prop · G20333 · 1978-12-31 00:00:00 — Betalningar före leverans förekommer regelmässigtvid större byggnads- och anläggningsentreprenader, stora maskinleveranser ochvissa beställningsarbelen som avser dyrare varor, t. ex. större fritidsbåtar.Vid tillämpningen av den nuvarande faktureringsmetoden anses skattskyldighetenför entreprenadarbeten som avser fastighet inträda först när den skattskyldigeefter slutbesiktning preciserar sin fordran i utställd slutfaktura. Dettaförhållande har vållat tillämpningssvårighetet och har också i vissa fall letttill avsevärda skatteförluster för det allmänna. Tillämpningssvårigheterna harfrämst bestått i atl vid större arbeten avskilja vad sora avlämnats tillbeställaren och sora bör kräva slutbesiktning och avskattning från vad som fåranslå tiU den slutliga ekonomiska uppgörelsen. Beskattningstekniken är inte helt neutral vid enjämförelse mellan de stora total- ooh generalentreprenaderna och en långtdriven delad upphandling eller sådan egenregiverksamhel som inte medförskattskyldighet. Om upphandlingen görs som total- eller generalentreprenadbehöver beställaren betala mervärdeskatt först efter slutfaktureringen. Dennakan enligt normalavtal anstå i åtta raånader efter slutbesiktningen. Vid deladupphandling får beställaren i princip betala mervärdeskatt vartefter de olikadelentreprenaderna färdigställs och slutbesiktigas. Vid sådan egenregiverksamhelsom ej medför skattskyldighet uppkomraer skattebelastningen fortlöpande vidförvärv av byggnadsmaterial m. m. Förlustriskerna för det allmänna har sin grund itillämpad redovisningsteknik. Entreprenören lyfter regelmässigt betalning aconto arbetet pågår. Fleråriga arbeten kan förekomma.Redovisnings-mässigt bokförs dessa betalningar som skuld till beställaren.Fordran för vilken skattskyldighet inträder uppkomraer först i och medslutfaktureringen. Vid en inträffad konkurs före slutfaktureringen åvilarskattskyldigheten konkursboet när detta preciserar fordringen på beställaren. Prop.1978/79: 33 124 Eftersom gäldenären har lyft betalning i stort settför vad han ulfört får boel sällan någon fordran som överstiger vad beställarenförskottsvis har utgett till gäldenären. Konkursboet har därför åsamkats enraas-sagäld som avser mervärdeskatt. Ofta saknas dock tillgångar till betalningav denna skuld. Regeringen har genom särskUda beslut medgett nedsättning avmervärdeskatten i dessa fall så att den i princip motsvarar vad staten skulleha fått in om redovisningsskyldighet hade inträtt för förskott ocha conto-likvider under förutsättning att skallen inte hade betalats men bevakatsi konkursen. De risker och nackdelar som jag nu har berört ifråga om de stora enlreprenadarbetena föreligger i fråga om allabeställningsarbeten med långa upparbetningstider och fö:r vilka betalningentill större delen er-läggs före slutleverans eUer motsvarande. Dessaomständigheter talar i och för sig för atl betalningar före leverans bör utlösainte bara skattskyldighet utan även redovisningsskyldighet. Från redovisningsteknisk synpunkt kan omedelbarbeskattning av förskottsbetalningar och motsvarande i någon mån leda tUl ökadesvårigheter för skattskyldiga, som har att tillämpa reduceringsreglerna. Dettaär fallet för företagen inom byggnads- och anläggningsbranschen. Dessa får isaraband med atl förskott eller a conto-betalning avkrävs beställaren beräknamervärdesk:itt på beloppet. Innan en omfattande entreprenad är slutförd kan denexakta fördelningen på de två reduceringsreglerna inte göras. Liknandesvårigheter föreligger i den raån entreprenaden även omfattar prestationer påvilka reduceringsreglerna inte är tillämpliga. Vidare har det gjorts gällande att den föreslagnabeskattningen av förskott och a conto-betalningar skulle kunna missbrukas ikonkurrenssyfte vid anbudsgivningen. Deima sker regelmässigt i priser exkl.mervärdeskatt. Om anbud skulle avges inkl. raervärdeskatt kunde någonskattskyldig frestas att övervärdera de lågbeskattade delarna av entreprenadenoch därigenom förmå en ej skattskyldig