prop · G203214 · 1978-12-31 00:00:00 — Ettgenomförande av promemorieförslaget skulle emellertid komplicerarättsförhållandet mellan kommunen och köparen och avsevärt försvåra denuppgörelse som måste ske när förköpet fullbordas. På grund härav och då nackdelarnaför kommunernas del av nuvarande regler inte kan anses så stora, är jag inteberedd alt förorda att reglerna ändras. Däremot finns det skäl alt ändra nuvarande reglerom kommunernas skyldighet att betala ränta. Allmänna principer beträffandedröjsmålsränta innebär att sådan ränta skall utgå endast när denbelalningsskyldige har försummat alt betala i rält tid. I allmänhet harkommunen emellertid inte några praktiska möjligheter atl betala redan den dagförköpet fullbordas. Detta talar för att man senarelägger den tidpunkt då dröjsmålsräntaskall börja utgå (se prop. 1975: 102 s. 148). 1promemorian föreslås att bestämmelsen om ränta på ersättning för kostnader isamband med köpet ändras så att räntan skall beräknas enligt 5 § räntelagenfrån den dag köparen utgav beloppet intill första vardagen i andra månadenefter förköpels fullbordande och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter.Härigenom får kommunen 1 a 2 månaders respit innan dröjsmålsränta börjar utgå.Vidare kan avräkning ske vid månadsskifte. Förslaget har i allmänhet lämnats utan erinran avremissinstanserna och jag förordar atl det genomförs. En motsvarande ändringbör göras när det gäller ränta på ersättning för nödvändiga kostnader som köparenhar lagl ned på egendomen. När det gäller expropriationslagen (1972: 719),ExL, innehåller promemorian till en början en diskussion av olika möjligheteratt förbättra fastighetsägarens ställning i expropriationssammanhang. Detföreslås att fastighetsägaren under vissa förutsättningar skall kunna tvingaden exproprierande att tillträda fastigheten . Bakom förslaget liggeren framställning från . I promemorian behandlas vidare etl par frågor somgäller förskott på ersättning vid förhandstillträde m. m. I den delen grundarsig förslagen delvis på en skrivelse från chefen för statens vägverk. Prop.1978/79: 214 23 2.7Tillträdesplikt för den exproprierande Frågor om tillstånd till expropriation prövas iallmänhet av regeringen. I expropriationstillstånd skall enligt 3 kap. 6 § ExLbestämmas inom vilken saken skall fullföQas genom ansökan om stämningtill domstol. Frågan om tidsfristens längd har inte reglerats i lagen. Enligtföredragande statsrådet (prop. 1972: 109 s. 227) torde det i de flesta fallvara lämpligt att sätta tidsfristen till , men undantagsvis kan det vidstörre expropriationer vara befogat med en längre tidsfrist. Föreliggersärskilda skäl, kan tiden förlängas. Ansökan om förlängning skall göras föreutgången av den löpande tidsfristen. Någon yttersta gräns för förlängning avexpropriationstillstånd finns inte. Om fastighetsägaren visar att hans olägenhet av attexpropriationsfrågan hålls öppen har ökat avsevärt, kan på hans begäran denbestämda tidsfristen förkortas. Beslut om kortare tidsfrist får inte meddelasförrän etl år förflutit efter det att expropriationstillståndet meddelades. Om den som har erhållit expropriationstillståndinte har väckt talan inom den bestämda tiden, är tillståndet förfallet, såvidahan inte har ansökt om förlängning av tidsfristen ochansökningen bifalls. Har expropriationstillståndet förfallit och begärsdärefter nytt expropriationstillstånd till egendomen av samme sökande och på sammaexpropriationsgrund som tidigare, kan sådant tillstånd beviQas endast omsärskilda skäl föreligger. Enligt 5 kap. 4 § ExL får talan i expropriationsmålväckas av den som har sökt eller erhållit tillstånd till expropriation. Hartillstånd meddelats och har fastigheten eller del därav tillträtts av denexproprierande, får även fastighetens ägare eller annan sakägare, vars rättberörs av tillträdet, väcka talan. 