prop · G203195 · 1978-12-31 00:00:00 — Som kommittén föreslår bör en förutsättning vara att enmajoritet om fem sjättedelar av utskottets ledamöter förenar sig om ett beslulom undanlag. Medhänvisning lill del anförda förordar jag alt rätlighetsskyddsutredningensförslag om en särskild tidsfrist vid grundlagsstiftning genomförs. Jagövergår nu till frågan om folkomrösining angående vilande grundlagsförslag. Delsvenska statsskicket kan som kommittén framhåller karakteriseras som enrepresentativ, pariamentarisk demokrati. a. alt den politiskaverksamheien främsi försiggår genom partier. De enskilda medborgarnasgrundläggande konsiilulionella uppgift är all vid regelbundel återkommandeallmänna val utse de partipolitiskt engagerade personer som skall förelräda demi de olika beslutande församlingarna: , kommunfullmäktige ochlandsiing. Del är lydligl att ell styrelseskick som är uppbyggl på della sätlskulle kunna utsättas för allvarliga störningar om folkomröstningar kom alluigöra ell mera normall åierkommande inslag i det politiska beslulsfallandel. Isvensk rätl förekommer f n. inte heller någon annan form av folkomröstning änden rådgivande Qfr 8 kap. 4 § RF). För att en folkomrösining skall komma lillstånd krävs att genom vanligt 1978/79:195 52 majoritelsbcslulsliftar en lag i frågan. Vadsom har sagls nu utesluter emellertid inle all ell folkomröslningsinsiiluisiirskill avsell för grundlagsfrågor kan vara av värde. Del har också vidskilda lillfällen föreslagits alt en möjlighel lill beslutande folkomröstningskulle öppnas såviii giiller stiftande av grundlag. Enligt RF:s inledandestadgande ulgår all offenilig makt i från folkel. Vissa principiellaskäl lalar därför för all folkel får möjlighel all la direkl del i denbesluisprocess som syfiar lill all slälla uppde grundliiggande reglerna omvilka organ som skall ulöva denna makl, om hur dessa organ skall ulses, om hurmakten skall fördelas mellan dem och om vilka gränser .som skall sällas för denoffenlliga maklulövningen. De principiella skälen för folkomrösining som ellled i grundlagssliflningsförfarandel har ytterligare ökal i siyrka i och medall del i RF ha förts in ell omfaUande regelsyslem med uppgift all skydda demedborgerliga fri- och rällighelerna mol angrepp från del allmännas sida. Kommitténhar erinrat om alt två av de lyngsla skälen mol all använda sig avfolkomröstningar-svårigheterna atl formulera frågorna och svårigheterna atttolka omröslningsresullaten - kommer all sakna bärkraft i fråga omgrundlagsomröslningar som får den formen att folkel endasl har atl säga jaeller nej tili ell förslag som har anlagils som vilande avrik.sdagen. Ilikhel med kommiuén förordarjag mol bakgrund av del anförda att vårt nuvarandegrundlagsstiftningsförfarande kompletteras med ett folkomröslningsinsiilui sominnebär all beslutande folkomröstning i en grundlagsfråga kan förrrällas efterdet försia men före del andra av de två riksdagsbesluten. Om ell sådantinstitut skall kunna fylla sin funklion kan man lydligen inle, som i fråga omden vanliga rådgivande folkomröslningen, överlämna ål riksdagsmajorileten allavgöra om del skall komma lill användning eller inte. Man får i ställetantingen låla folkomrösining uigöra ell obligatoriskt inslag igrundlagssliftningsproceduren eller ge en riksdagsminoriiet av viss storlekräll alt få till stånd en folkomrösining. Avdessa alternativ kan del försia från renl principiella utgångspunkter te sigmest tilltalande. Man måsle emellertid beakla atl även grundlagsändringar intesällan kan vara av ganska detaljbetonad, leknisk karaktär och ulan störrebelydelse för folksiyrelsen som sådan. Grundsatsen atl folket bör ha möjlighelall della i beslul som är av grundläggande belydelse för del demokraiiskastyrelseskicket eller för medborgarnas fri- och rälligheler kräver således inleatl folkomröstning äger rum i samband med varje grundlagsändring. Man kantvärtom befara att institutet skulle förlora i värde om del kom till användningalllför ofta. Slutsatsenav