prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Vad hovrällen ovan uttalat mot att kronofogdemyndigheternablir tillsynsorgan i ordinära konkurser gör sig inte med samma styrka gällandebeträffande mindre konkurser. För hovrättens del skulle det i och för sig intele sig främmande att kronofogdemyndigheterna får bli tillsynsorgan i mindrekonkurser. Hovrätten vill emellertid ifrågasätta om det överhuvudlaget ärnödvändigi med ett lillsynsorgan i mindre konkurser. De av kommittén i"Förenklad konkurs m.m." framförda skälen mol all ha en rättens ombudsmantorde även lala mol alt ha kronofogdemyndighet som tillsynsorgan. Härtill kanfogas att en kunnig förvaltare i dessa konkurser knappasl behöver samråda medett lillsynsorgan om förvaltningsåtgärder. En ytterligare omständighet somtalar i samma riktning är konkursdomarens kontrollfunktion, vilken hovrättenanser bör bibehållas även i mindre konkurser. Som skäl för att trots det sagdaändå ha ett lillsynsorgan i de mindre konkurserna skulle kunna anförashänsynen lill det allmännas inlressen. Konkursdomaren lorde ha begränsademöjligheter att bevaka dessa intressen. Ätt del allmännas intressen särskiltförtjänar all beaktas i de mindre konkurserna hänger samman med att tillgängamai dessa konkurser ofta är av ringa eller intet värde. I de mindre konkursema ärstatsverket genom kronofogdemyndigheten ofta den störste borgenären. Delallmännas borgenärsintresse lorde härigenom bli tillräckligt bevakal. Deallmänna inlressen som därutöver kan förekomma torde huvudsakligen utgöras avarbetsmarknads- eller regionalpolitiska intressen. Eftersom kommitténs förslagom tillskapande av ett allmänt ombud skall gälla även för mindre konkurser,torde del vara väl sörjt för atl även dessa intressen blir bevakade. Med hänsyn lill det anförda avstyrker hovrätten reglernaom tillsyn över mindre konkurser. Hovrätten instämmer i kommitténs uppfattning all i mindredödsbokon-37 1978179. 1978/79:105 578 kurser förvaltare behöver utses endast om särskilda skälföreligger. Enligt hovrällens mening bör dock i övrigi förvaltare utses i allamindre konkurser. Hovrätten avvisar sålunda den av kommittén anlydda ordningenall avvara förvaltare i vissa konkurser i vilka lillsynsorganet skulle fullgöraförvaltaruppgifter. : Tingsrätten tillstyrker kommitténsförslag atl i mindre dödsbokonkurser förvaltare skall utses endasl om särskildaskäl föreligger och att i övriga mindre konkurser förvaltare alltid skallulses. Under hänvisning lill de invändningar som kommittén själv anförl (s. 237f) avslyrker tingsrätten det alternativa förslaget att. i de fall dågäldenärens bo saknar lillgångar, förvaltare ulses endast om särskild anledningföreligger och att i sådana fall tillsynsmyndigheten skall fullgöra deuppgifier som ankommer på förvaltare. I della sammanhang vill tingsrättenuttala sin tillfredsställelse med atl det brislfäUiga sysiemel med s.k.fatligkonkurs nu torde komma att ersättas med en ändamålsenligare ordning förhandläggning av mindre konkurser. : Kommittén har såsom ett tänkbartalternativ lagit upp möjlighelen all förvaltare inte utses i förenklad konkurs,om det är uppenbart att gäldenärens bo saknar tillgångar. Vid bedömningen avom detta är uppenbart har konkursdomaren atl lila huvudsakligen till uppgififrån kronofogdemyndigheten och gäldenären. Del lorde bli sällan som borgenärkommer atl begära alt förvallare utses. Konkursdomslolen har enligt förslagetinte rätt alt ta eget initiativ. I så fall blir det kronofogdemyndighelen somulan nämnvärd kontroll kommer att bedöma om särskild anledning föreligger.Detla anser tingsrätten mindre lämpligt. Förvaltarfrågan bör i stället lösas påett likartal säll i samtliga konkurser. Kravet på opartiskhet hoskonkursförvaltningen måste ses som väsentligt liksom en effektiv fortlöpandekontroll av förvaltningen. Om kronofogdemyndighelen skulle handha förvaltningeni vissa konkurser skulle detla medföra att kontrollfunktionen försvinner.Konkursdomstolen har inga praktiska