1 5 kap. 1722 §§ ExL finns bestämmelser omförhandstillträde. Domstolen får medge förhandstillträde, om det är avväsentiig betydelse för den exproprierande. Den exproprierande kati frittavgöra om han vill utnyttja medgivandel eller inte. Fastighetsägaren kan intebegära förbandstillträde. har påtalat deolägenheter som kan drabba en fastighetsägare vid expropriation och hot omexpropriation. Förbundet har också pekat på de ogynnsamma verkningarna avbyggnadsförbud. För att situationen skall förbättras anser förbundet att detbör införas en möjlighet för fastighetsägaren att tvinga den exproprierande vanligtvis en kommun att tillträda fastigheten . 1 promemorian görs en genomgång av olika tidpunkterdå fastighetsägaren skulle kunna tvinga fram ett förhandstillträde. Detföreslås ätt fastighetsägaren får rätt att vid fastighetsdomstolen yrkatillträdesplikt för den exproprierande, sedan denne fullföljtexpropriationssaken dit. Promemorieförslagethar kritiserats av flera remissinstanser, som anser 1978/79: 214 24 attmöjligheten för fastighetsägaren att tvinga fram förhandstillträde bör inträdapå ett tidigare stadium. Olika förslag om lämplig tidpunkt har därvid förtsfram, nämligen dels den tidpunkt då kommunen har beslutat ansöka om tillståndtill expropriation, dels då kommunen har ansökt om sådant tillstånd eller ivarje fall senast då tillstånd till expropriation har meddelats. Jag håller med om att det rådande systemet i vissaavseenden innebär olägenheter för fastighetsägarna. Olägenheter kan uppslåredan i och med alt en kommun bekantgör sina avsikter om hur marken inom kommunenskall användas. Föreligger det ett hot om expropriation eller har expropriationbeviljats, blir fastighetsägarens möjligheter att råda över sin egendom genom försäljning,nyttjanderättsupplåtelse eller bebyggande i praktiken avsevärt inskränkta. Hankan också komma i en bekymmersam situation när det gäller att avgöra vilkaunderhålls- och förbtitt-ringskostnader som bör läggas ned på fastigheten. Deolägenheter som uppstår genom ett expropriationstillstånd accentuerasnaturligtvis, om det förflyter mellan tillståndet och tidpunkten förväckandet av talan vid domstol (se prop. 1972: 109 s. 227). Som framhållits i många sammanhang kan storaolägenheter också uppstå vid långvariga byggnadsförbud. De problem som hängersamman härmed kan emeilerlid inte lösas i detta lagstiftningsärende. De tordefå övervägas i samband med den pågående översynen av plan- ochbyggnadslagstiftningen. När det därefter gäller frågan om vilka åtgärdersom kan vidtas inom ExL:s ram för att förbättra fastighetsägarens ställning videxpropriation och hot om expropriation kan det först konstateras att tiden föreen ansökan om tillstånd till expropriation f. n. faller utanför ramen förex-proprialionslagstiftningen. Det är den exproprierande som bestämmer om hanvill inleda ett expropriationsförfarande genom att ge in ansökan om tillstånd.Fastighetsägaren har ingen möjlighet att få igång förfarandet genom attpåkalla expropriation, och det kan inte gärna komma i fråga att ändra denprincipen. Om man vill bättre tillgodose fastighetsägarensintressen genom att införa en tillträdesplikt för den exproprierande är alltsåenligt min mening dagen för en ansökan om expropriation den tidigaste tidpunktsom kan komma i fråga. Jag delar emellertid uppfattningen i promemorian attövervägande skäl talar mot en sådan lösning. Ett beslut om förhandstillträdeinnan det är klart huruvida expropriationstillstånd skall beviljas skulleföregripa eller i varje fall uppfattas som ett ställningstagande i självatillståndsfrågan. Om frågan om förhandstillträde liksom nu skall behandlas avdomstol, dvs. en annan myndighet än den som prövar frågan omexpropriationstillstånd, skidle också processuella komplikationer uppstå. Jagvill i det sammanhanget framhålla att jag inte 1978/79: 214 25 kanbiträda förslaget av Näringslivels byggnadsdelegation om en radikal ändring avexpropriationsförfarandet som skulle innebära att domstol handlägger helaexproprialionsärendet eller att man i bebyggelsesammanhang knyterexpropriationsinstitulet till planfastställelsen. Däremot skulle man kunna tänka sig