prop · G20353 · 1978-12-31 00:00:00 — (SOU 1971:50) kom,i saniband med förslaget att ansvaret för även annan räddningstjänst iinbrandsläckning skulle läggas på kommunerna, fram till att personalstyrkorna idet komniunala brandförsvaret i regel inte behövde förstärkas, trots all utredningsförslagetinnebar ökade arbetsuppgifter. har vid överiiiggningar medkonimittén framhållil atl kommunsammanläggningarna har medfört att kommunernahar fåll ökade möjligheter att rationalisera brandförsvaret ieffektivitetshöjande syfte. Dessutoni har kommunerna, sedan den nyabrandlagstiftningen genomfördes . byggt ul brandförsvarsorganisalioneni betydande utsträckning. Delta framgår av redovisningen i avsnitt 5.2. Omhänsyn tas lill penningvärdeförsämringcn som den kommer till uttryck ikonsumentprisindex, harökningen underde senare åren varil omring 35 milj. krper år räknat penningvärde. beräknadekostnadsökningarna för kommunerna med anledning av del Prop.1978/79:53 128 ökadeansvarei for räddningsijiinsien lill 2,5 niifj. kr i 1973 årspenningvärde. KomniLuierna har således hyggi ul sin brandRirsvarsorganisaiioni bciydligl siörre ulsiräckning iin vad riiddningsijiinstuircdningcn anlogskulle vara nödviindigi. Liinssiyrelscrnas lillsyiisuppgiftcri fråga om insalsberedskapen bör under sådana förhållanden kunna inskriinkaslill en bevakning av alt kommunerna vidmakthåller sin personalstyrka ellervidtar de åtgiirder som behövs i samband med ändringar i bebyggelsestrukturenm. m. Dimensioneringsanvisningarna från brandnämnden kan vänlas bli ettvärdefullt hjälpmedel i tillsynsverksamheten. Om tillsynen inskränks på delsätt som har angetts, flr den samma karaktär i fråga om insalsberedskapensom de delar av del kommunala brandförsvarels verksamhet som avser t. ex.materielorganisa-lion och planläggning beträffande personal och materiel somkan rekvireras eller uppbådas från förelag m. m. I7 § 1 och 2 mom. brandstadgan finns kompeiensföreskrifier för heltidsanställtresp. Bestämmelserna innebär atl viss angivenutbildning krävs för behörighet lill tjänst som brandchef, vice brandchef osv.Länsstyrelsen kan emellertid i viss utsträckning medge undanlag från vad somkrävs enligt huvudregeln i 7 ij 1 och 2 mom. Sådani medgivande lämnas genom altlänsstyrelsen fastställer en brandordning som innehåller en enligt paragrafentillåten avvikelse från huvudregeln. Om särskilda omständigheter föranleder alten person anställs som brandbefäl trots au han saknar även sådan utbildning somlänsstyrelsen kan godta vid prövningen av brandordningen, krävs regeringensdispens. Ävenom skyldigheten atl underställa brandordning slopas, bör enligt kommitténsmening medgivande krävas för att avsteg skall få göras från vadsom krävs enligt huvudregeln i 7 ij 1 och 2 mom. Medgivandel bör, liksomhittills, gälla viss kommun och tjänst, inte viss person. Innan kommunenbeslutar om brandordning som innebär ett enligt paragrafen möjligt avsieg frånhuvudregeln, måste alltså medgivande inhämtas. Vadgäller kommuner med deltidsanställi brandbefäl inträder vissa problem, omunderstiillningsskyldigheien las bort. Enligt 7 § 2 mom. brandsladgan skalldcltiilsanställd brandchef ha avlagt brandingenjörs- eller brandmäsiarexameneller ha genomgåti brandbeRilskurs A. Del synes alltså som om konimunen skulleha full ftihci all ulan länssiyrel.sens medgivande välja vilken som hcisi avdessa möjligheter. Enligt 7 i; 3 mom. skall emellenid brandordningen innehållabesiämmelserom den kompetens som fordras Rir kommunens brandbefäl. Detinnebäratt län.s.styrelsen kan vägra atl fastställa en brandordning somföreskriver t. ex. all brandmiisiarexamen skall vara tillräcklig utbildning förbrandchefen, niedan anser 1978/79:53 129 att brandingenjörsutbildning bör krävas. Länsstyrelsentorde emellertid kunna viigra fastställelse, iiven om liinsstyrelsen inte harnågot atl invända mot brandordningens krav på genomgången utbildning men anseratt brandchelen bör vara helliilsansliilld istället Rirdcllidsanstiilld.Molsvarande lordc gälla