prop · G20312 · 1978-12-31 00:00:00 — Enligt min mening är det angeläget att denna frågasnarast fåren tillfredsställande lösning,så att ingen behöver avstå frångemensam vårdnad av ekonomiska skäl. Dengemensamma vårdnaden kan i fall då föräldrarna inte bor tillsammans anordnas såalt barnet vistas ungefar lika mycket hos den ena som hos den andra föräldern.Del kan då te sig naturiigt alt varje förälder fullgör sin underhållsskyldighetgenom att svara för de direkta kostnaderna för barnel . Iså fall blir frågan om underhållsbidrag till barnet inte aktuell. Som regel tordebarnet emellertid komma att vistas huvudsakligen hos den ena föräldern ochbesöka den andra föräldern under mera begränsade perioder. Den av föräldrarnahos vilken barnet inie är varaktigt bosatt får då bidra till barnets underhålläven när del vistas hos den andra föräldern. En förutsättning för gemensamvårdnad i detta fall är f n. i praktiken alt föräldrarna kan komma överens omhur kostnaderna för barnets underhåll skall fördelas mellan dem. Det finnsnämligen inte någon bestämmelse som medger all domstol prövar frågan omunderhållsbidrag så länge den gemensamma vårdnaden består. Föräldrarsom vill ha gemensam vårdnad lorde i de flesta fall komma överens iunderhållsfrågan. Man måste emellertid räkna med att de inte alltid kan enas omstorleken av det underhållsbidrag som skall utges av den som inte varaktigt bortillsammans med barnet och alltså inte i samma utsträckning som den andraföräldern svarar för de direkta kostnaderna för barnet. Enligt min mening börföräldrarna i så fall ha möjlighet att utan att ge upp den gemensamma vårdnadenfå underhållsbidraget fastställt av domstol. Bidraget kan då bestämmas medbeaktande av att den bidragsskyldiga föräldern delvis fullgör sinunderhåll.sskyldighet genoin att ha barnet hos sig under vissa jierioder. Enannan möjlighet är au den bidragsskyldiga föräldern ges rätt au frånunderhållsbidraget dia av de kostnader som han eller hon har för barnel underdes.sa perioder. Till dessa frågor återkommer jag under 5.2.4. Jag kan inte se att syftetmed reglema om gemensam vårdnad skulle motverkas av en sådan ordning i fråga omunderhållsbidrag som jag har angett . Den måste tvärtom te sig naturlig förfiertalet av dem som överväger alt dela den rättsliga vårdnaden om barnelmellan sig. Och skulle föräldrarna i något fall vilja ha en annan ordning finnsalllid möjligheten all avtala om detta. Jag förordar alltså all enskyldighet att betala underhållsbidrag skall gälla inte bara som när någonav föräldrarna saknar del i vårdnaden om barnet utan i princip också närförälder, som har vårdnaden om barnel gemensamt med den andra föräldern, intevaraktigt bor tillsammans med bamel. Visseriigen kan en sådan anknytning lillbosättningen i en del fall vålla svårigheter i tillämpningen. Även om bamel harnära relationer till båda föräldrarna torde del emellertid, som jag tidigarehar sagt, i de fiesta fall komma att vistas lill övervägande delen hos en avdem. Ofta kan barnets folkbokföring ge en anvisning om var del är att anse somvaraktigt bosall. Denna fråga lorde f ö. i allmänhet viara så intimt förenadmed överenskommelsen om gemensam vårdnad atl föräldrarna redan har tagitställning lill den när de har beslutat sig för alt ha gemensam vårdnad. Geijom att införa regler omunderhållsbidrag vid gemensam vårdnad får man en naturiigutgångspunkt fören reglering av bidragsförskott i dessa fall. Sådant förskottkan nämligen då utgå i förhållande lill den av föräldrarna som ärbidragsskyldig, på samma sätt som gäller f. n. när endast en av föräldrarna harvårdnaden om barnet. Detla är särskilt viktigt med hänsyn till att det annarsfinns risk för alt institutet gemensam vårdnad för icke sammanboende i huvudsakförbehålls föräldrar som är ekonomiskt oberoende och inte behöver samhälletsstöd. Siarka skäl lalar därför för alt bidragsförskott skall kunna utgå vidgemensam vårdnad i förhållande lill den av föräldrarna som inte varaktigt