prop · G203159 · 1978-12-31 00:00:00 — Omarbetstagaren är medlem i en förening som tillsammans med andra föreningaringår i en överordnad sammanslutning, är lagen tilllämplig även om det är denöverordnade sammanslutningen som ger uppdraget åt arbetstagaren. SIA-utredningentänkte sig att den lagfästa rätten till ledighet skulle gälla av vederbörandeförening utsedd ledare som har genomgått godkänd handledarkurs. Enligtpromemorians förslag krävs inte viss utbildning utan endast medlemskap. Jag harföljt promemorians förslag. Förhållandena varierar starkt mellan olika formerav verksamhet. Kraven på utbildning måste därför tillåtas variera. Enligt minmening bör föreningarna fritt få bedöma vilka krav som skall ställas påmedlemmarna för olika slag av uppdrag. Jag är övertygad om att föreningarna ärmedvetna om sitt ansvar i detta hänseende. Ettuppdrag kan avse uppgift som skall fullgöras under skoldag i gnmdskolan enligtåtagande av sammanslutningen gentemot vederbörande kommim. Rätt till ledighetenligt lagen föreligger alltså inte öm huvudman för enskild skola (privatskola)anlitar sammanslutningen för sin verksamhet. Hithörande frågor har behandlats iden allmänna motiveringen (se avsnitt 2.2). Insatsunder skoldagen kan gälla medverkan under lektion eller verksamhet i friaformer mellan lektioner. Uppdragetkan också avse uppgift som sammanslutningen har åtagit sig att fullgöra inomden allmänna fritidsverksamheten, dvs. till fritidshem anknutenfritidsverksamhet och annan fritidsverksamhet som kommunen erbjuder bam ochungdomar i skolpliktig ålder. För att berättiga till ledighet enligt lagenmåste uppdraget gälla fritidssysselsättning då skolverksamhet pågår.Fritidsverksamheten skall äga rum i anslutning till före eller efter skolverksamheten och måste ske . Verksamhet efter ungefär klockan 17får anses falla utanför lagen. 2§ Ett avtal är ogiltigt i den mån det upphäver eller inskränker enarbetstagares rättigheter enligt denna lag. Eftermönster i annan Ukartad arbetsrättslig lagstiftning föreskrivs i dennaparagraf, att ett avtal är ogiltigt i den mån det upphäver eller inskränker enarbetstagares rättigheter enligt lagen. Bestämmelsen har behandlats i denallmänna motiveringen (se avsnitt 2.5). Lagenär alltså tvingande till arbetstagarens förmån. 1978/79:159 22 attavtal sluts om längre gående rättigheter för arbetstagaren än som följer avlagen. Men om en bestämmelse i ett avtal kollektivavtal eller aimanöverenskommelse försämrar en arbetstagares rättigheter enligt lagen ärbestämmelsen utan verkan i det avseendet. Paragrafentar sikle på avtalsvillkor som reglerar fall som ännu inte har inträffat näravtalet sluts. Meningen är att arbetstagaren inte på förhand skall kunna avståfrån sina lagfästa rättigheter. Däremot skall arbetstagaren med bindandeverkan för visst inträffat fall kunna avstå från aktualiserad rätt attexempelvis ta ut ledighet. En fömtsättning är givetvis att avståendet sker påett rättsligt bindande sätt. Arbetsgivaren får exempelvis inte ha begagnat sigav arbetstagarens beroende ställning. 3§ En arbetstagare får vara ledig från anställningen som behövs föruppdragen. Rätten till ledighet omfattar dock högst perkalenderår. Om tjänstgöringen i en anställning under kalenderåret kan antasbli mindre än ettusensexhundra arbetstimmar, begränsas rätten till ledighet imotsvarande mån. Iparagrafen sägs inledningsvis att en arbetstagare får vara ledig under den tidsom behövs för hans uppdrag. Med de låt vara ganska långtgående begränsningarsom följer av paragrafens fortsättning samt 4 och 5 §§ har alltså arbetstagarenrätt till ledighet av den omfattning och med den förläggning som hans uppdragkräver. Rättentill ledighet avser sådan arbetstid som är fastlagd på ett för arbetstagarengentemot arbelsgivaren bindande sätt och vars förläggning arbetstagaren alltsåinte kan bestämma efter eget gottfinnande. Om arbetstagaren inte är skyldigatt utföra arbete åt arbetsgivaren eller annars stå till dennes förfogandeunder tid då arbetstagaren