prop · G203165 · 1978-12-31 00:00:00 — Ävenkommunerna uppges hysa liknande synpunkter. Ulredningen tillfogar, att bankemasbehov av beredskap inför ändrade kreditpolitiska riktlinjer inte skulle varanågot motiv för att undvika lidsbundna lån. I den mån amorteringstakten för debundna lånen vore någorlunda hög, dvs. om lånen inte löper ,skulle ändå de inflytande amorteringama vid behov medge antingen enomfördelning av låneportföljen eller en ökning av likviditeten, hävdarulredningen. vill dock påpeka, att det torde vara enöppen fråga, om flertalet företagskunder skulle föredra en lämligen snabbamorteringsplan framför en eller oftare omsatt kredil. Föreningensmedlemmar har självfallet ingenting emot att pröva nya låneformer, om dellaverkligen skulle vara ett önskemål från bankemas lånekunder. Bankföreningenvill framhålla all kapitalmarknadens attraktion för de lånlagande förelagen intebara har berott på de långa löptiderna utan i avgörande grad har sammanhängt medatt räntenivån på kapitalmarknaden länge framstått som fördelaktig. Enligt utredningen föreligger det ett relativt klartdemonstrerat behov från lånlagarnas sida att sortimentet av bankkrediter utökasmed bundna lån både vad gäller amortering och ränta. Utredningen anser, atl ombankerna kom att engagera sig i medelfristig finansiering, skulle en luckafyllas i sortimentet av låneinstrument på kreditmarknaden. bestridersom framgått, alt någon sådan för kunderna besvärande lucka i kreditsortimentetskulle finnas. Låntagarnas totala likviditetsplanering lorde endasl i obetydliggrad påverkas av om lånet ges till fast eller rörlig ränta. Om emellertid KMUvill förorda att bankema i större utsträckning ger tids- och räntebundna lån,framstår inle utredningens förslag om alt avskaffa återiånerälten som logiskt.De i AP-fonden refinansierade äterlänen har näraligen den medelfristigakaraktär, som KMU finner värdefull. Bankemas köp av obligationer noterar KMU:s uppfattning att vare sig denallmänekonomiska utvecklingen i kännetecknas av en satsning påindustrin 1978/79:165 Bilaga 3 227 eller en satsning på den offenlliga sektorn, kan bankernaknappast emotse några lättnader i kraven på obligationsförvärv jämfört mednuvarande förhållande. Som framhållits ovan, anser dock bankföreningen atlaffärsbankernas särskilda erfarenhet och kompetens i fråga om näringslivetsfinansiering gör det olämpligt att tvinga dem att avdela en växande del avkreditresurserna till den länga bostadsfinansieringen genom köp avbostadsobligationer, som man i stället måste ökamellanhandsinstitutens förmåga alt ge näringslivskrediier. För affärsbankernaär köp av industriobligationer naturiigare än köp av bostadsobligationer.Bankföreningen anser, med hänsyn till induslrins angelägna finansieringsbehov,att även industriobligationer bör fä ingå i bankemas likviditetskvoter närriksbankens likviditetskrav tillämpas. tillstyrker förslaget all slopa den regel ibanklagen som förbjuder bankerna att emittera exempelvis bankobligationer.Frånsett möjligheten att sådana obligationer skulle kunna utnyttjas förutlandsupplåning, är det möjligl att obligationerna skulle kunna bidra lill atltransformera allmänhetens bankinlåning till mera långfristig placering. Som bankföreningen belonal i avsnittet om AP-fonden,framstår del som ett oundgängligt krav. alt fonden inte åläggs någrarestriktioner i fråga om rätten att förvärva bankobligationer. Enobligationslikvid kan hell eller delvis transformeras till långfristig utlåningi banken. 