i fråga om övrigi brandbefiil. Omfaslsiiillelseprövningen slopas blir länsslyrelsernas allmänna lillsyn den endaformen för slallig lillsyn i dessa avseenden. I dci föregående har kommittén konsiaierai all kommunernahar byggi upp en lillfredssiällande brandförsvarsorganisalion. I ett system därunderställningen slopas skall kommunerna enligt det förul anförda fortlöpandeinformera länsstyrelserna om föriindringarna i brandförsvarsorganisationengenom att översända avskrift av antagen eller iindrad brandordning. EnligtSvenska kommunRirbundcis statistik över bl. a. centralatjiinslcmannaan-siällningar Rir tiden t. o. m. hade 207 kommuner heltidsanställtbrandbefäl. I de återstående 70 kommunerna haile brandbefälen således en annananställningsform. Som tidigare nämnts har brandnämnden utarbetat riktlinjerför dimensionering av beredskapsstyrkor. I des.sa riktlinjer finns iivenvi.ssa kompetenskrav för riiddningsbefiilhavare och .särskilt befäl iberedskap angivna. Kompetenskraven utgår från kommunens invånarantal itusental. Mot bakgrund av att fiertalet kommuner har heltidsanställtbrandbefäl och med hänsyn till att brandnänmdens rekommendalioner kan vänlasbli vägledande sedan de prövais av regeringen anser kommiiién all undersiällningsskyldigheienkan slopas. Kommittén utgår då från att del knappast blir aktuellt atl enkonimun övergår från en organisation med heltidsanställt brandbefiil till enorganisation med deltidsanställi brandbefäl och från alt kommunerna inte utanatt överlägga med tillsätter deltidstjänster med personal somhar lägre kompetens än som krävs enligt de fasiställdabrandordningarna. Enligt 6 § brandlagen får hell eller delvisbefria kommun från skyldigheten att hålla brandkår med därtill hörandemateriel, byggnader och anordningar, om konimunen har träffal avtal ombetryggande hjälp för riiddningstjänsi från brandkår i annan konimun.Om konimunen har triiffiii avtal om sådan hjälp från brandkår, som ime ärkommunal, eller från annal räddningsorgan än brandkår eller beslutat att annatkommunalt verk iin brandförsvarei skall länina sådan hjälp, får länsstyrelsendelvis befria kommunen från skyldigheten alt hålla brandkår. Har en kommun erhållit sådan befrielse som har sagls,skall enligt 4 ij brandstadgan av kommunens brandordning framgå i vilkenutsträckning och inom vilka områden som räddningstjänsten i kommunen skallombesörjas av annan än kommunens egen brandkår enligt särskilt avtal ellerkommunalt 9 1978/79. Prop.1978/79:53 130 Sådani avtal resp. beslut skall enligtbraiitlniimiidens exempel redovisas i brandortlningcn. Av redovisningen skallframgå bl. a. vilken uiryckningsberedskap som hjiilplämnandc brandkår eller;mnai riiddnings-orgaii skall hålla. Liinssiyrelsens prövning av om befrielse från skyldighetenatt hålla brandkår m. m. kan medges kommunen görs i saniband medfaststiillelscn av kommunens brandordning. Miijlighctcn att befria kommun från skyldigheten alt hållabrandkår har iippnais lör all Jr/.s brandförsvarskosinadcrna skall kunnabegriinsas, dels riiddningsorganens effektivitet inom samvcrkansområdet i desshelhet skall kunna ökas. Det är angeliigel att alla tillfällen tillkosinatlsbcsparande s;unverkan mellan kommunerna lillvaraias så liinge dellak:in ske utan att skiiliga anspråk på en effektiv riiddningstjänsi behöverefterges. Under sanini;i förutsäuning bör givelvis en kommun kunna få dra nyilaav lillgiingliga räddningsresurscr hos annan iin brandkåreneller hos annat riidtlningsorgan inom kommunen. I tlcn mån betrygganderädtiningshjälp siikcrställs genom avtal eller kommunalt beslut kan anspråkenpå kommunens egen brandkår mildras. 