prop · G203103 · 1978-12-31 00:00:00 — Kommittén borde la upp frågan om förvaltningslagen med förtur och iförsia hand redovisa en allmän bedömning av reformbehovet. 1februari 1976 tillställde revisorer regeringen en skrivelse och endärtill fogad promemoria om effekierna av förvallningslagen. Sedan regeringenhade tagit ställning lill vissa förslag som hade lagts fram i skrivelsen,överlämnades skrivelsen i övriga delar lill byråkratiutredningen. I maj 1978har byråkratiutredningen i skrivelse till chefen för komundeparte-mentetredovisat sin syn på inriktningen och uppläggningen av en översyn avförvaltningslagen. Enligt kommitténs uppfattning bör en översyn av förvaltningslageninte från början inriklas på en hell ny lag av siörre omfattning och räckvidd.Det är visserligen sannolikt alt slutresultatet kan bli delta, men översynenbör enligt kommitténs mening ta sikle på partiella reformer. Därigenomsäkerställer man bättre att arbetet inom rimlig tid avsätter resultat avpraklisk betydelse för medborgarna. Enligt kommitténs mening bör maneftersträva att med förvaltningslagens hjälp åstadkomma inte bara ökadrättssäkerhet i trängre mening ulan också bättre konlakler med medborgarna ochbättre service. Man bör också verka för ökad begriplighel, kortarehandläggningstider och enklare förfaranden. Ulövervissa överväganden om ändringar av delaljkaraktär anvisar byråkratiutredningentvå skilda handlingslinjer för eu reformarbeie beträffande förvallningslagen.Den ena linjen innebär en utveckling och skärpning av lagens nuvarande regler,den andra en utbyggnad av förvallningslagen med bestämmelser i nu oregleradeämnen. Enligt kommiiiéns uppfattning bör man arbeta efter båda dessa linjer.Bland nuvarande regler som skulle 57 Kommittéer: Del II Ju: 11 kunnauivecklas vidare pekar kommiuén bl.a. på dem om jäv, remisser, kommunicering,besvärsrätl och dokumentation av muntliga uppgifter. En utbyggnad avförvallningslagen skulle kunna ske med bl.a. nya bestämmelser om rällelse avbeslul. Regler i syfte all förkorta handläggningstiderna finner kommittén ocksåangelägna. Vidare anser kommittén atl man bör överväga att föra över ålminsionevissa av de allmänna föreskrifterna i servicecirkuläret(1972:406)lillstatsmyndigheterna till förvallningslagen. len inom kommittén upprättadpromemoria, som innehåller en närmare redovisning för övervägandena inomkommiuén och som fogats som en bilaga till dess skrivelse, anges merafullständigt och ulföriigl på vilka punkler en utveckling av de nuvarandebestämmelserna i förvaltningslagen kan vara motiverad och vilka nya ämnen somdet kan vara värdefullt alt fö reglerade i förvaltningslagen. I promemoriananges också möjliga detaljreformer. Byråkratiutredningenhar funnit att en översyn av förvaltningslagen enligt de angivna riktlinjernaskulle falla delvis inom och delvis ulom kommitténs eget uppdrag. Kommittén hardärför del mest naturiigt alt översynen i dess helhet uppdras åt ensärskild kommitté och har underställt regeringen den frågan. Somjagredan har framhållit utgjorde förvaltningslagen när den tillkom år 1971resultatet av ett mångårigt utredningsarbete. Den innebar till stor del enkodifiering av redan tillämpade grundläggande regler för förfarandel hosförvaltningsmyndigheterna. Målsättningen var att lagen skulle kunna tillämpaspå alla förvaltningsområden och i alla inslanser. Åtskilliga förfarandefrågorlämnades därför olösta i lagen. Det förutsattes emellertid att lagen sedanerfarenheler hade vunnits av lillämpningen skulle kunna byggas ul medyUeriigare regler (prop. 1971:30 s. 288). Förvallningslagenhar nu varil i kraft i drygl . Många betydelsefulla erfarenheter avlillämpningen har därmed vunnits. Vidare har det väckts ellantal motioner i med förslag lill ändringareller komplelleringar avregelsystemet. Enligt min mening är tiden nu mogen för översyn av lagen. Denutredning har uttalat sig för bör därför nu komma lill stånd. Den böranförtros ål en pariamentariski sammansatt