prop · G203210 · 1978-12-31 00:00:00 — avsättningsom handelsbolaget kan göra med verkan vid delägarnas taxering Hr uppgå till högst50 % av den nettointäkt hos bolagel, beräknad enligl lagen (1947:576) omstatlig inkomstskall, som vid laxeringen fördelas på delägarna. Inbetalningpå allmänt Invesleringskonto (3 §) Enliglberedningens förslag kan avdrag för avsättning lill allmän invesleringsreservinte medges med högre belopp än som har betalats in på särskilt konto i bank(allmänt invesleringskonto). Inbetalningen skall ha verkställts senast den dagdå den skaltskyldige enligl 34 § laxeringslagen (I956:623)skall avlämna allmän självdeklarationför beskailningsäret. Dethelt övervägande anlalel remissinstanser har godtagit eller lämnat utan erinranvad beredningen har föreslagil om inbelalningsskyldigheten. Elt par avnäringslivels organisalioner anser dock all kravet på 100-procenlig insättningpå särskild bankräkning är för högl. föreslår atl insättningenskall göras på räntelösl konto i och utgöra 75 96 av avsättningensbelopp. En annan länsstyrelse anser atl för sen inbetalning bör kunna godtasmen atl särskild avgift skall ulgå i sådana fall. Föregen del ansluter jag mig lill beredningens förslag att insättningen, liksom ärfallet vid insättning på skogskonto, skall avse hela avdragsbeloppei och altinsättningen Hr göras på räntebärande konto. Både materiella och prakliska skällalar för en sådan ordning. 1likhet med vad som gäller för skogskonto bör inbetalningen ha gjorts senasi dendag då den skallskyldige skall lämna sin allmänna självdeklaration för delbeskattningsår som avsättningen avser. Delägare i handelsbolag kan ha allavlämna självdeklaration . Om avsättning görs avhandelsbolag, bör därför en bestämd dag anges som sista betalningstidpunkt. Jaganser liksom beredningen atl denna dag bör bestämmas lill taxeringsåret. Atttillåta senare inbetalningar än sagts skulle fordra all man införsärskilda bestämmelser om sanktionsavgift eller dispensregler. Enligt minmening skulle systemet härigenom bli alltför komplicerat. Jag kan därför inteförorda atl sådana beslämmelser införs. Hinderför avdrag (4 §) Enligtberedningens förslag har egenföreiagare i vissa fall inte rält till avdrag föravsättning till allmän investeringsreserv. Avdrag medges sålunda inle, om denskattskyldige vid utgången av det beskattningsår som avsättningen avser harmedel insatta på del av beredningen föreslagna upphovsmannakontol. Vidaremedges inte avdrag, om den skattskyldige för det beskattningsår och denförvärvskälla som avsättningen avser yrkar uppskov 1978/79:210 127 medtaxering enligl skogskoniolagen (1954:142). Debegränsningar som beredningen har föreslagil i avsällningsrälien har lämnatsutan erinran av nästan samlliga remissinstanser. En remissinstans anser dockatl investeringsreserven skall stå öppen för upphovsman som har medel insattapå upphovsmannakonlo. Enligt en annan remissinstans saknas skäl förbegränsningen i fräga om skaltskyldig som yrkar uppskov med laxering enliglskogskoniolagen. Föregen del anser jag alt starka prakliska skäl talar för beredningens förslag.Den samtidiga förekomsten av tvä eller flera avsättningsmöjligheter ellerkonton av det slag som del här gäller skulle fordra relativt kompliceradesamordningsregler. Härigenom försvåras administrationen och kontrollen. Ilikhet med det helt övervägande antalet remissinslanser tillstyrker jag därförberedningens förslag. Räntapå allmänt invesleringskonto (5 §) Enliglberedningens förslag skall ränta ulgå pade medel som har betalats in på allmänlinvesleringskonto. Räntesatsen besläms av den bank där insättningen sker.Räntan skall läggas lill kapitalet och beskattas först när medlen las ul. Ävenenligl min mening bör invesleringskonioi vara räntebärande. Jag anseremellertid all räntan bör behandlas på annat sätt än beredningen harföreslagil. Om räntan läggs lill del kapital som står inne på kontot,kompliceras i hög grad de beslämmelser som jag i det följande kommer attföreslå om anknytning mellan