prop · G20390 · 1978-12-31 00:00:00 — Idirektiv till ulredningen, s. 69, påtalas också atl kravel på enkelhet bör gesen framträdande plats, s. 52, samt att förbättringar möjligen kan uppnås genomen viss omfördelning av myndighelsfunktionema inom rättshjälpssystemet. Enligtdepartementschefen finns dock anledning utgå från att rättshjälpsnämndernaäven i fortsättningen skall svara för handläggningen av en stor del av allarättshjälpsärenden bl.a. ärenden där behovei av kostnadskontroll talar för atlnämndernas kapacitet tas i anspråk. Beiräffande kostnaderna för rättshjälpbetonas i direktiven - vad även framhållit -att det är angeläget attutredningen vid fullgörande av sitt uppdrag noga beaktar de starkt stegrandekostnaderna för samhällets rättshjälp i stort. Mot bakgrunden av vad sålunda anförts om hittUlsvarandeerfarenheter av det nya rättshjälpssystemet, om framförd kritik motlagstiftningen på området och om vad som utsågs i utredningsdirektiven måsterättshjälps-nämnden konstatera att utredningens förslag icke synes innebära eni förhållande till vad som gäller bättre konstmktion av rältshjälpssystemel.Enligt nämndens mening kommer bl. a. förslaget om att till advokat överflyttarätten att bevilja rättshjälp i större utsträckning samt förlängning av rådgivningstidenatt medföra såväl administrativa problem som risk för ökon- 1978/79:90 248 irolleradökning av samhällets kostnader för rättshjälpen. Utredningens förslag ombeviljandefrågor och om ersättningsregler är komplicerade och kommer allmedföra risk för uppkomst av svårbedömda gränsdragningsproblem och därmed förrättsförluster för allmänheten. Det statistiska underlag som utredningen.själv eller på annat sätt införskaffat synes vidare ej vara av den kvalitetatt det utgör en säker grund för de slutsatser utredningen drager därav. Debrister som rättshjälpsnämnden sålunda funnit föreligga med utredningensförslag leder vidare lill att de ändringar i organisationen som Ulredningenföreslår ej enligt nämndens mening kan genomföras. Om rältshjälpsnämndensåledes anser att utredningens förslag såvitt avser ändring irättshjälpssystemets konstmktion ej kan läggas till grund för lag, finnernämnden att vissa delar av förslaget bör genomföras. Detta gäller I.ex.frågorna om förlängning av rådgivning, överflyttning till advokat av rälten attbevilja rättshjälp i vissa familjerättsliga mål, förenklingen avavgiftssystemet, utvidgning av rätt till allmän rättshjälp för näringsidkarem.m. övergår till atl kommentera utredningen punkl för punkt villnämnden beröra den terminologi som utredningen använder. Införande av termenrättshjälpsavgift hälsar nämnden med tillfredsslällelse. Den terminologi somnu används är väl inarbetad. Den bör behållas oförändrad, bortsett från ovannämnt utiryck, så mycket mer som det uttryck som utredningen föreslår skallsättas i stället för "rättshjälp genom offentligt biträde" är otympligtalt använda i såväl tal- som skriftspråk. I delta yttrande kommerrättshjälpsnämnden att använda den nu gängse terminologin. har förekommit olika meningar om innehållet i rättshjälpslagsliftningeni framtiden. Även beträffande organisation och funktionsfördelningen har råttstarkt delade meningar inom utredningen. Detta förhållande avspeglar sig i vissmån i betänkandet. Rättshjälpssyslemethar i den offentliga debatten - och även av utredningens ordförande i dennesreservation - betecknats som komplicerat och byråkratiskt. Det finns ingenanledning alt inte hålla med om alt omdömet är välgrundat. En reform avsystemet är därför befogad. Frågan är emellertid hur långt man därvid skall gäoch vilken inriktning reformen bör få. i vill i dennafråga framföra några mera principiella synpunkter. början bör framhållas att de svårigheter som uppstått genom alträttshjälpssystemei är komplicerat främsi varit av engångsnatur. Del var ibörjan av rättshjälpslagens giltighet som svårigheterna gav sig till känna föralla som tog befallning med rättshjälp. Efter hand har emellertid advokater,domstolar