del sagda blir att folkomröstning av det slag som del här är fråga om börkomma lill stånd försl efter särskilt beslul men all ell sådani beslul skallkunna fallas redan av en minoriiei av ledamöier. Ett beslul omfolkomrösining bör emellerlid å andra sidan fordra anslutning av en så storandel av all man inle behöver befara all omröstnings- 1978/79:195 53 möjlighetenkommer all missbrukas. Del antal som genomgående har föreslagits isammanhangei-en iredjedel av ledamöter-anserjag innebära en lämpligavvägning i frågan. Som yUeriigare en garanii mol illojal användning avIblkomröslningsinstilulel bör, efter mönsier av vad som gäller i fråga ommisstroendeförklaring, föreskrivas all yrkande om folkomrösining får tas upplill prövning bara om minst en liondel av ledamöier slår bakom del.Vidare bör gälla all ell sådani yrkande skall få framslällas endasl under enganska korl lidsperiod efter beslutet alt anta ell grundlagsförslag somvilande. Ifråga om lidpunkien för folkomrösining i en grundlagssliftningsfråga förordarjag i likhel med kommittén all en sådan folkomrösining igrundlagssliftningsfråga skall anordnas samiidigi med del riksdagsval somenligt giillande ordning skall föregå del andra riksdagsbeslutet. Denfråga som skall siiillas lill folkel är om ell vissl vilande grundlagsförslagskall godias eller förkastas. Svaret skall alllså vara ja eller nej. Med hänsynlill all folkomrösiningsinsiiiulels syfte inle är atl försvåra önskvärdamoderniseringar av grundlagarna bör för att gmndlagsändring skall kunna kommalill stånd inte krävas aklivi slöd av huvuddelen av de röstande. Instituieissyfte uppnås redan genom en reglering som i stället innebär all ett förslag ärförkaslal om mer än hälften av de rösiande har röstat mol det och nej-rösternaockså molsvarar mer än hälfien av de godkända rösler som har avgivils i delsamiidigi förrättade riksdagsvalet. Också på denna punkl ansluler jag mig lillde förslag i frågan som har framförls av rättighetsskyddsutredningen ochlidigare. Möjlighellill besluiande folkomröstning bör föreligga också i fråga om beslul som lillföljd av särskilda regler i RF fallas i grundlagssliflningsform. Undanlag böremellerlid göras för RO. Beslämmelserna i RO gäller uteslutande riksdagensarbelsformer och inre organisaiion och de har därför inte samma grundläggandebelydelse för folksiyrelsen som reglerna i grundlagarna. Det bör därför även iforlsällningen ankomma på ensam alt beslula i de frågor som reglerasi RO. Förderådgivande folkomröstningarnas del gällerali besluten om de frågor som skallställas till medborgarna och om lidpunkien för omröslning skall ha formen avlag. Skälet härtill är atl dessa beslut ofta innefallar besväriigaSlällningsiaganden av sior poliiisk betydelse. Som har framgåti föreligger inlenågra sådana svårigheler såviii gäller folkomröstningar igrundlagsliftnings-frågor. Både fråges'äilningen och lidpunkien är här påförhand givna. Del finns därför inte någon anledning vare sig atl ge besluielom en sådan folkomröstning lagform eller alt bereda frågan i utskott.Beslulsförfarandet bör i siällei ulformas efter mönsier av vad som gäller förbeslut om misstroendeförklaring mol statsråd. Den enda punkl i sammanhangei somskulle kunna ge upphov till svårigheler gäller vad som skall anses vara ellvilande grundlagsförslag i molsals till två eller flera. Av RO (2 kap. 9 §)följer atl denna fråga i försia hand skall avgöras av talmannen i samband med 1978/79:195 54 kammarbehandlingen.Om kammaren inle skulle dela talmannens mening får frågan på vanligt sätlavgöras av konstitulionsutskoUel. 