att gefastighetsägaren vidgade möjligheter att agera sedan tillstånd tillexpropriation har meddelats. Hithörande frågor diskuteras utförligt ipromemorian. Gällande bestämmelser innebär, som tidigare nämnts,att tillstånds-myndigheten sätter ut en viss tidsfrist för den exproprierandeatt efter tillstånd till expropriation fullföQa saken genom ansökan om stämningtill fastighetsdomstol. Föreligger särskilda skäl, kan tiden förlängas. Fastighetsägarenhar dock under vissa förutsättningar rätt atl begära atl tidsfristen förkortas. De återgivna reglerna får enligt min mening ansesutgöra en rimlig avvägning mellan den exproprierandes behov av en visshandlingsfrihet och hänsynen till fastighetsägarens intressen. Möjligheten tillförlängning av fristen för väckande av talan måste finnas, och jag anser attnågon yttersta gräns för förlängning inte kan anges i lagtexten. Genom kravetpå särskilda skäl för förlängning och möjligheten för fastighetsägaren attbegära förkortning av tidsfristen har fastighetsägarens intressen i väsentligmån tillgodosetts. Deexempel på långvariga expropriationstillstånd som har anförts vidremissbehandlingen gäller tillämpningen av äldre bestämmelser. Trots detta kandet emellertid finnas anledning att se över rutinerna för handläggningen ävenav nyare expropriationsärenden inom . Det kan sålunda varabefogat att skärpa kraven på de särskilda skäl som kan utgöra grund förförlängning. bör rutinerna för prövning av ansökningar om tillståndtill expropriation ses över, så att handläggningstiderna inte blir längre änsom oundgängligen fordras för en noggrann prövning av ärendet. Genom en sådanuppstramning av rutiner i tillstånds- och förlängningsärenden bör ölägenheternaför fastighetsägaren kunna minska i belydande mån. Förall ytterligare förbättra fastighetsägarens ställning skulle man emellertidkunna ge honom en rätt att utöver vad som redan är möjligt väcka talan viddomstol innan tidsfristen för den exproprierande har gått ut. En sådan rätt kandock knappast göras ovillkorlig. Rimligen mäsle fastighetsägaren visa alt hanåsamkas olägenheter av mera allvarlig beskaffenhet genom attexpropriationsfrågan hålls öppen. Som framhölls vid tillkomsten av ExL (prop.1972: 109 s. 229) skulle detta innebära att domstolen före den egentligaexpropriationsprocessen fick göra en prövning av fastighetsägarens lalerällsom ibland skulle kunna bli förhållandevis omfattande. Prövningen skulledessutom innebära lämplighetsavvägningar av en art som normalt inte börankomma pä domstol. Prop.1978/79: 214 26 I och för sig är det länkbart atl begränsadoinstolens prövning på så sätt att fastighetsägarens påstående om ölägenheterfick godtas, om den exproprierande inte kunde anföra beaktansvärda skäldäremot. Även med en sådan ordning skulle emellertid problem uppstå fördomstolen. Man kan också fråga sig hur stor lidsvinsten skulle kunna bli förfastighetsägaren. Rimligtvis skulle domstolen i vilket fall som helst få geden exproprierande alt förbereda sin talan och att skaffa frambehövligt utredningsmaterial. I många fall torde della komma att dra ut påliden så att någon tidsvinst över huvud laget inte uppstår. På grund av det sagda biträder jag promemoriansuppfattning atl övervägande skäl talar mot att ge fastighetsägaren en sådantalerätt som har diskuterats. Däremot bör lagändringar vidtas för attförbättra fastighetsägarens ställning när den exproprierande har fört sakenvidare lill domstol. Som föreslås i promemorian bör fastighetsägaren på sammasätt som den exproprierande kunna få till stånd förhandstilllräde genom beslutav fastighetsdomstolen för handläggningen av expropriationsmåletfram till dess expropriationen är fullbordad; Fastighetsägarens begäran omförhandstilllräde bör beviQas, såvida den exproprierande inte visar alt detskulle vara lill avsevärd olägenhet för honom. Som föreslås i promemorian börmöjligheten avse enkelt förhandstillträde. Att utsträcka möjligheten till attavse kvalificeral förhandstilllräde, vilket föreslagits av ett