vill fullgöra föreningsuppdrag behövs ingenledighet för att uppdraget skall kunna utföras. Att arbetstagaren i ett sådantfall kanske skulle vilja att hans arbetsbörda i anställningen minskas är enannan sak. Lagens syfte är begränsat till att undanröja hinder för verksamhetsom måste utföras under vad som annars är bunden arbetstid. Ilinje med vad jag nu har anfört avser rätten till ledighet endast vistelsentillsammans med eleverna samt därmed sammanhängande resor och andra göromål sommåste utföras under vad som annars är arbetstagarens arbetstid i angivnamening. Arbetstagaren har alltså inte rätt till ledighet för sådantförberedelsearbete och efterarbele som inte måste utföras under tid somsammanfaller med arbetstiden i anställningen utan kan utföras på tid somarbetstagaren fritt förfogar över. Iparagrafens andra och tredje meningar anges den maximala omfattningen av denledighet som en arbetstagare har rätt till enligt lagen. 1978/79:159 23 Bakgrundentill bestämmelserna har behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt2.3). Givetvis hindrar inte bestämmelserna att en arbetstagare beviljasledighet utöver här angivna mått, men det blir då inte fråga om ledighet enligtlagen. Närdet i dessa bestämmelser talas om arbetstimmar och tjänstgöring åsyftasarbetstid i den bemärkelse som angetts. Om en arbetsdag omfattar åttatimmars arbete plus lunchuppehåll utan närvaroplikt, fårarbetstagaren fri genom att ta ut åtta arbetstimmars ledighet. Beräkningenav ledighetens maximala omfattning sker i varje anställning för sig. Detta kanundantagsvis medföra att en arbetstagare, som under kalenderåret tjänstgör iflera anställningar, kan få ut siörre ledighet än han hade kunnat få om helatjänstgöringen hade fullgjorts i samma anställning. En regel som innebär atthänsyn skall las till ledigheter i andra anställningar än den från vilkenledighet begärs skulle skapa administrativa problem. Jag har därför inteföreslagit en sådan regel. Inte heller andra ledighetslagar har normalt sådanabestämmelser. Principenatt hänsyn inte skall tas till ledigheter i annan anställning än den frånvilken ledighet begärs gäller även när det är samma arbetsgivare i bådaanställningarna. Jag har inte velat komplicera regelsystemet med undantag försådana fall. Två anställningar hos samma arbetsgivare kan förekomma ,exempelvis två kommunala deltidstjänster, eller vid olika tider, såsom närarbetstagaren befordras till högre Ijänst. All tjänstgöring som skerpå grundval av samma anställningsavtal får dock anses ske i en anställning,även om ändring sker beträffande arbetsuppgifterna. I enheltidsanställning som sträcker sig över hela kalenderåret kan arbetstagarenstjänstgöring antas uppgå till minst , om inte arbetstagaren ärfrånvarande i mer än normal omfattning. Huvudregeln med ramen harbestämts med tanke på sådana fall. Omtjänstgöringen under kalenderåret inte kan antas uppgå ,minskas rätten till ledighet från tjänstgöringen i motsvarande mån. Omtjänstgöringen exempelvis kan antas uppgå endast , är rättentill ledighet begränsad till 45 av dessa . Ettskäl till antagande att tjänstgöringen under kalenderåret blir mindre än 1 600timmar kan vara att arbetstagaren skall avgå med pension före årets utgångeller att han har börjat sin anställning en bit in . Ett annat skäl kanvara att anställningen avser endast deltidstjänstgöring eller attarbetstagaren för vård av barn har fått sin dagliga arbetstid om åtta timmarförkortad i form av tjänstledighet. Ytterligare skäl kan varaatt arbetstagaren skall vara tjänsUedig för värnpliktstjänstgöring ellerstudier eller att han har varit sjuk . Detär inte lagens innebörd att timramen skall minskas på grund av 1978/79:159 24 attarbetstagaren utnyttjar rätt enhgt lag eller avtal att under arbetstid fullgöravissa uppgifter som avser arbetsplatsen, exempelvis verksamhet som skyddsombud. 