och olika myndigheter lärt sig systemet och det fungerar ganskaväl. Byråkratin kring rättshjälpen kan ofta vålla irtitalion, men man måslehålla i minnet atl byråkratin inte har ett självändamål ulan tjänar i och försig vällovliga syften såsom enhetlighet i tillämpningen, rättssäkerhet ochskydd mot missbruk. Hur långt man vill gå i förenkling av avbyråkratiseringblir ytterst beroende av vad man vid en avvägning är beredd att ge upp av defördelar för samhällel som inryms i det rådande systemet. Vad som särskilt börunderstrykas är den stabiliserande och ledande roll som rättshjälpsnämndernaspelat för upprätthållandet av rätts- 1978/79:90 249 hjälpslagens regler och en fast praxis. Vinsterna av enförenkling av systemet är svåra att beräkna med hänsyn till att det inte kanförutses hur praxis kommer atl ulveckla sig. Det gällande rättshjälpssyslemet har gjort det nödvändigtatl bygga upp en relativt omfattande organisaiion för dess administration.Efter en del initialsvärigheter fungerar denna organisation väl. Det kanstarkt ifrågasättas om del är försvarbart att genom drastiska åtgärder rivaupp denna organisaiion efter så . 1 synnerhet gäller dessabetänkligheter beiräffande den av utredningens ordförande reservationsvisskisserade reformen. Enligt rättshjälpsnämndens mening finns det inte någonverklig anledning alt genomföra en reform över hela linjen. Snarare bjuderklokheten att man går fram stegvis och börjar med reformen angående familjerättsmålen.Först sedan erfarenheter vunnits av denna i och för sig ej obetydliga reformbör man överväga om ytterligare sleg kan las på den sålunda anträdda vägen.Fördelen med ett sådant förfarande består främst däri allrättshjälpsnämndsorganisationen kan bantas på ett mjukare sätl än vadutredningsförslaget kan leda lill. Vidare får man en värdefull erfarenhet avadvokatkårens handläggning av rättshjälpsfrågorna atl bygga på inför eneventuellt fortsall reform. som ett allmänt omdöme om förslagen framhålla atl dessaofta har karaktären av en skenreform. Uppgifterna elimineras inte utan flyttasbara över lill någon annan funktionär eller myndighet. Skall man över huvudreformera på det sättet, måste del kunna visas på klara fördelar därmed. Dethar utredningen inte alltid lyckats med. Beträffande enskildheterna i betänkandet villrättshjälpsnämnden anföra följande. är ense med utredningen om attbenämningen kostnadsbidrag på den avgift, som den rättssökande skall betala,bör slopas. Enligt nämndens mening är den föreslagna beteckningenrättshjälpsavgift bra. I 2 § 2st. förslaget till ny rätlshjälpslag anges att den som lämnar eller förordnalsatl lämna annan rättshjälp än rådgivning benämnes offentligt bilräde. Enligtnuvarande terminologi kallas endast den som förordnats till biträde enligt 41 §rättshjälpslagen för offentligt biträde. Biträde i ärende där allmän rättshjälpbeviljats är däremot rätt och slätt biträde enligt rättshjälpslagen eller -korlare - rältshjälpsbiträde. Utredningen har ansett att det ligger nära lillhands atl i båda fallen använda den gemensamma beteckningen offentligtbilräde, eftersom biträdena förordnas av myndighet och uppbär ersättning avallmänna medel. En större enhetiighet blir onekligen följden av förslaget. Äandra sidan måste då, såsom utredningen också funnit, beieckningen på densärskilda rättshjälpsformen "Rättshjälp genom offentligt bilräde"ändras. Utredningen har stannat för beieckningen "Rättshjälp i ärenden omadministrativa frihetsberövanden och vissa utlänningsärenden m. "Nämnden anser att denna beteckning är otymplig och svårhanterlig. Med hänsynhärtill och lill att den nuvarande terminologin är väl inarbetad avstyrkernämnden förslaget i denna del. Betänkandet innefattar en förtjänstfull genomlysning av deolika frågorna inom rättshjälpens område. Förslaget är enligt nämndensuppfattning Prop.1978/79:90 250 väl ägnat atl läggas till grund för ny lagstiftning.Nämnden ansluter sig i allt väsentligt till de föreslagna lösningarna. På någrapunkter har nämnden dock