parremissmstanser, kan enligt min mening innebära onödiga komplikationer, bl. a.ur fastighetsbildningssynpunkt, om expropriationen inte går i fullbordan. Den förordade ändringen bör, som föreslagits ipromemorian, komma till uttryck i ett nytt andra stycke i 5 kap. 17 § ExL. Ienlighet med påpekanden i etl par remissyttranden bör stadgandet avfattas såatl del innebär ett förpliktande för den exproprierande atl ta fastigheten i anspråkgenom enkelt föirhandstillträde. Enligt promemorieförslaget skallexpropriationsrätten vara förverkad, om den exproprierande försummar vad somåligger honom enligt beslut om förhandstillträde som begärts avfastighetsägaren. Som påpekats av är del emellertid rimligareatt låta påföQden bli atl exproprialionstillståndet i den aktuella delenförfaller i likhet med vad som sker vid avskrivning på grund av återkallelse.Vidare bör fastighetsägaren på samma sätt som vid återkallelse skyddas förframtiden mot nya expropriationsanspråk. Nytt tillstånd till expropriation påsamma grund bör alltså kunna beviQas endast oin särskilda skäl föreligger. Jag föreslår alltså att expropriationstillståndet ideri aktuella delen skall vara förfallet om deri exproprierande irite fullgörvad som åligger honom enligt beslul om förhandslillträde som begärts avfastighetsägaren. Vidare bör fastighetsägaren i enlighet medpromemorieförslaget i sådana ges rätt till ersättning för skada som uppstått pågrund av éx-propriationsanspråket. Prop.1978/79: 214 27 2.8Förskott på ersättning vid förhandstillträde m. m. I promemorian föreslås att 5 käp. 17 och 20 §§ ExLändras så ätt den exproprierande resp. väghållaren enligt väglagen (1971: 948)får rätt att begära att fastighetsdomstolen skall bestämma förskottsersättning.Förslagel har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av så gott som allaremissinstanser. Även jag biträder förslaget. För vägärendenas del får den förordade ändringen i5 kap. 20 § ExL endasl betydelse i sådana fall då ersättningsfrågan är föremålför domstolsprövning. har framhållit att mark för allmän väg får lasi anspråk när arbetsplan har fastställts och atl det alltså inte fordras någotbesked av domstol för tillträde.' Eftersom överenskommelser om ersättningoftast träffas med markägarna, prövas endast ett förhållandevis ringa antalvägrättsersättningsärenden av domstol. Om emellertid den föreslagnalagändringen skulle få avsedd effekt, skulle behöva hänskjutaersättningsärenden till domstol enbart för att få rätt att mot markägarensbestridande utbetala förskott ett orationellt och för statsverket kostsamtförfarande. föreslår därför den kompletteringen i väglagen altväghållaren ges rält alt utan beslut av domstol betala ut förskott. Som ettalternativ föreslår ätt ränta och uppräkning inte skall komma i frågapå av markägare till väghållaren återsänt förskottsbelopp äntill dagen för förskottets utbetalande. Jaganser del vara principiellt riktigt att frågan om förskott prövas avfastighetsdomstol, som ju också har att bestämma förskottets storlek. Det kaninte anses lämpligt att väghållaren skall ges rätt att mol markägarensbestridande utbetala belopp vid de tillfällen väghållaren själv finner lämpQga.På grund härav kan jag inte biträda förslag. I etl par remissyttranden har påpekats attföQdändringar bör vidtas i fastighelsbildningslagen (1970: 988), FBL. Enligtdenna lag är fastighetsägaren inte skyldig att ta emot förskott. Däremotbehöver förskott enligt ledningsrättslagen (1973: 1144) eller anläggningslagen(1973: 1149) inte alltid vara beroende av yrkande från sakägares sida (se 25 §första stycket andra meningen ledningsrättslagen resp. 27 § första stycketandra meningen anläggningslagen, jfr lagrådets yttrande i prop: 1973: 160 s.553). Har tillträde redan skett, fordras emellertid att sakägare, dvs. dentillträdande, fastighetsägaren eller annan som berörs av tillträdet,framställer yrkande om förskott (se tredje stycket i angivna paragrafer). skiQer sig från övrigalagars. Enligt 5 kap. 15 § tredje stycket skall den betalningsskyldige åläggasatt utge skälig ränta på belopp som inte är betalt, om det är påkallat medhänsyn till omständigheterna. Räntan skall utgå från dag som bestäms med hänsyntill tiden för tillträdet och övriga förhållanden. 