prop · G203190 · 1978-12-31 00:00:00 — Enligt gällande bestämmelser får affärsbanker,sparbanker och cenlralkassor för jordbrukskredii med egel kapilal ikapilalläckningshänseende jämställa förlagslän inlill ell belopp molsvarandeför affärsbank akiiekapilal, för sparbank reservfond och för ceniralkassakassans och de anslulna jordbrukskassornas egel kapilal. Melodenall med förlagslän förslärka del inlåningsgrundande egna kapilalel infördesgenom en lag som gällde . Lagen, som endasl berördeaffärsbanker och var av provisorisk karaklär lillkom på förslag av dåvarandebank- och fondinspeklionen i en siiuaiion då vissa banker måsle la i anspråk deegna fonderna för all läcka förlusler och därför lenderade all överskrida del ibanklagen sladgade inlåningsminimum, inspekiionen framhöll i sill förslag allell föriagskapilal som lånals upp av en bank och som i förmånsrällshänseendeplacerals efter bankens övriga skulder lill sin natur stod så nära bankens egnafonder all del vid beräknande av inlåningsmaximum borde kunna jämslällas med ensådan fond. Frägan omföriagskapilalets ställning återupptogs av banklagssakkunniga (SOU1952: 2), vilka i slorl sell anslöl sig lill nyssnämnda uppfaiining. Desakkunniga ansåg dock all sådani lån borde få grunda inlåningsräll endasl i begränsadulsiräckning, efiersom förlagslån inle utgjorde ett lill banken lika bundelkapilal som aktiekapitalet. I förekommande fall borde bank under förlagslånetslöplid vidla sådana ålgärder all inle inlåningsrällen vid lånelidens sluthastigt minskades. Från denna uigångspunki föreslog de sakkunniga all med egelkapital skulle få likslällas av banken ulgivna förlagsbevis initill ell beloppmolsvarande högsl hälfien av bankbolags akiiekapilal, dock endasl underförulsäiining all belalning för bevisen kunde av längivaren krävas lidigaslefter . Föredragande depariemenischefen anförde i moliven bl. (prop.1955: 3 s. 115) alt sluilig siällning lill denna fråga borde las försl isamband med övervägandena om gemensamma inlåningsregler för de olika lyperna avinlåningsinstitul. I avvaklan härpå borde dock Kungl. Maj:l ges räll atl efterprövning i varje särskilt fall medge bank rält all högsl lill beloppmolsvarande halva akliekapilalel lägga förlagskapiial lill grund för inlåning.Lämplighelen av all uppslälla viss ålersiående minsla löplid såsom förutsäuningför atl förlagslån skall få vara inlåningsgrundande syntes honom dock slarklkunna ifrågasällas. Departementschefen ansåg det emellerlid inle vara nödvändigtatt la slutlig ställning i denna fråga efiersom Kungl. Maj:l skulle ha attpröva de närmare villkoren för dispens. Därefier togs motsvarande bestämmelser in i sparbankslagenoch jordbrukskasselagen. Angående moiiveringen härför kan följande nämnas. I betänkandet Lag om sparbanker m. m. (SOU 1954: 10)anförde sparbankssakkunniga bl. a. följande. Rätlen alt bildagaraniifond ulgör ett medel all tillföra sparbank främmande kapital såsomunderlag för inlåningen. För de större sparbankerna är delta inte entillfredsställande framkomstväg. När dessa sparbanker behöver öka sina fondergenom tillskott 1978/79:190 68 av kapilal utifrån, avser behovet självfallet ganska storabelopp i absoluta lal. Sparbankerna i fråga måsle därför vända sig till en bredallmänhet med sin inbjudan atl teckna bidrag lill garanlifonden. En sådanålgärd skulle från psykologisk synpunkt kunna vara mindre lycklig med tanke påde oriktiga föreställningar, som fondbildning av della slag kan ge upphov till.Med hänsyn härtill föreslog de sakkunniga all rätten till garanlifondbild-ningskulle kombineras med en befogenhei all uppta föriagslån. De sakkunnigaframhöll emellertid all fiirlagskapiial inte helt kan jämställas medsparbankens fonder och föreslog därför att förlagskapiial skulle vara inlåningsgrundandebara inlill ell belopp, motsvarande hälfien av reservfond, och allförlagslån med korlare ålersiående löplid än över huvud laget ickeskulle få vara underiag för inlåning. Departementschefen hänvisade till vad han anförl