4§ Varje ledighet skall, för att få tas ut, anmälas till arbetsgivaren i förväg. Bakgrundentill paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt 2.4). Föratt en arbetstagare skall kunna utnyttja sin rätt till ledighet måste hanalltså minst i förväg anmäla mellan vilka tidpunkter han vill varaledig. Bestämmelsen om anmälningstid är således inte endast enordningsföreskrift. Genomkravet på anmälan i förväg ökas möjlighelerna för arbelsgivaren attordna ledigheten utan besvärande följder för verksamheten. Bestämmelsen skallockså ses i samband med reglerna i 5 och 6§§. Medhänsyn till 5 § bör arbetstagaren inte utan att ha talat med sin arbetsgivareåta sig uppdrag utan reservation för att denne kan vägra ledighet med stöd avnämnda paragraf. När arbetstagaren ändå inte lämnar föreningen ett definitivtbesked kan det ligga nära till hands för honom att reservera sig inte bara förarbetsgivarens vägran utan över huvud taget för att arbetsgivaren kan anförasådana skäl mot ledigheten, att arbetstagaren inte finner det lämpligt att åtasig uppdraget. 5§ En arbetsgivare får vägra ledighet som överstiger perkalendermånad eller tar i anspråk mer än femton procent av den tid somarbetstagaren kan antas tjänstgöra under kalendermånaden. Arbetsgivarenfår vägra även annan ledighet, om denna skulle medföra allvarlig olägenhet förarbetsgivarens verksamhet. Genomdenna paragraf görs ett par viktiga inskränkningar i rätten till ledighet inomden ram som framgår av 3 §. Dessa inskränkningar har i huvuddrag behandlats iden allmänna motiveringen (se avsnitten 2.3 och 2.4). Förstastycket begränsar arbetstagarens möjlighet att mot arbetsgivarens viljakoncentrera ledigheten enligt 3 § till en och samma kalendermånad. I den månbegärd ledighet under en kalendermånad överstiger visst mått, i normalfallet 20arbetstimmar, har arbetsgivaren alltid rätt att neka ledigheten, givetvis underförutsättning att han inte har frånsagt sig denna rätt. 1978/79:159 25 Imotiveringen till 3 § har berörts vad som avses med arbetstid, arbetstimmaroch tjänstgöring. Dessa uttalanden är tänkta att gälla även vid tillämpningenav 5 § första stycket. Beräkningsreglema i 5 § första stycket avses i likhetmed dem i 3 § andra och tredje meningama bli till-lämpade i varje anställningför sig. Måttet20 arbetstimmar utgår från att arbetstagaren har en heltidsanställning somsträcker sig över hela kalendermånaden och att han kan beräknas tjänstgöra i enomfattning som motsvarar normal tjänstgöringstid under en månad. Det antal timmar som fårtas ut under samma kalendermånad bör stå i rimligt förhållande tilltjänstgöringens omfattning. Med tanke på fall där den beräknade tjänstgöringenunder kalendermånaden kan antas få väsentligt mindre omfattning än som ärnormalt i en heltidsanställning finns därför i första stycket en regel om attarbetsgivaren får vägra ledighet som skulle ta i anspråk avden beräknade tjänstgöringen under kalendermånaden. Som exempel på tillämpningav regeln kan nämnas det fallet att arbetslagaren viss kalendermånad kan beräknastjänstgöra . Arbetsgivaren får då neka arbetstagaren att ta ut mer av , dvs. , såsom ledighet. Denna 15-procentsregelhar sin främsta betydelse för deltidsanställningar och anställningar som intesträcker sig över hela kalendermånaden. Att jag har valt en 15-procentsregeli stället för någon annan teknisk lösning beror på att jag har funnit regelnvara förhållandevis enkel att tillämpa. Enligtandra stycket får arbetsgivaren vägra sådan ledighet som skulle medföraallvarlig olägenhet för verksamheten, trots att den håller sig inom den ram somframgår av första stycket. Enligt 4 § skall ledighetanmälas minst i förväg. Arbetsgivaren bör därför i normala fallkunna lösa de problem som en ledighet på tmder enkalendermånad kan föra med sig. Han måste vara beredd att företa vissaomdisponeringar och andra förberedande åtgärder. Det är emellertid oundvikligtalt vad som i det avseendet skäligen kan krävas av arbetsgivaren en och annangång är otillräckligt för att avvärja allvarlig olägenhet för verksamheten. Jaghar i den allmänna motiveringen (se avsnitt 2.4) anfört, att som allvarligolägenhet