prop · G2032 · 1978-12-31 00:00:00 — medförslag till lag om namn och bild i reklam; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll denna dag. Ipropositionen föreslås en ny lag om namn och bild i reklam. Lagen innehållerett förbud för näringsidkare att vid marknadsföring använda framställning ivilken annans namn eller bild utnyttjas utan dennes samtycke. Med namn jämstäUsannan beteckning som klart utpekar viss person, överträdelse av förbudetmedför straffansvar. Näringsidkare som bryter mot föreskrifterna skall utge skäUgtvederlag till den vars namn eller bild har utnyttjats. Den som har blivitutnyttjad kan också begära ersättning för annan skada, t. ex. för lidande ochobehag som han har orsakats genom åtgärden. Näringsidkare som överträtt bestämmelsernakan även åläggas att bekosta tryckning i en eller flera tidningar av dom i målenligt den nya lagen. Dennya lagstiftningen föreslås träda i kraft . 1 1978f79.1 saml. Prop.1978/79: 2 2 Lagom namn och bild i reklam 1 §Näringsidkare får icke vid marknadsföring av vara, tjänst eller annan nyttighet använda framstäUning i vilken annans namn eller bild utnyttjas utan dennes samtycke. Med namn jämställs annan beteckiung som klart utpekar viss person. första stycket sägs om näringsidkare gäller även anstäUd hos näringsidkareoch annan som handlar på näringsidkares vägnar. 2 §Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot 1 § skall dömas till böter. Ifråga om medverkan till sådan gärning tillämpas 23 kap. 4 och 5 §§brottsbalken. 3 §Den som bryter mot 1 § eller medverkar till sådan handling skall utge skäUgt vederlag till den vars namn eller bild har utnyttjats. Sker det uppsåtligen eUer av oaktsamhet, skaU ersättning utgå också för annan skada. Vid bedömande om och i vad mån sådan skada har uppstått tas hänsyn även till lidande och andra omständigheter av aiman än rent ekonomisk betydelse. Densom har arbetstagare i sin tjänst är skyldig att utge ersättning enligt förstastycket i anledning av handling som arbetstagaren företar i tjänsten.Arbetstagare är ersättningsskyldig för sådan handling endast i den mån synnerUgaskäl föreligger. 4 § Vid överträdelse av 1 § kanrätten, på yrkande av den vars namn eller bild har utnyttjats, efter vad som ärskäligt till förebyggande av fortsatt missbruk förordna, att hjälpmedel som haranvänts vid handlingen eUer framställning som finns på vara, förpackning,reklamtryck eUer dylikt skall ändras eUer att egendomen skall förstöras ellermot lösen udämnas till den vars namn eller bUd har utnyttjats. 5 § Brott som avses i 2 § fåråtalas av åklagare endast om målsägande angiver brottet till åtal eller åtal ärpåkallat från allmän synpimkt. 6 § Den som har brutit mot 1 §eller medverkat till sådan handling eller är ersättningsskyldig enligt 3 §andra stycket kan i mål enligt denna lag, på yrkande av den vars namn eUer bildhar utnyttjats, efter omständighetema åläggas att bekosta tryckning i en ellerflera tidningar av dom i målet. Dennalag träder i kraft . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Äsling, Söder, , Mundebo,Krönmark, , , Lagrådsremissmed förslag till förstärkt skydd för den personliga integriteten Underefterkrigstiden har en teknisk utveckling av bl. a. s. k. spionkameror ocholika avlyssningsanordningar ägt rum. Utvecklingen har inneburit att sådanapparatur dels fått bättre prestanda, dels blivit så biUig att den blivitmöjlig att anskaffa för en vid allmänhet. Möjlighetema att med teknikens hjälpi hemlighet skaffa sig underrättelse om andras förhållanden har därmed ökatkraftigt. Denna utveckling har på många håll i världen och även hos oss väcktfarhågor från integritetsskyddssynpunkt. Men det är inte bara dentekniska utvecklingen av olika apparater som hotar den personliga integriteten.Också utvecklingen på marknadsföringens område inger betänkligheter. Det är ratt vanligt att enskilda utnyttjas i reklamsammanhang. I det alldelesövervägande antalet fall sker det med den enskildes samtycke och ofta får hanen viss