bortillsammans med barnet. Meden sådan reglering kan del emellertid länkas all en del föräldrar bara för allfa så stora fördelar av bidragsförskottet som möjligt låter barnet varaktigt botillsammans med den av dem som har den högsia inkomsten. Underhållsbidragetkommer nämligen då alt bestämmas efter den lägre inkomst som den andra föräldernhar. Detta medför i sin lur atl bidragsförskott som fyller utunderhållsbidraget blir högre. Föräldrarna kan visserligen uppnåsamma effekt genom att låta vårdnaden om barnet tillkomma den som har denhögsia inkomsten. Med del föreslagna systemet skulle emellertid ingen avföräldrarna behöva avstå från sin del i vårdnaden. Det finns också en riskföratt föräldrarna genom skenarrangemang ser till att barnel blir att anse somvaraktigt bosatt hos den som har den högsia inkomsten. En rätt tillbidragsförskott vid gemensam vårdnad kan f ö. tänkas inbjuda till att föräldrarfingerar särlevnad för all få ekonomiska förmåner somannars inte tillkommer dem. Förattundvika att rätten till bidragsförskott missbrukas har familjelagssakkunnigaföreslagit en särskild bestämmelse av innehåll att bidragsförskott inte utgårom barnet har egna tillgångar eller eljest uppenbariigen saknar behov avbidragsförskott. Bestämmelsen tar framför allt sikte på fall av gemensamvårdnad men är avsedd atl kunna användas även i övrigt. Förslaget harkritiserats av flera remissinstanser, som särskilt vänder sig mot alt en regelom behovsprövning införs generellt i bidragsförskoiissystemet. Från några hållpåpekas vidare att förslaget måste kompletteras med närmare riktlinjer om hurbestämmelsen skall tillämpas. Enligt min mening är detangeliigel att hindra all samhällets stöd i form av bidragsförskott utnyttjaspå ett obehörigt sätl. Som framgår av vad jag har sagt kan de diskuteradereglerna om bidragsförskott vid gemensam vårdnad länkas inbjuda till missbruk inågot större utsträckning än de regler som gäller f n. Det kan också vara svårtall säkert fastställa vem av föräldrarna som i verkligheten äralt anse sombidragsskyldig. På grund härav delar jag de sakkunnigas uppfattning att detbehövs en bestämmelse som gör det möjligt all bedöma barnets behov avbidragsförskott mot bakgrund bl. a. av båda föräldrarnas ekonomiskaförhållanden oberoende av vem av dem som de själva anger som bidragsskyldig.Som de sakkunniga har framhåUit bör emellertid en sådan bestämmelse inteinföras enbart för de fall där föräldrarna hargemensam vårdnad. Begränsningar irätten till bidragsförskott bör verka generellt och inte inrikta sig bara på enviss grupp människor. Bestämmelsen bör därför ges allmän räckvidd. Jag villdock understryka att den bör tillämpas endast i uppenbara fall, dvs. då ettbidragsförskott framstår som klart obehövligt. Bestämmelsen bör däremot inte geutrymme för en behovsprövning på del sättet att bidragsförskoilel i vissa fallenbart jämkas. Jag återkommer i specialmotiveringen lill frågan hurbestämmelsen är avsedd att närmare tillämpas. Enrisk för alt föräldrarna skall göra en obehörig vinst ibidragsförskotts-systemet föreligger också i fall då del underhållsbidrag somden bidragsskyldiga föräldern skall utge har bestämts till ett lågt belopp medhänsyn till atl underhållsskyldigheten delvis fullgörs genom att bamelperiodvis vistas hos den föräldern. Med nuvarande regler skulle bidragsförskottdå kunna utgå utöver det fastställda underhållsbidraget, trots att barnelsunderhållsbehov i betydande mån tillgodoses av den bidragsskyldige också påannal sätt än genom underhållsbidraget. Föratt undgå en sådan konsekvens behöverman en regel som medger att bidragsförskott kan sättas ned med ett belopp sommotsvarar vad den bidragsskyldiga föräldem tillskjuter på annal sätt än genomall betala bidrag. Jag förordar alt en sådan regel införs. Regeln bör dock inteutgöra något hinder mot bidragsförskott till den del förskottet inte motsvarasav vare sig det fastställda underhållsbidraget eller det särskilda tillskottetlill