1della sammanhang vill jag också la upp frågan om en särskild lag om förfarandelvid folkomrösining. Somjagredan har nämnl skall föreskrifterom rådgivande folkomrösining i hela riketmeddelas genom lag, såväl vad gäller den fråga som skall ställas lillmedborgarna som beiräffande i.ex. rälten all delta i omröstningen, förfarandelvid röstningen och sammanräkningen av rösler. Vidde lillfällen när rådgivande folkomrösining har förekommii i vårt land (åren1922, 1955 och 1957) har hela förfarandel reglerals genom särskilda lagar.Några generella föreskrifter om vad som skall iakttas vid folkomröstning harhiltills inte funnits i lagsiiftningen. RF gör i och försig inle heller ensådan reglering nödvändig. Omman, som jag har förordal i det föregående, gör det möjligl för en minoritetinom atl få till stånd en folkomrösining, kan man emellerlid knappaslundvara en permanent lagsiiftning om folkomröstnings-förfarandel. I annal fallskulle man vara hänvisad anlingen lill lösningen all i det särskilda falletlåta samma minoritet fastställa också de nödvändiga förfarandereglerna ellerlill metoden atl låla för varje gång besluta dessa med vanligmajoritet. Båda alternativen är förenade med nackdelar av i försia handprincipiell nalur. Del får vidare också i fråga om rådgivande folkomröstningaranses från principiell synpunki tillfredsställande atl de gmnder som skallgälla vid en landsomfattande folkomröstning permanent finns angivna i lag.Också från praklisk synpunkt kan en sådan lagsiiftning ha fördelar. Jagförordar därför all generella lagbestämmelser nu meddelas om förfarandel vidfolkomröstning. Del torde av systematiska skäl vara en fördel altbeslämmelserna hålls skilda från reglerna om val. Jag föreslår alt de får bildaen frislående lag om förfarandel vid folkomrösining. Del synes nalurligl altlagen utformas så alt reglerna om folkomrösining överenssiämmer så nära sommöjligl med vad som gäller för val lill . 2.6Förstärkningar av särskilda fri- och rättigheter Jaghar i det föregående (avsniii 2.1) nämnl atl rällighetsskyddsutredningenföreslår all skyddet för vissa särskilda räuigheler skall byggas ul. Jag hardär också framhållit alt kommilléförslagel i dessa delar är väl ägnal atlläggas lill grund för lagsiiftning. De rättigheter som berörs av förslaget ärförbudet mol retroaktiv lagstiftning, rätlen till ersättning vid expropriationm. m., skyddet för svenskl medborgarskap och de processuella garantierna enligt2 kap. 9 § RF vid frihelsberövande. IRF finns förbud mol relroakliv I agsli fin i ng på straffrättens område. Enligt2 kap. 10 S RF får slraff ellerannan brolispåföljd inle åläggas för gärning sominte var belagd med påföljd när den förövades. Prop.1978/79:195 55 svårarebrottspåföljd åläggas för gärning an som var föreskriven då. Vad nu har saglsgäller också förverkande och annan särskild rällsverkan av broll. En utvidgningav förbudet mol retroaktiv lagsiiftning diskulerades i samband med 1976 årsreform på fri- och rältighelsområdel men genomfördes inle (jfr prop.1975/76:209 s. 125 f KU 1975/76:56 s. 35 ff). Rällighetsskyddsutredningenföreslår nu ett förbud också på skatte- och avgiftsområdet. Enligt förslagetfår skall eller avgift inle tas ut i vidare mån än som följer av föreskrift,som gällde när den omständighet inträffade som utlöste skatt- eller avgiftsskyldigheten.Två undanlag från förbudet föreslås. Dels för , om den finner ausärskilda skäl påkallar del, föreskriva all skall eller avgift får las ut ocksåi annat fall. Förutsättningen för detta är dock alt den omständighet somutlöste skatt- eller avgiftsskyldighelen inträffade anlingen sedan ett avregeringen eller riksdagsutskott framlagl förslag därlill hade lämnats tillriksdagen eller sedan regeringen hade lämnat meddelande i saken genomen skrivelse. Dels får härulöver föreskriva undantag frånhuvudregeln, om finner atl del är påkallal av särskilda skäl isamband med krig, krigsfara eller svår ekonomisk kris. Huvudskäletmol retroaktiv lagsliflning på skalle- och avgiftsområdet är atl en sådanlagstiftning bryier mot grundsatsen att man i förväg skall kunna bedöma derättsliga konsekvenserna av sitt handlande. Som kommittén framhåller innebärretroaktivitet på detla område alt en skaltskyldig som handlar med utgångspunkti gällande rätl riskerar att hans handling kommer all bedömas efter regler somhar tillkommit i efterhand, när han inle kan göra gjort ogjort. Omretroaktiviteten