för verksamheten i regel får räknas att denna inte kan fortgå pånormalt sätt, att avsevärda arbetsbalanser uppkommer eller att arbetskraft ulanförden reguljära personalstyrkan måste anlitas. Medverksamheten åsyftas närmast arbetet på den arbetsplats eller, när det gällerstörre sådana, den organisatoriska enhet där arbetstagaren tjänstgör. Prop.1978/79:159 26 Arbetsgivarenskall inle vara tvungen att anlita arbetskraft utanför den reguljärapersonalstyrkan, om delta medför besvär eller innebär väsentlig kostnadsökning. Ilagens natur ligger att en arbetsgivare förutsätts ta till vara möjligheternaatt genom tillfällig omflyttning inom den reguljära personalstyrkan hindra attledigheten vållar problem för verksamheten. Detär ofrånkomligt att det i vissa anställningar jag tänker exempelvis påarbetsplatser med bara en eller ett par anställda oftare än i andra kan bliaktuellt att tillämpa 5 § andra stycket. Harföre en arbetstagares begäran om ledighet för föreningsuppdrag en annanarbetstagare begärt ledighet för samma eller annat ändamål, kan arbetsgivarenbifalla den först inkomna framställningen och avslå den andra utan hinder avatt det är bifallsbeslutet som gör att den andra ledigheten skulle medföraallvarlig olägenhet för verksamheten. Kollisionsfall har närmare berörts i denallmänna motiveringen (se av-sniu 2.6). Arbetsgivaresom på otillräcklig grund vägrar ledighet med åberopande av att den skullemedföra allvarlig olägenhet för verksamheten kan bli skadeståndsskyldig enligt9 §. 6§ Vägran med stod av 5 § får ske endast om arbetstagaren underrättas inom envecka efter det att ledigheten anmäldes. Underrättelse behöver dock aldriglämnas tidigare än en månad innan ledigheten skulle ha börjat eller, om fleraledigheter har anmälts , den första ledigheten skulle ha börjat. Omarbetsgivaren vill utnyttja möjligheten att med stöd av 5 § vägra ledighet, somhåller sig inom ramen för bestämmelserna i 3 § och som har anmälts minst tvåveckor i förväg enligt 4 §, måste arbetsgivaren normalt lämna arbetstagarenbesked om sitt nej inom efter arbetslagarens anmälan om ledigheten.Arbetsgivaren får därmed på sig för att undersöka hur ledighetenskulle utfalla. Och arbetstagaren får senast i förväg veta om han fårledigt. Om han anmäler ledigheten i förväg något som börunderlätta möjligheten alt få ledigt får han också mer än i förvägveta, om ledigheten blir av. Föratt inte alltför stränga krav skall ställas på arbetsgivarens förutseende ochplanering föreskrivs emellertid att underrättelse inte behöver lämnas mer än enmånad (ej kalendermånad) innan ledigheten skulle ha börjat. Om arbetstagarensamtidigt anmäler ledigheter är det antagligen oftastfråga om ett och samma uppdrag. Föreningen kan då ha ett starkt intresse av attfå samma medverkande vid alla tillfällena och arbetstagaren därmed att fåklarhet rörande alla ledigheter-na före den första av dem. 1978/79:159 27 maldaledigheter som en enda ledighet vid tillämpning av regehi om att underrättelseinte behöver lämnas mer än en månad i förväg. Möjlighetenför arbetsgivaren att dröja med besked till en månad före ledigheten harsärskild betydelse när arbetsgivaren enligt 5 § första stycket har en absoluträtt att säga nej. Arbetsgivaren kan då avvakta händelseutvecklingen för attkunna ta hänsyn även till en sådan omständighet som att det efterarbetstagarens anmälan kommer in önskemål från andra om ledigheter av olikaslag. 7 §En arbetstagare får inte sägas upp eller avskedas av det skälet alt arbetstagaren begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligl denna lag. Sker det ändå, skall uppsägningen eller avskedandet ogil tigförklaras, om arbetstagaren begär det. Ilagen (1974:12) om anställningsskydd finns allmänna bestämmelser om skydd motobefogat skiljande från anställningen. Att en arbetstagare utnyttjar sinlagfästa rätt till ledighet är självfallet inte en enligt anställningsskyddslagengodtagbar grund för en uppsägning eller ett avskedande.Anställningsskyddslagen är emellertid inte tillämplig pä alla anställningar somomfattas av den föreslagna lagen. Därför finns i dennas 7 § en bestämmelse omatt en arbetstagare inte får sägas upp eller avskedas av det skälet att hanbegär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligt lagen. Bestämmelseni 7 § innebär givetvis inte ett längre gående anställningsskydd för enarbetstagare som utnyttjar sin rätt till ledighet än för andra arbetstagare.