detta. Medde begränsningar i rätten lill bidragsförskott som jag nu har förordat kan jag inte se någothinder mot au en möjlighet till bidragsförskott inföi>i ock.såförgemen.samma vårdnadshai/are som inte varaktigt bor tillsammans. En sådanordning torde inte medföra några alltför stora administrativa svårigheter förförsäkringska.s.sorna. Efter .samråd med .socialministern förordarjag därföratl reglerna om bidragsförskott ändras på det sätt .som jag har angeti här. 5.2.3Underhållsbidragets storlek och dess bestämmande Inledning F.n. har mer än 400 000 barn eller av alla barn i värt landföräldrar som lever åtskilda. Dessa barn är i princip berättigade tillunderhåll i form av bidrag. Frågan om vilket sätt och till vilket belopp somunderhållsbidrag beräknas har alltså belydelse för ett mycket stort antalmänniskor - barn och vuxna. Gällanderätl innebär all barnen skall ha en standard som beror av föräldrarnas ekonomi.Sinsemellan s;kall föräldrarna fördela kostnaderna för barnel efter sinekonomiska förmåga. Underhållsbidrag som skall utges av en förälder kan alltsåi princip inte bestämmas enbart med ledning av den underhållsskyldigesinkomster. Den nu angivna grundsatsen för hur underhåll skall fastställas börgälla också för framliden. Allmänthållna regler om all underhåll beräknas med hänsyn lill barnets behov och bådaföräldrarnas ekonomi kan naluriigtvis komma i motsättning till önskemålet omenhetlighet och förutsebarhet i tillämpningen. Ojämnheten i praxis förefallerockså vara betydande. Olika metoder att beräkna bidrag kommer tillanviindning, och bidragsbeloppen kan i likartade fall skilja sig ål ganskaavseviirl. Till delta medverkar att reglerna om bidragsskyldighet tillämpas avmånga olika organ: domstolarna, barnavårdsnämnderna, försäkringskassorna och advokatbyråerna.Det är också svårt att hämla ledning från avgörandena i domstolarna, eftersomprövningen i så stor utsträckning är inriktad på en skälighetsbedömning av devarierande individuella fallen. Ianslutning till de sakkunnigas förslag lill riktlinjer för försäkringskassornasprövning av återkrav har remissinstanserna allmänt vitsordat behovet av fastarenormer för beräkningen av underhållsbidrag. Också enligt min mening är delangeläget att försöka få till stånd en större likformighet i bedömningen.Strävandena alt uppnå större fasthet i tillämpningen får emellertid vägas motönskemålet all i det enskilda fallet kunna göra en rättvis och rimlig avvägningmellan de inblandade parternas intressen. Hur man bör förfara för att nå enlämplig ordning t)eror i viss mån på vilka instanser som i framliden skallmedverka när underhållsbidrag fastställs. Prövningen av frågor omunderhållsbidrag Desakkunnigas förslag innebär att underhållsskyldighetens omfattning i fråga omde barn som har bidragsförskott, f n. drygt 200 000, självständigt skallbestämmas av de allmänna försäkringskassorna. 1 och med atl detla förslag intenu förverkligas kommer, som jag redan har sagt, både skyldigheten all betalaunderhållsbidrag och ålerbetalningsskyldigheten för utgivna bidragsförskottliksom alt grundas på dom eller avtal. Detla betyder atl del ärparterna själva och i sista hand de allmänna domstolarna som avgör hur stortunderhållsbidrag som skall betalas. I praktiken lorde emellertid andra organ ibetydande utsträckning få infiytande på frågor om underhållsbidragens sioriek. För.siikringskassornahar sålunda att inom bidragsförskottssystemet ulöva en viss kontroll överhur den privaträttsliga underhållsskyldigheten fastställs, i syfte atl hindraalt föräldrarna genom inbördes disixisitioner omintetgör det- allmännasregresskrav mot den bidragsskyldige. Fastiin denna ordning, så.som desakkunniga har framhållit, är behäftad med brister, lorde den få behållas tillsvidare. Försäkringskas.sorna får också i talrika fall bedöma om det finns fogför indrivningsåtgärder mot den underhåll.sskyldige samt ta ställning lill omdet allmännas krav på återbetalning skall efterges. Möjligheten