möjligheter att utföra kontroll. Tingsrättenkan inte finna alt del altemativa förslaget skulle innebära avsevärt lägrekostnader. : Erfarenhetsmässigt kan man väl säga sigatl då del är fråga om ett mindre företag som går i konkurs är dess bokföringofta i oordning. Detta i sin tur måsle medföra att något uidelningsförslag intekan upprättas utan bevakningsförfarande. Överhuvudtaget kan det vara belänkliglatt helt slopa detta förfarande i en stor del av utdelningskonkurserna.Tingsrälten delar härvidlag de synpunkter som vid remissbehandlingen avbetänkandet (SOU 1974:6) Förenklad konkurs m.m. framförts av Lidköpingstingsrätt och domareförbundet, se sid. 97 i prop. 1975/76:210. Enligt förslaget skall i mindre uldelningskonkurseruidelningsförslag fasislällas av konkursdomaren. Denne har ej annan kännedom omboel än vad som kan framgå av bouppieckningen. 1 uldelningsförslaget tas ställningbl.a. lill vilka fordringar som skall utgå med förmånsräll. 1978/79:105 579 en härvidlag är av sior viki för borgenärerna. Särskilt dådel gäller fordran p.g.a. företagsinleckning lär det kunna uppståsvårigheteratt bedöma vilken egendom som omfattas av företagsinleckning.Konkursdomaren kan nog sägas vara ur stånd all t.ex. i nu nämnt fall bedöma omuldelningsförslagel är behäftat med fel eller brist som inverkar på någonsräll. Med det i 185 e 8 och 185 f 8 föreslagna systemet kommerfrägor om tvistiga fordringar all behandlas först i samband med avuldelningsförslaget, vilket måste anses vara en mindre lyckad ordning. Ett ytterligare skäl atl icke nu genomföra någongenomgripande omläggning av bevaknings- och uldelningsförfarandet i vissakonkurser är atl kommittén under sitt fortsatta arbete kommer all gå igenomreglerna om bevakning och utdelning i ordinära konkurser. Det förefallertingsrätten lämpligasl att lösa frågorna om bevakning och utdelning i allauldelningskonkurser i ett sammanhang. Härav följer att någon ändring av reglerna om uppdelningav konkursförfarandét på skilda handläggningsformer icke nu bör genomföras. Tingsrätten avstyrker alltså atl man för närvarandegenomför kommitténs förslag till uppdelning av konkurserna i ordinärakonkurser och mindre konkurser. Däremoi är del angelägel att även i faltigkonkurserutredning sker dels beträffande återvinningsmöjligheter, dels beträffandeförekomslen av gäldenärsbrott. En ändring innebärande all den gode mannenskall vara skyldig atl alllid utreda dessa frågor bör införas möjligt.Samtidigt därmed skulle också de av kommittén i 188 8 föreslagnakosinadsreglerna kunna genomföras. Efiersom den gode mannen skulle få utökadeuppgifier bör kraven på hans kvalifikationer skärpas. : Förslaget att systemet med s.k.faltigkonkurser skall ersättas av en ny ordning för handläggning av mindrekonkurser ulgör enligt tingsrättens mening en av de viktigaste delarna ominte den viktigaste i belänkandet. De nu gällande bestämmelserna ger t.ex.gode mannen dålig vägledning i fråga om vilka ålgärder han bör vidtaga. Detlahar skapat osäkerhet och stundom gett gäldenären sådan tidsfrist all boelvaril i del närmaste "renrakal" när gode mannen till slut kunnai la itu med all upprätta bouppieckningen. Till delta kommer avsaknaden av utredningom orsakerna lill gäldenärens obestånd och om denne kan antas ha gjort sigskyldig till gäldenärsbrott. Delta har säkerligen bidragit till atl en omfattandeekonomisk brottslighet ej sällan dolt sig bakom falligkonkurserna. Med den avkommittén föreslagna ordningen som i allt väsentligt tillstyrks avtingsrätten borde del finnas goda möjligheler all komma lill rälla mednuvarande brisler saml i övrigt åstadkomma det enklare och mera flexiblakonkursförfarande, som utredningen syftade till. Om man vill ingripa mol denekonomiska brottslighet som uppenbarligen förekommer i samband med konkurser,är det emellertid inte tillräckligt atl ändra konkurslagens bestämmelser.Polis- och åklagarmyndighet måste få bättre ul- 1978/79:105 580 Enligt tingsrättens erfarenhet harnämligen