skilda i olika kommuner, l.ex. å den ena sidan istorstadskommuner och å den andra i 2 1978179. Prop.1978/79:205 18 kommuner med stora glesbygdsområden. Med hänsyn härtillbör det ankomma på kommunerna att genom föreskrifter i renhållningsordningenange under vilka förutsättningar undantag från renhållningsordningens horlforslingsheslämmelserkan medges. Del bör ankomma på hälsovårdsnämnden att i det enskilda falletmeddela beslut om undanlag. Jag vill emellertid understryka atl denna möjlighettill undanlag bör ses som etl komplement till renhållningsordningen. Underförutsättning alt renhållningsordningen utformas med tillbörlig hänsyn lill deenskildas önskemål, torde behovet av atl meddela dispenser bli begränsat. Renhållningsordningen måste innan den fastställs av kommunfullmäkligeföregås av ett grundligt förberedelsearbete. Det organ inom kommunen som får ansvarelför atl utarbeta förslag lill renhållningsordning bör givetvis samråda medandra kommunala organ som ansvarar för verksamhet som kan beröra den kommunalarenhållningen. Elt mycket vikligt led i förberedelsearbetet är att inhämtaberörda kommunmedlemmars önskemål och synpunkler på renhållningsverksamhelen.Detta bör ske under beredningsarbetet genom samråd medenskilda eller sammanslutningar som företräder enskilda. Förslaget bör dessulomslällas ut så alt lillfälle ges att framställa erinringar mot förslaget innandet antas av ftillmäktige. Delsamma bör i princip gälla även vid ändringar irenhållningsordningen. Utställandet av renhållningsordningen skapar även förutsättningarför en bällre information lill kommuninvånarna från kommunens sida, eftersomkommunen renhållningsordningen är utställd får ett naturligt tillfälleatl vid sammankomster eller på annal sätt lämna information om den kommunalarenhållningen. Som jag tidigare framhållit är samrådet med de enskildasom berörs av renhållningsordningen och utslällningsförfarandel en viktig del isträvandena alt öka kommuninvånarnas inflylande på renhållningen. Samrådsskyldighelenoch skyldigheten atl utställa förslagen lill renhållningsordning bör därförlagfästas. Med hänsyn till atl kommunen har del yttersta ansvaret förrenhållningen bör kommunen vara skyldig att erbjuda sina renhållningstjänsleräven inom områden där det enligl renhållningsordningen inte förekommer någonregelbunden hämtning av hushållsavfall eller där hämtningen ärbegränsad. Kommunen bör alllså vara skyldig all tillhandahålla renhållningsserviceuiöver vad som behövs för alt tillgodose hälso- och miljövårdens inlressen omen fastighetsinnehavare begär del. Skyldigheten bör dock inle vara ovillkorlig.Om del framstår som oskäligt, t. ex. med hänsyn till att hämtningsplalsen äravsides belägen eller svår atl nå med hänsyn lill vägförhållandena, börkommunen kunna vägra atl hämta avfallet. 1978/79:205 19 2.3 Förslag till ny renhållningslagstiftning Beslämmelserna om renhållning är som lidigare nämntsuppdelade p;i olika författningar. Tre olika regelsyslem gäller på området.Dels finns hälsovårdsstadgans beslämmelser om renhållning kompletlerad medlokala hälsovårdsordningar som syftar lill alt förebygga sanitär olägenhel. Förhuvuddragen i dessa bestämmelser har jag redogjort i avsnitt 2,1, Dessutomfinns kommunala renhällningslagen med tillhörande kungörelse vilken som lidigarehar nämnts innebär etl kommunalt bortforslingsmonopol för avfall från hushålloch liknande avfall. Dess syfte är atl genom att principiellt Släggakommunerna skyldighet atl från de olika fastigheterna forsla bort och slutiiglomhänderta avfallet åstadkomma en effektiv renhållning som omfatlar hela landet.1 renhällningslagen finns också beslämmelser som ger regeringen möjlighet altföreskriva att även annat avfall än hushållsavfall