till eftergiftbör, enligt vad jag föreslår i det följande, i fortsättningen utnyttjas meraaktivt som ett medel att minska prcs.sen på de underhållsskyldiga. Barnavårdsnämndsom skall sörja för att faderskapet lill barn blir fastställt är enligt 7 kap.2 § tredje stycket FB skyldig också all se till alt barnet tillförsäkrasunderhåll. Denna skyldighet bör än så länge stå kvar. I likhet med fiertaletremissinstanser biträder jag alltså inte del förslag som de sakkunniga, medhänvisning bl. a. lill det nya ålerkravssystemel, har fört fram om alt nämndensåliggande på den punkten skall avskaffas. De sociala myndigheterna böremellertid inom ramen för sin stödjande och rådgivande verksamhet biträda medatt upprätta avtal om underhållsbidrag till barn också i andra fall än somåsyftas i det nämnda lagrummet. Slutligenhar man atl räkna med atl jurister vid allmänna och enskilda advokatbyråerliksom i betydande omfattning kommer att medverka vid tillkomsten avavtal om underhållsbidrag. Sättetall reglera underhållsbidragens storlek Möjlighelernaall genom föreskrifter eller på annal sätt få en mera enhetlig bedömning avunderhållsbidragens sioriek skall ses mot den bakgrund som jag har angett nu.Vad först gäller domstolarna följer av regeringsformen att direktiv som riktarsig till dem knappast till någon del kan meddelas i annan form än genom lag.Det kan inte gärna komma i fråga att i FB eller annan civilrättsliglagstiftning ge detaljerade normer för hur underhållsbidrag skall fastställas av den typ somde sakkunniga har föreslagit i sina riktlinjer för bedömningav den underhållsskyldiges förmåga all betala tillbaka utgivna bidragsförskott.I ett viktigt hänseende bör dock FB tillföras nya föreskrifter. Jag syftar påbestäm melsersom ger ett mera konkret innehåll åt principen om altunderhållsskyldigheten inte bör vara ovillkoriig ulan lämna den bidragsplikligeett visst ekonomiskt utrymme all sörja för sin egen person och för sin familj.Jag återkommer strax till denna fråga. I övrigi bör del emellertid ankomma pådomstolarna alt liksom bedöma underhållsfrågorna obundna av meradetaljerade bestämmelser. Inteheller försäkringskassorna kan gärna, inom ramen för nuvarande ålerkravssyslem,bindas av närmare föreskrifter om hur underhållsskyldigheten i olika fallskall bedömas. Detsamma gäller barnavårdsnämnderna, vars verksamhei lill stordel är av rent rådgivande natur. Hinder bör däremot intemöta mot alt vissa riktlinjer i underhållsfrågor meddelas förförsäkringskassorna och barnavårdsnämnderna. Sådana riktlinjer blir intebindande utan lar enbart karaktär av råd. De bör bl. a. kunna innehålla ettschema för hur underhållsbidrag kan räknas ul i vissa vanliga situationer. Jagföreslår atl sådana riF Som framgått av vad jaghar sagt förut handlar försäkringskassorna och barnavårdsnämnderna delvis frånolika utgångspunkter när de sysslar med underhållsfrågor Riktlinjerna måsteutformas med hänsyn till detla och kan därför inte göras gemensamma. Givetvisbör de emellertid bygga på samma grunder och så långt möjligt vara enhetliga.Riktlinjerna för barnavårdsnämnderna bör utfärdas av ochriktlinjerna för försäkringskassorna av . P.egeringen börge verket och styrelsen i uppdrag all - i nära samråd - förbereda och utfärdasådana riktlinjer. Jag räknar med all deriktlinjer som kommer all meddelas kan tjäna till ledning inte bara förbarnavårdsnämnderna utan också för parterna själva och de ombud som biiräderparterna med atl upprätta avtal om underhållsbidrag eller annars tar ställningi frågor om underhållsbidrag till barn. Ännu förekommer del alt parternaför en underhållsfråga till domstol endasl för att inte riskera alt ettbidragsavial inte kan godtas som grund för fullt bidragsförskott lill barnel.Sådana processer torde för framliden bli överflödiga, i den mån parterna isina bidragsavtal följer de riktlinjer som utfärdas och som alltså kommer aubeaktais av när frågan om bidragsförskott prövas. Prop.1978/79:12 97 Jagskall nu gå