kommitté. Kommitténbör la upp både sådana frågor som redan nu regleras i förvaltningslagen ochsådana som förvallningslagen f n. lämnar oreglerade. Den bör sålunda övervägade brister i förvaltningslagen och de uppslag till reformer sombyråkratiutredningen har aktualiserat i den tidigare nämnda promemorian.Kommittén bör också överväga några särskilda frågor som jag återkommer till idet följande. finna all yUeriigare frågor som rör förfarandelhos förvaltningsmyndigheter i allmänhet bör las upp i detta sammanhang, bör detstå kommiuén friu att lägga fram förslag i dessa frågor. Översynen bör bygga på dengrund som lades genom den beslutade förvallningsrätlsreformen.Förfarandet hos förvaltningsmyndigheterna bör således i stort sett reglerasgenom särskild lagsiiftning, som är skild från lagstiftningen om förfarandethos förvaltningsdomstolarna. Något sammanförande av förvaltningslagen ochförvaltningsprocesslagen lill en enda lag bör inte ske. Innehållet iförvallningslagen bör fortfarande vara sådani all lagbeslämmelserna i principkan tillämpas på alla förvaltningsområden. Bara undantagsvis bör såledesavvikelser från lagen kunna komma i fråga. Vidöversynen av förvaltningslagen bör siktet vara inställt på att reglerna omförfarandet hos förvallningsmyndighelerna skall vara så enkla och Del II Ju:n Skr 1978/79:103 58 De bestämmelser som föreslås bör också syfta lill all förbättramyndigheternas service gentemot allmänheten och all även i övrigi underläua ochförbäura kontakterna tnellan myndighelerna och allmänheten. Möjligheler tillförkortningar av handläggningstidema och förenklingar i förfarandel skalltillvaratas. Men bör självfallet tillses atl förfarandereglerna föreit sådani innehåll atl föruisätiningarna för förvaltningsmyndigheterna atlträffa rikliga avgöranden blir de bäsia möjliga. Kommiuénbör utarbeta förslag lill behövliga författningsbestämmelser. Allmännaförfaranderegler av grundläggande natur bör därvid fö sin plals iförvallningslagen. Mera detaljbetonade bestämmelser och över huvud tagelföreskrifter som rör den närmare verkställigheten av regler i förvaltningslagenbör däremoi inte föras in i lagen ulan enligt gängse lagstiftningsteknik las ini en förordning som kompletterar förvallningslagen. På kommittén bör vidareankomma all överväga den följdlagsiiflning som kan bli behövlig. uppdrag bör dock falla att föreslå sådana avvikelser från de avkommittén föreslagna förfarandebestämmelserna som kan komma au krävas förvissa speciella förvaltningsområdens del. Detta hindrar givetvis inte altkommittén i förekommande fall pekar på behovei av sådana avvikelser. För alt resultat avpraktisk belydelse skall kunna uppnås så snabbt som möjligt bör kommittén gåfram etappvis och vid varje etapp föreslå de ändringar och kompletteringar avlagstiftningen om förfarandel hos förvallningsmyndighelerna som kommittén pådet stadiet finner motiverade. Den försia etappen av utredningsarbetet bör avsesådana frågor som inte kräver alllför lång lid atl analysera och la ställningtill. under sitt arbele atl ändringar inte längre bör göras iden nuvarande förvaltningslagen att i stället en ny lag i ämnet boräntas,bör kommittén lägga fram förslag till en sådan lag. Till de särskilda frågorkommittén bör överväga hör frågan om allmänna föreskrifterom omröstning iförvaltningsärenden bör införas. 1 förvaltningslagen finns inga besiämmelseromomröslning i ärenden i vilka flera personer deltar i avgörandel. För destatliga förvaltningsmyndigheternas del finns i allmänhet bestämmelser i ämneti myndigheternas instruktioner. Dessa bestämmelser är emellertid i de flestafall ofullständiga. De ger inte i alla situationer svar på frågan vilken meningsom skall gälla när flera än två meningar har kommit fram. Del kan befaras attbestämmelserna inte lillämpas på samma säll av alla myndigheler. För dekommunala förvaltningsmyndigheternas del finns särskilda omröstningsregler ispecialförfattningama för vissa förvaltningsområden och i