mycket få av de förvallarberältelser. som översänts tillåklagarmyndigheten p.g.a. däri angiven misslanke om gäldenärsbrott, föranlettåtal. Detla torde åtminstone delvis kunna förklaras av bristandeutredningsresurser. Kommitténs förslag innehåller enligt tingsrättens meningvissa förbättringar jämfört med den i prop. 1975/76:210 föreslagna ordningen.Tingsrällen syftar bl.a. på atl möjlighel tillskapats all övergå från mindretill ordinär konkurs. Som tidigare nämnls anser tingsrätten de nyaförutsättningarna för atl lillämpa handläggningsordningen för mindre konkurservara lämpligt ulformade. Viss lillsyn behövs emellertid även överförvaltningen i mindre konkurser. Tillsynen bör därvid kunna begränsas tillredovisningsgranskning och godkännande av utlägg. Med hänsyn till atltingsrätten ovan förordal alt RO-institutionen bibehålls bör tillsynen ävenöver mindre konkurser utövas av RO. : Enligt utredningsdirektiven åsyftas med nuifrågavarande översyn av konkursförfarandét atl åstadkomma ett enklare ochmera flexibelt konkursförfarande för all skapa möjligheler till en snabbare ochmindre kostnadskrävande avveckling av konkursbo utan alt rimliga garantier förrättssäkerhet och objektivitet åsidosätts. Översynen har böra inriklaspå frågor där det finns ell påtagligt reformbehov. Mol bakgrund av angivna syften finner tingsrättenkommitténs förslag i fråga om förfarandet i mindre konkurser saml i fråga omavgränsningen av denna kategori konkurser välgrundade. BRÅ: BRÅ anser emellerlid alt del från brottsförebyggandesynpunkt ej finns skäl atl göra någon skillnad mellan ordinära och mindrekonkurser vad belräffar förvaltning och lillsyn. BRÅ vill därför sälta ettfrågetecken för kommitténs allernaliva lösning om att förvaltare inte behöverulses i sådana mindre konkurser där lillgångar uppenbarligen saknas. En av konkursförvaltarensuppgifter är atl undersöka om gäldenären kan antas ha gjort sig skyldig tillgäldenärsbrott. För alt denna fråga skall bevakas i lillräcklig utsträckningäven i konkurser där tillgångar uppenbarligen saknas, bör enligt BRÄ:s mening förvallare alllid ulses. RPS: Förvallning i någon form bör anordnas i samiligakonkurser ulom liUgångslösa dödsbokonkurser. Förslagei all lillsynsmyndigheieni övriga tillgångslösa konkurser övertar vissa förvaltaruppgifter syns varaaccep-labell. En förulsäiining härför är dock all förvaliningen bedrivs påsådani sätt att tillsynsmyndigheten utan dröjsmål kan konkret uttala sig omgäldenären kan misslänkas ha begått gäldenärsbrott eller ej. Bankinspektionen: Dock anser inspekiionen atl när del ärfråga om konkurser där boet uppenbart saknar tillgångar praktiska skäl ochkostnadsskäl lalar för all förvallare ej förordnas. Kronofogdemyndighelen böri dessa fall som ell led i sin tillsyn överväga, om anledning finns alt tainilialiv lill förundersökning om eventuellt brottsligt förfarande frånban-kens-gäldenärens sida. 1978/79:105 581 Statskontoret: Kommittén har i del avsniii av betänkandetsom behandlar de mindre konkurserna redovisat en alternativ lösning avlörvaltartYä-gan i sådana konkurser där det är uppenbarl att tillgångar saknas.Alternativet, som enligt kommittén skulle medföra vissa praktiska och kostnadsmässigafördelar, innebär alt vissa förvaltaruppgifter i detta slags konkurser skallankomma på tillsynsmyndigheten. Statskontoret anser att trots de principiellainvändningar som kommittén anförl mot alternalivet. detta dock bör kunnanärmare övervägas. : Av kostnadsskäl anser RRV att del avkommittén ulan egel ställningstagande redovisade alternalivet allkronofogdemyndigheten skall fullgöra förvaltningsuppgifter i uppenbarltillgångslösa konkurser bör genomföras. En sänkning av kostnaderna börenligtRRV:s mening också kunna ske genom övergång frän konkursföifärande lillutmätning under fömtsättning all en förbättring av denna exekulionsform ägerrum på grundval av lagberedningens förslag. RSV: Tillföljd av kvalifikationskraven skall som konkursförvallare regelmässiglutnyttjas