beställare att anta ett anbud som ärhögre än konbjrrenternas, exkl. skatt, men sora framstår som förmånligareefter tillägg för skatt. Enligt min uppfattning är farhågorna för enbesvärlig tUlämpiung eUer för missbruk överdrivna. Jag är dock medveten om attvissa svårigheter kommer att föreligga, vilket bör inverka på totalbedöraningenav förskottsbeskattningen. En samlad bedömning av de redovisningstekniska ochandra synpunkter på redovisningsmetoden som jag nu har anfört visar att enövergång till faktureringsmetoden är önskvärd och möjlig att genomföra medvissa inskränkningar och jämkningar. Det slutiiga ställningstagandet till dessafrågor måste dock innefatta en bedömning också av effekterna på deskattskyldigas och deras kunders likviditet. Företagsom redan nu tillämp.ar faktureringsmetoden berörs i princip Prop.1978/79: 33 125 inteav att denna metod blir obligatorisk. Övergången från konlantmetod tillfaktureringsmetod innebär inle heller någon skillnad i likvidi-telshänseendenär det gäUer tillhandahållanden mot kontant betalning eller sådanatillhandahållanden på kredit som finansieras genom t. ex. diskontering avväxlar eller kontrakt eUer genom överlåtelse av varufordringar. I dessa fallanses redan enligt nu gällande konlantmetod redovisningsskyldigheten inträdanär betalningen tas emot. Slutligen påverkas inte heller en skatlskyldigslikviditet när betalning sker under den redovisningsperiod då faktura harställts ut eller mottagits. Likviditetsförändringar kan därmed tänkas inträdai huvudsak för skattskyldiga som f. n. tillämpar kontantmetoden och som medgerförhållandevis lång kredit utan atl finansiera krediten på nämnt sätt. Skattskyldig som övergår till redovisning enligtfaktureringsmetoden får åtnjuta avdrag för ingående skatt sora hänför sig lillkreditinköp tidigare än sora nu är fallet. Detta innebär självfallet enförbättring i likvidiletshänseende. Detnuvarande redovisningssysteraet är inte neutralt i kostnadshänseende. Enskattskyldig säljare sora tillämpar kontantmetoden skall betala mervärdeskattpå sin skattepliktiga omsättning först när han tar emot betalning från köpareneller i vissa fall från finansieringsinstitut. Tillämpar köparenfaktureringsraetoden inträder rätt till avdrag för ingående .raervärdeskatt förhonora när hans skuld till säljaren upp-koraraer. 'ibaka mervärdeskatt till köparen innan motsvarande skatt har betalas in tilllänsstyrelsen av säljaren. Även den omvända situationen till statsverketsfördel förekommer. Jag anser att mervärdeskatten bör ha en utformning som imöjlig raån undanröjer sådana effekter. I de fall dessa föreligger vidtransaktioner mellan företag i intressegemenskap kan visserligen sägas att entUlräck-1ig åtgärd skulle vara att föreskriva samraa redovisningsmetod för företagen.En sådan föreskrift skulle dock vara svår om inte omöjlig alt tillärapa.Dessutora uppkommer samma effekt även ora företagen inte är iintressegemenskap. Den enligt min mening enda metoden alt komraa tiU rättaraed delta principiella problera är att saratliga förelag ges sarnmaredovisningsmetod. Jaghar tidigare uttalat alt faklureringsmetoden är att föredra framförkontantmetoden när det gäller de redovisningstekniska aspekterna påbeskattningen. Övergång tUl denna redovisningsmetod medför sora jag redan harberört likviditetspåfrestningar för vissa skattskyldiga. För skattskyldiga somav redovisningstekniska skäl kan raedges rätt att redovisa raervärdeskattenligt kontantraetoden under löpande beskattningsår eller som kan få redovisaskatt en gång kommer dessa likviditetspåfrestningar att inskränka sigtill vad sora följer av att skatt skall redovisas på fordringarna vid åretsutgång. För övriga skattskyldiga kan däremot effektema på företagens likviditetoch kapitalanskaffnings- Prop.1978/79: 33 126 Även om faklureringsmetoden av redovisningstekniska,kontrolllekniska och principiella skäl bör göras obligatorisk för i principalla skattskyldiga anser jag inte att dessa likviditetseffekter ra. m. kannegligeras. Utredningen