kommunallagen(1977:179). Del kan i delta sammanhang anmärkas alt för de allmännaförvaltningsdomstolarna föreskrivs i 13 § lagen (1971:289)om allmännaförvaltningsdomsiolaratt bestämmelserna i 16 och 29 kap. rällegångsbalken omomröslning i hovräll gäller i tillämpliga delar. Del är emellertid inte preciseratnär 16 resp. 29 kap. skall lillämpas (jfr prop. 673och 700). Trotsatt del inom förvaltningen mera sällan förekommer alt omröstnings-reglernaställs på sin spels är del från rältssäkerhetssynpunkt en brist atl bestämmelsernaom omröstning i förvaltningsärenden delvis är oklara och därför i vissa fallkan lillämpas olika. För förvaltningsmyndigheternas del kan en ändamålsenliglösning vara att de allmänna bestämmelserna om förfarandet hos dem byggs utmed föreskrifter som ger klarl besked om vad som skall gälla vid omröstning.Det bör ankomma på kommittén all la upp denna 59 Kommittéer: Del II Ju: 11 fråga.I detta sammanhang bör också övervägas om en precisering kan göras förförvaltningsdomstolarnas del av när 16, resp. 29 skalltillämpas. Medanledning av motionsyrkanden om all den s.k. pariamentariska omröslningsmeiodenborde införas inom statliga myndigheter med förtro-endemannastyrelser harriksdagen i skrivelse förordat en prövning av frågan omomröslningsreglernas utformning (KU 1977/78:34, rskr 221). Även denna fråga börlas upp av kommittén. Frågan när ellförvaltningsbeslui blir gällande regleras inte heller i förvaltningslagen.Vissa förvaliningsbeslut blir gällande försl när de har vunnit laga kraft.Andra beslut länder däremoi lill efterrättelse redan lidigare. Beiräffande ettstort antal förvaltningsbeslut finns bestämmelser i ämnet i skildaspecialförfaltningar. I andra fall däremoi saknas bestämmelser vilket iblandkan leda till tvekan om vad som gäller i detla hänseende. Både för allmänhetenoch myndigheterna skulle del vara av värde om allmänna bestämmelser i ämnetkunde tas in i förvaltningslagen. Därigenom skulle på en gång klarhel skapas iosäkra fall och behovei av föreskrifter i frågan i olika specialförfaltningarminska starkt. Kommittén bör därför överväga om inte en komplettering avförvaltningslagen med bestämmelser i ämnet bör komma till stånd. Blandde reformuppslag som har framförts av byråkratiutredningen är del fiera som rörmöjlighelerna all fö ett förvaliningsbeslut ändrat eller upphävt. Ulöver vadbyråkratiutredningen har lagil upp på detla område bör också följande frågorrörande besvärsförfarandet övervägas. Bortsettfrån regler för två speciella fall saknar förvallningslagen fn. bestämmelser omvilka beslul av förvaltningsmyndighet som kan överklagas. gäller bådeslutliga beslul och beslul under förfarandet. En komplettering avförvallningslagen med bestämmelser i delta ämne skulle både ge berörda parteren värdefull information och kunna vara till hjälp för besluts- ochbesvärsmyndigheler. Frågan om en uibyggnad av förvaltningslagen med sådanabestämmelser bör därför övervägas av kommittén. Enligt12 § förvallningslagen skall för sent anförda besvär inte las upp tillprövning. Delsamma gäller enligt förvaltningsprocesslagen. undanlag görsför fall där det i en besvärshänvisning felaktigt har angetts att besvär skallanföras hos viss myndighei och besvärshandlingen i rält lid har kommii in lillden myndigheien men försi efter besvärstidens utgång har kommii rält myndigheitill hända. Praxis är vacklande. Det förekommer i sådana fall såväl allbesvären las upp till prövning som att de avvisas. Både i dessa fall och närfel besvärstid angetts torde i allmänhet den som, lill följd av felet ibesvärshänvisningen, har kommit in försent med sina besvär kunna påräkna allregeringsrällen efter ansökan återställer den försuttna tiden. Allmänhetenmåste ställa sig frågande lill varför en sådan omgång ibland skall behövas närklaganden har rättat sig efter vad beslulsmyndigheten har meddelal honom. Enlämplig ordning skulle kunna vara au den som har kommit in med sina besvär försent men därvid har följt en meddelad besvärshänvisning bevaras vid sin räll,generellt eller med vissa undantag, ulan atl han behöver ansöka omåterställande av försutten tid. Kommittén bör överväga huruvida de allmännabestämmelserna om besvär bör byggas ul med föreskrifter av denna innebörd. 