uttag frän kontot och ianspräklagande av detbelopp som i räkenskaperna har avsatts lill allmän invesleringsreserv. Jagföreslår därför aU upplupen ränta i stället skall betalas ul lill denskatiskyldige eller föras över till ett konto som han fritt disponerar över.Beslämmelser om della har tagits in i 5 S. Den här föreslagna ordningen innebärocksä all räntan successivt beskattas på samma sätl som räntan pä andrabanktillgodohavanden. Uttagfrån allmänt invesleringskonto (6 §) Enligtberedningens förslag får skaltskyldig ta ut det insalta beloppel tidigast fyramånader efter insältningsdagen. Fleralänsstyrelser framför kritik mol förslaget och föreslår all uttag frän allmäntinvesleringskonto inte skall H göras före ulgången av den taxerings-period dåavsättningen prövas av taxeringsnämnden. Somjag lidigare har nämnt bör frisläpp av investeringsreserverna i försia hand skegenom generella beslul och inte genom individuella tillstånd. Vidare kommerinvesteringskonton all kunna finnas på ett slort antal olika bankkontor ilandet. Mot denna bakgrund anserjag all det inte kan krävas atl 1978/79:210 128 denkonioförande banken,då skaiiskyldig begäran få ut medel från allmänlinvesleringskonto, skall pröva om denne är berälligad alt utnyttja sin allmännainvesteringsreserv. Man bör i stället välja en ordning som innebär all den skatiskyldigefritt kan göra uiiag från kontot. För att inte försvära taxeringsnämndernasarbeie bör dock i princip gälla all uttag inte får ske före ulgången av denlaxeringsperiod dä den mol inbetalningen svarande avsättningen prövas avtaxeringsnämnden. Taxeringsperioden kommer all successivt förlängas lill den 30november. Jag föreslår därför alt ullag inle skall få ske före utgången avnovember månad taxeringsåret. Jag vill här erinra om att motsvarande regelföreslås gälla för företag som sätter av belopp lill allmän investeringsfond. Föratl underlätta administrationen av investeringsreserverna bör föreskrivas allullag, som inle avser hela del innestående beloppet, mäsle uppgå lill visslminsta belopp. Jag anser i likhet med beredningen alt deluilag inle skall föundersliga . Denu nämnda reglerna alt uttag inte fär ske före utgången av november månadtaxeringsåret och atl deluilag inte får understiga . har tagits in i 6§ första stycket. Reglerna får ses som ordningsföreskrifter. Har skaltskyldigHu ut medel i strid mot reglerna medför della inte i och för sig attmotsvarande del av investeringsreserven skall återföras lill beskattning. Idella sammanhang vill jag erinra om bestämmelsen i 16 § som innebär attregeringen kan förordna atl bank som inte följer föreskrifterna skall föriorarälien alt ta emot medel på allmänl invesleringskonto. Somjag har nämnl bör den skatlekredil som avsättningen till allmäninvesleringsreserv innebär upphöra har förflutit frän utgången avdel årdä inbetalning senast skall ha gjorts på invesleringskonioi. Sedannioårstiden har förflutit skall banken belala ut kvarstående del av beloppet.En föreskrift om delta har tagits in i andra slyckel. Deregler som jag här har föreslagil innebär alltså att egenföretagarna frihelall själva avgöra när ullag från kontot skall göras. kunde synas stridamol principen all det skall vara fräga om ett delvis bundetreserve-ringssyslem. Så är dock inte fallel. När man bedömer systemets uppbyggnadoch effekter måste man skilja mellan å ena sidan uttag och användning avkonlomedlen och ä andra sidan ianspråklagandet av reserven. Ianspråklagandetär den bokföringsåtgärd varigenom reserven används för avskrivning avanläggningstillgångar eller för andra kostnader. Det föreslagna systemetförutsätter alt skaltskyldig som tar ut medel från kontot ocksä tar molsvarandedel av investeringsreserven i anspråk på tillätet sätt, dvs. med slöd avlillståndsbeslut när sådant fordras och för invesieringsändamål som hargodtagits i lagstiftningen. Gör den skaltskyldige etl uttag från kontot ellerhar banken efter nioårsiidens utgång betalat ut kvarstående medel och har denmot utbetalningen svarande delen av investeringsreserven inte tagits i anspråkpå tillåtet sätl, skall reserven återföras lill beskallning enligl 11 §. En erinran om detla flnns i 6 5 iredje stycket. 