i frågaom affärsbanks räll atl lägga föriagskapilal lill grund för inlåningen ochförordade alt sparbankerna jämslälldes med affärsbankerna i della avseende. Såviii gäller lagen om jordbrukskasserörelsen lillkommotsvarande bestämmelser efter förslag års jordbrukskasseuiredning.Ulredningen upplyste all ceniralkassa, som är i behov av atl slärka sillinlåningsunderlag, måsle lila lill frivilliga insaiser från de egnamedlemmarna och från medlemmar i anslulna jordbrukskassor. Denna uiväg varemellerlid, sedan kasserörelsen nåll nuvarande omfallning och fåll nuvarandebankmässiga karaklär, enligt utredningens mening inle hell tillfredsställande.Ulredningen föreslog därför all av ceniralkassa utställda föriagsbevis efteransökan hos Kungl. Maj:l genom särskili medgivande skulle kunna likslällas medegel kapilal och räknas isåsom inlåningsunderlag inlill ell belopp, molsvarandehögsl hälfien av det egna kapilalel. Sisinämnda begränsning synies erforderligför all hindra all ceniralkassa i allt för sior ulsiräckning lilade lillförlagsbevis såsom inlåningsunderlag. Därigenom skulle kassornas karaklär avkooperaliva organisationer kunna undanskymmas i för hög grad och önskan allslärka fondslällningen genom ålgärder för all öka insalskapilalet ochreservfonden få minskad slimulans. Föredragande departementschefen anslöt sig lill förslaget(prop. 1956: 122 s. 162) samt förordade alt bestämmelsen uiformades på motsvarandesätt som skell för affärsbanker och sparbanker. Kredilinslilululredningens uppidrag innefattade enligtdirektiven även bedömning av förlagslånens ställning, vilken fråga, som nyssnämnts hade uppskjutits i väntan på överväganden såviii gällde gemensammaregler om de skilda kreditinstitutens inlåningsräll. 1 skrivelse lill Kungl. Maj:t hemställde att utredningen gavs direktiv om förtursbehandling av dennafråga. 1 framslällningen pekade bankföreningen på all ell framirädande drag iden svenska ekonomins uiveckling hade varil en kraftigexpansion av inlåningen i affärsbankerna. Därmed hade följl en motsvarandesuccessiv ökning i behovei av läckningskapilal. För all anskaffa sådani slår,framhöll föreningen, ire uivägar lill buds, nämligen fondök- 1978/79:190 69 ning, nyemission av aklier och uigivande av förlagsbevis.Frän många synpunkier framslod för föreningen uigivande av förlagsbevis som denlämpligasie lösningen. Föreningen pekade också på all bankerna under senasleåren i stor ulsiräckning lagil upp förlagslån. Nägra negativa verkningar häravhade inle framlräil. Det var sålunda enligt föreningen allmänt erkänl altförlagslänekapilal uigjorde ell lika goll skydd för insällarna som akiiekapilaloch fonder. Tiden borde därför vara mogen all uppmjuka villkoren för bankernasräll atl likslälla medel som upplånais mol förlagsbevis, med egel kapilal. 1banklagen borde därför införas en generell räll för bankerna all inom vissagränser ulnyllja förlagslänekapilal som underlag för inlåning. Föreningen fanndessulom all dessa gränser utan olägenhet borde kunna vidgas belydligi ijämförelse med den nuvarande ramen, vilken, som nämnls, innebar en maximeringlill ell belopp molsvarande hälfien av akliekapilalel. Kredilinslilululredningen som avgav ullålande överbankföreningens framsiällning hade ingeniing all erinra emot en provisoriskuppmjukning av beslämmelserna om förlagslån som underlag för inlåningsräll.Utredningen förordade all banklagen ändrades så att affärsbank medgavs möjlighelatt med egel kapilal likställa förlagsbevis intill ett belopp molsvarande högslbankens akiiekapilal. Ulredningen förordade vidare all molsvarande provisoriskaändringar också genomfördes för sparbankers och ceniralkas-sors vidkommande. Sparbank borde enligi ulredningen således få möjlighel altmed egna fonder få likslälla förlagsbevis intill ell belopp molsvarande högslsparbankens reservfond. Ceniralkassa föreslogs få möjlighet all med egelkapilal likslälla förlagsbevis inlill ell belopp molsvarande högstcentralkassans och de anslutna jordbrukskassornas egel