1973:185 (s. 140) påpekaremellertid departementschefen att ett sådant beslut inte bör kunna föranledaavsteg från principen all brandslyrelsen handhar förvaliningen i fråga om räddningsijänsieni dess helhei och au ledningen närmasi under brandslyrelsen utövas avbrandchefen. Understiillningsskyldigheien möjligt förliinsstyrelsen au. innan eu avial får giliighei. pröva om brandkår i annankomniun, intlusiribrandkår, oljesaneringsföreiag e. d. har sådana resurser närdel gäller i. ex. dimensioneringen av insalssiyrkor och personalens kompelcnsalt kommunen hell eller delvis kan befrias från skyldigheten att hålla egenbrandkår. Det förtjänar all understrykas att 6 i; brandlagen gerkommunen en stor frihet när det giiller atl bygga uppräddningstjiinstorganisationen och brandförsvarei i övrigt. Som framgår av detRiregående är det av både effektiviietsskäl och kostnadsskäl angeläget att ensådan frihet kan behållas. För en kommun lorde det te sig naturligt att i eusammanhang ta ställning till hur hela dess brandförsvar bör vara organiserat. mån siiillningsta-gandet innebiir beslul om räddningshjälp enligi 6 -jbrandlagen och en diiremoi svarande anpassning av den kommunala brandkårensorganisation får det formen av en antagen brandordning och ett eller fieraavtal eller beslul om rikldningshjiilii. Även om förfarandet med underställningav brandordning slopas, bordet således i denna anges i vilken utstriickningoch inom vilka områden riickiningsijiinsten i konimunen skall ombesörjas enligtavtal eller genom beslut om samverkan med annan iin . 1978/79:53 131 7.5.5 Oljclwkainpiiiiig m. m. i hamn Ålgärderlill havs eller i kusivaiinen, eller Mälareii i syfte au avvärja ellerbegränsa skada till Riljd av uifiöde av olja eller annal som är skadligtankommer på . Ålgärder av detta slag i hamn ankommer dock påkonimunen (1 och 2 ijij brandlagen). Enligt4 a ij brandstadgan skall i fråga om hamn i brandordningen anges del område ivattnet inom vilkel kommunen svarar för oljebekämpning ni. I länsstyrelsensprövning av brandordningen övervägs om konimunen har avgränsat området på eulämpligt och rimligt sätl. Omunderslällningsskyldigheten beiräffande brandordning slopas, kan del inte gärnaanförtros åt kommunen att ensidigt bestämma hur gränsen mellan kommunens ochtullverkets ansvarsområde skall dras i det enskilda fallet. Den lämpligasteordningen är enligt kommitténs mening all får bestämma inomvilkel område som kommunen skall svara för oljebekämpning m. m. Enligt22 § andra stycket brandstadgan får i brandordning föreskrivas skyldighei förden som vill göra upp eld utomhus på plats, där elden lätt kan sprida sig ochmedföra brandfara, atl anmäla del lill brandchefen. En sådan föreskrift finns i8 § brandnämndens exempel på brandordning. Där anges också alt brandchefen fårförbjuda sådan eldning utomhus som bedöms medföra avsevärd brandfara.Kommunernas brandordningar torde med få undanlag innehålla molsvarandeföreskrifter. Enligt27 § brandstadgan kan den som bryter mol bestämmelse i brandordning dömas tillpenningböter eller, i svårare fall, dagsböter. En förutsäuning ar dock all brandordningeninnehåller föreskrifi om alt förseelse kan medföra straff 1 14 S brandnämndensexempel på brandordning finns sådan föreskrift beiräffande förseelse motanmälningsplikten och eldnings-förbudet. Enligt vad som har framhållits iavsnitt 7.3 har fastslällelsen även en funktion som konfirmation avstraffsanktionerade föreskrifter. Mot tanken all slopa fastsiällelseprövningenskulle del kunna invändas atl kommunerna inte självständigt bör fa besluta omstraffsankiionerande föreskrifter. exempel påbrandordning innehåller emellertid inte några ytteriigare straffsanktioneradeföreskrifter. Kommittén saknar anledning att ania att några ytterligare sådanaföreskrifter skulle behövas. Kommittén anser därför au motsvarigheter till 8och 14 §§ brandnämndens exempel bör kunna tas in i brandstadgan. Om så sker,finns det från den synpunki som har nämnls inte något atl invända mol altundersiällningsskyldigheien slopas. 