1978/79:210 129 sammanhangetär ocksä atl en återföring i regel medför all den skallskyldige skall laxerasför ett särskilt 30-procenligt tillägg (13 iJ). Beslutom Ianspräklagande m. tn. (7 §) I7 § anges under vilka förutsättningar de allmänna invesieringsreserverna fårlas i anspråk. Beslämmelserna, som saknar motsvarighet i beredningens förslag,får ses mol bakgrund av all investeringsreserverna enligt min uppfattning skallkunna användas som styrmedel i bl. a. konjunktur- och regionalpolitiken. Bestämmelsernai försia stycket innebär all regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,AMS kan ge egenföretagarna generella eller individuella tillstånd all tainvesieringsreserverna i anspråk (frisläpp). Tillstånden kan avse befintligaoch framtida avsättningar. En viklig fräga är ivilken omfaltning investeringsreserverna skall kunna tas i anspråk ulantillstånd. Jag har lidigare redogjort för milt slällningstagande på denpunklen. Enligl min uppfattning bör reserverna i princip vara bundna underungefär fem är frän avsällningstillföllet eller - mer exakt uttryckt - från utgången av det år dä den mot avsättningen svarandebankinbetalningen senast skall ha gjorts. Atl en invesleringsreserv är bundeninnebär att den Hr tas i anspråk bara om regeringen eller AMS har meddelatindividuellt eller generellt tillstånd. Under den därpå följande femårsperiodenskall reserverna däremot få utnyttjas utan tillstånd. En bestämmelse om dettafinns i andra stycket b). I det föregående har jagocksä angett att förhållandena inom fisket moiiverar särskilda regler. Jag villpå denna punkt till en början erinra om att nya riktlinjer för fiskeripolitikenantogs (prop. 1977/78:112, JoU 1977/78:23, rskr 1977/78:272,SFS 1978:516-518). Riktlinjerna omfattade bl. a. de statliga insatserna förfiskets rationalisering. Dessa insatser inriklas pä åtgärder som förbättrareffektivitelen hos de äldre fiskefartygen som en successiv förnyelseav fiskeflottan främjas. Olika stödformer - lån, garantier och bidrag -används som ett led i ansträngningarna att göra det svenska fisketkonkurtenskraftigt och ge dess utövare tryggad sysselsättning. Under de senasteåren har lönsamheten inom fisket också förbättrats. Yrkesfiskarna lorde därföri regel ha goda möjligheter att sälla av belopp till de föreslagnainvesteringsreserverna. Dessa kan därmed ytteriigare bidra till att stärkadenna näringsgrens slällning. Behovet av all modernisera fiskeflottan kräverdock all de investeringsreserver som kan skapas inom fiskerinäringen Hrutnyttjas kontinuerligt. Mot denna bakgrund förordar jag atl yrkesfiskarna ulanbeslut av regeringen eller annan myndighet för ta invesleringsreserv i anspråkför invesieringar i verksamhelen även . Enbestämmelse av denna innebörd finns i andra slyckel a). Begreppet yrkesmässigtfiske har definierats i tredje styckel. Förhållandenainom fisket moiiverar inle bara att investeringsverksamhe- 9 1978/79. 1978/79:210 130 tenstimuleras och underiältas. Inkomsterna inom näringen varierar ofta starktmellan åren. Yrkesfiskarna har därför ell särskilt behov av etlskogskontoliknande system som gör det möjligt all skaliemässigl jämna ulinkomsterna mellan olika är. Jag anser all man i systemet förinvesterings-reserver bör bygga in regler som gör en sådan inkomstutjämningmöjlig. Jag återkommer till denna fråga vid min kommentar lill 13 §. Andamålen(8 §) Enligtberedningens förslag skall allmän invesleringsreserv H användas för i huvudsaksamma ändamål som anges i beredningens förslag lill lag om allmäninvesteringsfond. Investeringsreserven skall dock inte H utnyttjas för bidraglill uppförande av bostad e. d. för arbetstagare. Den skall inle heller Hanvändas för undersökningsarbeten o. d. i gm va eller liknande fyndighet ellerför kosinader som är ämnade alt främja avsättningen ulomlands av varor