kapital. Ulredningenföreslog härjämle alt kraven på dispens slopades. Vid remissbehandlingen av bankföreningens framställningoch kredilinslilululredningens ullalande var inslällningen över lag posiliv. I fråga omden föreslagna ramen för rälien all i inlåningshänseende likslällaföriagskapilal med egel kapilal kom bankinspekiionen in på frågan omförlagskapilalels siällning. De skäl som tidigare anföris för en begränsningvar enligi inspekiionen allljäml bärande. Beträffande specielll affärsbankernaulgör bankens aktiekapital och fonder obestridligen en fastare grund förrörelsen än ett förlagskapiial. Med hänsyn lill den skillnad som i deltahänseende finns mellan det egna kapitalet och förlagskapitalet borde kapital avdel senare slagel enligt inspekiionen endasl i begränsad omfallning få uigöraunderiag för inlåningen. Erfarenheterna av förlagskapilalels användning sominlåningsunderlag hade emellertid varit positiva och inspektionen hade intenågot att erinra mot en viss vidgning av den angivna ramen i och för sig. Hurlångt man därvid skall gå är en avvägningsfråga, vid vars avgörande får beakiasbl.a. åtgärdens karaklär av kortvarigt provisorium i avbidan påinlåningsrältsfrågans slulliga lösning. 1978/79:190 70 kredilinslilululredningen förordade höjningen - lill ellbelopp molsvarande hela akliekapilalel - framslod för inspekiionen motbakgrund härav som ett myckel långtgående förslag. Emellerlid villeinspekiionen inle direkl motsätta sig atl gränsen provisoriski bestämdes på sätlulredningen förordal. 1 della sammanhang framhöll inspekiionen all frågan ivilken mån föriagskapilal skall fä användas såsom inlåningsunderlag inte bordebedömas isolerad ulan alt den borde vid del slulliga avgörandel sältas in idel siörre sammanhang som hela komplexet om inlåningsrällen ulgör. 1 fråga om den konkrela ulformningen av uppmjukningen avförlagslånereglerna framhöll bankinspekiionen all, om dispensprövningen slopades,vissa besiämmelser kunde behövas för atl mildra olägenhelen av all marginalkapilaleilill viss del är lillgängligl endasl under en begränsad lid, eftersomföriagskapilal skall åierf)eialas lill långivarna. Inspekiionen förordadedärför föreskrifter för såväl affärsbanker som sparbanker och jordbrukelskrediikassor av innebörd atl om avbetalning på föriagslåneskuld, som skallamorteras inom de närmasi följande fem åren, något av dessa år lill sill beloppöversliger en liondel av akliekapilalel eller molsvarande beräkningsgrund, detöverskjutande beloppet inle skall få grunda inlåningsräll. Även föredragande departementschefen ansåg atl enprovisorisk uppmjukning av reglerna om förlagskapilalels ställning iinlåningshänseende kunde ske och förordade en lösning i enlighet med vadkredilinslitututred-ningen föreslagil. Enligt departementschefen borde av skälsom bankinspektionen framhållit lagliga föreskrifier också ges beiräffande deförutsättningar under vilka förlagskapital skall få räknas sominlåningsrälls-grundande. De föreskrifier departementschefen föreslog överensstämdei sak med inspeklionens förslag. 1 sitl slulbelänkande föreslog kredilinslituiulredningeninte någon ändring av dessa regler. Departemenischefen delade dennauppfattning. 2.3.7 Bankernas engagemang i sidobolag I fråga om bankinsiituis innehav av aklier i sidobolaggäller som framgått av del föregående särskilda kapitaltäckningsregler. För bankinstiluten gäller i princip förbud all förvärvaaklier. Förbudet är emellertid inte undantagslöst. S.ilunda kan affärsbankefter tillstånd av regeringen förvärva aktie i annan affärsbank, i ulländsklbankförelag och i svenskl aktiebolag eller ulländskt företag, vars ändamål kananses gagneligl för bankväsendel eller det allmänna. Även sparbanks ochcentralkassas förvärv av sådana aklier är reglerad i lag, fastän på ett annalsätt. Bankinstitutens intresse i s. k. sidobolag kan efterbolagens verksamhetsinriktning delas in i sex grupper, nämligen bankinstitut,bosladsfinansierande kreditakiiebolag, industri-, fartygs- ochexportfinansierande bolag, kommunlåneinstilul, ulländska bankföretag ochfactoring- och leasingbolag. 