ekonomisk ersättning för sin medverkan. Men några rättsliga garantierför att den enskildes samtycke alltid föreligger finns inte. En sådan ordninginger oro med hänsyn tUl riskerna för missbruk. Fältet ligger fritt för mindrenogräknade marknadsförare att utan lov utnyttja enskilds bUd eller namn ireklamsammanhang. Även om det inte alltid behöver vara förenat med obehag förden enskUde att förekomma i reklam, kan det naturligtvis vara det. Det framstårnärmast som en självklarhet att der enskilde själv måste få bestämma om hanöverhuvud taget vill bli utnytt Prop.1978/79:2 4 jadför reklamändamål och vad han i så fall vUl göra reklam för. Med den omfattningoch genomslagskraft som den modema marknadsföringen har är det av centralbetydelse för den enskilde att kunna förhindra att hans bUd eller namnförknippas med produkter eller tjänster som han inte gillar. Fråganom förstärkt integritetsskydd på personrättens område utreds avintegritetsskyddskommittén (1967: 62).i Kommittén avlämnade i september 1970delbetänkandet (SOU 1970: 47) Skydd mot avlyssning. Med anledning av dettabetänkande förelades (prop. 1975: 19) förslag om bl.a. nya straffbestämmelser i (BrB) till skydd mot olovligavlyssning med tekniska hjälpmedel. Propositionen har antagits av (JuU1975:12, rskr 1975: 90). De nya bestämmelserna (SFS 1975: 239242) trädde ikraft . Ioktober 1974 avlämnade integritetsskyddskommittén sitt andra delbetänkande (SOU1974: 85) Fotografering och integritet. Kommittén föreslår i detta betänkandenya regler som är riktade mot i huvudsak fotografering utan lov av personersom befinner sig i avskUdhet samt bestämmelser om personövervakning med hjälpav televisionskamera. Betänkandet föranledde den dåvarande regeringen att imars 1976 i proposition (prop. 1975/76: 194) lägga fram förslag om en ny lagom TV-övervakning. Lagen förbjuder bl. a. dolt utnyttjande av övervaknmgs-kamera.Vidare krävs tillstånd för TV-övervakning av gator, torg och andra allmännaplatser. Propositionen har antagits av (JuU 1975/76: 14, rskr1976/77: 93). De nya bestämmelserna (SFS 1977: 20) trädde i kraft den 1 juli1977. Kommitténs förslag till nya bestämmelser i (BrB) om förbudmot fotografering prövades inte i detta sammanhang. Kommitténstredje delbetänkande (SOU 1976: 48) Reklam och integritet lades fram iseptember 1976. I detta betänkande föreslår kommittén en straffrättsligreglering av frågan om användningen av annans bUd eller namn i reklam. I ettslutbetänkande avser kommittén att företrädesvis ta upp frågor som rör ickekommersiellt utnyttjande av enskUds privatliv. Dei betänkandet Reklam och integritet upptagna lagförslagen bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 1. () har i skrivelse tUl regeringen föreslagit bl. a. atttredje man i lagstiftnuigen bereds skydd mot att hans namn eller bild utantillstånd utnyttjas i marknadsföring. 1Dåvarande justitierädet, f. d. justitiekanslern , ordförande,,ledamoten av , ombudsmannen och hovrättslagmannenAnders samt fyra andra sakkunniga. Såsom nya sakkunniga tillkalladesden ledamöterna av , juris kandidaten AstridKristensson, direktören och . Prop.1978/79: 2 5 Tillskillnad från integritetsskyddskommittén anser KO att ingripanden i första handbör kunna ske på annat sätt än genom straffrättsligt förfarande. tredje betänkande och över KO:s skrivelse har yttranden avgetts av justitiekanslern(), riksåklagaren () hovrätten över och , (),, , namnlagutredningen, utredningen för översynav upphovsrättslagstiftningen m. m., , ,hantverks- och industriorganisation. Näringslivets delegation förmarknadsrätt. , Svenska annonsörers förening.Pressens opinionsnämnd, allmänhetens pressombudsman (PO), . och konstnärligalitterära yrkesutövares samarbetsnämnd. RA har bifogat yttranden frånöveråklagarna i och , cheferna för länsåklagarmyndigheterna iGöteborgs och , och samt från åklagarmyndigheteni . Isvensk rätt finns inte föreskrivet något generellt förbud mot att utan samtyckeutnyttja enskild persons bUd eller nanm för publicering. Inte