somtillverkas i landel. Del föreslås vidare att investeringsreserven inte skall Hanvändas för anskaffning av andra personbilar än sådana som används iyrkesmässig trafik eller ulhyrningsrörelse. I likhet med vad som gäller förinvesteringsfonder för konjunkluruljämning och vad som föreslås gälla förallmän investeringsfond menar beredningen au investeringsreserven inte skall fäutnyttjas för anskaffning av begagnade inventarier. Deändamål för vilka invesleringsreserv enligl beredningen skall H las i anspråklämnas i huvudsak ulan erinran av remissinstanserna. Ålskilliga länsslyrelserär dock kriiiska mol all invesleringsreserv med den ulformning som förslagethar fåll kan las i anspråk för kosinader på jordbrukares bosiadsfastighet. Enremissinstans anser all investeringsreserv bör H utnytljas för arbeten påbyggnader som stadigvarande används i byggnadsrörelse. Flera remissinslanservänder sig mot att investeringsreserv inle skall fö användas för invesieringari begagnade inventarier. Enliglmin mening bör allmän investeringsreserv i princip H las i anspråk för sammaändamål som anges i förslaget till lag om allmän investeringsfond. Endast omsärskilda skäl föreligger bör avvikelse komma i fräga. Enligldessa riktlinjer har förslagel lill 8 § ulformais. Bestämmelsernaöverensstämmer i huvudsak med vad jag har föreslagil belräffande de allmännainvesteringsfonderna. a. kontrollskäl har dock inskränkningar gjons itre avseenden Enligl fjärde stycket Hr investeringsreserven sålunda inle las i anspråkför anskaffning av föremål avsedda för utsmyckning av kontorslokaler. I femteslyckel föreskrivs att investeringsreserven inle får utnyttjas för anskaffningav personbil som används för annal ändamål än yrkesmässig trafik ellerulhyrningsrörelse. I sjätte slyckel anges all investeringsreserven fär användasför anskaffning av båt endasi om båten är avsedd för yrkesmässigt bedrivetfiske. Motsvarande inskränkningar gäller i fråga om bl. a. slatliglinvesteringsbidrag för inventarieanskaffning. Jagvill erinra om atl den här föreslagna lösningen innebär bl. a. all reserven 1978/79:210 131 intefår las i anspråk för kosinader som avser bostadsbyggnad eller för inköp avbegagnade inventarier. När det gäller begagnade inventarier vill jag åter framhållaatl invesieringsreserverna skall användas som etl styrmedel ikonjunkturpoliliken. 1 elt lägkonjunkiuriäge skall man genom frisläpp avinvesteringsreserverna kunna stimulera bl. a. tillverkning av maskiner ochandra inventarier. Däremot finns del inte anledning atl i ett sådantkonjunkturiäge stimulera handel med begagnade inventarier, öm investeringsreservernaskulle H användas för sådant ändamål, skulle resultatet närmast bli delmotsatta mot vad man vill uppnå. En rätt all använda investeringsreserv förbegagnade inventarier kunde också i vissa fall utnyttjas för att erhållaobehöriga skalleförmåner genom olika bytestransaktioner. Iövrigl kan jag hänvisa lill min kommentar till 5 S i förslagel till lag omallmän investeringsfond. Ianspräklagandei viss förvärvskälla (9 §) Enligtberedningens förslag skall investeringsreserv tas i anspråk i den förvärvskällasom avsättningen hänför sig till. öm särskilda skäl föreligger, skall dockregeringen kunna medge alt invesleringsreserv, som avsatts i viss förvärvskälla,las i anspråk i annan förvärvskälla. Jag tillstyrker förslagel. Verkningarav ianspräklagande (10 §) Enliglberedningens förslag skall belopp, söm under visst beskattningsår har betalatsul frän allmänt invesleringskonto och under har använts på tillätetsätl, inte beskallas. Å andra sidan Hr utgifter som har bestritls med sädanamedel inte dras av som driftkostnad. Har medlen använts för att anskaffatillgång för stadigvarande bruk. Hr som anskaffningskostnad vid beräkning avvärdeminskningsavdrag räknas endasi den del av kostnaden som inte har läckts avdel ianspråktagna beloppel. I princip har jag inlenågot att erinra mot beredningens förslag. Det bör dock förtydligas i någraavseenden. Enligt ordalagen reglerar förslagel