Även en arbetstagare som tar ut ledighet kan självfallet sägas upp på grimd avt. Enuppsägning eller ett avskedande i strid mot den särskilda regeln i 7 § skall ogiltigförklaras,om arbetstagaren begär det. Arbetstagaren kan också fordra skadestånd med stödav 9 §. Vidtvist om giltigheten enligt 7 § av en uppsägning eller ett avskedande gäller ihuvudsak samma regelsyslem som vid tvist om giltigheten enligtanställningsskyddslagen av en uppsägning eller ett avskedande. Detta framgår av10 § andra styckel, som hänvisar till anställningsskyddslagen. 8 §Om en arbetstagare begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligt denna lag, får ej av det skälet anställningsförmånerna minskas eller arbetsförhållandena försämras för arbetstagaren i annan mån än som följer av uppehållet i arbetet eller av en sådan tillfällig omflytt ning som är en förutsättning för att arbetsgivarens verksamhet skall kunna fortgå på normalt sätt. Föratt inte rätten till ledighet skall urholkas, upptar lagen i 8 § regier omskydd mot att anställningsförmåner minskas eller att arbetsför- 1978/79:159 28 hållandenförsämras för en arbetstagare på grund av att han utnyttjar sin rätt. Arbetstagarenskall i princip inte behöva tåla annan minskning av an-ställningsfönnänerna änsom står i proportion tiU arbetsbortfallet. Om arbetstagarens lön beräknas pågrundval av den tid under vilken han står till förfogande, skall arbetstagareninte behöva finna sig i att större del av lönen faller bort än som svarar motledighetens omfattning i förhållande till den arbetstid efter vilken lönenannars beräknas. Detkan hända att arbetsgivaren, för alt verksamheten skall kunna fortgå på ettnormalt sätt utan hinder av ledigheten (jfr under 5 § andra stycket), måstelåta annan arbetstagare träda i den lediges ställe även närmastföre eller efter ledigheten med påföljd att den ledige för sådan tid måstetillfälligt omflyttas till annat arbete inom ramen för anställningsavtalet. Detkan då hända att detta andra arbete ger sämre betalning. En sådan tillfälligomflyttning med åtföljande minskning av lönen strider inte mot lagen. Däremotär det inte möjligt att varaktigt omplacera arbetstagaren, om en sådan åtgärdskulle medföra minskning av anställningsförmånerna eller försämring av arbetsförhållandena.Men ledigheter, som skulle kräva sådan omplacering för att verksamheten skallkunna fortgå på normalt sätt, kan arbetsgivaren vägra med stöd av 5 § andrastycket. Bortovarofrån arbetet för uppdrag som avses i denna lag gmndar inte rätt till semesterlönenligt semesterlagen (1977: 480). 9§ En arbetsgivare som bryter mot denna lag skall betala arbetstagarenskadestånd för den förlust som uppkommer och för den kränkning som har skett. Omdet är skäligt, kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. I9 § finns regler om skadeståndsskyldighet för en arbetsgivare som åsidosättersina förpliktelser enligt lagen, t. ex. utan tillräckliga skäl vägrar ledighetmed åberopande av 5 § andra stycket eller bryter mot 7 eller 8 § eller underpågående tvist om uppsägning avstänger arbetstagaren från arbete i strid med10 § andra stycket jämfört med 34 § andra stycket andra meningenanställningsskyddslagen. Skadeståndsreglernai 9 § har utformats i linje med de motsvarande reglerna i förslaget till lag omjämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet och förslaget till ändring iföräldraledighetslagen. Närdet i lagtexten talas om den förlust som uppkommer avses mistad arbetsinkomstoch annan ekonomisk skada. Med regeln om skadestånd för den kränkning som harskett avses att