innebären skärpning av skattereglerna, kan han t. ex. iefterhand bli vägrad avdrag för kostnader som var avdragsgilla när debetalades. Ett annal exempel är att en gåva blir högre beskattad än givaren ochmottagaren har räknai med. Delär som kommiuén framhåller ett rältssäkerhetsintresse av vikt atl skattelagarinte ulan starka skäl ges lillbakaverkande kraft. I en lid då en stor och växandeandel av medborgarnas inkomsler las ul i skatt för gemensamma ändamål skärpskraven på all skatleuttagets fördelning på olika grupper uppfattas som rättvis.Självklarl nödvändiggör delta bl. a. effekiiva ingripanden mol skattefusk ochskatlefiykt och en successiv översyn av skallesyslemet. Men måstekrävas att ändringarna sker på ett för de enskilda medborgarna godtagbart sätt. Delär alliså tydligt att starka skäl talar för någon form av förbud molskattelagstiftning som har retroaktiva effekier. Frågan är emellertid om del ärmöjligl all på ett tillfredsställande sätt i lagtext ange vad som skall förslåsmed retroaktiv lagstifining på förevarande område. Kommittén har föreslagit enregel enligt vilken det avgörande är om den omsländighel som utlöserskattskyldigheten inlräffar före eller efter lagens ikraftträdande. Enligt minmening får denna avgränsningsmetod godias. Den lorde som har framhållits 1978/79:195 56 vidremissbehandlingen ge skydd i del stora fiertalet fall. Del är f ö. klarl atlen sådan regel bör påverka statsmakternas ställningstaganden också uianför delegenlliga lillämpningsområdel. Rällighetsskyddsutredningenbehandlar ulföriigt frågan när skattskyldigheten skall anses inträda vid olikaskalleformer. Kommittén tar också upp andra närbesläktade lillämpningsfrågor.För min del villjag i allt väseniligt hänvisa till vad kommittén anför i dessadelar (betänkandet s. 157-161). Ensärskild fråga är om ett förbud mol retroaktiv lagsiiftning kan görasundantagslöst. Som kommittén har framhållit har regeringen och iflera lagstiftningsärenden anseit en viss retroaktiv tillämpningav nya skalleregler nödvändig. Dei har i dessa ärenden regelmässigl varit frågaom all sätla stopp tör förfaranden som regeringen och har ansetiinnebära kringgående av gällande skattelag. För au få ell snabbi slul på dessaförfaranden och för att inte de gamla reglerna i slutskedet av singiltighetslid skulle kunna utnyttjas i stegrad omfattning haren viss retroaktivlillämpning beslulals. Jag delar kommitténs uppfattning atl ell undantag frånretroakliviietsförbudel är motiverat för nu berörda fall. Somkommiuén har förordat bör undantaget begränsas till fall där de skallskyldiga iförväg har fåll ell aukiorilaiivt besked om all en kommande skatteregel avsesfå retroaktiv lillämpning. Vidare bör som förutsäuning gälla atl riksdagenfinner att sådan tillämpning är påkallad av särskilda skäl. Även i denna delfår jag beiräffande lillämpningsfrågor hänvisa lill vad kommiuén anför(betänkandet s. 161-163). Deltorde som kommittén framhåller allmänt anses att retroaktiv beskattning är eutillåtiigt medel när samhällel befinner sig i en allvariig krissiluation. andra undantag, som gäller vid krig, krigsfara eller svår ekonomiskkris, bör alllså godias. Enligtkommilléförslagel avser förbudel mol relroakliv skattelag bara sådana ändringarsom är lill de skattskyldigas nackdel. Inle heller i den delen finns anledninglill erinran. Förslagetomfattar föruiom skatter även avgifier. De skäl som har anförts företi förbudpå skatieområdet lalar i princip företi förbud också närdet gälleroffeniligrättsliga avgifter, t. ex. arbetsgivaravgifier. Emellerlid kan delifrågasällas om en förbudsregel formelll bör omfatia, föruiom avgifier lillstaten, även kommunala avgifter. Som kommunförbundet har framhållil gällerenligi rättspraxis förbud mol retroaktivt verkande beslut som innebär pålagorför kommunmedlemmarna. Dock har viss retroaktivitet godtagits såviu gäller kommunalaavgifier(RÄ 1956 1166, RÅ 1961190och RÅ 1974 A 2081). Enligt förbundel är delangeläget alt rådande praxis kan bibehållas