har föreslagit atl efter särskildprövning skall kunna medge anstånd i utöver nu gällande 35dagar raed betalning av raervärdeskatt när fråga är om skaltskyldig med mycketbetydande långfristiga varufordringar och i förhållande härtill smålångfristiga leverantörsskulder. Jag anser i likhet med utredningen att dettaär en framkomlig väg. Jag anser dock att tiden för anstånd lämpligen börbestämmas till utgången av den kalendermånad under vilken deklarationennorraalt skuUe lämnas. Den bör i enlighet med utredningens förslag stå öppenendast under en övergångstid, för all ge berörda företag möjlighet alt anpassasig till de nya bestämmelserna. Jag har den uppfattningen att en lämpligtavpassad tid kan vara omkring efter ikiaftlrädandel av bestämmelser omobligatorisk tillämpning av faktureringsraetoden. Enligt min uppfattning ärdet lämpligt att prövningen av frågor av detta slag anförtros åt länsstyrelserna. Utredningenhar med sill förslag i första hand tänkt på förelag i grossistledet. Avremissbehandlingen av utredningens betänkande har framgått att det finns andrafall, för vilka liknande oraständigheter föreligger. Jag tänker då framförallt på postorderföretagen. Dessa lämnar en omfattande kredit tUl sina kunderutan ägarförbehåll. Jag anser atl även sådana företag bör kunna få anstånd medredovisning av mervärdeskatt, under förutsättning att övergången till faktureringsraetodenmedför en påtaglig likviditetspåfrestning för dem. Jag räknar med alt ettsådant generellt anstånd bör lösa likviditelsproblemen för postorderföretageni allmänhet. Skulle så inte vara fallet är jag beredd att ta upp frågan förytterligare överväganden. Jaghar i det föregående redovisat min uppfattning i fråga om redovisningsmetodernai stort. Några frågor på delta område återstår dock att behandla. Utredningensförslag ora att betalning helt eller delvis före tiUhandahåUande av beställdvara eller tiänst skall utiösa redo-visnmgsskyldighet innebär att dessabetalningar till skillnad raot vad som gäller skall täcka ävenuppdragstagarens uigående skatt. Minprincipiella uppfattning är atl beskattnmgen av skatteobjekt med långa upparbetrungstiderf. n. inle är tillfredsstäUande. Regelmässigt betalas dessa objekt genomförskott eller a conto-likvider och en slutbetalning. Genom den avdragsrättsom i mervärdeskattesyslemet till-koraraer uppdragstagaren är objektet irealiteten inte belastat raed raervärdeskatt förrän det anses ha"levererats" i skatterättslig mening. Detta kan, som jag harframhållit, i fråga om t. ex. byggnadsenlrepre-nader i vissa fall dröja etteller . Det kan också när det gäller arbeten på fast egendom noterasatt vad som tillförs fastigheten av 1978/79: 33 127 uppdragstagarencivilrättsligt blir uppdragsgivarens egendom utan rätt för den förstnämnde attförfoga däröver. Det kan därför med fog hävdas att byggnads- elleranläggningsentreprenad tillhandahålls fortlöpande i den takt arbete utförs påfastigheten. Mot dessa synpunkter får ställas att entidigarelagd beskattning i samband med övergången till faktureringsmetodenställer ökade krav på kapilalraarknaden. De projekt som pågår vid övergångenskall av-skatlas som förskott, vilka hänför sig till nya projekt, beskattas.Vidare leder den tidigarelagda beskattningen lill ökade kapitalanskaffningskostnaderför beställaren. Jag anser att övervägande skäl talar för altutredningens förslag om beskattning av förskott i princip bör genomföras. Påetl oraråde gör sig dock särskilda skäl gällande. De ökade kostnaderna förkapitalanskaffning koraraer att leda till högre kostnader för bostadsproduktionenoch för investeringar i byggnader och andra anläggningar. Debostads-förvaltande företagen och koramunerna kommer därför atl få bära en ökadkostnad i dessa delar. Med hänsyn lill nu rådande förhållanden påbostadsmarknaden och till koraraunemas ekonomiska situation är jag inle bereddatt f. n. genomföra utredningens förslag om att redovisningsskyldighet skallinträda när förskott eller a conto-betalning som hänför sig till byggnads-eller