över till atl redovisa vissa synpunkter på hur omfattningenmottvertng av bidragsskyldigheten bör bedömas. Som redan har nämnls anser jagmig endast i begränsad utsträckning kunna förorda reglering genom lag. Ävenlill den del mina uttalanden inte direkt rör lagändringar hörde emellertidkunna tjäna lill ledning för domstolarna och utgöra underlag förde riktlinjersom jag har talat om. Under5.2.1 har jag föreslagit att skyldigheten att betala underhållsbidrag lill barninte skall vara ovillkoriig ulan bl. a. bero på den underhållsplikligesekonomiska förmåga och försörjningsbörda. Familjelagssakkunniga har i sinariktlinjer för återkrav av bidragsförskott föreslagit att den underhållsskyldigeskall förbehållas vissa belopp för levnadsomkostnader och andra nödvändiga utgifter,nämligen dels ett belopp som i princip svarar mot den faktiskabostadskostnaden, dels ell schematiskt beräknat belopp för andra utgifter.Sistnämnda belopp skall kunna frångås när särskilda omständigheter föreligger.Denna metod alt förbehålla den bidragsskyldige en miniminivå somunderhållsbidraget inte får inkräkta på har i och för sig inte gett anledninglill erinringar under remissbehandlingen. Också enligt min mening är metodenlämplig. Den bör komma lill uttryck i FB. Där bör också anges de belopp somnormalt skall reserveras för andra utgifter än bostadskostnader. Nivån på dessanormalbelopp bör nämligen enligt min mening fastställas av . Beloppenbör anknytas lill basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Iförsta hand bör den underhållsskyldige förbehållas medel för sin egenförsörjning. De sakkunniga har förordat att del normala förbehållsbeloppel förandra utgifter än bostadskostnader bestäms till 1,2 basbelopp . Somexempel kan nämnas att med uigångspunki från basbeloppet för maj månad i årnormalbeloppel blir . Jag anser att beloppet är lämpligtavvägt. Sattes del högre, skulle del ge de bidragsbelalande ett oberättigatförsteg framför underhållsskyldiga som lever tillsammans med barnel. Redan delföreslagna förbehållsbeloppel ligger visseriigen över beloppen för existensminimumi annan lagstiftning och över socialhjälpsnivåerna (se om dessa belopp s. 169och 170 i familjelagssakkunnigas betänkande). Ä andra sidan lorde beloppetunderstiga vad som tillämpas på åtskilliga håll när underhållsbidragbestäms. Man bör vidare ha i åtanke att ell underhållsbidrag i allmänhet utgårunder . Det är då knappast rimligt att tillåta ett uttag från denunderhållsskyldige som innebär att han eller hon tvingasleva på existensminimum. Följden blir lätt alt arbetslusten hämmas ochförhållandet lill barnel lar skada. Jag fäster också vikt vid att, som jagstrax skall beröra, siörre delen av den underhållsskyldiges disponibla inkomslöverskottbör kunna tas i anspråk för bidrag, om barnets behov kräver del, och alltsåinte bara en viss procentuell andel. Med hänsyn lill detta och med tanke på atldel bidragsberäliigade barnel genom del allmänna 7 1978/79. barnbidragetoch rätlen till bidragsförskott alltid är garanterat bidrag lill sitt underhållblir barnets intressen normalt inte lidande av att förbehållsbeloppel i vissutsträckning far översliga existensminimum. Enligt min mening är dennaluriiga utgångspunkten alt underhåll lill barn har försteg framför underhålllill make. De sakkunniga har också i sina riktlinjer för försäkringskassornasprövning föreslagit att bidrag lill barn skall bestämmas utan hänsyn lillunderhållsbidrag till make. Om den bidragsskyldige har en hemmavarande makemed ingen eller låg inkomst, skall han eller hon emellertid enligt desakkunnigas förslag alltid fa tillgodoräkna sig, förutom ett belopp föregenräkning, ett normalbelopp om högst 0,6 basbelopp förår(f n. )för den hemmavarande maken. Härtill kommer bostadskostnaden. Ettförbehållsbelopp för hemmavarande make bör dock enligt de sakkunniga godtasendast om makarna har hemmavarande barn eller om annars särskildaskäl föreligger. Om situationen inte är sådan atl den