s. k. allmänt skadestånd skall kunna dömas ut tillarbetstagaren vid brott mot lagen. Om arbetsgivaren har brutit mot 7 § kannormalt utgå allmänt skadestånd också till 1978/79:159 29 arbetstagarensfackliga organisation i den mån talan grundas på anställningsskyddslagen. Enligt10 § andra stycket jämfört med 38 § tredje stycket andra meningenanställningsskyddslagen gäller viss beloppsmässig begränsning i fråga omersättning för skada som avser tid efter anställningens upphörande. Av10 § andra stycket jämfört med 39 § anställningsskyddslagen följer attarbetstagaren har rätt till ett på visst sätt normerat skadestånd, omarbetsgivaren åsidosätter domstols förklaring om ogiltighet av en uppsägningeller ett avskedande. Ett sådant skadestånd omfattas inte av regleringen i 9 §. Vilkatalefrister m. m. som gäller för skadeståndsanspråk enligt 9 § framgår av hänvisningar i 10 § andra stycket. Lageniimehåller inte några regler om skadeståndsskyldighet för en arbetstagare sombryter mot lagen, t. ex. utnyttjar ledigheten för annat ändamål.Skadeståndsskyldighet kan tmder vissa omständigheter följa av allmännarättsregler för avtalsbrott i anställningsförhållanden (jfr prop. 1974: 148 s.82 f.). 10§ Mål om tillämpning av denna lag handläggs enligt lagen (1974: 371) omrättegången i arbetstvister. Förstalan med anledning av uppsägning eller avskedande, gäller i tillämpliga delar3437 §§, 38 § tredje stycket andra meningen, 39 41 §§ samt 42 § andra stycketlagen (1974:12) om anställningsskydd. I fråga om annan talan tillämpas 6466och 68 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet på motsvarande sätt. Bestänunelseni 10 § första stycket är en följd av att lagen rör förhållandet meUanarbetsgivare och arbetstagare. Den har närmast karaktären av en upplysning omvad som allmänt gäller. Eftermönster av förslaget till lag om jämställdhet mellan kvinnor och män iarbetslivet och förslaget till ändring i föräldraledighetslagen fiims iparagrafens andra stycke bestämmelser som iimebär att vissa regler ianställningsskyddslagen eller, i fråga om anspråk som inte har samband meduppsägning eller avskedande, vissa regler i medbestämmandelagen skalltillämpas. Av de bestämmelser till vilka hänvisas framgår bl. a. vilkatalefrister som gäller (se även under 7 och 9 §§). Dennalag träder i kraft . Underandra omfattar rätten till ledighet högst fyrtiofemarbetstimmar. Om tjänstgöringen i en anställning kanantas bli mindre än åttahundra arbetstimmar, begränsas rätten till ledighet imotsvarande mån. Rätttill ledighet enligt lagen kan inte grundas på anmälan som har skett förelagens ikraftträdande. 1978/79:159 30 Ioch med att lagen träder i kraft och alltså inte vid ettårsskifte behövs en särskild övergångsbestämmelse som ersätter tim-reglema i 3§ för den del av under vilken lagen gäller. Jaghemställer att regeringen föreslår attanta förslaget till lag om rätt till ledighet för vissa föreningsuppdrag inomskolan, m. m. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Förslag med anledning av beslut om skolans inrearbete m.m. 1978/79:159 33 Ulredningenom skolans inre arbete () framlade i betänkandet (SOU 1974: 53) Skolansarbetsmiljö bl. a. förslag om rätt till ledighet från anställning för personsom deltar i föreningsverksamhet under den samlade skoldagen och i den allmärmafritidsverksamheten efter skoldagens slut. Enligt regeringens proposition(1975/76: 39) om skolans inre arbete m. m. skulle frågan om rätt till sådanledighet övervägas ytterligare. Föreliggande promemoria,som har utarbetats inom , innehåller lagförslag somger föreningsmedlem rätt att vara ledig från sin anställning upp till åttatimmar för att på uppdrag av föreningen medverka under skoldagen igrundskolan eller inom anslutande fritidsverksamhet. Förslaget vilar påuppfattningen att föreningsinsatser i dessa sammanhang har ett betydandesamhällsintresse såsom ett angeläget komplement till den obligatoriska skolansundervisning och övriga verksamhet. 3 1978/79. 1 saml Nr 159 1978/79:159 34