1978/79:190 71 års lagsiiftning fanns inle några regler om hurkapilalkravel för sidobolagsengagemang skulle beräknas. Den praxis somlillämpades innebar emellerlid ell kapilalkrav av 100 proceni för sådaniengagemang. Till grund för denna rällstillämpning låg åsiklen alt del egnakapilal som enligt lag skulle hållas som skydd för bankens insällare inlesamlidigt kunde uigöra riskkapilal också i ell annal krediiinsliiui. Kreditinstitutulredningen föreslog all aklier i sidobolagskulle ingå i riskgrad 4 och sålunda kräva 8 proceni kapilalläckning. Avgörandeför Ulredningens förslag var all lagsiiftningen för kreditinstituten är genomsyradav solidilelshänsyn och atl etablering och förvärv av kreditinstitut ärunderkastad del allmännas kontroll (betänkandet s. 183 f). En ledamol avulredningen var skiljaklig och hävdade all lidigare lillämpad praxis bordelagfästas (betänkandet s. 257). Vid remissbehandlingen (prop. 1968: 143 s. 129ff) varbankinspekiionen slarkl krilisk mot utredningsmajoritetens förslag.Inspekiionen betonade angelägenhelen av all det reella skydd som banklagarnaskapilalläckningsregler är avsedda all ge insätlarna inte minskas ellerelimineras genom manipulationer av olika slag som t. ex uppdelning av rörelsenpå olika juridiskl självständiga enheter och andra liknande ålgärder av renlorganisatorisk art. Därför måste, som dittills skett i praxis, frånbankinstitutels egel kapilal räknas av vad bankinstilutet investerar somriskbärande kapilal i andra krediiinsliiui. Enligi inspeklionens mening måslei princip krävas all den föreslagna relalionen mellan eget och främmandekapilal skulle föreligga för koncernen i dess helhei. lillslyrkle utredningsförslaget atlbegränsa täckningskravet för ifrågavarande placeringar lill 8 proceni.Bankföreningen framhöll bl. a. följande. Rörelse genom dotterbolag är inte -som inspektionen syntes anse - atl jämslälla med egen rörelse. Om en bank ägerell kreditinslilul och så siora föriusler uppslår i krediiinsliluiei atl dellamåste gå i konkurs, så kan skadan för banken maximalt gå upp till bokfördavärdel av dess aktieinnehav i inslilulel. menade all sådaniaktieinnehav genomsnittligt erbjuder väl så god säkerhet som de lillgångar somförls lill riskgrad 4. Bankernas invesleringar i sidobolag avser till slörsladelen förelag, vars egen utlåning enligt förslaget skulle ingå i riskgraderna 1och 2. Riksbanksfullmäklige belönade alt de insatser avriskkapital, som det är fråga om i huvudsak avser svenska bank- ochkreditakiiebolag. Det har i hög grad ligga i del allmännas iniresse altsådana förelag inrälias och i flera fall har slalen inlrält som delägare.Vidare hårde från säkerhels-synpunkt getts en utomordentligt betryggandeorganisation med rätl höga krav på kapitaltäckning. Fullmäktige kom på dessaskäl till slulsatsen att den av utredningsmajoriteten föreslagna lösningenborde kunna accepteras i fråga om insaiser i svenska bankinstilut ochkredilakliebolag, så länge karaktären hos denna grupp kreditinstitut inleförändras. borde kapitaltäckningsfrågan bedömas i enlighel medlidigare tillämpad praxis. Depariemenischefen anförde i proposilionen (s. 150): Som framgår av del anförda lalar goda skäl för bådeulredningens och bankinspeklionens förslag lill lösning av frågan omkapilalläckning för bankinslilulens inlressen i sidobolag. Å ena sidan kansägas alt utredningens förslag innebär atl möjligheler öppnas för bankinstilutatl genom koncernbildning ulan insals av nytt riskkapilal driva enkredilgivningsrö-relse av hell annan omfattning än f n. Exempel på hur dellakan gå lill har bankinspekiionen anförl i sitl remissyttrande. Genom en sädankoncernbildning, som i fråga om de vanliga aktiebolagen är en välkändföreteelse, kan ell bankinstilut med ell förhållandevis lilel riskkapilalbehärska en hel kedja av krediiinsliiui. Del egnakapiial/insältarborgenärsskyddet för en sådan koncern kan teoretiskt bliillusoriskt. Mot delta