1 konsekvens med den ovan redovisade synen pä affärsbankemas normalakreditgivning, kan bankföreningen emellertid inte se del som oundgängligennödvändigt all obligationslikviderna förvandlas till en formellt likalångfristig utlåning. Om man slopar den ovan berörda regeln i banklagen, somförbjuder bankerna atl emittera obligationer, innebär detta att bankema ocksåfär rätt att emittera s, k. bankcertifikat. ansluter sig tillutredningens argumentation till förmån för atl denna rätt införs.Specialinlåningen har nått en sådan storlek att bankföreningen finner delmotiverat att söka ge den en mer institutionell karaklär. finnerdet inte nödvändigt alt här närmare gå in på de olika förulsältningar somtroligen måsle uppfyllas för att en marknad för bankcertifikat skall fungeraväl. Uppenbarligen kan det krävas en medverkan från bl. a. , för atlen andrahandsmarknad skall kunna upprätthållas. Vidare torde det ligga i åtminstoneen del av specialinlåningens karaktär, att den inte ulan svårighet låter sigformaliseras. tillstyrker utredningens förslag att såvälemissionsstäm-pelavgift som fondstämpelavgift för obligationer m, m. avskaffas.Detsamma bör ske även för aklier enligt vad bankföreningen yrkal, senasi iskrivelse till budgetdepartementet och till riksdagensskatteutskott . Bankernas köp av förlagsbevis tillstyrker förslaget all bankema bör fårält all förvärva förlagsbevis. vill framhålla, attkapitaltäckningskravet för börsnoterade förlagsbevis bör vara detsamma som förindustriobligatio- Prop.1978/79:165 Bilaga 3 228 Delta är motiverat genom den prövning av dessa lån,som deras börsregislrering innebär. Bankemas köp av aktier förordar att bankemas rätt alt innehaaktier i förelag i samband med emission ulsträckes från den nuvarandetidsgränsen till förslagsvis . En sådan förändring skulle ökabankemas möjligheter att effektivt understödja en emission. Bankemas rätt att ställa garanti tillstyrker utredningens förslag attbankema skall få rätt att ställa garanti för obligationer som ges ul av annanlåntagare. Vi instämmer i ulredningens förslag om att förbudet förbankema att förvärva föriagsbevis avskaffas. Detta är bl.a. väsentligt för attunderlätta amorteringama av utelöpande förlagslån. Ulredningen föreslår också en rätt för bankerna att ge ulegna obligationer. Vi anser del väsentligt att den nuvarande förbudsregelnavskaffas och inslämmer i ulredningens förslag. Ett slarkl motiv är all bankemagenom sådan kapitalanskaftning skulle kunna öka sina möjligheler alt lämna längrekrediter. Dessulom lorde bankerna kunna bidra till att bredda kapitalmarknaden.Vi förtitsätter atl myndighelerna vid ett genomförande av förslaget ombankobligalioner beaktar de olika bankgruppemas skilda stmklur och allkapitalanskaffningen via bankobligationer får konkurrensneul-rala former.Således är det av stor vikt att sparbankerna på samma sätt som man tidigaregjort i liknande frågor har möjlighet alt handha denna fråga i samverkan genomdel gemensamt ägda . Utredningen konstaterar i belänkandet atl bankernas s. k.specialinlåning ökat belydligt . Denna inlåning kommerhuvudsakligen från företag, organisaiioner och kommuner. För alt stabiliseradenna växande marknad och för att också ge bankema möjligheter att konkurreraom medlen på den icke organiserade kreditmarknaden föreslår utredningen enrätt för bankema att ge ut kortfristiga papper, s. k. bankcertifikat. Dessa certifikaikan sannolikt fä en positiv effekt på marknaden. På samma sätt som förbankobligationerna anser vi dock att det är viktigt att verksamheten får enkonkurrensneutral utformning. Vi vill även i detta sammanhang poänglerabetydelsen av att möjligheter öppnas för en samverkan inom sparbankssektorn därdet för ett flertal sparbanker kan vara svårt att själva marknadsförabankcertifikat. Dä en sådan samverkan traditionellt skett via Sparbankemas Bankär det viktigt atl följdändringar i den kreditpoliliska lagstiftningenbeaktas, bl. a. avseende likviditetskvotslagen. På den marknad där bankcertifikaten avses introduceras ärdet inte bara bankema som deltar. Bland annat har mellanhandsinstituten enbetydande kortfristig upplåning på samma marknad. Ett exempel på detta ärbostadsinstitutens finansiering av bostadsbyggnadskreditgivningen. Utredningenhar för mellanhandsinstitutens del konstaterat att behov av en flexiblareupplåningspolitik bl. a. därför alt AP-fondens stagnation minskarderas traditionella upplåningsbas. Med detta i bakgrunden anser vi det viktigtatl mellanhandsinstiluten inte utestängs ifrån en eventuell marknad förbankcertifikat. Det skulle annars bli svårt för mellanhandsinstiluten attgenomföra de uppgifter som man har. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 229 Ett införande av bankcertifikat ställer krav pä enfungerande andra-liandsmaikiiad. Del är säledes av stor vikt atl den likvidakaraktären pä de utelöpande bankcertifikaten kan behällas. Detta skulleunderlättas om bankema själva tilläts inneha bankcertifikat. Ulredningen föreslår att bankerna ska lå rält atl ge utegna s. k. bankcertifikat och obligationer. Bankcertifikaten skall vara ett alternativlill bankemas spccialinläning medan bankobligationerna är avsedda att bilda underlagför tids- och ränlebunden utläning från bankema. Bankcertifikat innebär ur bankemas synpunkt en välkommenstabilisering jämfört med nuvarande former av specialinlåning. Även förplacerarna medför certifikaten fördelar, t.ex. i form av ökad likviditet ochstörre sortiment av placeringsmöjligheler varför de kan länkas attrahera medelfrån den grå marknaden. Behovei av medelfristig bunden utlåning för finansieringav bl.a. maskininvesteringar är stort, inle minst inom lantbruket. Bankema hardock sett sig förhindrade atl bevilja bunden utläning till fasl ränta dä deraskapitalanskaftning huvudsakligen består av inlåning med röriig ränta. Upplåningmot bankobligationer till fast ränta skapar därför reella förutsättningar förtids- och ränlebunden utlåning från bankema. Medelfristiga bankobligationerinnebär ocksä alt sortimentet av placeringsmöjligheter kompletteras på ettvälbehövligt sätt. Risken för att medelfristiga bankobligationer skulle dramedel från placering i långfrisiiga obligationer bör inle överdrivas. Genomalt räntan på långfristiga obligationer numera justeras vart femte är minskasskälen för de institutionella placerare som normalt förvärvar långfristigaobligationer att övergå till placeringar i medelfristiga bankpapper. Förbundet tillslyrker sålunda utredningens förslag attbankerna fär ge ut bankcertifikat och obligationer. Bankernas medverkan i förlagslåneemissioner Utiedningen förordar alt restriktionerna för bank attinneha förlagsbevis avskaffas för alla tre kategoriema av bankinstitut vilkelförbundet tillslyrker. Förbundet finner del dock omotiverat atl regionalaföreningsbanker och sparbanker till skillnad från affärsbanker måste inhämtabankinspektionens tillstånd för att få medverka vid emissioner avförlagsbevis. Även om den praktiska betydelsen av detta tillslåndskrav är litenanser förbundet all principen om likabehandling av affärsbanker, sparbankeroch föreningsbanker bör vara vägledande även i detta fall. har intet att erinra mot förslaget iavsnittet ""Bankerna och kapitalmarknaden"" all bankemaskall kunna utge egna obligationer och s.k. bankcertifikat. För försäkringsbolagenkan bankcertifikaten bli intressanta komplement till nuvarande typer avinlåniiigsräkningar hos bankema. Bankcertifikaiens attraktivitet förutsätterdock att en marknad för handel med dessa papper etableras. Prissättningen pådenna marknad bör få utvecklas fritt och helt bestämmas av tillgång ochefterfrågan. 1978/79:165 Bilaga 3 230 har inget att erinra emot atl bankema ges rätt allge ut även obligationer och bankcertifikat. Tillkomsten av dylika papper kanbli intressant. Man lär förutsätta att marknaden för dessa papper fårutvecklas fritt där prissättningen beslämmes av lillgång och efterfrågan. Ökad tillgång på långfristiga lån Vad gäller industrins finansiella problem drar utredningenslutsatsen att en ökad tillgång på långfristiga lån utgör en viktig faktor föratl företagen skall öka sina investeringar trots sjunkande soliditet. Detla ärbakgrunden lill utredningens förslag att öka bankemas möjligheler alt ge lånsom har karaktären av kapiialmarknadslån. lån med längre tidsmässig bindning,med eller utan bunden ränta. I detta syfte föreslår utredningen reformer somskall medverka till att skapa en mer långsiktig bindning av bankemas inlåningoch därmed utgöra ett incitament till en mer kapilalmark-nadsbelonad utlåning. LO instämmer som lidigare framhållits i utredningensbedömning all ett ökal utbud av riskvilligt kapital utgör en väsentlig del isirävandena att åstadkomma en gynnsam utveckling av industriinvesteringama.