1978/79:53 132 Länsstyrelsenstillsyn över alt det kommunala brandförsvaret har skälig effektivitet sker somlidigare har framhållits, genom att kontrollerar dels atlbrandordning med erforderligt innehåll antas av kommunerna, dels all kommunemavidtar faktiska åtgärder för att bygga upp ell effektivt brandförsvar, dvs. ihuvudsak atl de efterlever resp. brandordning. Länsstyrelsenkan inte vid vile förelägga en kommun att anta brandordning med visst innehåll(jfr SOU 1960:34 s. 301 och prop. 1962:12 s. 163). Om en konimun underlåter brandordning av innehåll som anser erforderligt, fårlänsstyrelsen enligt 2 § andra stycket brandsladgan förordna i ämnet.Länsstyrelsen skall dock i så fall underställa sill beslut regeringensprövning. Om en kommun inte följer brandordningen, kan enligt 24§ brandsladgan förelägga kommunen vite. Vitesföreläggande bör naluriigtvisanvändas endast om andra ålgärder inte kan anses tillräckliga. Omfastsiällelseprövningen slopas ter det sig inkonsekvent att behålla rätten förlänsstyrelsen att utfärda brandordning när en kommun underlåter alt antabrandordning - över huvud tagel eller med innehåll som anser sigbehöva kräva. Om en sådan situation undantagsvis skulle inträffa, skulle kommunenför övrigi när som helsl kunna ändra den brandordning som länsstyrelsenutfärdat. Denstatliga tillsynen minskar i effektivitet, om fastsiällelseprövningen slopasoch fråntas rätten att i de fall som nämnts själv utfärdabrandordning. En lösning pä problemet skulle kunna vara atl komplettera 24 §brandsladgan så att det blir möjligt för att förelägga vite motkommun som inte antar brandordning av del innehåll som ansernödvändigt. Till denna fråga återkommer kommittén i niJsta avsnitt. Kännetecknandeför dagens samhällsförvaltning är del ömsesidiga beroendet mellan statliga ochkommunala åtgärder. Delta beroendeförhållande måste emellertid ständigt prövasi takt med samhällets utveckling. De synpunkter som från bl. a. kommunalt hållhar framförts på underslällningsskyldigheten i fråga om brandordning har ocksåutgått ifrån alt kommunerna numera har sådana personella resurser att del kanifrågasättas om del finns skäl au behålla denna skyldighet. En slopadfastsiällelseprövning anses på kommunall håll innebära en smidigare och merarationell handläggningordning, eftersom brandordningen sländigi måsle anpassastill förändringar i de lokala förhållandena. Kommitténhar som allmän uigångspunki för sitt arbele en strävan all finna lösningar somökar kommunernas och landsiingskommunernas hand- Prop.1978/79:53 133 lingsfrihei.Samtidigt gäller det dock för kommittén atl lägga fram förslag som inteeftersätter möjlighelerna för statsmakterna alt ta del övergripande ansvaretför samhällsverksamheten. Länsstyrelsensprövning av brandordningarna utgör ell led i statens bevakning av del allmännaskyddsiniresset. Kommittén har därför noggrant prövat om del är möjligt attslopa underställningen ulan att därmed åsidosätta del allmänna skyddsiniresset. Kommitténhar funnit au kommunerna har byggt upp en väl fungerandebrandförsvarsorganisation såväl när del gäller insatsberedskapen som när delgäller standarden i övrigt. Del får därför anses vara fullt möjligl all ökakommunernas handlingsfrihet inom detta område. Ävenom fastsiällelseprövningen slopas, har enligt kommitténs meningtillräckliga möjligheler atl vid sin allmänna tillsyn kontrollera attkommunerna vidmakthåller en acceptabel siandard på brandförsvarsorganisationen.Kommittén har då utgått från alt brandnämnden har atl lämna råd och anvisningarrörande räddningstjänst och förebyggande åtgärder mot brand lill bl. a.länsstyrelser (xh kommuner, atl brandnämnden har atl biträda isådana frågor och alt kommunerna fortlöpande informerar de statligalillsynsmyndigheterna om förändringar i brandförsvarets organisation m. m.genom att översända avskrift av anlagen eller ändrad brandordning. Effektiviteten i statsmakternaslillsyn är beroende på vilka sankiionsmöjligheter som tillsynsmyndigheten har.Slopas underslällningsskyldigheten, är det enligt siatskonirollkommillénsuppfattning inte motiverat atl behålla nuvarande rält allutfärda brandordning i det fall en kommun av någon anledning helt underiåteratl anta brandordning eller inte vill anta brandordning med det innehåll somlänsstyrelsen anser sig böra kräva. En på detla säu ändrad ordning kanemellertid medföra atl den statliga tillsynen föriorar i effektivitet. För attkompensera detta kan det övervägas att komplettera föreskriftema i 24 §brandstadgan så atl det blir möjligt för au vid vile föreläggakommun atl anta brandordning med del innehåll som länsstyrelserna anser nödvändigt.Enligt stalskonirollkommitténs uppfattning kan man emellertid utgå ifrån atldel finns en positiv vilja hos såväl kommunerna som länsstyrelserna att finnasamförståndslösningar som tillgodoser de krav som statsmakterna har gettuttryck for i brandlag och brandsiadga. 