anläggningsenlreprenad uppbärs. I princip bör skatteredovisningen ilikhet med vad sora nu tillämpas anslå till dess entreprenaden är avslutad ochentreprenörens fordran preciseras i utställd slutfaktura. Sådan faktura synesi de flesta fall utfärdas eller kunna utfärdas efterslutbesiktningen. För att i någon mån anpassa beskattningen till vad som iövrigt föreslås gälla och dessutom motverka att den fördröjs i onödan bör dockförskott eller a conto-likvider alltid beskattas inom nämnda tid, således ävenom slutfaklura inte har utfärdats. Redovisningen av skatt på förskott m. m.koraraer alltså att ingå i deklarationen för den redovisningsperiod undervilken tvåmånaderstiden går till ända. Av praktiska skäl bör samma regel gällabeträffande redovisning av skatt som hänför sig till utmstning eller inredningav byggnad, under förutsättning att byggnadsentreprenaden omfattar även sådanaprestationer. Min nu redovisade uppfattning i fråga om tidpunktenför redovisningen av skatt som hänför sig till förskott och delbetalningar avbyggnads- och anläggningsentreprenader gör det nödvändigt atl ta upp ävenfrågan om beskattningen av stora projekt, som kan färdigställas i självständigadelar, vilka beställaren kan ta i anspråk successivt. Utredningen harframhållit att det enligt nuvarande bestämmelser i viss mån är oklart närskattskyldigheten skall inträda för sådana delbara entreprenader. Jag anseratt denna fråga bör lösas på det sättet att redovisningsskyldighet skallinträda när en färdigställd del kan las i bruk av beställaren efter slutbesiktningeller motsvarande åtgärd. Prop.1978/79: 33 128 redovisaskatt bör omfatta den del av uppburna förskott eller a conto-betalningar somkan anses belöpa på den färdigställda delen. Den slutiiga skatteredovisningenfår anslå lill slutfaktureringen. I princip bör samma redovisningsteknik kunnatillämpas när den som bedriver byggnadsverksamhet i egen regi utför ny-, till-eUer ombyggnad av fastighet. Jag återkommer i det följande till beskattnmgen avdenna verksamhetsform och viU här endast framhåUa att mitt förslag syftar tillatl redovisningsskyldigheten även för sådan byggnadsverksamhet skall inträdasenast efter det att fastigheten efter slutförda arbeten kunnat tasi bruk för a'sell ändamål. Vad som enligt mitt förslag skall gälla i fråga omentreprenader som avlämnas i delar bör också tillämpas när skattskyldig i egenregi utför stora projekt som han färdigställer och tar i bruk allteftersomutförda delar av projektet färdigställs. Jag har i det föregående behandlat frågan omredovisningsskyldighetens inträde. Regler härom bör, som utredningen harföreslagit, tas in i en ny paragraf, nämligen 5 a §. Bestämmelserna omavdragsrätten i 17 § bör också ändras så att de stäraraer överens medbestämraelserna om redovisningsskyldighetens inträde. Utredningen och remissinstanserna har tagit uppvissa andra frågor, som rör redovisningsskyldighetens inträde. Jag delar utredningens uppfattning attavbelalningsköpen kräver särbehandling. Om säljare återtar avbetalningsgodsfrån skattskyldig köpare enligt lagen (1978: 599) om avbetalningsköp raellannäringsidkare ra. är köparen skyldig att i sin raervärdeskatteredovisningtUl återföra redan avdragen ingående mervärdeskatt sora hänförsig till avbelalningsköpet. Någon möjlighet att fullgöra denna återbetalningsskyldighettorde mera sällan föreligga. Jag anser därför att utred-ringens förslag omsuccessiv beskattning och avdragsrätt i dessa fall bör genoraföras. I likhetraed vad vissa remissinstanser har anfört förordar jag dock att den avgörandetidpunkten bör vara den faktiska betalningen och inte förfallodagen förbetalningen. Vid kreditköp raellan näringsidkare och konsumentenligt konsumentkreditlagen (1977: 981) är förhållandena inle desamma som vidavbelalningsköp mellan näringsidkare. Köparen saknar rätt lUl avdrag för ingåendemervärdeskatt. Någon särskild förlustrisk för statsverket torde därför knappastföreligga. Jag anser ändå att praktiska skäl talar för att kreditköp medåtertaganderätl