specialister, dvs. advokater eller andra som är särskilt inriktade påaffärsjuridik och har erfarenheler av konkursförvallning. Kvalifikationskravenskall formellt gälla i alla konkurser oavsett handläggningsform. Kommittén har(s. 236) uttalat all även allmänpraktiserande jurister skulle i vissomfattning kunna anlilas som förvallare i de konkurser där tillgångarna kanantas inte räcka till belalning av konkurskosinaderna. RSV vill i dellasammanhang anföra alt risken för ekonomisk brottslighet och illojalaförfaranden enligt verkels erfarenheler torde vara minsl lika stor i de mindrekonkurserna som i de ordinära. Enligt RSV:s mening bör därför personer ulanovan nämnda särskilda kunskaper inte annal än i undantagsfall anlilas somförvallare. Det torde vidare kunna påslås atl förvaltningsuppgifterna i mindrekonkurser kräver mer exekutionsrällsliga kunskaper än erfarenhet avaffärsjuridik. RSV vill här också erinra om all de arbetsrältsliga problemenunder senare år blivii ell allt vikligare inslag i konkursförvallningen. Verkeihar i lönegaranlisammanhang sett flera exempel på förvaltares bristandekunskaper inom arbetsrätten. som RSV lidigare föreslagil. tillsynsmyndighetendirekt möjlighet all även i mindre konkurser påverka förvallarvalet torde deltagöra konkursdomarens bedömning belydligt säkrare. Efiersom förvallare utses avkonkursdomaren efter hörande av lillsynsmyndighel anser RSV att tillräckligagaraniier finns för atl person, som på grund av lidigare agerande eller av annalskäl är jävig, inte kommer alt utses lill förvallare (lämplig-helsbedömning).Särskild bestämmelse om jäv för förvaltare förefaller därför onödig. De relativt höga krav som ställs på förvallare kanemellerlid medföra atl den krets av advokaler och andra som har erforderiigakvalifikationer inte räcker till för alla förvaltaruppdrag. Denna omsländighelbör beakias vid bedömningen av frågan om uiseende av förvallare kundeunderlåtas i vissa konkurser (betänkandet 6.2.2.2). Prop.1978/79:105 582 Förvaltare skall enligt förslaget ulses i alla mindrekonkurser (ulom beträffande vissa dödsbon). Kommittén har emellerlid ulan allsjälv ta ställning i frågan redovisat (s. 236 fO ett alternativ lill förslagetsom innebär atl förvaltare inte utses i uppenbart tillgångslösa konkurser.Förvaltaruppgifterna skulle i stället fullgöras av tillsynsmyndigheten. Av har samtliga med ett undantag avstyrkt detla alternativ. På grundhärav och mot bakgrund av de invändningar kommittén redovisal är också RSVnågot iveksam inför en ordning där KFM:s uppgifier som lillsynsmyndighelblandas med förvaltaruppgifter. Emellertid finns som nedan anförs även fördelarmed kommitténs alternalivförslag. Till kalegorin uppenbarl tillgångslösa konkurser, där förövrigi staten genom KFM mestadels initierat konkursen, torde kunna hänförasinemoi 30 av samtliga konkurser. Denna mängd tillgångslösa konkurser innebärall de prakliska och kostnadsmässiga fördelarna är uppenbara med ett förfarandedär redan engagerad part, slalen genom KFM, i stället för en särskildförvaltare som också skall särskilt arvoderas, upprättar bouppleckning ochutreder ålervinningsmöjligheler och eventuell gäldenärsbroltslig-het. 1 mångafall torde dessa frågor ha berörts eller vara utredda hos KFM innankonkursansökan sker. I än högre grad torde detla bli fallel sedan UB trätt ikraft. Även om dessa uppgifter inte är av rent exekuiiv art kan de enligtverkels mening betraktas som en fortsättning på och avslutande av KFM:sexekuliva verksamhei mot gäldenären. KFM har enligt förslaget all i alla mindre konkurserfullgöra en uppgifi som i de ordinära konkurserna ankommer på förvaltaren,nämligen att pröva om betalning enligt lönegarantin skall utgå för fordran ikonkursen. Detla är en uppgift som är föranledd av konkursen men den fullgörsinte av KFM i dess egenskap av tillsynsmyndighet. RSV vill också erinra om sina tidigare uttalade farhågoratt advokaler och andra med erforderliga kvalifikationer för förvaltaruppdraginte kommer