1973:185 uttaladedepartementschefen (s. 147) alt samråd mellan länsstyrelse och kommun är avvikt inte bara för katastrofberedskap ulan också för länsstyrelsernastillsynsverksamhet. Han framhöll också atl ett samråd mellan ochden branddelegation som är knuten lill kommunförbundels länsavdelning kan i höggrad främja samordningen av räddningstjänsten i länet. De möjligheter som f n.finns att med stöd av brandlagen förelägga kommun vite utnyttjas enligt vadkommittén har inhämtat mycket sällan. Medhänsyn till det anförda föreslår kommittén att underslällningsskyl- 1978/79:53 134 dighelenslopas liksom länsslyrelsernas möjlighet att utfärda brandordning när kommunenunderlåter atl anta brandordning eller inte antar brandordning med detinnehåll som anser nödvändigt. Som framgår av del föregående villkommittén inte föreslå att vitesföreläggande skall kunna användas för atl förmåkommun alt anta brandordning med visst innehåll. Molbakgmnd av kommitténs uppfattning att man kan anförtro åt kommunerna alt självabestämma om sitt brandförsvar och dess utryckningsberedskap och all det därförinte längre är nödvändigi alt låta faslställa brandordning terdet sig inte följdriktigt alt hävda att även i forlsällningenmåsle pröva om ett avtal eller beslut om räddningshjälp kan föranleda atlkommunen hell eller delvis befrias från skyldigheten atl hålla egen brandkår.Del är svårt alt se hur en sådan prövning skall kunna ske separat utan sambandmed fastställelse av brandordning. beslul om sådan befrielse skulle kanskebehöva ändras, om kommunen ändrar sin brandförsvarsorganisation på ett sätlsom påverkar förutsättningarna för befrielsen. Kommittén föreslår därför altkommun som har träffat avtal eller fattat beslut om räddningshjälp skall ulanatt inhämta medgivande kunna helt eller delvis underiåta atthålla egen brandkår med därtill hörande materiel, byggnader och anordningar. Somen följd av kommitténs ställningstagande all skyldigheten atl underställabrandordning kan slopas, föreslår kommittén atl flr bestämma detvallenområde i hamn inom vilkel kommunen skall svara för ålgärder för allavvärja eller begränsa skada till följd av utflöde av olja eller annal som ärskadligt. Vidare föreslår kommittén atl de föreskrifter om eldning utomhus somnu finns i brandnämndens exmepel på brandordning arbetas in i brandsladgan. 1978/79:53 135 De Rirslag som kommiiién har redovisat i dci Riregåendeinnebiir loljandc ändringar i brandlagcn och brandsladgan. Förslaget au konimun som har iriiffai avtal eller Riilalbeslul om räddningshjälp skall uian länssiyrel.sens medgivande kunna hell ellerdelvis underiåta alt hålla brandkår med därtill hörande materiel, byggnader ochanordningar föranleder iindring i 6 ij brandlagen. Som förutsäitning förlättnad i skyldigheten all hålla brandkår föreskrivs alt kravet på en effektivräddningsijiinsi inte eftersatts. 2 i; brandstadgan Förslagen att underställningsskyldigheten bciriiffandebrandordning och befogenhet att. vid underlåtenhei frånkommunens sida, sjiilv förordna om brandordning skall slopas medRir att 2 ijandra slyckel brandsladgan kan tas bort. Vissa följdändringar blir nödvändiga i 2 i; tredje slyckel.som nu innehåller regler om bl.a. kungörande av fastställd brandordning. Istället för dessa föreskrifter Rireslås en bcsiiimmelse som ålägger kommun atttill liin.ssiy-relsen och statens brandnämnd översända avskrift av konimuiifullmäkijgesbeslut atl ania brandordning och av den antagna branilordningen. Frågan hur ettbeslut