enligt konsumentkreditlagen bör behandlas på samma sätt somavbetalningsköp mellan närmgsidkare. Det förekommer nämligen i vissutsträclming att samma förelag tiUhandahåUer kredit åt såväl konsumenter somnäringsidkare. I lagtexten bör uttrycket kreditförsäljning med förbehåll oraåtertaganderätl användas. Detta läcker även försäljning på avbetalning medäganderättsförbehåll. Minaförslag i det föregående innebär att faktureringsmetoden inte 1978/79: 33 129 Vissa skattskyldiga koraraer att få redovisa skatt enligtkontantmässiga grunder under löpande beskattningsår. Detta gör det nödvändigtall särskilt överväga när redovisningsskyldigheten skall inträda vidöverlåtelse av verksamhet eller del därav eller vid fusion eller liknandeförfarande och vid konkurs. Enöverlåtelse av verksamhet innebär att räkenskaperna måste avslutas. Fordringaroch skulder skall därför bokföras och konteras i vederbörlig ordning. Häravföljer enligt 5 a § första stycket att redovisningsskyldighet inträder föröverlåtaren för den redovisningsperiod då överlåtelsen sker. Det kan dockförekomma att överlåtaren har avbetalningsfordringar för vilka redovisningsskyldighetenenligt 5 a § andra stycket inte skall inträda förrän betalning sker. Vanligentorde vid överlåtelse av rörelse den nye innehavaren också övertainkasseringen av övertagna avbetalningsfordringar. Det är därför naturligt atlredovisningsskyldigheten för skatt som belöper på sådana avbetalningsfordringarsom övertas i saraband med övertagandet av den verksamhet i vilken fordringenuppkommit bör åvila den nye innehavaren av verksamheten. Motsvarande bör gäUai fråga om avdragsrätten enligt 17 § andra stycket för skatt som avserövertagna avbetalningsskulder. Omskattskyldig har försatts i konkurs bör redovisningsskyldighet och avdragsrättinträda vid konkursutbrottet för då obetalda kundfordringar ochleverantörsskulder. Detta innebär alt statsverkets fordran på skatt kommer attkunna bevakas i konkursen som en vanlig skattefordran. I den mån betalning förkundfordringar inflyter tUl konkursboet kommer boet inte att behöva redovisaskatt härför. Konkursboet koraraer inte heller att få göra avdrag för ingåendeskatt som belöper på leverantörsskulder som boet helt eller delvis betalar.Denna uteblivna avdragsrätt kan dock kompenseras av attredovisningsskyldighetens inträde för konkursgäldenären i vissa faU kan ledatUI en återbetalning av skatt tUl konkursboet, nämUgen i de fall obetaldaleverantörsskulder uppgår tiU högre belopp än utestående kundfordringar. Dettabelopp kan användas för utdelning i konkursen. Även konkursfallen regleras i 5a och 17 §§. Vidöverlåtelse av verksarahet kan den nye innehavaren överta inte bara fordringaroch skulder utan även rätt till bonus och andra liknande efterhandsrabatterliksora motsvarande skyldigheter. Redovisningsskyldighet för övertagnafordringar har såsom framgår av vad jag sagt inträtt för överlåtarenvid överlåtelsen. Bestämmelserna i 15 § tredje stycket om rätt till avdrag förskatt som hänför sig tUl uppkomna kundförluster bör utsträckas till attomfatta även den sora övertar fordringar i samband med övertagande avverksamhet. Någon ändring av bestämmelserna i 15 § fjärde stycket om rätt tUlavdrag för skatt som hänför sig tUI utgiven bonus m. m. synes inte nödvändigeftersom redan nuvarande ordalydelse ger övertagaren denna rätt. Anvisningamatill 15 § bör däremot kompletteras så att köparen eller den som efter en över- 9 1978/79. 