atl finnas i lillräcklig mängd. Till delta skall också läggas alt det i tilläggsdirektivenbetonats angelägenhelen av att konkurskostnaderna hålls nere framför allt närdet gäller mindre konkurser. Med hänsyn till vad nu anförts vill därför RSV förorda attsärskild förvaltare inte utses i de tillgångslösa konkursema utan att KFM fårfullgöra nödvändiga förvaltaruppgifter. i : Vad angår de mindrekonkurserna redovisar kommittén en alternativ lösning enligt vilken förvaltareinte behöver utses i de mindre konkurser där del är uppenbart att tillgångarhelt saknas. De praktiska och kostnadsmässiga fördelarna med en sådan ordningöverväger enligt vår mening inte de invändningar som kan göras däremoi. Omkronofogdemyndighelen blir tiUsynsmyndighel bör myndigheten inte dessulomöverta förvaltaruppgifterna i dessa mindre konkurser. Samma skäl som haråberopats mot lämpligheten att förordna advokal som 1978/79:105 583 rättens ombudsman i konkurs, där även förvaltaren äradvokat, torde kunna åberopas mot atl låta kronofogdemyndigheten vara bådetillsynsmyndighet och förvaltare. Ätt kronofogdemyndighelen företräder stateni egenskap av konkursborgenär är också ell skäl mol alt myndigheien skalluppiräda som förvallare. Därtill kommer all det för konkursbeslulelofta lorde vara svårt alt avgöra vilka konkurser som är uppenbarltillgångslösa. Vi avstyrker således det alternativa förslaget. 1 : I belänkandet på sid.236 ff har lill diskussion upptagits frågan om tillsynsmyndighet kan tänkasfullgöra de uppgifter som ankommer på förvallare i fråga om konkurser där detär uppenbart alt tillgångar saknas. Efter att ha lagil del av de argument somlämnats för och emot delta alternativ har KFM funnil vad som talar emot vägatyngst. i : 1 proposilionen 1975/76:210föreslogs alt kronofogdemyndighel skulle vara förvallare i mindre konkurser.Del är ur statsverkets synpunkt beklagligt atl della förslag inte vann riksdagensgodkännande. Något sakligt motiv för avslag på propositionen kan svåriigenhittas. 1 realileien lorde avslaget ha grundat sig på en kombination avpoliliskl-ideologiskt länkande och en övertro på advokats fria ställning. Myckel hade varil all vinna för siaisverkel omkronofogdemyndigheler-na blivit tilldelade denna funktion. Del måste nämligenklart sägas ifrån att den nuvarande ordningen beträffande de s.k.fattigkonkurserna inte fungerar tillfredsställande ur statsverkets synpunki.Statsverket är i regel den störste fordringsägaren i dessa konkurser och hardärför stort iniresse av atl så fullständig utredning som möjligl företas. Denersättning, som utgår lill gode männen i faltigkonkurser är ofta förhållandevisblygsam. männen har därför varken intresse av eller möjlighet att göra deulredningar som i många fall skulle vara önskvärda för alt säkra egendom ochför atl få underlag för återvinningstalan. Visserligen skallhandläggningsformerna bli annoriunda i de mindre konkurserna men skallförvaltaren i dessa konkurser agera mera aktivt kommer koslnadema också attstiga avsevärt. Kronofogdemyndigheterna som förvaltare hade, med hänsyn lillden stora kännedom myndigheterna regelmässigl har om konkursgäldenärerna, haftbetydligt större förutsättningar atl för mindre kostnader företa dessa utredningarstatsverket till fromma. anser därför fortfarande attkronofogdealtemativet är den bästa lösningen av förvaltarfrågan i mindrekonkurser. Med utgångspunkt från att"kronofogdealtemativet" dock torde vara definitivt avfört urdiskussionen, har kronofogdemyndigheten i princip intet att erinra emot det nuframlagda förslaget till handläggning av de mindre konkurserna, varken i vadavser förvahningen eller lillsynen. är däremot inteberedd tillstyrka den av kommittén i motiven framförda tanken atttillsynsmyndigheten möjligen skulle kunna över- 1978/79:105 584 ta förvaltningen av de uppenbart tillgångslösakonkurserna. Anser sig statsmaklerna i princip inte vilja anförtroförvaltarskapet i de mindre konkursema till kronofogdemyndigheten, saknas detanledning