för kommunernas del. Enligt minmening lalar siarka skäl tör atl principen om förbud mol relroaklivitel gälleräven beiräffande kommunala avgifter. Men också de undantag från denna principsom i rättspraxis har godkänts av regeringsrätten bör gälla. Med dessautgångspunkier måste en begränsning göras i den av kommittén föreslagna regeln.Lämpligasl torde vara att de 1978/79:195 57 kommunalaavgifterna lämnas hell uianför regleringen. Därigenom bibehålls gällanderällsläge. Pågrund av del anförda förordar jag att del av kommittén föreslagna förbudel molreiroaklivilel i fråga om skaller och statliga avgifier införs i RF. Rälien lill ersältning videxpropriation e . d . kommer lill uuryck i 2 kap. 18 § RF. Enligt dennaparagraf skall varje svensk medborgare vara lillförsäkrad ersättning enligtgrunder som bestäms i lag för det fall all hans egendom las i anspråk genom expropriationeller annal sådani förfogande. Det har vid lillkomslen av paragrafens nuvarandelydelse uttalats (prop. 1975/76:209 s. 124) all en ersältning som endasl ärsymbolisk inte uppfyller grundlagens krav. lagstiftningsärendeavslog yrkanden om att grundlagsregeln skulle kräva "skäligersättning" (KU 1975/76:56 s. 35, 62 fO. Rättenlill ersättning vid expropriation föreslås av rättighetsskyddsutredningenformulerad så att del skall bli fullt klart all den vilkens egendom tas i anspråkskall få ersältning försin förlusl. Förslaget innebär enligt motiven all RF gesen innebörd som i fråga om ersättningens kvalitet mera bestämt än nu knyter antill vad som är föreskrivet i vanlig lag. Ifråga om rälten lill ersältning vid expropriation e. d. anses nuvarandeersällningskrav i 2 kap. 18 S RF ha en materiell innebörd; enbart symboliskersättning är inle lillräcklig. Det är däremot oklart angivel vilkenersättningsstandard som grundlagsregeln kräver. I likhel medrällighetsskyddsutredningen anserjag atl paragrafen bör ges en innebörd sommera bestämt än nu knyter an lill vad som är föreskrivet i vanlig lag angåendeersättning vid expropriation och andra sådana förfoganden. Enligt min mening ärkommitténs förslag till ändring i bestämmelsen lämpligt ulformad. Som kommiuén anför skalldella grundlagssiadgande ses som en bekräftelse av den ersättningsnivå somnuvarande regler om ersältning vid expropriaiiva ingrepp har lett till.Siadgandel hindrar inte sådana föreskrifter som t.ex. 4 kap. 3Sexpropriationslagen (1972:19). Denna bestämmelse innebär au ersättning förvärdestegring efter viss i lagen angiven tidpunkt utgår endasl på vissagrunder. Grundlagsregeln hindrar inte heller atl ersätiningen begränsas tilldel värde som grundas på lillålen användning av den egendom del gäller. Deninnebär därvid ingen bindning såviu avser placeringen av bevisbördan i fråga omorsaken lill en stegring av egendomens värde. Över huvud laget hindrar regelninle prisreglering. Därvid är del givetvis det prisreglerade värdel och inleett ev. svarlabörsvärde som skall ligga till grund för beslämmandel aversättningen enligt 2 kap. 18 S RF. Om eU exproprialivi ingrepp medför reellafördelar just förden drabbade och om ingen förmögenhetsminskning uppkommer,kräver regeln inle alt någon kontant ersättning ulgår. Skyddför svenskt medborgarskap ges genom 2 kap. 7S RF. Där föreskrivs atl ingenmedborgare som är eller har varit bosatt i riket får berövas sill medborgarskapi annal fall än då han är eller samiidigi blir medborgare i annan slal. 1978/79:195 58 Skyddelför medborgarskapet skall enligt kommilléförslagel i princip beslå i all ingenfår berövas sill medborgarskap i annal fall än då han samiidigi, efteruttryckligt samtycke eller genom atl träda i allmän tjänst, blir medborgare iannan sial. Två undanlag från principen föreslås. Undaniagen lar sikle på barnoch ungdomar. Del skall sålunda kunna föreskrivas dels atl barn under 18 årföljer sina föräldrar eller en a v dem i fråga om medborgarskapet, dels atl densom sedan födseln är medborgare i annan sval och är bosall där sedan viss lid,föriorar sill