underhållsskyldige vidbidragsberäkningen från sin inkomst får avräkna ell belopp för den hemmavarandemaken, bör enligt de sakkunniga hans ansvar för familjens grundförsörjninglikväl beaktas. De föreslår atl underhållsbidraget i sådana fall skall kunnajämkas så att den underhållsskyldige får behålla så myckel som svarar mot denu nämnda förbehållsbeloppen. Flera remissinstanser haransett att de sakkunniga har tagit alltför stor hänsyn till den underhållsskyldigesutgifter för hemmavarande make. Till dem hör ulredningen om barnens rätt,juridiska fakullelsnämnden i , LO och . Ett parinstanser vill gå längre och generellt bortse från makens levnadskostnader.Sistnämnda uppfattning kan jag inte dela. Följden skulle ofta bli en betungandeskuldsättning och behov av socialhjälp eller andra stödåtgärder. Utgifter förmake är också något som beaktas redan nu vid införsel och vid utmätning i lön(10 S införsellagen och 67 b § utsökningslagen). Emellertid kan jag hålla medom alt de sakkunniga har gått väl långt i att begränsa underhållsskyldighetenmot bam med hänvisning lill kostnader för make. Utgångspunkten börenligt minåsikt vara atl underhållsbidraget bestäms ulan alt något förbehåll eller någonjämkning görs med hänsyn till maken. Från denna regel bör undanlag la förekommanär särskilda skäl lill det föreligger. Vilka dessa skäl är kan knappast angesi lagen. Frågan får överlämnas ål rättspraxis. Enligt min mening riicker detinte att makarna har ett barn hemma som är . Men om bamel är iförskoleåldern bör ett förbehållsbelopp i allmänhet få tillgodoräknas. Ettsådant kan komma i fråga också när makarna har fiera barn i någoi högre ålder,liksom när ell barn på grund av sjukdom eller liknande förhållande kräversärskild vård i hemmet. Skäl alt medge förbehållsbelopp kan även föreligga närhemmavarande make på grund av ålder, sjukdom eller brist på arbetstillfälleninte kan få förvärvsarbete. Huruvida äktenskapet har ingåtts före eller efterdel att underhållsskyldigheten mot barnet intriidde bör inte inverkapå rätten till förbehåll för underhäll lill make. I samtliga de fall som jaghar nämnt nu är del en föratsättning för rält till förbehållsbelopp att makenhar ingen eller endasl låg inkomst, däri inräknat utgående sociala förmåner.Liksom de sakkunniga anserjag alt del belopp som i förekommande fallreserveras för maken för år räknat bör uppgå lill 0,6 basbelopp när maken helt saknaregen inkomst. Till delta kommer bostadskostnader. Ifråga om rätten till förbehållsbelopp har de sakkunniga i sitt förslag tillriktlinjer med make jämställt samboende som lidigare har varit gift med denunderhållsskyldige eller som har eller har haft gemensamt barn med denne. Delkan, som också en remissinstans har påpekat, synas inkonsekvent all på detlasätt beakta den samboende, när någon underhållsskyldighet mellan parterna inteföreligger enligt lag. Ä andra sidan skulle del lå slötande följder om denfaktiska försörjningssituationen inte beaktades. Jag anser emellertid allendast sädana samboende som har barn gemensamt bör jämställas med makar i frågaom rätten lill särskilt förbehållsbelopp. Avgränsningen blir därmed densammasom den som jag har föreslagit i fråga om underhållsskyldigheten mol styvbarn(avsnitt 5.2.1). Jag vill tillägga att frågan om lagstiftning på delfamiljerätlsliga området för dem som ulan att vara gifta bor tillsammans underäktenskapsliknande förhållanden prövas av familjelagssakkunniga underdelfortsatta utredningsarbetet. Den föreslagna regeln om hänsynslagande tillsamboende när det gälleratt bestämma underhåll lill barn kan därför komma allomprövas . Somjag har sagt bör normalbeloppen anses innefatta alla vanligalevnadskostnader utom bostadskostnaden. Till dessa kostnader får anses hörautgifter för mat, kläder, tvätt, hygien, gas, elektricitet, telefon, radio- ochTV-licenser, tidningar, försäkringsavgifter, fackföreningsavgifier, normalautgifter för hälso- och sjukvård samt kostnader för resor lill och frånarbetet.