att anta brandordning i övrigt skall tillkännages hiingcr samman medfrågan i vilken ordning sådana beslul skall kunna överklagas. I del följandeföreslås au det skall ske genom kommunalbesvär. I konsekvens hiirmed biirbeslut att anta brandordning tillkännages endasl enligt bestiimmelserna i 2kap. 25 i; kommunallagen (1977:179) om tillkännagivande på kommunensanslagstavla av justeringen av fullmäktiges prolokoll, av det ställe därprotokollet finns tillgängligi och av uppgift då anslaget skedde. Dennuvarande bestämmelsen att brandordn mg skall införas i länets förfaiiningsamlingbör alltså utgå. Föreskrifien att kommunstyrelsen skall ombesörja attkungörelse om liinssiyrelsens RistsiällcLscbcslui anslås och förs in i deneller de lidningar ilär komniunala mcdilelanden las in bör också slopas. En molsvarandeföreskrift avseende fullniäkiiges aniagningsbeslut synes inte nödvändig. Medden syn som råder i fråga om lillkiinnagivande av kommunala Rirfaitningarsynes del vitlarc vara obehiiv-ligt all behålla föreskriften all kommunen skallhålla tryckta exemplar av brandordningen lillgängliga för allmänheten. Förslaget om iindring i 6 i; brandlagcn Riranledcr enformell jämkning av 4 i; tredje stycket brandstadgan. Prop.1978/79:53 136 Förslagetalt skall bestämma inom vilkel område i hamn kommunen skall svaraför oljebekämpning m. m. föranleder ändring i 4 a § brandsladgan. 1 sådaniärende bör yttrande inhämias från kommunen och generallullstyrelsen. Överlänsstyrelsens beslut bör givelvis besvär kunna anföras hos regeringen. Enligt8 § brandnämndens exempel på brandordning skall den som ämnar företa hygges-,halm- eller annan mera omfattande bränning utomhus i god lid göra anmälan däromtill brandchefen. Där finns också en beslämmelse om alt brandchefen flrförbjuda sådan eldning utomhus som bedöms medföra avsevärd brandfara. Ienlighet med vad som har anförts i den allmänna motiveringen föreslås atlmotsvarighet till dessa bestämmelser tas in i 22 § brandsladgan. 127 § brandstadgan finns en bestämmelse som gör del möjligl att straffsanktioneraföreskrifter i brandordning. Denna möjlighel utnyttjas numera endasl för att straffsanktionerade föreskrifter som rör eldning utomhus. I övrigt har inte framkommit någotbehov av en sådan möjlighet. Om bestämmelserna om eldning utomhus arbetas in i22 §,bör27 § ändras. Den ändring som kommittén föreslår innebär att den sombryter mot eldningsförbud som har meddelats med slöd av 22 § tredje slyckeldöms lill böter (dvs. dagsböter), medan den som underlåter att fullgöraanmälningsskyldighet enligt 22 § andra stycket döms till böter, högsl 500kronor. Deändringar i brandstadgan som har redovisats i del föregående föranleder vissajämkningar i 29 §,som innehåller bestämmelser om besvär över beslut avbrandchef och länsstyrelse. F. n. kan länsstyrelse komma att falla vissa beslulpå grund av brandordning. Denna möjlighel bortfaller med de ändringar somföreslås i fråga om brandordningarnas innehåll. Som en följd härav föreslårkommittén att 29 § iredje stycket utgår och aU en mindre jämkning görs i 29 §fjärde stycket. Prop.1978/79:539 Lagförslag Lag om ändring i brandlagen (1974:80) Härigenomföreskrives all 6 § brandlagen (1974:80) skall ha nedan angivna lydelse. Länsstyrelsenfår heh eller delvis befria kommun från skyldighet att håUa brandkår meddärtill hörande materiel, byggnader och anordningar, om kommunen har träffalavtal om betryggande hjälp för räddningstjänst från brandkår 1 annankommun. Om kommunen har träffat avtal om sådan hjälp från annan brandkår än somsagts nu eller från annat räddningsorgan än brandkår eller beslutat atl annat kommunahverk än brandförsvaret skall lämna sådan hjälp, får delvis befriakommunen från skyldigheten att hålla brandkår. Kommun,som har träffat avtal om hjälp för räddningstjänst från brandkår iannan kommun, får heh eller delvis underiåta att hålla brandkår med därtUlhörande materiel, byggnader och anordningar, om det kan ske ulan atl kravet påen effektiv räddningsijänsi efterglves.