1978/79: 33 130 låtelsemottar bonus m. m. blir skyldig att minska sin ingående skatt med den skattsora hänför sig till vad som mottagits. Utredningen har föreslagit att vissa bestämmelserom uttag av tiänst skall tas in i 15 §. Jag anser alt motsvarande bestämmelseri stället bör placeras i 5 b §. Flera remissinstanser har avstyrkt utredningensförslag om att skaltskyldig skall automatiskt få anstånd med redovisning avmervärdeskatt när anstånd har medgetts raed att lämnasjälvdeklaration. Man har i stället pekat på möjligheten att ge anstånd efterprövning i varje enskilt fall. Jag är f. n. inte beredd alt godta utredningensförslag på denna punkt. Utredningen har vidare föreslagit atlredovisningsskyldighet skall föreligga när den skattepliktiga omsättningen förbeskattningsår uppgår till , oavsett beskattningsårets längd.Redovisningsskyldighet skall föreligga så länge inte beslutarannat. Vidare föreslås att begreppet beskattningsår definieras i anvisningarnatill 5 a § som beskattningsår enligt KL eller, om verksamheten inte medförskattskyldighet enligt KL, kalenderår eller i vissa faU räkenskapsår. Begreppetbeskattningsår föreslås bli infört i 22, 24, 25, 3436, 40 och 55 §§ samtidigtsom vissa närmast redaktionella ändringar bör göras i 16 § första stycket, 18 §första stycket, 22 § första stycket och 49 §. Förslagen har raed något undantag godtagits ellerlämnats utan erinran av remissinstanserna. Även jag godtar förslagen ochföreslår att de genomförs. 4.1.2Redovisningsperioderna, m. m. Utredningen har föreslagit att de nuvaranderedovisningsperioderna om 4 eller 6 kalendermånader slopas. Därmed skulleredovisningsperiod kunna omfatta en kalendermånad, två kalendermånader ellerhelt beskattningsår. Vidare har utredningen föreslagit att skallkunna medge jämkning av redovisningsperiods längd med ett raindre antal dagarför att raöjliggöra en anpassning av redovisningsperioderna till kortperiodiskabokslut. Jag har tidigare uttalat att jag biträderutrednmgens förslag ora helårsredovisning för skattskyldiga raed årsomsättningom högst . Reraissinstansema har med något undantag godtagitförslaget i övrigt ora redovisningsperioderna. Jag förordar atl utredningens förslag i dessaavseenden genomförs. Årsomsättningen bör i detta sammanhang utgöras avomsättningen exkl. mervärdeskatt, vilket överensstämmer med den avbokföringsnämnden satta gränsen för tillämpning av pärmmetoden. Jag vill ocksåframhålla atl en anpassning av redovisningsperiods längd till kortperiodiskabokslut i praktiken i så gott sora alla fall torde kräva en förlängning eller 1978/79: 33 131 Någon anledning att medge större avsteg från den ordinarieperiodlängden torde därför knappast finnas. I enlighet med förslagen bör ändringar göras i 22 §och anvisningar införas till 22 §. Jag delar utredningens uppfattning attåterbetalning av överskjutande ingående skatt alllid skall göras, således ävenom skattebeloppet understiger . Detta kräver ändring av 49 §. 4.1.3Uttag av vara och tjänst Den helt övervägande delen avkonsumlionsbeskattningen enligt ML avser det yrkesmässiga tillhandahållandet avskattepliktiga varor, byggnader eller tjänster. Som en viktig kompletteringhärtill beskattas även uttag av varor eller byggnader för den skattskyldiges,anstäUdas eller annans personliga bruk. Om man bortser från förhållandena påfastighetsområdet, till vilka jag återkomraer senare, beskattas inle uttag avtjänst. Utredningen har frarahållit att en sakligt settmotiverad beskattning av uttag f. n. inte sker i vissa fall. Vid överföring avskattepliktig vara från en verksamhetsgren, som medför skattskyldighet, tillannan verksamhetsgren, som inte medför skattskyldighet, föreligger enligtutredningen troligen ingen beskallningsgmnd. Ett fartyg eller luftfartyg, somkunnat förvärvas skattefritt, beskattas inte om det förs över lill verksamhetsgren,i vilken skattefrihet vid förvärv av sådana fartyg inte gäller. I punkt 2 avanvisningarna lill 2 § bör, menar utredningen, införas bestämmelser ombeskattning i nu nämnda fall. Utredningen har också föreslagit ett tUlägg lillpunkt 1 av nämnda anvisningar av innebörd atl även omsättning av delar ra. m.till skattefria fartyg eller luftfartyg i princip alltid skall anses somyrkesmässig. Vidare har utredningen föreslagit att beskattningbör ske även när tjänst tillhandahålls utan vederlag eller till underpris.Omsättningen bör dock träffa endast tiänster som den skattskyldige även annarsomsätter i sin verksarahet. Någon beskattning bör inte ske när entjänstepresla-lion utförs för en verksamhetsgren, som inte medförskattskyldighet.