1byråkraliutredningens promemoria berörs frågan om en uppmjukning avförulsäuningarna för återställande av försutten lid. Enligt 11 kap. 11 §regeringsformen lillkommer det regeringsrätten alt bevilja resning i avgjort Del 11 Ju:12 Skr1978/79:103 60 ärendesamt återställande av försutten tid när fråga är om ärende för vilketregeringen, förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet är högsia instans.Närmare bestämmelser härom kan meddelas i lag. Några lagbestämmelser i ämnethar emellertid hiuills inte meddelals. Allmänhetenlorde i stor ulsiräckning vara okunnig om båda de nu berörda rättsmedlen. Deltaberor säkerligen bl.a. på alt en närmare reglering i lag saknas. Jag föreslåratt den kommitté som skall tillkallas också för i uppdrag att utarbeta förslaglill bestämmelser i ämnet. Iframställning lill regeringen har justitieombudsmannenLundvik (JO) anförl atl del på olika punkler föreligger oklarheter i fråga omsamordningen mellan allmän förfarandelagsliftning och vanlig lagsiiftning inomförvaltningsområdet. Huvudsakligen gäller det delgivning och kungörande avbeslul som rör en siörre persongrupp. JO anser del motiverat altlagstiftningsåtgärder övervägs för all åsiadkomma en bättre reglering. Deav JO aktualiserade problemen bör såviu de angår förvaliningsförfa-randei iallmänhet övervägas av den kommitté som skall se över förvallningslagen. Delbör ankomma på kommittén all lägga fram förslag lill deförfattningsbestämmelser av övergripande nalur som befinns påkallade. Det bördäremoi inte åligga kommittén att utarbeta förslag till ändringar iförfattningar som bara rör speciella förvaltningsområden. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigarchefen för justiiiedepartemeniet alttillkalla en kommitté med högst tre ledamöier med uppdrag atl uireda frågan omöversyn av förvallningslagen m.m., altulse en av ledamöterna atl vara ordförande, atlbeslula om sakkunniga, experter, sekreterare och annal bilräde åt kommittén. Vidarehemsläller jag atl regeringen beslutar alt kostnaderna för kommiuén skallbelasla andra huvudtitelns kommiltéanslag. Regeringenansluler sig lill föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. Reglernaom verkställighet av bötesstraff har utan några mera genomgripande ändringargälll . De innebär att böterna i allmänhet avkrävs den dömde avkronofogdemyndighet, i första hand genom anmaning till honom alt frivilligtbelala och i andra hand genom exekutiva tvångsåtgärder. Inflyter intebötesbeloppet, skall bötesstraffet i princip förvandlas till fängelse. Den nubeskrivna ordningen tillämpas också beiräffande viten. Våren1977 föreslog regeringen på min föredragning nya bötesverkställighetsregler(prop. 1976/77:104). Till grund för förslaget låg förvandlingsslraff- 61 Kommittéer: Del II Ju:12 utredningensbetänkande (SOU 1975:55) Bötesverkställighet. 1 fråga om innehållet i gällanderätl, utredningsförslaget, remissyttrandena, lagrådels yttrande ochregeringsförslagel hänvisas till proposilionen. Här skall endast nämnas all iproposilionen föreslogs all förvandlingsslraffel för böter och viten skulleavskaffas. För atl motverka att reformen ledde lill en lägre betalningsfrekvensföreslogs en ny bötesverkställighetslag som bl.a. innebar aU böter och vitenvid konkurs och vissa andra exekutiva ålgärder skulle fö en bätire ställning änf n. Den ledande principen bakom förslaget var att böter och viten skullejämställas med skaller och därmed likställda offeniligrättsliga fordringar. Vidareföreslogs att det uppbördssystem, som har tillkommit inom ramen förordningsbois- och sirafföreläggandesystemen, skulle utvidgas lill all omfattaäven böter som utdömts av allmän domstol. Förslaget innebar all den bötialldeskulle