avvikande mening eller önskar anföra ytteriigaresynpunkter på sätt framgår av det följande. Allmänt om behovet av en reform av rättshjälpssystemet. Nämnden vill till en början instämma i atl del föreliggerett angeläget behov av atl förenkla och effektivisera det nuvaranderättshjälpssystemet. Även om nämnden - såsom torde framgå av det följande - haråtskilliga invändningar att göra mol utredningsförslaget, har nämnden funnitdetta i väsentliga delar ha sådana förtjänster att det bör kunna läggas tillgrund för fortsatta överväganden om ändringar i rättshjälpssyslemet. Den av ulredningen föreslagna nya lagen anserrältshjälpsnämnden icke innebära förenklingar eller mindre byråkrati vidhandhavandet av de olika beslutsfunktionerna. Utredningens förslag innebärendast en omfördelning av dessa funktioner med följd all lagen blivit än mersvårtillgänglig, vilket kommer att medföra ökade kostnader och gå ut överrättssäkerheten på grund av bristande enhetlighet i praxis. 1 utredningen har ofta återkommit påståendet atträttshjälpsnämnden icke har "högre kompetens" än andra myndigheter.Utredarna har därvid bortsett från det faktum att nämnderna blivit specialisterbeträffande lagen om rättshjälp och fått långt gående erfarenhet i dessaproblem bland annat på grund av mångfalden av ärenden som nämnderna under årenslopp handlagt. Enhetlig praxis och snabb handläggning vid tillämpningen av de ihuvudsak för all rättshjälp gemensamma reglerna kan självklart lättast uppnåsgenom att beslutandefunktionema koncentreras till ett så litet antalmyndigheter som möjligl. Förslaget atl införa begreppsändringar så atl beteckningenmaximibeloppet för kostnadsbidraget ersätts med rättshjälpsavgift tillstyrkes.Däremot avstyrkes att lerminologin offentligt biträde används för alla formerav rättshjälp, eftersom olika regler i väsenlliga avseenden gäller för de olikatypema av rättshjälp. Uttrycket offentlig försvarare bör bibehållas, då det ären allmänt vedertagen och adekvat benämning som används i rättegång. Attersätta nuvarande offentliga biträden med ett namn innehållande 11 ord ärenbart ägnat att förknippas med byråkrati i dess negativa bemärkelse. Debenämningar som gäller är klara, precisa och ger adekvataassociationer lill vad man talar om. Låter nuvarande beteckning alltför enkelmåste man väl kunna hitta någon ersättning för den som ej är ägnad attförvirta. Enligt direktiven till rätlshjälpsutredningen skullekravet på enkelhet vid förfarandet ges en framträdande plats underutredningsarbetet. Dubbelarbete och onödig pappershantering borde undvikas.Såvitt kan bedömas innebär utredningens förslag alt förfarandet ocksåförenklas. 1978/79:90 251 enden synes det emellertid som om effekien av utredningensförslag kommer all bli den motsatta. Detta gäller särskilt de nya reglerutredningen föreslår beträffande fastställande av rältshjälpsavgifl och avräkningmed biträde. Ytterligare överväganden i några hänseenden lorde som framgår avdet följande erfordras under det fortsatta lagstiftningsarbetet. I utredningen har enighet förelegat om att någrarättshjälpsnämnder måsle bibehållas. En utskiftning på andra myndigheler avalla de uppgifter som fullgörs av rältshjälpsnämnd har inte ansettsmöjlig. delar den uppfattningen. Funktionsfördelningen mellannämnder, andra myndigheter och advokater bör då ske så atl systemet blir såenkelt och säkert som möjligt utan alt kosinaderna stiger. Särskilt bör därvidadministrationskostnaderna uppmärksammas men det är självfallet nödvändigtalt se till så all inte besparingar genom förenklad hantering utlöser en långtstörre fördyring av rättshjälpen. Rättshjälp begärs i allmänhet innan angelågenhetenanhängiggjorts vid myndighet. En spridning av beslulsfunktionema vid aUmänrättshjälp som går utöver vad utredningens majoritet föreslagit torde därförvad gäller antal ärenden endasl vara av liten belydelse. En ytterligarespridning i enlighel med vad som nedan föreslås (s. 10-11) jämfört med deförslag ordföranden med instämmande av