heller kanpåvisas någon allmän rättsgrundsats av sådan innebörd. Det sagda gäller ävenbeträffande användande av en persons bUd eller namn i reklam. I vissa fall kanemellertid den straff-, upphovs- eller näringsrättsliga lagstiftningen geskydd för den enskilde i sådant hänseende. Rättsreglerna är dock fåtaliga ochger inte nämnvärt skydd annat än i mera speciella situationer t. ex. när bild harutförts på bestäU-ning, 14 § lagen (1960: 730) om rätt tiU fotografisk bUd,eller när någon har för avsikt att använda en persons bUd eller namn somvarumärke, 14 § varumärkeslagen (1960: 644). Dessa regler är de enda som är specielltinriktade på bUd. I övrigt är det främst ärekränkningsreglema i 5 kap.brottsbalken som är av intresse i detta sammanhang. Även marknadsföringslagen(1975: 1418) kan i undantagsfall ge visst integritetsskydd. Det bör särskiltnämnas att reglerna i namnlagen (1963: 521) om särskilt skydd för egenartatsläktnamn endast skyddar mot att annan antar samma namn eller ett förväxlmgsbartsådant eller använder ett kännetecken som lätt kan förväxlas med namnet.Namnlagen ger däremot inte något skydd mot att annans namn utan samtyckeåberopas i t. ex. reklamsammanhang. Prop.1978/79: 2 6 Enligt1 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen (TF) är det tillåtet att genom vanlig lagförbjuda kommersiell annons, i den mån annonsen används vid marknadsföring av alkoholhaltigadrycker och tobaksvaror. Tobaks- och alkoholreklamutredningen (H 1974: 06) hari sitt betänkande (SOU 1976: 63) Reklam för alkohol och tobak lagt framförslag till lagstiftning med regler för marknadsföringen av de angivnavarorna. På grundval av detta förslag har regeringen remitteratlagförslag i ämnet till lagrådet. Fråganom möjlighetema att genom vanlig lag ingripa mot kommersiella yttrandenbehandlades i massmediautredningens huvudbetänkande (SOU 1975: 49). Utredningenföreslog att den nuvarande möjligheten att utan hinder av TF i lag föreskrivaförbud mot kommersiell annons vid marknadsföring av alkoholhaltiga dryckereller tobaksvaror skall utsträckas till att avse förbud mot kommersiellannons, som är oriktig eller missvisande eller annars tUl sitt innehåll ellersin utformning strider mot i lagen meddelade föreskrifter eller som saknar ilagen föreskriven information rörande vara. När synnerliga skäl förelåg skulleenligt förslaget förbud kunna meddelas mot konmiersiell annons för viss vara.Betänkandet har i den delen inte lett tUl lagstiftning. Frågan utreds vidareav yttrandefrihetsutredningen (Ju 1977:1). Genomatt förbjuda reklam i vissa medier kan man också åstadkomma skydd för enskildsintegritet, även om detta inte är det egentliga syftet med ett sådant förbud.Enligt gällande avtal mellan och staten (det s. k.radioavtalet) får sålunda bolaget inte mot vederlag medge kommersiell reklam iprogram eller programinslag i radio och television. Vidare kan nämnas att ensärskild utredning är sysselsatt med frågan om användnmgen av reklam ivideogram (Ju 1974: 14). Avbetydelse i förevarande sammanhang är också vissa utomrättsliga normer och pågrundval därav förekommande självsanering inom reklambranschen. Vissa normerär generella och andra avser vissa slags varor och kommer till uttryck i bl.a. branschöverenskommelser. Detbör särskilt nämnas att pressens opinionsnämnd, som är en hedersdomstol iärenden som gäller god publicistisk sed, i regel inte bedömer innehåUet i de konmtersiellaannonser som förekommer i pressen. Detta beror på att opinionsnämnden verkarinom ramen för TF medan kommersiella annonser anses i huvudsak falla utanför TF. I 14§ fotografilagen föreskrivs att rätten till fotografisk bild som utförts påbeställning tUlkommer beställaren, om inte aimat uttryckligen har avtalats.Fotografen får dock på sedvanligt sätt ställa ut bUden i reklamsyfte, om intebeställaren förbjuder detta. Även om fotografen för- Prop.1978/79: 2 7 behållitsig rätten tUl bUden, får beställare av fotografiskt porträtt publiceraporträttet i tidning eller tidskrift