ges lillfälle atl frivilligt belala böterna redan i samband med alttingsräiiens dom meddelas. Förall förebygga uppkomslen av en s.k. bötesimmun grupp föreslogs en nybestämmelse i om straffskärpning i vissa särskilda fall. Enligibestämmelsen skulle den som dömts lill flera bötesstraff menvisat försummelse vid deras betalning kunna dömas till fängelse om han begicknytt brotl trots atl del nya brottet i och för sig är sådani att endast böteringick i straffskalan. Sådan slraffskärpning skulle dock fö ske bara när etinytt bölesslraffframstod som uppenbart otillräckligt från individual-ellerallmänpreventiv synpunki. av godtagna betänkande (JuU 1977/78:25)-som bl.a.innebar all utskottet avstyrkte bifall till proposilionen i desshelhet-konstaterade utskottet i fråga om avskaffande av förvandlingsslraffelalt det i kampen mot brottsligheten är utomordentligt angeläget atlbötesstraffets effektivitet upprätthålls. Hotel om förvandlingsstraff vidbristande belalning brukar allmänt anses medverka lill att bötesstraffet förönskvärd effektivitet. Förvandlingsslraffel anses bidra lill atl vidmakthållaen generellt selt god belalningsmoral beträffande bötesskulder och motverkaruppkomsten av en bötesimmun grupp. Ävenom den nuvarande ordningen sålunda innebär belydande fördelar är den enligtutskottet också behäftad med åtskilliga nackdelar. En sådan av principielltviktig natur är alt förvandlingssysiemei har ett utpräglat inslag avpersonalexekulion och av bestraffning av betalningsförsummelse. En annanolägenhel är alt brolislighel, vilken bedömts inie vara så grov att den bortföranleda fängelse, på grund av reglerna om bötesförvandling ändock kan ledatill frihetsberövande. Från kriminalpolitisk synpunki anses del vidare vara enpåtaglig nackdel atl beslutet om förvandlingsstraff kommer efter detatl brottet begicks. Vidare för del anses stötande alt, enligt vad företagnaundersökningar visal,ålagda förvandlingsstraff, främsi de ovillkorliga menäven de villkoriiga, företrädesvis drabbar ett sociall selt utpräglat svagtklientel, som oftast är i behov av direkl slöd från samhälleis sida. Utskottetanslöt sig därför till den i proposilionen framförda uppfallningen atlnackdelarna med förvandlingsslraffel i dess nuvarande uiformning väger överfördelarna och enligt utskottets mening börden nuvarande ordningen intebehållas. Detla ställningslagande bör enligt min mening tjäna som utgångspunktför det fortsatta reformarbetet. Isyfte alt begränsa nackdelarna med förvandlingsslraffets avskaffandeföreslogjag-somjag nämnl-i proposilionen en kompensation efter två linjer.Dels föreslog jag införande i av en ny beslämmelse om DelIIJu:12 Skr1978/79:103 62 straffskärpningi vissa fall. Dels föreslog jag en effektivisering av bötesverkställigheten. Beträffandeden föreslagna straffskärpningsregeln anförde utskottet krilik. Bestämmelsen,som var avsedd att förhindra uppkomslen av en bötesimmun grupp, skulle enligtutskoltels mening inte träffa alla personer som i detla sammanhang var aviniresse; för regelns lillämpning fordrades atl den bötesförsumlige lagfördesför ny brottslighet. Personer som i övrigi motsvarade beskrivningen i denföreslagna regeln skulle alltså komma atl undslippa vidare ålgärder, om deunder föreskriven tidrymd avhöll sig från all begå broll eller undgicklagföring vid domstol för nya brott. Delsamma skulle också gälla vid förnyadlagföring om bloll antalet bötesdomar stannade vid två. Ulskollei menade vidareall straffskärpningsregeln utformats på ett sätl som innebar en påtaglig riskför atl det sociall sett utpräglat svaga klientel som drabbas avförvandlingsslraff också skulle drabbas av den nya regeln. Ulskollei uttaladedärför att den i samband med en reformering av bötesverkställighetenerforderliga straffrättsliga regleringen borde utformas på ett annal säu än somskell i propositionen. I ärendet borde därför företas en förnyad översyn närdet gäller bötesverkställigheten och utskottet angav vissa riktlinjer