experten framlagt i dennadel lorde vara av helt marginell betydelse. Såviti kan bedömatorde således sisinämnda förslag jämfört med verkets förslag på berörda punklendast innebära en ytterligare minskning om högst 500 av antalet ärenden vidrättshjälpsnämnderna. Utredningens sekretariat har utarbetat ett utkast tillrättshjälpsförordning. Förslaget får närmast belraklas som en skiss. Såsomframgår av del följande behöver en blivande förordning förses med ytterligareen rad bestämmelser. vill i sammanhanget poängtera denbetydelse som tillämpningsföreskrifterna har för förfarandel inomrättshjälpssyslemet. Del kan nämnas att på gmnd av det samband somtillämpningsreglerna har med de blanketter som behövs för rättshjälpensadministration utarbetade pä sin tid på uppdrag av jusiitiedepartementelutkast lill den nuvarande rättshjälpskungörelsen. Utredningens förslag till förändringar avrättshjälpssyslemet är så genomgripande att det torde vara nödvändigt att isin helhet arbeta om rättshjälpslagen (RHL). Utredningens omredigering avlagtexten har gjort den mer överskådlig. anser emellertid atl 1§ första stycket förslaget till rättshjälpslag även fortsättningsvis har sinnaturliga plats under lagens avsnitt om tillämpningsområdet. RHLs terminologi har till viss del föreslagits bli ändrad.Domstolsverket ställer sig positiv till atl den missvisande benämningenkostnadsbidrag ersätls med termen rättshjälpsavgift. Däremot avstyrkerdomstolsverket den föreslagna gemensamma termen "offentiigt bilräde".Enligt mening är de nuvarande benämningarna för olika lyper avbiträde så vedertagna alt någon förändring på denna punkt ej bör göras. Vidarefinner verket den föreslagna benämningen "rättshjälp i ärenden omadministrativa frihetsberövanden och vissa utlänningsärenden m. "knappasl utgöra en terminologisk förenkling. får inledningsvis anföra attutredningens förslag om behovsanpassning av rättshjälpsformerna och förenklingav rättshjälpssy- 1978/79:90 252 stemelsaml viss omfördelning av myndighelsfunktionema synes i princip vara välavvägda och lämpliga för alt åstadkomma i direktiven avsedd förbättring ocheffektivisering av nuvarande rättshjälpssystem. Styrelsen inslämmer därför istort med utredningens allmänna överväganden och förslag. Civilförvaltningendelar utredningens uppfattning att det nuvarande rättshjälpssyslemet från 1972präglas av alllför mycket byråkrati och atl det är svårtillgängligt såväl förhandläggande myndigheter som för allmänheten. Ulredningenhar lagt ned ett betydande arbete på alt söka anpassa rättshjälpen tillallmänhelens behov och även föreslagil beaktansvärda förenklingar av de olikarättshjälpsformema med avseende på innehåll och tillämpningsområde.Civilförvaltningen anser atl betänkandet i huvudsak bör kunna utgöra underlagför ny lagstiftning på området. Civilförvaltningenhar selt som sin främsta uppgifi atl yttra sig över frågor som hänför sig tillfördelningen av myndighetsfunktionerna inom rättshjälpssyslemet och villdärutöver endast något beröra advokats behörighet vad avser rätten atl beslulai olika rättshjälpsfrågor. Socialstyrelsenviil inledningsvis understryka det väsentliga i alt rättshjälpssystemetutformas sä atl det kan utnyttjas av så många som möjligt. Samhällsutvecklingenmot alltmer komplicerade förhållanden på alla områden gör det alltmerangeläget att den enskilde har lillgång lill kvalificerad hjälp för att kunnatillvarata sina intressen och rättigheter också mot myndigheter,organisaiioner och företag. Det är också viktigt att hjälpinsatserna kanerhållas snabbi, enkelt och till rimlig kostnad. Införandelav begreppet rättshjälpsavgift och offentligt biträde även beträffande allmänrättshjälp tillstyrks. Ioch med alt reformen om samhällets rättshjälp trädde i krafl den 1 juli 1973upphörde i stort sett det lidigare landstingskommunala engagemanget på detlaområde. Det enda inflytande som finns kvar för landstingskommunernas delbestår i de relativt begränsade nomineringar av lekmannaledamöter i de sexrättshjälpsnämnderna, som landstingen i länen inom respektive nämndsverksamhetsområde har att företa . Detfömtsattes redan vid reformens genomförande att en översyn skullebehövas. Enligt del föreliggande förslaget skall i huvudsak rättshjälpsformemautökas och myndighetsfunktionerna inom rättshjälpssyslemet fördelas om.Styrelsen finner för sin del, utifrån de synpunkter landstingsförbundet har attbevaka, inte anledning att gå närmare in på betänkandets mer allmänna innehålloch har ingen invändning mot att förslagen genomförs. 