1978/79: 214 28 lämpligtatl förrättningsmännen i detta fall har en möjlighet att förfara efteromständigheterna, och någon ändring i dessa bestämmelser gjordes därför intevid räntelagens tillkomst (se prop. 1969: 28 s. B 432, SOU 1974: 28 s. 167 ochprop. 1975: 102 s. 110). FBL:s beslämmelser gör det sålunda möjligt atlåstadkomma en skälig avvägning mellan parternas intressen också vid förtidatillträde. Skälen för att låla den tillträdande få till stånd ett beslut omförskott är därför mindre starka än när det gäller ExL och övriga lagar. A andrasidan lorde det inte innebära några ölägenheter om motsvarande ordning ocksåinförs i FBL. Dessutom vinner man den fördelen att samma regler kommer attgälla för tillträde enligt FBL som enhgl ledningsrättslagen ochanläggningslagen, vilka båda i fråga om förtida tillträde hänvisar till FBL:sbestämmelser. En motsvarande beslämmelse om förskottsyrkande bör därför ocksåinföras i FBL. På grund av del anförda förordar jag alt ändringargörs i 5 kap. 30 § fjärde stycket och 30 a § andra stycket FBL. Ipromemorian föreslås också en ändring i 5 kap. 17 § ExL som gerfastighetsdomstolen rätt att vid kvalificerat förhandstillträde även utanyrkande besluta om förskott, om nedsättning skall äga rum. Förslaget, som äravsett atl förbättra skyddet för panträttshavarna, har ifrågasatts i någraremissyttranden. Frägan hade uppmärksammats avexpropriationsutredningen, på vars förslag institutet kvalificerat förhandstillträdeinfördes. Enligt utredningen (SOU 1964: 32 s. 88) ansågs något mera trängandebehov av en regel med del aktuella innehållet infe föreligga. Såvitt jag harmig bekant har det nuvarande systemet inte inneburit några problem förpanträttshavarna. På grund härav och då elt genomförande av promemorieförslagetkan medföra att kvalificerade förhandstilltrUden försenas, anser jag attförslaget inte bör senomföras. De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft den1 . Särskilda övergångsbestämmelser erfordras endast belräffandeändringarna i förköpslagen. I fråga om köp eller byte, som har skett föreikraftträdandet, bör äldre bestämmelser gälla. Även hembud som har skett föreikraftträdandet bör, som jag har nämnt, behandlas enligt äldrebestämmelser. Prop.1978/79: 214 29 I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändrmg i förköpslagen(1967: 868), 2. lag om ändring iexpropriationslagen (1972: 719), 3. lag om ändring i lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätlen att förvärva fast egendom m. m., 4. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 5. lag om ändring ijordförvärvslagen (1979: 000), 6. lag om ändring ifastighetsbildningslagen (1970: 988). 1 fråga om förslaget under 5 har jag samrått medchefen för . 4.1.Förslaget till lag om ändring I förköpslagen (1967: 868) Iparagrafen anges förköpsrättens lokala begränsning. Enligt förslag i prop. 1978/79: 157 skall en ny lagom ändring i indelningen i kommuner, landstingskommuner och församUngar trädai kraft den 1 juh 1979, dvs. med ändringarna i FL. Därefter kommerinte några kommunblock att finnas. Beslämmelsen i paragrafen om kommunblock hardärför fått utgå. Motsvarande ändring har skett i 9 § första stycket punkt 1. I paragrafen räknas upp vissa särskilda fall dåförköpsrätt inte får utövas. Punkt 4 innehåller det s. k. släktskapsundantaget.Detta har i enlighet med vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt2.2) inskränkts till att gälla make och avkomling. I enlighet med vad som föreslagits i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.4) har första stycket, som innehåller bestämmelser omhembud, utgått. FöQdändringar har gjorts i 9 och 15 §§. Enligt övergångsbestämmelserna gäller äldrebestämmelser om hembud, om sådant har skett före lagens ikraftträdande. Prop.1978/79: 