eller i skrift med biografiskt innehåll,om inte fotografen gjort särskilt förbehåll däremot. Bestämmelsen avser endastbeställd fotografisk bild och handlar väsentligen om framställarens,fotografens, rätt till bUden. Den avporträtterades rätt regleras inte i vidaremån än att det föreskrivs att rätt till bUd, som utförts på beställning, medviss begränsning tUlkommer bestäUaren. Den som har avbUdats på ett fotografihar alltså i princip rätt tUl bilden endast om han själv har beställt den. Densom vidtar åtgärd som innebär intrång i rätten till fotografisk bild kan dömas tiUböter eller fängelse (16 §). Auktorrättskommitténansåg i betänkandet (SOU 1956: 25) Upphovsmans rätt till litterära ochkonstnärliga verk det vara påkallat med skydd mot publiceringsåtgärder, somkunde vara kränkande för den avbildade eller annars strida mot hans intressenoch föreslog att frågan gjordes till föremål för särskild utredning. Enprivatpersons bUd och namn har ett viss skydd i känneteckenslagstiftningen. I14 § 4 varumärkeslagen föreskrivs att varumärke inte får registreras, om märketinnehåller eUer består av något, som är ägnat att uppfattas såsom annans firmaeller såsom annans släktnamn, konstnärsnamn eller likartat namn eller annansporträtt, om namnet eller porträttet uppenbarligen inte åsyftar någon sedanlänge avlilden. Namnavser här inte bara personnamn i trängre mening utan också pseudonym, signatur,artistnamn och Uknande benämning, under vilken någon, t. ex. en idrottsmanblivit känd. Med annans porträtt menas här avbUdningen av bestämd person, annanan registreringssökanden, genom fotografi eller efterbildning av målning,teckning eUer skulptur. Även karikatyr kan omfattas av registreringshindret (SOU1958:10 s. 285). Äranvändningen av varumärke med privatpersons namn eller bild ägnad att vUseledaallmänheten, kan förbud mot användningen meddelas med stöd av varumärkeslagen. Avinte oväsentUg betydelse för enskUda personers rätt till sin egen bild och sitteget namn är BrB:s bestämmelser om ärekränkning. Åberopar man annans bildeller namn under sådana omständigheter att man därigenom kan sägas utpeka någonsom brottslig eller klandervärd i sitt levnadssätt eller på annat sätt lämnauppgift som är ägnad att utsätta vederbörande för andras missaktning kan mandömas för förtal, såvitt det inte förelåg en intressekollision som gjordelämnandet av uppgiften för- Prop.1978/79: 2 8 svarlig.Vederbörandes egen självkänsla och sinnesfrid skyddas genom bestämmelsen omförolämpning, som emellertid är mindre allmänt formulerad. Den avser endastden situationen att man smädar annan genom skymfligt beteende mot honom. I2 § marknadsföringslagen föreskrivs att om näringsidkare vid marknadsföring avvara, tjänst eller annan nyttighet företar reklamåtgärd eller annan handling,som genom att strida mot god affärssed eller på annat sätt är otillbörlig motkonsumenter eller näringsidkare, så kan förbjuda honom attfortsätta därmed eller att företa annan liknande handUng. Förbud kan meddelasäven anställd hos näringsidkare och annan som handlar på näringsidkares vägnarsamt var och en som i övrigt väsentligt har bidragit till handlingen. Med stödav denna generalklausul kan man sålunda rikta förbud mot reklam eller annanmarknadsföringsåtgärd som strider mot god affärssed eUer på annat sätt är otUlbörligmot konsumenter eUer näringsidkare. Med otillbörliga marknadsföringsåtgärderavses i första hand sådana som är vilseledande. Iförarbetena tUl den tidigare marknadsföringslagen, vars generalklausul hade istort sett samma lydelse som enligt den nya lagen, diskuterades i vad månlagen kunde ge skydd åt tredje man i det fall deime åberopades i reklam utaneget medgivande. Departementschefen konstaterade (prop. 1970: 57 s. 72) attdetta var en fråga som i princip föll utanför generalklausulenstillämpningsområde, i den mån inte åtgärden var ägnad att vilseledakonsumenterna, exempelvis genom att felaktigt ge intryck av att den avbUdadepersonen använde eller rekommenderade produkten i