1978/79: 90 253 rällshjälpslagen varil i lillämpning har detvarit naturligt för domarkåren atl göra jämförelser mellan det tidigaresystemet med fri rättegång och rätlshjälpsförfarandet. För de allmännadomstolarnas del har rättshjälpen tydligtvis medfört viss relativ lättnad iarbetsbördan men man har inte kunnat frigöra sig från tanken alt denna lättnadvunnits till ett alltför högt pris vid beaktande av den byråkrati som blivitföljden av rättshjälpssyslemet i dess nuvarande utformning. Det nuvarandesystemet har dessutom ibland varit lill vid handläggning av mål i detansökningar om rättshjälp inte varil avgjorda då mål företagits tillförhandling, och det har förekommit atl domstolen sett sig nödsakad vänta medmeddelande av dom i avvaktan på all rättshjälpsärendet blivit avgjort. Del avrättshjälpsutredningen framlagda förslaget innebär för de allmänna domstolarnasdel atl de skall avgöra frågor om beviljande av allmän rättshjälp i hos demanhängiga mål och ärenden och om ersättning till biträden samt besluta omsubstitution, byte och entiedigande av bilräde och om upphörande av rättshjälp.De föreslagna reglema är ägnade att undanröja antydda svårigheter utan alldomstolamas arbete med rättshjälpsärendena i mera betydande grad ökas.Förbundet tillstyrker därför i princip förslaget såvitt angår dessa domstolar. 1.17 Föreningen jurister vid allmännaadvokatbyråer Då rättshjälpsreformen genomfördes , innebar den enmycket omfattande och välkommen förbättring av allmänhetens möjligheter att tatillvara sin rätt. Atl del efter en i ett slag genomförd reform av så storomfattning skulle visa sig praktiska tillämpningssvårigheter och andraolägenheter, var nog ofrånkomligt. blev det uppenbart, alt del nyarättshjälpssyslemet på olika punkler blivit byråkratiskt och medfört en delorättvisor. Även om vissa mindre justeringar därefter gjorts, är den nugenomförda översynen nödvändig och hälsas med tillfredsställelse. Föreningen kan dock inte underiåta atl beklaga attdirektiven till rättshjälpsutredningen av ekonomiska skäl starkt har begränsatmöjligheterna an göra rältshjälpssystemel ännu bättre än vad utredningen nukunnat föreslå. En uigångspunki för översynen av nuvaranderättshjälpssystem var att det rättsskydd som avsågs med rättshjälpsreformenskulle vidmakthållas samt att möjlighelerna till samhällets rättshjälp i störreutsträckning skulle anpassas till allmänhetens behov, /SR vill därföruttala sin tillfredsställelse över att det nu föreliggande förslaget i flerahänseenden innebär en utökad och för allmänheten förbättrad rältshjälpsservice.Sålunda föreslås bl. a. att möjligheter införs att erhålla rättshjälp isamband med bodelning och atl ytterligare möjligheter införs till ersättningför prival sakkunnig och för inställelsekostnader. Vidare avses att rättshjälpskall kunna utgå vid s.k. massärenden och all en generösare tillämpningförordas vid prövning av rättshjälp åt näringsidkare. Prop.1978/79: 90 254 2 Beviljande av allmän rättshjälp m. m. Allmänna synpunkter på fördelningen av myndighetsfunktionernainom råttshjälpssystemet Bostadsdomstolen delar utredningens uppfattning att vissarationaliseringsvinster bör kunna göras genom en omfördelning avmyndighetsfunktionerna. Domstolen är dock inte i alla delar ense medutredningen när det gäller del sätl på vilket denna omfördelning bör ske. RHL:s system enligt vilken så gotl som alla egentligarätlshjälpsärenden (här bortses från offentlig försvarare) administreras