Även utredningens slutsats atl ökad tillgång på långfrisiiga lån bör ha enpositiv effekt på förelagens benägenhet alt acceplera ökad skuldsättninginslämmer LO i. De skäl som anförs för förslagen alt öka bankemas betydelse somfinansieringsinstitut pä den längre marknaden är därför enligt LO av stor viktoch förslagen synes därför ur ren finansieringssynpunkt vara väl motiverade. Trots detta ställer sig LO avvisande till utredningensförslag att bankerna skall ges rätt att ge ut obligationer med syfte alt deskall kunna spela en större roll pä kapitalmarknaden. Ulredningen pekar på atlbankernas betydelse för näringslivels långsiktiga kapitalförsörjning inte ärsärskilt stor varken direkt eller indirekt. Den har dessutom minskat under enlång följd av år . Bankernas relativa tillbakagånghar motsvarats av en tillväxt av de s. k. mellanhandsinstituten som lill stordel byggt upp sin verksamhet med AP-medel. Av utredningen framgår att dessainsiitui 1971 svarade för av industrins län på den organiseradekreditmarknaden mol är 1974. Även olika typer av specialkrediler via olikastatliga engagemang (t. ex. lokaliseringsstöd) har ökal sin andel. Vi är nu inne i en utveckling med ett stagnerande utbud avlångfristigt kapital via AP-lönderna. Detta skulle i kombination med reformersom ökar bankernas möjligheter och incitament till långfristig finansieringleda lill alt trenden vänder så att bankemas betydelse för industrinslångfristiga finansiering ökar. Besluten om fördelning av finansiella resurserför fasta investeringar skulle i förhållande till nuläget i ökad utsträckningsåledes förläggas lill bankerna. Detta skulle förstärka den privatamaktkoncentrationen och della slrider direkl mot de sirävanden lill breddadinsyn och ökad ekonomisk demokrati som intar en framträdandeplats i svensk politik. Här återkommer således brister i utredningen somsammanhänger med dess begränsade utgångspunkter. Utredningen är dock inteomedeveten om riskema med sitt förslag: "'står det klart attövervägandena också måste innefatta de tänkbara effektema av en mer betydandekoncentration lill bankerna av beslulen om fördelning av utbudet påkapitalmarknaden." 1978/79:165 Bilaga 3 231 Utredningen föreläller också själv vara nägot tveksam lillsitt eget förslag och förordar en försiktig introduktion av bankobligationer. LO har------ pekat pä alt en översyn av kreditmarknadenoch särskilt affärsbankerna med utgångspunkt från dagens krav på insynoch ekonomisk demokrati bör göras som komplement till KMU. Även omett ökat utbudav långfristiga krediter kan behövas avvisar LO iavvaktan pä denna översyn utredningens förslag med de motiv som här haranförts. Ett ökat behov av långfrisiiga krediter under de närmasle åren börkunna tillgodoses via en ökning av AP-sparandet, förstärkning avmellanhandsinstituten och de regionala utvecklingsfondema. LO vill med dettainte utesluta att bankerna kan komma att spela en växande roll påkapitalmarknaden på men menar alt detla i så fall kan ske förstsedan ålgärder vidtagits föratt "'demokratisera" bankväsendet. Utredningens förslag att bankema skall ges rätt att ge utkortfrisiiga s. k. bankcertifikat med löptider på upp till lolv månadertillslyrks av LO. Som framhålls av utredningen skulle detla bl.a. kunna ökamöjlighelerna för bankema att konkurrera med den s. k. grå marknaden. Det ärnaturligtvis eftersträvansvärt att denna kan reduceras bl. a. med hänsyn tillkredilpolilikens effektivitet. Bankernas kreditgivning är formellt av kortfristig art,dock med undantag för deras obligationsförvärv. En längsta bindningstid på 1år gäller normalt. De formellt kortfristiga