härför. Denav begärda översynen bör nu komma till stånd. Jag förordar all enkommitté tillkallas för denna uppgift. Utgångspunktenför kommitténs arbele bör vara alt avskaffa förvandlingsslraffel i dessnuvarande uiformning. Ulredningen bör i övrigt bedrivas enligt de riktlinjersom hardragilupp. Kommittén börsålundasökaaltpå straffrätlslig vägkompensera bortfallet av de fördelar som enligt vad jag nämnl inledningsvis ärförenade med förvandlingsslraffel. Vad som därvid bör eftersträvas är enlagstiftning som riktar sig mol personer som genom olika manövrer gör sigsvåråtkomliga för exekution ulan all den iräffar socialt ochekonomiskt svaga grupper som samhället stöder i andra sammanhang. Vid valetmellan olika lösningar som kan tänkas lillgodose de angivna syftena böreftersträvas all lagstiftningen mycket bestämt ger utiryck för samhällets viljaall inte ge upp inför förfaranden som syftar lill atl på ell illojalt sällkomma undan verkställighet av bötesstraff Den nya ordningen bör därför inrymmaett verksamt medel som, även utan samband med ny ' lagföring, tar sikle på bötfälldavilka trots att de har ekonomiska möjligheter alt betala böterna inte gördelta. I försia hand gäller detla personer vilka i realiteten harbetalningsförmåga men som genom skenavtal, läla byten av arbetsplats ochliknande förfaranden lyckas göra sig oåtkomliga för exekutiva ålgärder. röra sig om personer som har "kontoret på fickan" eller somgenom bolagsrättsliga transaktioner döljer att de i realiteten disponerar överbelydande lillgångar. Andra exempel återfinns bland de personer, ofta formelllegna företagare, som faller inom den kategori som brukar belecknas som gråarbetskraft. En annan grupp utgörs av personer som skrivit över sin rörelse påmaken och tagit anställning hos denne med ingen eller ringa synlig lön men moten avsevärd gollgörelse. Ellförslag till lagteknisk lösning som kommittén har anledning aU vidare prövalades fram av juslitieulskotiel i samband med dess granskning av prop.1976/77:104. I remiss lill lagrådel förordade utskottet sålunda en bestämmelse!BrB som innebaratt,omellböiesstraff inte har kunnat verkställas och denuteblivna verkställigheten beror på illojala transaktioner av den lyp somtidigare har redovisats, påföljden kan undanröjas och ändras lill fängelse, omdel bedöms vara påkallal av hänsyn lill allmän laglydnad. 63 Kommittéer: Del II Ju:12 emellertidinte i sill arbele vara bunden av detia förslag. Ulformningen av eti nyttförslag bör i första hand bli beroende av vad som framkommer under ulredningen.Närdel gällerden lilliänkia regleringens innehåll böremellertid följandeanmärkas särskilt. Isitt yllrande över ulskotels nyssnämnda förslag förordade lagrådel vissaändringar när del gäller beskrivningen av de förfaranden som är avsedda alliräffas av ett tänkt ersättningsstraff Lagrådet uppehöll sig härvid, delvis motbakgrunden av vissa uttalanden i uiskoileis remiss, särskilt vid all denbötfällde efter den akluella - illojala - transaktionen bibehållit sin faktiskamöjlighet att tillgodogöra sig avhänd egendom, som inte nås av exekution. Detär visserligen så att de förfaranden som det här gäller ofta karakteriseras avatl de gjorts för skens skull och att den bötfällde behållit sin reellabetalningsförmåga. Det kan emellertid ifrågasättas om det inte, även i fal! dåden bötfällde i avsikl alt undgå verkslällighel av bötesstraffet faktiskt haravhänl sig sin egendom, stundom kan finnas skäl till ingripande medersällningssiraff Under uiredningsarbelel bör kommiuén därför undersöka om delinte för vissa situationer är möjligl all avslå från kravel på kvarslåendebetalningsförmåga. Kommiuén bör även i övrigi med beakiande av syftet allhindra uppkomslen av en bölesimmun grupp förutsäitningslöst pröva frågor somdiskuteras i remissen och av lagrådet rörande den närmare utformningen avlagstiftningen. Detfinns ett stort antal föreskrifter på skilda håll i lagstiftningen omförbud mol förvandling av böter eller vite.