fråga. Departementschefenanförde vidare, att ett utnyttjande i reklam av en enskild persons namn ellerbild visserligen kunde vara ett klandervärt intrång i dennes personligaintegritet, men att förfarandet i och för sig inte syntes kunna beivras medstöd av en lagbestämmelse som riktade sig mot sådan reklam som är otillbörligmot konsumenter eller näringsidkare. Avförarbetena till marknadsföringslagen framgår sålunda tydligt att lagen mte ärtänkt att skydda tredje mans rätt till egen bild och eget namn i reklam, såvittinte reklamen i fråga är otillbörlig mot konsumenter eller näringsidkare. Marknadsdomstolenhar hittUls inte prövat något fall där någon har gjort gällande att hans bildeller namn utan tillstånd har utnyttjats i reklamsammanhang. Detta tordefrämst bero på att KO som har att övervaka marknaden och föra talan införmarknadsdomstolen har ansett, att förfarandet inte strider motmarknadsföringslagens bestämmelser. KOhar handlagt ett antal ärenden med anmälningar från personer, Prop.1978/79: 2 9 somhar påkallat hans ingripande mot att personbUder eller namn utan vederbörligtsamtycke har använts i reklam. I dessa fall har KO avskrivit ärendena frånvidare handläggning. Någraexempel på sådana ärenden redovisas i det följande. Iett för läkare avsett reklamblad för ett läkemedel förekom en reklambild föreställande en för allmänheten okänd kvinna som var avbildad sittande i en gunga. Bilden gav intryck av att kvinnan var frisk och levnadsglad. Annonsmbriken löd: "Lyckligtvis finns det dom som inte behöver psykofarmaka". Kvinnan fäste KO:s uppmärksamhet på annonsen. Dennaannons hade troligtvis inte ansetts vara förenlig med god affärssed om detvarit fråga om s. k. konsumentreklam (se nedan vid 2.7). utsändesannonsbladet enbart till läkare och det eventuella vilseledandet om varansbeskaffenhet eUer egenskaper ansågs därför inte kunna medföra ett ingripandeenligt marknadsföringslagen. I en av ett bokförlag utgivenkatalog (1973), förekom på omslagspärmen en bild av en från radio och TV kändperson. BUden var utformad som en TV-skärm, vari personens ansiktsbild varsynlig. Vederbörande anhöll att KO skulle påtala förfarandet hos företaget. I en daglig tidning var ijanuari 1974 införd en annons för ett företag i livsmedelsbranschen. Avannonstexten framgick att företagets "egen jättesnälla tomte" skulledela ut gottpåsar till alla snälla bam. I annonsen frågades vad det var"för trams" som en namngiven person och ungdomsrådet i samhället höllpå med. Vidare sades i annonsen att "Inte skall väl barn lida för att intevuxna kan komma överens". Bakgrunden till annonsen synes ha varit attungdomsrådet, anordnat julfest på torget i samhället nu intehade arrangerat en sådan fest. Den namngivne personen hade varit ordförande iungdomsrådet. I sin anmälan till KO anförde han bl. a. att han ansåg att hansnamn hade använts på ett kränkande sätt. En annons i tidnmgen den2025 hade mbri-ken "Mer än en 1/2 mUjon män läser Lektyrvarje vecka". I annonsen förekom en bild av kungen (iförd uniform) tUlsammansmed (fotomontage) sex andra personer, som syntes representera skUda yrken ochintressen. Annonsen anmäldes till KO av en utomstående person. I en amions som imder april1975 var införd i bl. gjordes reklam för nämndatidning. I annonsen nämndes bl. a. att "Från första maj ska polisernahjälpa trafikanterna att köra försiktigare" samt slutligen att"hjälper dig att hålla reda på alla små och storahändelser". Annonsen var Ulustrerad med en bUd som föreställde en flicka isjuårsåldern. Flickan bar ett plakat med texten "Alla skall hjälpavarandra". Flickans moder anmälde förfarandet tUl KO och anförde därvidbl. a. att hon inte hade lust att låta sin UUa dotter utan ersättning fungerasom fotomodell för tidningen. Prop.1978/79: 2 10 upplystesamtidigt att bUden tagits vid föregående års Röd Front-demonstration. Primärnormkälla för den frivilliga kontrollen på förevarande område i harvarit intemationella kodex för reklam (The ICCInternational Code of Advertising