för dessa att "hoppa in", då fråga är om hell tillgångslösakonkurser. Detla skulle i realiteten innebära att kronofogdemyndigheternaskulle fungera som någon slags sopstation, där allsköns mindervärdigt godskunde avsljälpas. Tanken lorde också vara ologisk mot bakgmnd av riksdagensuppfattning alt kronofogdemyndigheterna överhuvudtagel skulle vara olämpligasom förvaltare. i : Kfm biträder kommitténsförslag. Kfm anser all förvallare skall utses i alla mindre konkurser (ulombeträffande vissa dödsbon), Mol det av kommittén redovisade allemalivei allavvara förvallare i uppenbart tillgångslösa konkurser finns bärande invändningar.Kronofogdemyndighelen bör vara ett renodlat tillsynsorgan. Del kan också starktifrågasättas om systemet med all låta tillsynsmyndigheten ha vissa begränsadeförvaltaruppgifter i tillgångslösa konkurser verkligen medför praktiska ochkontorsmässiga fördelar. i : Beträffande demindre konkursema lorde det ofta förhålla sig så alt risken för förekomslen avekonomisk brottslighet och illojala förfaranden snarare är större än mindre äni ordinära konkurser. Behovet att undersöka om återvinningsbar egendom finnstorde likaledes vara lika utlalal här som i ordinära konkurser. Utredningen inämnda avseenden bör vara lika noggrann och insiktsfull som i ordinär konkurs.Förvaltare i mindre konkurser bör utses ur samma kår av specialiseradeadvokaler som avses som förvaltare i ordinära konkurser. i : Beiräffande de under dennarubrik diskuierade alternativen vill myndigheien förorda, all förvaltare utsesi alla mindre konkurser och all kronofogdemyndighet inte ulses lillförvaltare. Härigenom undvikes varje risk för verklig eller inbilladiniressekonfiikt. De föreslagna lösningarna i övrigi tillstyrkes. i : I motsats tillpiopförslagel föreslås nu advokal som förvaltare i mindre konkurs. KFM skalläven i dessa vara tillsynsmyndighet. Kommittén har emellertid som alternativ föreslagit atttillsynsmyndigheten skall handha förvallarskapet i de fall del är uppenbarlall gäldenären saknar tillgångar. Enligt den av KLK 1 redovisade statistikensaknades lillgångar i av lolala antalet konkurser.Översatt till dagens siffror skulle del röra sig om ca 1.200 konkurser. Denna siffra skulle stiga om man beaktar de gränsdragningsproblemsom måste uppslå. Många konkurser, som vid konkursdomarens beslul omhandläggningsform förefaller vara uppenbarl tillgångslösa visar sedan atltillgångar ftnns. Hur skall man då förfara om dessa visar sig uppgå lill 500,8(X) eller ? Skall delta motivera uiseende av annan förvaltare. Jagulgår från alt så inte skulle bli fallet. 1978/79:105 585 Äv de konkurser som avskrevs utvisade ca 10 %en behållning av 1-1.000 kronor. ihotsvaiar 400-500 konkurser. Ävenen stor del av dessa skulle då kunna länkas bli förvallade av tillsynsmyndigheten. De arbetsuppgifter som är förenade med tillsynsfunktionenlorde huvudsakligen ankomma på kronofogdepersonal. När det gäller förvaltningi mindre konkurs visar gjorda överväganden atl många uppgifter kan utföras avandra personalgmpper, främsi exekuliva Ijänslemän. Tillsynsfunktion ochförvallning skapar sålunda olika organisationsbild på myndighelerna. All ivissa konkurser handha förvaltningen kräver insatser av annat slag än utövandetav lillsynen och kan därför inte sägas vara naturligt knuien till denna. Med utgångspunkt från siffrorna från 1971-72 skulle delröra sig om ända upp lill av samtliga konkurser, som skulle bliförvallade av KFM. Jag kan inte finna alt ett sådani förslag ligger i linje meddirektiven. Delta skulle bli än mera uttalat om "gränsen" för attundvika gränsdragningsproblem sattes vid dagens fatligkonkurs (185 8 1) enligtförslaget. Dessa uppgår till av antalet konkurser. När nu KFM inte kan ulses lill förvallare i samtligamindre konkurser, vilket varil en myckel rationell lösning, finner jag att vadkommittén anförl mol all KFM skall vara förvaltare lalar för en lösning däradvokal är förvaltare och KFM lillsynsorgan i samtliga typer av konkurser.