verkningarna av etl uttag fråninvesleringskonto. Somjag har framhållil måste man skilja mellanuiiagav kontomedel och ianspräklagande av reserven. Vad den nu behandladeparagrafen skall reglera är effekterna av ianspråklagandet. ianspräklagandeinnebär all den på balansräkningens passivsida redovisade investeringsreservenminskas t. ex. genom atl nyanskaffade inventarier skrivs av mot reserven. Ensådan åtgärd kan vidtas oberoende av om något ullag från invesleringskonioi hargjorts eller inte. För rättsverkningarna av ett ianspräklagande saknar deldessulom hell betydelse hur eventuellt uttagna konlomedel faktiskt har använls.För atl undvika missförstånd på denna punkl har 10 § i mitt lagförslagformulerats om i förhållande lill beredningens förslag sä alt det i principöverensstämmer med motsvarande beslämmelser i lagen om allmän investeringsfond. 1978/79:210 132 Förall elt ianspräklagande inle skall medföra atl reserven återförs tillbeskallning fordras att del har gjorts med tillstånd enligl 7 § - i de fall dåsådant tillstånd över huvud tagel behövs - och atl del har skelt för ändamålsom avses i 8 i;. Har uttag från in vesleringskontot gjorts, fordras dessutomatt ianspråklagandet skett inom vissa lidsgränser som närmare anges i 11 §. Återföringtill beskattning (11 §) Näravdrag medges för avsäuning lill allmän invesleringsreserv är del förutsatt altreserven skall tas i anspråk på de villkor och för de ändamål som anges i 7-9ijij och att uttag frän invesleringskonioi skall ske bara i samband med ellsådant ianspräklagande. Påföljden när ianspräklagande eller uttag sker i annanordning än den förutsatta är all investeringsreserven återförs tillbeskattning, i regel efter tillägg med 30 96. De beslämmelser om återföring somhar tagits in i 11 ij överensstämmer i huvudsak med vad beredningen harföreslagil. Somtidigare nämnts härden skattskyldige i princip rätt atl själv bestämma näruttag från investeringskontot skall ske. Om motsvarande del av reserven intehar tagits i anspråk på tillätet sätt under det beskattningsår då uttaget skereller , skall återföring ske enligt försia stycket a). Enligt6 § andra stycket är banken skyldig att, har förflutit frånutgången av det år dä inbetalning till invesleringskonioi senast skulle ske,betala ut kvarstående del av beloppet. Har banken gjort sådan utbetalning ellervarit skyldig att göra den, skall motsvarande del av investeringsreserven laslill beskattning om inte ell tillätet ianspräklagande redan har gjorts undertidigare beskattningsår. En bestämmelse om dettajfinns i försia stycket b). Iförsta stycket c) behandlas det fallet att investeritigsreserven ulan all uttagfrån invesleringskonioi gjorts las i anspråk i strid mol bestämmelserna i 7-9§§. Även i detta fall skall återföring ske. Enligtförsta styckel d) och e) skall investeringsreserven återföras till beskattning,om förvärvskällan har överiåtiis eller verksamheten har upphört och om medel påinvesteringskonto har överlåtits eller pantsatts. Den omständigheten att enavliden persons förvärvskälla övergår i dödsboets ägo innebär inte att enöveriålelse har skett. Vid tillämpning av punkterna d) och e) skall dockbodelning mellan makar likställas med överlåtelse. En bestämmelse av dennainnebörd finns i andra stycket. Iförsta stycket O föreskrivs att investeringsreserven skall återföras tillbeskattning om skattskyldig, som har gjort avsättning till invesleringsreserv,eller delägare i handelsbolag, som har gjort sådan avsättning, vid beskattningsåretsutgång är bosatt utomlands. Här liksom i 1 § är det skalterätlsligabosättningsbegreppet, såsom det har bestämls i punkt 1 av anvisningarna till 53§ KL, avgörande. Slutligenbehandlas det fallel atl andel i handelsbolag, som har gjort avsättning tillinvesteringsreserv, har överiåtiis till juridisk person. 