Practice), i kaUad grundregler förreklam. Grundreglernagäller för all reklam. De är avsedda att tjäna som grund för frivilligrättskipning, utövad av organ inrättade av reklam-och andranäringslivsorganisationer i resp. land, men också som rättskälla fördomstolarna inom ramen för tillämplig nationell lagstiftning. Grundreglernainnehåller särskUda anvisningar beträffande, A. Reklam vid vissa säljmetoderoch B. Konsumentreklam för vissa varor och tjänster bl. a. medicinskaprodukter, medicinsk behandling, alkoholhaltiga drycker, cigarretter,tobaksvaror samt andra som farliga eller olämpliga ansedda varor. Grundreglernaomfattar inte något sanktionssystem. Överträdelse av reglerna medför därföråtgärd endast om förfarandet också strider mot lag eller annan bestämmelse somär förenad med sanktioner. Artikel8 (under rubriken integritetsskydd) i grundreglerna för reklam lyder (eftersenaste ändringen ): "Reklam får ej utan tUlstånd avbilda elleråberopa viss person, vare sig såsom privatperson eller i offentlig funktion.Ej heUer får utan tillstånd fastighet eller aiman egendom avbildas elleråberopas i reklam på ett sätt som ger intryck av en personlig rekommendationfrån ägaren eller irmehavaren". Det frivilliga normsystemet innehåUer alltså,i motsats tUl marknadsföringslagen, en bestämmelse om skydd för tredje man motatt hans namn eUer bild obe-hörigen används i reklam. Detkan nämnas att vad i artikel 8 sägs om fastighet eller annan egendom iallmänhet även torde gå in under marknadsföringslagens generalklausul. Föremarknadsföringslagens och tillkomst var tredje man iviss mån bättre tillgodosedd ur integritetsskyddssynpunkt, så till vida attnäringslivets opinionsnämnd (NOp) tillämpade grundreglerna för reklam. NOpinrättades och avvecklades i samband med att marknadsföringslagenträdde 1971. NOp kunde göra opinionsutta-landen om ett förfarandeansågs strida mot god affärssed. I sådana uttalanden brukade NOp uppmana partatt sluta med ett såsom klandervärt ansett förfarande. Några egentligasanktionsmedel förfogade NOp dock inte över. Prop.1978/79: 2 11 Termen"god affärssed", som ingår som rekvisit i marknadsföringslagensgeneralklausul, inbegriper bl. a. de utomrättsliga normer som NOp utbildat medgrundreglerna som främsta källa. edition av grandreglerna som gäUde under NOp:s verksamhet angavs i artikel5 bl. a. att viss person inte fick åberopas i reklam utan vederbörligttillstånd och att bild av person, som kunde identifieras på bilden, inte fickanvändas utan sådant tUlstånd. NOp bedömde reklam somkränkte tredje mans personliga integritet som stridande mot god affärssedoberoende av om den i det särskilda fallet varit vilseledande för konsumenternaeller ej. I ett fall (NOp 278/60)innehöll en annons för TV-apparater en bUd av en TV-skärm med en kändmedarbetare i läsande nyheter. Bildtexten till annonsen berömdeTV-mottagaren. Annonsören hade inte erhållit vederbörandes tiUstånd att användabilden. NOp bedömde denna annons som stridande mot grundreglerna för reklamoch därigenom även stridande mot god affärssed. I ett annat fall (NOp517/62) anmälde en civUingenjör en färgfabrikant till nämnden med anledning avett reklamalster, där ett fotografi föreställande civUingenjören och hans båthade tagits med. Fotografiet hade tagits utan civilingenjörens vetskap och hadeanvänts i reklamen utan hans tillstånd. Nämnden ansåg att användningen av bUdenvar oförenlig med grundema för regeln om förbud mot åberopande av viss person.Nämnden uppmärksammade bl. a. vilseledandeaspekten och framhöll att den intefann det uteslutet att bUdens förekomst i färgfabrikantens reklam hade kurmatbibringa läsare, som på bUden hade känt igen civilingenjören, den felaktigauppfattningen att denne personligen ville anbefalla fabrikantens produkter. I ett ärende (NOp 1263/67)prövade nämnden en annons för ett möbelföretag med rabriken "11filmstjärnor av 10 sitter i en DIF A-möbel". Annonsen innehöll enteckning som föreställde ett antal internationellt kända artister m. fl.