lånen löper ofta medamorteringsplaner på 5 lill 12 är, med en tendens mol förkortning avamorteringstiden . Enligt banklagen har dock bankema möjlighelatt ge tidsbundna lån upp till upp till en viss specificerad ram. Dennamöjlighet har utnyttjats endasl i ringa utsträckning. Bankemas kortfristiga inlåning - med bindningslider på upptill -kan ställas mol deras långfristiga utlåning i form av förvärv avbostads- och statsobligationer. Dessa obligationsförvärv är kreditpolitisktbetingande. Obligationer i annan form, exempelvis näringslivsobligationer utgören mycket liten del () av bankernas obligationsportföljer. Ulredningenkonstaterar att i såväl ett industriexpansivt som ett otfentligexpan-sivtalternativ måste kreditpolitiken inriktas på att säkra avsättningen av enförhållandevis stor volym obligationer i banksystemet. 1 del förra fallet måslebankemas utlåningskapacitet inriktas pä förvärv av en förhållandevis storandel bostadsobligationer, medan i det offentligexpansiva alternativet statensfinansieringsanspråk ställer ökade krav på banksystemet. Dessa förhållandenaccentuerar de problem som är förenade med kombinationen av en relativtkortfristig infåning och en långfristig utlåning i form av obligationsförvärv(dessa svarar för av affärsbankemas totala utlåning). Förekomstenav stora obligationsförvärv försvårar också bankernas möjligheter atl bidratill näringslivels finansiering i form av tids-bunden långfristig utlåning. Medutgångspunkt från nämnda framtidsperspektiv diskuterar ulredningen olikamöjligheter att åstadkomma en högre grad av bindning på inlåningssidan. Enligt ulredningens mening har den betydande stockbostadsobligationer som bankema varit tvungna atl förvärva inneburit enbelastning för dem. Denna belastning är i första hand en följd av inflationsutvecklingenoch den trendmässigt stigande långa räntan. Med den förkortning av räntebindningstidentill som genomfördes kan dock risken för stora ränteföriusterreduceras väsentligt enligt utredningen. Prop.1978/79:165 Bilaga 3 232 Förstärkta möjligheter för bankema att ge långfrisiiga lånär motiverade dels med hänsyn till krav pa förvärv av stats- ochbostadsobligationer som kan lörvänias dels av atl en ökad tillgång tilllångfristigt kapital efterfrågats frän näringslivshåll. Föietagen är enligtutredningen beredda acceplera högre ränta på långfrisiiga lån, om baratillgången till sådana krediter kan tryggas. upplevs en tidsmässigbindning av lånen som mer betydelsefull än en ränlebindning. Av dessa skälkunde det förefalla ändamålsenligt att bankerna gavs rätt atl själva ge utobligationer, varigenom en åtminstone medelfristig bindning pä inlåningssidanskulle kunna säkerställas. presenterar de skäl som talarför respektive mot att bankema skulle ges rätt alt ge ut sådana obligationer.Efter, som det synes, stor tveksamhet kommer ulredningen lill den slutsatsenatl en försiktig introduktion av bankobligalioner bör genomföras, varefter ensuccessiv vidgning av verksamheien kan ske om erfarenheterna visar sig goda.TCO delar utredningens uppfattning att bankema ges en sådan rätt, men villsamtidigt peka på skäl som motiverar all en sådan introduktion sker successivt. En väsenilig utgångspunkt för att en sådan rält skulle gesbankema, måste vara att tillgången på långfristigt kapital stärks. Detta kräverförst och främsi all de medel som binds långfristigt i bankerna, förs vidaresom formellt långfristig utlåning, dvs. att bankema fungerar som renodlademellanhandsinslilut pä kapitalmarknaden. Även om så blir fallet, är dellångtifrån självklart atl denna utlåning representerar ett tillskott tillkapitalmarknaden. Om således, som utredningen påpekar, de som normalt förvärvarlångfristiga obligationer gär över till placeringar i bankpapper, blirnettoeffekten på kapilalutbudel ringa. Det kan t. o. m. följa en förkortning avlöptiderna, eftersom bankemas utlåning kan förväntas bli medelfristig. Omdäremot nya placerare, exempelvis nuvarande