svenska medborgarskap när han uppnår eller . Niir det gäller enförstärkning av skyddet för svenskl medborgarskap är det som rällighetsskyddsutredningenframhåller angelägel au skyddet mol förlust av medborgarskapet i RF så långtdel är möjligt kommer alt gälla även sådana medborgare som ulan eget inilialiveller egen önskan innehar medborgarskap också i annan slal. De kategorier avpersoner som därvid främsi Slår i blickpunkten är personer som har kommii tillSverige som fiyktingar eller av annan orsak och som därefier har blivit svenskamedborgare ulan att befrias från siu lidigare medborgarskap i annan slal. Mankan inle uiesluia möjlighelen atl vårt land i ell skärpt utrikespolitiskt lägekan utsättas för påtryckningar i syfte all ivinga fram sådana lagändringar allde berörda personerna berövas sill svenska medborgarskap. Också i fråga om ellpar andra kaiegorier med dubbell medborgarskap - bl. a. svenska kvinnor, som äreller har varit gifta med medborgare i sådana stater där hustrun automatisktfår mannens medborgarskap - framstår det som angeläget med ell starkare skyddför del svenska medborgarskapet än den nuvarande grundlagsregeln ger (jfrbelänkandei s. 171 O- föreslår bör därför grundlagsskyddet i principutvidgas så alt ingen medborgare som är eller har varit bosatl här i riketskall få berövas sitl svenska medborgarskap i annat fall än då han samlidigt,efter uttryckligt samtycke eller genom all inträda i allmän tjänst, blirmedborgare i annan stal. Som kommittén framhåller bör emellerlid därvid vissabegränsningar göras, dels med hänsyn till gällande bestämmelser om föriust avsvenskl medborgarskap (jfr betänkandet s. 170 O och dels med hänsyn till denändring i lagen (1950:382) om svenskl medborgarskap som har beslutat(prop. 1978/79:72, AU 1978/79:26, rskr 1978/79:201). Från huvudregeln böralltså göras två undanlag. Fördel försia hörbarn i vissa fall kunnafölja föräldrarna eller en av dem i medborgarskapshänseende (jfr 7 § 3 och 4saml 8 § andra stycket lagen om svenskl medborgarskap). För del andra bör detvara möjligt alt avveckla dubbell medborgarskap i de fall där barn vid födselnhar förvärvai både svenskt och annan stals medborgarskap och de är varaktigtbosatta i den andra staten när de uppnår vuxen ålder (jfr den nya 7 a § i lagenom svenskl medborgarskap). En förutsäuning för alt det senare undanlaget skallvara lillämpligl bör vara alt har träffal överenskommelse med annanstat om sådan avveckling 1978/79:195 59 Som framhålls i prop. 1978/79:72 måste eu avtal av dellaslag anses vara en sådan överenskommelse som för alt bli gällande kräverriksdagens godkännande enligt 10 kap. 2 S RF. 9 S RF finns besiämmelserom processuella garantier vid frihelsberövande.Har annan myndighei än domstol berövat någon medborgare frihelen skall denneenligi paragrafen ulan oskäligl dröjsmål kunna få saken prövad av domsioleller, i vissa fall, av en domsiolsliknande nämnd. Undanlag från denna regelgäller dock när del är fråga om all hil lill Iandel överflyita verkslällighelav frihelsberövande påföljd som har ådömis utomlands. Härföreslår räiiigheisskyddsulredningen atl 2 kap. 9 § RF kompletteras med enregel om vilken myndighei som i vissl fall har all verkställa den prövning somavses i paragrafen. Har prövningen inte uppdragits åt behörig myndighet skallden enligt förslaget ulföras av allmän domstol. framhåller kan del f n. anses i viss mån osäkert omnuvarande bestämmelser i 2 kap. 9 § RF ger räll för den enskilde all lainiiiativei lill en prövning av ell frihelsberövande, om ingel behörigt organhar fått sig uppgiften anförtrodd. Skulle del finnas en sådan rätt, är detvidare oklart lill vilket organ han i så fall skall vända sig.Kommittéförslaget skapar klarhel i båda nu angivna frågor. Enligt min meningkan del vara av värde all bestämmelsen i 2 kap. 9 S RF kompletteras på del sättsom kommittén har föreslagil. Det bör sålunda föreskrivas att prövningen, omden inle har uppdragits ål annan myndighet, skall ankomma på allmän domstol.