resonemang kan å andra sidan invändas allbankinslilulens förvärv av sidobolag vanligen kräver lillsiånd av Kungl. Maj: loch all de svenska kredilinslilulen är underkastade legala soliditetskrav.Vidare kan göras gällande all ett bank-instituts aktieinnehav i ell sidobolaginle är att bedöma annorlunda än vilken placering som helsl. En lämpligavvägning mellan de ståndpunkter som intagils i denna fråga synes enligt minmening vara, endera som riksbanksfullmäktige förordal au för de svenskasidobolagen kräva kapitalläckning medan för de utliindska engagemangenskall krävas kapilalläckning, eller alt behålla nuvarande ordning för allasidobolagsengagemang ulom såviii gäller de kreditinslilul där staten ingår somdelägare. Jag anser övervägande skäl lala för den sisinämnda lösningen.Härigenom vinns all bankinslilulens engagemang i kredilakliebolag av lypen Induslrikredit,Företagskredil och Exportkredit, blir mindre betungande än ikapitalläckningshänseende. Vidare undviks risken för allkapital-läckningsbestämmelsernas uiformning kan ge anledning lill etablerandeav sidobolag. Liksom bör härvidlag företagsekonomiska skäl varautslagsgivande. Jag förordar alllsä atl i kapilalläckningsbesiämmelserna tas inen föreskrifi av innehåll alt frän egel kapital skall räknas av bokförda värdelav vad bankinslilul som aktiekapital eller i annan form tillskjutil lillförelag, som driver någon form av bankverksamhel, dock inle såviii gällerförelag i vilkel slalen är delägare. Genom lagändring 1973 sänktes kapilalläckningskravel från100 proceni lill 8 proceni för bankernas engagemang i de s. k.bosladsfinansierande kredilaktiebolagen (prop. 1972:118, NU 1972:53, rskr1972:303). På molsvarande sätl sänktes kapilalläckningskravel genom lagändring1977 för bankernas engagemang i kommunlåneinstilul (prop. 1976/77: 21, NU 1976/77: 11, rskr 1976/77:52). 3 Kapitaltäckningsbestämmelser i vissa utländskabanksystem Regler beiräffande del egna kapitalets storlek är ettgmndläggande inslag i banklagstiftningen eller bankinspektionspraxis i så gottsom alla länder 1978/79:190 73 med ell uivecklal bankväsen. Dessa regler kan varaulformade på olika säll. i en del länder - såsom i de nordiska ålerfinnsbesiämmelser om kapitalläckning i banklagen, medan i andra länder - såsom USAoch - inga lagliga föreskrifier förekommer ulan bedömningen om del egnakapilalel kan anses vara lillräckligi grundas på rikilinjer och praxis somuivecklas av inspeklerande myndigheter. En jämförelse av kapitalkraven förbankerna i olika länder försvåras av olika definitioner och av olikheler iskatte- och redovisningsregler, exempelvis ifråga om nedskrivningar ochavsällningar lill olika former av reserver. Vidare försvåras jämförelsen av deavsevärda skillnader i avseende på sirukiur och rörelse som banker i olikaländer uppvisar. Sålunda kan regler som avpassats för banker i ell visst landförefalla förvånansvärt stränga eller liberala, när de jämförs med bestämmelseri ell land med en annan bankslruktur. I del följande redovisas översiklligl hurkapitalläckningsbesiämmelserna i vissa utländska banksystem är utformade.Framställningen lar i huvudsak sikle på de bestämmelser som gäller förutländska affärsbanker. Av iniresse för svenskl vidkommande har bedömts vara attundersöka de ulländska kapilalkravens huvudprincip (förbindelser ellerrisklillgångar som bas) och belysa relalionen mellan förbindelser ellerrisklillgångar å ena sidan och egel kapilal å den andra sidan (kravprocenlsaisen)saml speciella krav beiräffande dels anläggningslillgångar och parlicipalioner,dels garanliförbindelser. Vidare är del av iniresse all undersöka i vad månöppna eller dolda reserver av olika slag får inräknas i kapilalbasen, liksomocksä huruvida förlajgslån får likslällas med egel kapilal vid beräkningen avkapiialläckningen. Dessulom redovisas i korthet förekomslen av eller planernapå inlåningsförsäkring i vissa länder. 1 fråga omhuvudprincipen för kapilalkraven kan ivå olika synsätt urskiljas. 