avrätlshjälpsnämnd, oavsett om den rättsliga angelägenhelen handläggs infördomstol eller annan myndighet eller helt utomrättsligt är i en del fallonödigt tungrott. Enligt domslolens mening bör del inte väcka betänkligheteratl i betydligt större utsträckning än f. n. dela upp funktionerna på olikaorgan. Systemet bör sålunda göras mer flexibelt så att del organ som i detenskilda fallel ligger närmast lill hands att vidta viss åtgärd också fårbehörighet att göra detta. Att samma slag av åtgärd eller beslut därvidalltefter omständigheterna kan komma att vidtas av skilda organ synes inteinnebära nägra olägenheter. Bostadsdomstolen delar utredningens uppfattning attadvokat eller biträdande jurisl på advokalbyrå bör få rätt att själv fattabeslut i sådana familjerättsliga angelägenheter där rättshjälperfarenhetsmässigt beviljas och där rältshjälpsnämndens prövningdärför framstår som en ren formalitet. Däremot är domstolen utomordentligtskeptisk mot idén att advokat skulle ges en generell rätt atl - med undantagför vissa speciella situationer - bevilja rättshjälp så att säga ä conto förupp till sex timmars arbete. Med undantag för de berörda familjerättsligaangelägenheterna bör enligt domstolens mening allmän rättshjälp liksom f. n.beviljas av myndighet. Domstolen anser sig i detta sammanhang kunna bortse frånden i praktiken inte använda rältshjälpsformen "rättshjälp utan beslut avrättshjälpsnämnden". När det gäller frågan om vilken myndighei som skallbevilja rättshjälp där detta ej ankommer på advokat finner bostadsdomstolen detnaturligt alt uppgiften som regel ankommer på domstolen i de fall där angelägenhetenär anhängig vid allmän domstol (motsvarande) medan prövningen i UtomprocessueUaangelägenheter bör ligga på rätlshjälpsnämnd. Vem som skall pröva ansökan omallmän rättshjälp i ärenden vid förvallningsdomstol ellerförvaltningsmyndighet kan vara mera tveksamt men påverkar med hänsyn lill detringa antalet sådana fall inte funktionsfördelningen i stort. Enligt domstolensmening bör i allt fall de allmänna förvallningsdomstolarna samt arrende- ochhyresnämnderna ges sådan behörighet. Det är självfallet ofta svårt för ett biträde att genastbedöma om den angelägenhet i vilken han konsulteras skall dras inför domstoleller om den kan lösas genom uppgörelse utom rätta. Bl, a, på grund härav bör,om rättshjälp beviljas, biträdel få tillgodoräkna sig sådant arbete somutförts före ansökan om rättshjälp i betydligt större omfattning än som f. n.följer av 20 § första stycket RHL. Detta bör gälla vare sig ansökan görs vidrättshjälpsnämnd eller domstol. Härigenom undviks all särskild ansökan omrättshjälp görs hos rältshjälpsnämnd trots alt det är antagligt attdomstols-talan inte kan undvikas. Med en sådan mer generös retroaktivilelsregel 1978/79:90 255 torde också syftet med utredningsförslaget om"sextimmarsrältshjälp" i allt väsentligt bli tillgodosett. Från del här skisserade systemet med parallell behörighetför allmän domstol m.fl. och rällshjälpsnämnd bör dock, såsom utredningenföreslår, göras undanlag för angelägenheter av mer speciellt slag där enenhetlig rättslillämpning kräver all prövningen koncentreras till ett fåtalprövningsmyndigheter. Beviljande av allmän rättshjälp Bostadsdomstolen har redan under 6. angett sinprincipiella inställning till frågan om fördelningen av myndighelsfunktionemainom rättshjälpssyslemet. Domstolen biiräder i enlighet härmed förslaget alt advokati vissa uppräknade familjerätlsliga angelägenheter skall äga rätt att beviljaallmän rättshjälp, oavsett storleken av rättshjälpsavgiflen och den beräknaderätlshjälpskostnaden. Domstolen har i och för sig inga erinringar mot den i 16§ gjorda uppräkningen av sådana angelägenheter men kan föreställa sig attytterligare' ett par familjerättsliga ärendeslag skulle kunna tillföras, t.ex.upprättande av äktenskapsförord och testamente. Bostadsdomstolen tillstyrker även alt ansökan omrättshjälp i de i förslagets 17 § uppräknade angelägenheterna skall prövas avrättshjälpsnämnd.