bankinsällare, finnerbankobligalioner vara en attraktiv placeringsform kan en förlängning av denlånga marknaden ske. Men ett sådant tillskott av långfristigt kapital kan frånbankernas sida tas till intäkt för att skapa en ökad balans i bindningstidernamellan in- och utlåning. Det ärenligt TCOs mening väsentligt alt garantierskapas för att en ökad bindning på inlåningssidan används för en expansion avden långfristiga utlåningen. En ökad andel för bankerna på kapitalmarknaden innebär altbankemas inflylande över den långfristiga kreditgivningen ökar. TCO villunderstryka det nödvändiga i alt olika institutioner med olika bakomliggandeinlressen utnyttjas för den långfristiga kapitalförmedlingen. Detta ärväsentligt med hänsyn till den långfrisiiga kreditgivningens betydelse fördenframlida produktionsstrukturen och därmed för sysselsättningen. TCO vill därförunderstryka all en eventuell introduktion av bankobligalioner bör skesuccessivt, inte minsl mol bakgrund av all formerna för långfristig kapitalförmedlingnu är föremål för omfattande diskussion, Kapitalmarknadsulredningen föreslår vidare att bankema gesrätl alt ge ut kortfristiga bankpapper, s. k. bankcertifikat. TCO tillstyrkerutredningens förslag på denna punkt. Genom utgivande av sådana bankpapper kanbankerna effektivare konkurrera med den gråa marknaden, en konkurrens som idagens läge bedrivs med specialinlåningen. Denna svarar för en icke oväsentligandel av bankernas totala inlåning. Till skillnad från specialinlåningen ärbankcertifikaten omsättningsbara och följaktligen att betrakta som en likvidtillgång. Ålgärder som innebär en minskning av den grå marknaden bör hälsas medtillfredsställelse. Effektiviteten i kreditpolitiken kan därigenom ocksåstärkas. 1978/79:165 Bilaga 3 233 TCO tillstyrker slulligen att de gällande restriktionernaför bankinstituten all inneha fiiriagsbevis avskaflas. Ulredningen förulser inte några väsentliga lättnader förbankernas obfi-galionsinnehav. Detla härledes ur bankernas funktion attkanalisera inte minst htishållsseklorns sparande till mera långfristigaplaceringar. Vi vill understryka att omfattningen av delta krav lorde vararelaterat lill i vilken grad litishållen kan erbjudas konkurienskraftigainlåningsformer. finns ingen nominell inlåning, vare sig påräkning eller i obligationer, som för fysiska personer och efter skall ger enavkastning som kommer i närheten av inflationstakten. Hushällens långfristigakapitalbildning Ivingas därmed söka sig till andra placeringar änbankräkningar och obligationer. Inte minst ur fördelningspolitisk synpunki är detallvarligt alt personer som av ett eller annal skäl ej önskar investera i hus,konst, antikviteter osv. ej skall kunna erbjudas värdesäkring på den reguljärakapitalmarknaden. 1 eti lidigare avsnilt har /SR redovisal sin uppfaUningom behovet av en omprövning av skattesystemet. Ulredningen föreslår att bankema skall få rätt atl utgebankcertifikat och bankobligationer. Motivet för bankerna att utge dekortfristiga bankcertifikaten skulle vara atl stabilisera den räntekänsligaoch lättnyktiga specialinlåningen. Bankobligalioner (med längre löptid än 12månader) skulle främst syfta till att formellt binda en del av allmänhetens ipraktiken stabila inlåning. Genom att bankema kan väntas siödja sekundärmarknadenför bankobligationer skulle sådana obligationer kunna bli av intresse som ettalternativ för hushållssparandel pä ett annat sätt än vad fallet nu är med industriobligationer.SACO/SR tillstyrker dessa förslag liksom följdförsla-gen att emissions- och fondstämpelskattenför obligationer avskaffas samt att bankerna ges räll alt förvärvaförlagsbevis. Ett säu alt öka rörligheten på den svenskakapitalmarknaden vore all öka bankemas möjligheter till en långsiktig kreditgivning.Föreningen tillstyrker därför förslaget att bankema får rält att ge ut egnaobligationer. Vidare tillstyrkes förslaget att bankerna får rätt att emitteras. k. bankcertifikat liksom rätl all förvärva förlagsbevis.