1 del enafallel relaleras kravel pä egel kapilal lill förbindelserna (inlåningen); i delandra fallel slälls kravel i relalion lill riskgraden hos tillgångarna(placeringarna, utlåningen). I båda fallen kan kravel omfatta även bankensgarantiförbindelser. Vidare gäller i vissa länder särskilda krav påkapitaltäckning beträffande anläggningslillgångar och stora krediler. 3.2 Närmare om kapitaltäckningsbestämmelserna i vissautländska banksystem 1 den följande översikten har beaktats kapitalläckningsreglernai , , och de nordiska länderna. I den belgiska banklagen relaleras kapitalkravsreglernalill aktivsidan av balansräkningen. Reglerna är differentierade på två säll,nämligen dels så, att del krävs en relativt högre kapitalläckning för en lilenbank än för en 1978/79:190 74 stor bank, dels all relalivi riskfyllda placeringar kräversiörre egel kapilal än de mindre riskbelonade. Tillgångarna indelas i olika riskklasser, som kräver 0,, och egel kapilal. Krediler lill en individuell kund eller lill engrupp av kunder med likarlad risk, molsvarande av bankens egnafonder, åsäiis ell exlra kaplilalkrav på . För en banks garanliförbindelser gäller ell kapilalkrav på5 %, dvs. samma procentsats som för den högsta riskklassen bland tillgångarna. Beräkningarna görs en gång , men"observalionsperioden" omfaiiar 12 månader i genomsniii. Del är inlefråga om en löpande 12-månadersperiod, ulan en fast 12-månadersperiod. En separat beräkning görs beiriiffande de lillgångar sommåsle vara lill täckta av egel kapilal. hör i. ex. vissaparlicipalioner. Som egel kapilal får räknas synliga och dolda reserver,beiräffande de sistnämnda dock med avdrag för beräknade akuta förlustrisker. Förlagslånfår vidare inräknas i egel kapilal om del har minsl löplid. Förlagslån iuiländsk valula får dock endast medräknas i viss proporiion lill bankensfordringar i uiländsk valula. måsle uigöra minsl av lolala skuld- ochgaranliförbindelser, med vissa undanlag (före banklagsändringen 1974 behövdeendast av garanlibeloppel medräknas). I en särskild regel föreskrivs allså länge relalionen mellan eget kapital och lotala förbindelser understiger , skall av årels nettoöverskott efter beräknad skall avsättas tillreservfonden. Som eget kapilal räknas aktiekapital, bundna och friareserver. hänförs också obligalionsreserv ulöver marknadsvärdei. Förlagslånfår likslällas med egel kapilal, upp lill av egel kapilal. Vid beräkning av kapilalkravel avseende bankensförbindelser får från dessa dras förslagslån med vissa reservaiioner. En affärsbanks egel kapilal skall uppgå lill miinsl avförbindelserna. Från dessa får avdragas bankens kassa, bankens fordringar hosstaien, kommuner, kommunalförbund, församlingar, hos saml hosandra inhemska och ulländska banker, av banken ulgivna lån som garanterats avslalen, kommun, kommunalförbund eller församling saml sådana obligationer som bankenfår hänf()ra till kassareserven. En banks garantiförbindelser beakias tillhalva beloppet vid beräkningen av kapiialläckningen. Kapilalkravel kan nedsättas lill lägsl för viss lid avbankinspektionen och lill för högst av . Enligt en ändring i banklagen som träder i krafl den 1januari 1979 får vid 1978/79:190 75 beräkningen av kapilalkravel med egel kapilal jämslällashälfien av sådan kredilförluslreservering som enligi bolagsordningen med bolagsstämmanssamlycke kan användas endasl för läckande av bankens kredilförlusier, dockhögsl lill ell belopp som molsvarar av bankens lolala förbindelser.Finansministeriet kan likväl av särskilda skäl ge banken lillständ alljämställa kredilförluslreservering med egel kapilal till ett belopp som översligerovannämnda maximum. Bankinspektionen kan medge all förlagslån får likslällasmed eget kapilal och avdras från förbindelserna, maximall upp lill av egelkapilal. Förlagslån förekommer endasl i relativt begränsad omfattning. 1 syfte alt irygga affärsbankernas soliditet ochinsällarnas lillgodohavan-den skall varje affärsbank lillhöra en gemensamsäkerhelsfond för affärsbankerna, vilken ägs av dessa banker.