214 30 Paragrafen innehåller bestämmelser om regeringensprövning av fråga om tiUstånd till förköp. I första slycket har följdändringar gjorts tilländringarna i 2 § om avskaffande av kommunblock (punkt 1) och i 4 § förstastycket om avskaffande av reglerna om hembud (punkt 2). Sistnämnda ändringinnebär att nuvarande punkt 3 blir punkt 2. Paragrafen innehåller regler om avräkning mellanköparen och kommunen när förköp fullbordats. I första slycket har gjorts den ändringen attskyldigheten för kom-, munen att betala dröjsmålsränla till köparen skallinträda än f. n., nämligen första vardagen i andramåriaden efter förköpets fullbordande. Ändringen har behandlats i avsnitt 2.5i den allmänna motiveringen. I paragrafens första stycke har gjorts enföQdändring med anledning av alt hembudsreglerna avskaffas. Hänvisningen till 4§ första stycket utgår. Lagen föreslås träda i kraft . Ifråga om köp eller byte som har skett före ikraftträdandet skall äldrebestämmelser gälla. Hembud som har skett före ikraftträdandet följer ocksåäldre beslämmelser. 4.2Förslaget till lag om ändring i expropriationslagen (1972: 719) I paragrafens andia stycke har, på motsvarande sättsom i 2 § FL, bestämmelsen om kommunblock utmönstrats. Enligt paragrafens fjärde stycke krävs det i vissafall särskilda skäl för att nytt expropriationstillstånd skall beviljas när etttillstånd har förfallit enligt paragrafens tredje stycke eller enligt 5 kap.15 § andra slycket. Stadgandet har ändrats så atl samma begränsning skall gällanär, i enUghet med vad jag förordat i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.7),tillståndet enligt 5 kap. 18 § Iredje stycket har förfallit, på grund av exproprierande inte har fullgjort vad sorn åligger honom enligt beslut omförhandstillträde som har tillkommit på fastighetsägarens begäran. Prop.1978/79: 214 31 I paragrafens andra stycke har den ändringenvidtagits att skadestånds-påföQden enligt första stycket skall inträda också ifall då expropriationstillstånd har förfallit enligt 5 kap. 18 § tredjeslycket. Paragrafeninnehåller beslämmelser om förhandstilllräde. Iförsta stycket har endast redaktionella ändringar vidtagits. Genom det nya andra slycket inf(5rs en möjlighelför fastighetsägaren att utverka förpliktande för den exproprierande atttillträda fastigheten genom enkelt förhandstillträde. I fråga om motiven tilländringen hänvisar jag till avsnitt 2.7. Underlåter den exproprierande altfullgöra vad som föreskrivs av fastighetsdomstolen i samband med sådant beslut,är expropriationstillståndet enligt 5 kap. 18 § Iredje slycket förfallet i dendelen. Genom ändringen i tredje stycket, som i övrigtmotsvarar nuvarande andra stycket, ges den exproprierande rätt att yrka attfastighetsdomstolen skall bestämma förskott på expropriationsersätlningen vidförhandstillträde. Motiven till ändringen har redovisats i avsnitt 2.8. I fjärde slycket, som motsvarar nuvarande Iredjestycket, har vissa följdändringar vidtagits. I första, andra och fjärde styckena har en delföljdändringar vidtagits. Fjärde stycket motsvarar nuvarande tredje slycket. I del nya Iredje stycket behandlas frågan om denexproprierandes åligganden när han förpliktats till enkelt förhandstillträde påbegäran av fastighetsägaren. Den exproprierande kan åläggas förpliktelser avsamma slag som när han själv har utverkat förhandstillträde. Som anförts iavsnitt 2.7 i den allmänna motiveringen och som redan har berörts ispecialmotiveringen till 3 kap. 6 § samt 5 kap. 16 och 17 §§ stadgas vidare attexpropriationstillståndet skall vara förfallet om den exproprierande inte harfullgjort vad som åligger honom. Påföljden gäller endast beträffande den ellerde fastigheler, rörande vilka domslolens föreskrifter inte uppfyllts. Har tillståndet förfallit, skallfastighetsdomstolen avskriva expropriationsmålet i den delen. Av 9 § expropriationskungörelsen(1972: 727) framgår att fastighetsdomstolen skall underrättainskrivningsmyndigheten om avskrivningsbeslutet. Prop.1978/79: 214 32