skall omfattas av delkommunala renhållningsmonopolet. Sådana föreskrifter har meddelats beträffandevissa slag av miljöfarligt avfall, pappersavfall och avfall från fartyg somligger i hamn. I lagen finns också bestämmelser som öppnar möjlighet förregeringen all föreskriva atl avfall som skall forslas bort genom kommunensförsorg skall förvaras skilt frän annat avfall i avvaktan på bortlransporten, s.k. separalionsskyldighel. Ett tredje regelsyslem är beslämmelserna i lagen omkommunala renhållningsavgifter, som har till syfte alt ge kommun möjlighet atli form av en taxa ta ut sina självkosinader för renhållningen avkommunmedlemmarna. Dessa olika regelsystem griper enligt kommillén in ivarandra med vissa tillämpningssvårigheter som följd. avgörs frågor omtillstånd för fastighetsinnehavare att slutligt behandla hushållsavfall enligthälsovårdslagstiftningen, medan frågor om undanlag från kommunernas hämtningsskyldighetbelräffande sådant avfall i princip avgörs enligl renhållningslagsliftningen.För allmänheten framstår denna ordning som förvirrande. För de rältstillämpandemyndigheterna är del ofta förenat med svårigheter att lolka vad sökanden ellerklaganden i etl renhållningsärende vill uppnå. Vederbörande kan Önska att blibefriad från behandlingsförbudet i hälsovårdsordningen eller atl kommunen med slödav någon bestämmelse i renhållningskungörelsen skall meddela dispens eller hoslänsslyrelsen söka dispens från hämlningsskyldigheten belräffande avfall frånifrågavarande fastighet. För alt undgå nu nämnda gränsdragningsproblem föreslår kommillénalt samtliga beslämmelser om uppsamling, förvaring, bortforsling och omhändertagandeav hushållsavfall, vilka således återfinns på skilda håll i lagstiftningen,förs samman t-'l en lag med grundläggande föreskrifter och en förordning medverkställ.ghetsföreskrifier. I den nya lagen bör också tas in bestämmelser omkommunala renhållningsavgifter. Vidare föresläs atl renhållningslagens nyssangivna bestämmelser om annal avfall än hushållsavfall och om separalionsskyldighellas in i den nya lagen. Lagen bör enligt kommittén benämnas lag om hantering avavfall. Prop.1978/79: 205 20 Enligt kommittén bör däremot de bestämmelser omrenhållning på allmänna platser m.m. som finns i 1-3 §§ renhållningslagenvara kvar i avvaktan på att ställning las till galukostnadsutredningensbelänkande (SOU 1977:65) Kommunernas gatuhållning, 1 belänkandet föreslås nämligenvissa ändringar av dessa bestämmelser. Det gäller bestämmelserna om kommunensskyldighet atl svara för renhållningen av gata. park eller annan allmän plalsi område med stadsplan (1 tj) liksom beslämmelsen om kommunens möjlighet allålägga fastighetsägare att svara för renhållningen av gängbana utanför sinfaslighet (2 §). Del gäller även föreskriften om atl kommunen skall svara förrenhållningen på platser utanför stadsplanelagl område där allmänhelen ägerfritt färdas (3 §). De allra flesta remissinstanserna tillstyrker i alllväsentligt kommitténs förslag. För atl undanröja de olägenheter som del otvivelaktigtinnebär atl ha bestämmelserna om renhållning uppdelade på olika författningaranser jag i likhet med kommittén atl dessa beslämmelser så långt möjligt bör förassamman i en lag. Enligt min mening bör i huvudsaklig överensslämmelse medkommitténs förslag i den nya lagen las in en allmän aktsamhetsregel som molsvararbeslämmelserna om uppsamling, förvaring och bortforsling i 47-49 samt 51 och52 §§ hälsovårdsstadgan. Som huvudregel bör gälla atl avfall skall hanleras på sådanisäll alt det inle uppkommer olägenhet från hälso- och miljövårdssynpunkt.Utrymmen och behållare för förvaring av avfall skall vara så beskaffade ochskall skötas på sådani säll all olägenhel inte uppstår.