1978/79:210 133 sädanöverlåtelse föranleder återföring. Vid tillämpning av denna punkt skall denomständigheten atl en avliden delägares andel övergår i dödsboets ägo inteanses innebära alt överiålelse har skelt. Elt sådani dödsbo kan alltså innehaandel i bolaget utan att återföring behöver ske. Av I § framgår att rätlen lillavdrag för avsättning som görs av handelsbolaget däremot upphör, om dödsboetfortfarande kvarstår som delägare vid utgången av året efter dödsfallsåret. Särskildabeslämmelser om dödsbon (12 §) AvI § framgår all dödsbo efter den som vid silt frånfälle var bosalt i Sverigeskall likställas med här i rikel bosatt fysisk person. gäller dock baraför det beskattningsår då dödsfallet inträffade. För del beskattningsåret meninte har dödsboet samma rätt till avdrag som skulle ha tillkommilden avlidne. Så länge reserven kvarstår bör för dödsbo gälla vanliga regler omtillslåndskrav, tillåtna invesieringsändamål och återföring. Om den förvärvskälladär avsättningen har gjorts eller medel på invesleringskonioi genom bodelningeller arvskifte lillförs efterievande make, arvinge eller annan bör reservenåterföras till beskattning pä samma säll som om den avlidne hade gjorlöverlåtelsen. Pä motsvarande sätt bör skifte lill juridisk person av andel ihandelsbolag fä samma effekl som om den avlidne hade överiåtil andelen.Beslämmelser av denna innebörd finns i försia stycket. Avdel anförda framgår att dödsfallet inte utlöser återföring. Omemellertid boet är oskiftat när ireårstiden har gått ut ochhandelsbolagsreglerna blir tillämpliga, bör reserven återföras tillbeskattning. Beslämmelse om detta finns i andra stycket. Särskilttillägg (13 §) Enliglberedningens förslag skall elt särskilt tillägg pä 30 96 utgå däinvesleringsreserv återförs till beskattning. Några remissinstanser somförelräder näringslivet anser att del föreslagna tillägget är för högt. Föregen del vill jag försl erinra om att den fria sektor som efterinsättningsåret blir tillgänglig i investeringsfondssyslemet utgör av detinsalta beloppet och atl rätten att utnyttja den fria sektorn förioras omtillstånd har erhållits atl ta i anspråk motsvarande del av avsättningen.I investeringsreservsysiemet för däremot hela avsättningen utnyttjas utantillstånd efter avsättningen. Egenföreiagaren har alltså i deltaavseende ett bättre läge än aktiebolagen. Med hänsyn till detta och eftersomdel är angeläget att sanktionen vid återföring är tillräckligt kraftig för attavhålla de egenföreiagare som inte har något investeringsbehov från att göraavsättning till investeringsreserv bör tillägget sättas något högre än de 20 %som har föreslagits för investeringsfonderna. Jag anser att det av beredningenföreslagna tillägget på utgör en lämplig avvägning. 1978/79:210 134 Tilläggbör utgå pä belopp som återförs till beskattning enligt 11 ij-Dessulom börtillägg i princip göras när återföring sker hos dödsbo enligt 12 § andraslyckel. Somjag framhöll vid kommentaren lill 7 § bör man i investeringsreservsysiemetbygga in regler som ökar möjligheterna för yrkesfiskare all använda syslemet iinkomstutjämnande syfte, öm en yrkesfiskare under etl högin-komsiår har gjorlavsättning lill invesleringsreserv och om fiskeinkomslerna ett följande årsjunker, bör han kunna la ut medel från investeringskontot och disponera demför annat ändamål än investering. Motsvarande del av reserven skall då givetvisåterföras lill beskallning enligl 11 § a), men han bör i den här beskrivnasilualionen slippa del särskilda tillägget. Prövningen av om tillägg skallgöras eller inte bör av prakliska skäl vara schablonmässig. Enligl min meningbör tillägget efterges om hans intäkt av fiske under ullagsårel understigerhans fiskeintäkler under något av de två föregående åren. En beslämmelse avdenna innebörd finns i andra slyckel. Med inläkl av fiske avses härbruttointäkt av fiske, dvs. inläkt före t. ex. avdrag för avsättning tillallmän invesleringsreserv och återföring av sådan reserv. Ensärskild undantagsregel är motiverad även för dödsbon. Enligt min mening bördödsbo påföras tillägg bara i två fall. Del ena fallet är all ålerföringenavser en avsättning som dödsboet självt har gjort i samband med taxeringen fördödsfalIsåret.