prop · G203157 · 1978-12-31 00:00:00 — Dess verksamhei regleras av bestämmelser i vallagen (1972:620).Nämndens uppgifter vid valen kan i slor utsträckning sägas vara statligaangelägenheter. Mol denna bakgmnd är del enligl min mening inle stötande atl geen stailig myndighet rätt atl la valnämndens resurser i anspråk, fömlsaiinalurligtvis alt nämndens verksamhei i övrigl inle hindras därigenom. medverkar innebär f. ö. alt kommunen är med och får insyn i dennärmare uppläggningen av en folkomröstning. Liksom kommun utgår jag frånall länsslyrelsen bereder kommunen lillfälle att själv anordna omröstningen,innan elt uppdrag lämnas till valnämnden. Kosinadersom föranleds av atl länsslyrelsen anlitar valnämnden får enligt kommillénbehandlas som övriga uiredningskoslnader i indelningsärendet. Kommittén utgårfrån att delta i allmänhel leder till atl kommunen får ersättning för sinakostnader. Tilldet fåtal remissinstanser som berör kostnadsfrågan hör kammarkollegiet, sominle har några invändningar mol kommitténs uttalanden. Kollegiel tillägger alllänsstyrelsens eget arbeie med dessa opinionsundersökningar lorde få anses ingåi normala arbetsuppgifter. Särskilda kosinader för della arbeielorde därför inte uppkomma i indelningsärendet, anför kammarkollegiel. Elt parkommuner säger sig förulsälta att slaten ersätter kommunen för de kostnaderkommunen haft på grund av omröstning som har beslutats av statlig myndighet.Sölvesborgs kommun ser gärna atl del i lagtexten las in en beslämmelse som geren kommun rätt alt lå ersättning för de kostnader som föranleds av attlänsstyrelsen anlitar valnämnden. Prop.1978/79:157 55 Föregen del har jag inte funnil skäl att föreslå särskilda bestämmelser omersättning för de kostnader som en kommun haft på grund av ati valnämnden haranlitats av . Sådana kostnader bör enligt min mening hänföras tillkostnaderna för den ulredning som skall göras i ett indelnings-ärende. Dettabör klargöras genom en uttrycklig bestämmelse i indelningslagen. Jagåterkommer till denna fråga i specialmoiiveringen. 2.5Decentralisering av beslut och utredning Enliglden nuvarande indelningslagstiflningen förordnar regeringen om ändring i denkommunala indelningen. Kammarkollegiel har dock räll all avslå en ansökan omindelningsändring (29 § ). Kommitténföreslår all beslulanderätien delegeras i vissa typer av indelningsärenden. Ifråga om den närmare avgränsningen av vilka ärenden som kan komma i fråga harkommittén funnil del uteslutet all flylta ner beslutanderätten från regeringeni sådana frågor som innebär mera beiydande ändringar i den kommunalaindelningen. Dessa kräver nämligen ofta en avvägning mellan olika inlressen, t.ex. lokala, kommunala och regionalpolitiska. Därmed krävs också oftastpolitiska hänsynstaganden. Belräffande smärre indelningsändringar av typgränsreglering, undanröjande av enklavförhållanden m. m. finns däremot enliglkommittén inte sådana skäl för att behålla beslutanderätten hos regeringen.Kommillén anser därför atl beslutanderätten i indelningsärenden av mindreomfattning ulan olägenhel bör kunna flytlas ner frän regeringen. Närdel gäller den närmare avgränsningen av vilka ärenden som bör kunna avgöras avmyndighet under regeringen föreslår kommittén att del bör gälla sådanaindelningsändringar som behövs på grund av oregelbundenhet i indelningen ellermed hänsyn till fasligheisförhållandena och som inle föranleder ekonomiskreglering mellan kommuner. Kommittén uppskattar all dessa begränsningar iallmänhel kommer alt leda till att en indelningsändring som gäller ell områdemed mera än 10-20 invånare även i forlsällningen måste beslutas av regeringen. Kommitlénsförslag alt beslulanderätien bör delegeras i vissa indelningsärenden godtaseller lämnas ulan erinran av remissinslanserna. Någon kritik riktas inte hellermol den föreslagna avgränsningen. Ävenjag anser del värdefulll alt kunna fiylia ner beslutanderätten från regeringeni vissa ärenden om indelningsändring. Härigenom kan man underiätlagenomförandet av sådana ändringar. Del är emellerlid vikligt all man gör enklar och entydig avgränsning av de ärenden som skall kunna delegeras.Gränsdragningen bör då göras så atl regeringen även i fortsättningen kan fattabeslut i ärenden som avser mer omfattande indelningsändringar eller sominnehåller frågor av politiskt känslig natur. Prop.1978/79:157 56 meninghar kommittén väl avvägt hur gränsdragningen bör göras och kommit fram lilllämpliga kriterier för i vilka fall indelningsärenden bör delegeras. Jagförordar sålunda atl del i indelningslagen tas in en bestämmelse som innebärall beslutanderätten delegeras i ärenden om indelningsändring som behövs pågrund av oregelbundenhet i indelningen eller med hänsyn tillfasligheisförhållandena och som inte föranleder ekonomisk reglering mellankommuner. Närdel gäller all avgöra vilken myndighet som vid sidan av regeringen bör kunnabeslula i indelningsärenden har kommittén vall mellan kammarkollegiel ochlänsstyrelserna. Kommittén har därvid stannat för all anförtro kammarkollegielbeslulanderätien. Kommillén underslryker särskili all det är en mycket litengmpp ärenden som del här rör sig om. Del kan därför anlas all del för enlänsstyrelse skulle gå mellan varje ärende. Till förmån för valet avkammarkollegiet talar enligt kommittén också önskemålet om en enhetlig praxis.Kommittén framhåller vidare all flertalet ändringar i den kommunala indelningenleder lill ändring i församlingsindelningen. Kammarkollegiel lorde enliglkommittén ha bällre möjlighet än länsstyrelserna alt bedöma de särskildafrågor som aktualiseras vid kyrkliga indelningsändringar. Remissinslansernahar ägnat ell förhållandevis stort iniresse åt frågan om vilken myndighet sombör anförtros beslutanderätten i de indelningsärenden som det här är fråga om.Remissopinionen är emellertid splittrad. Tillkommilléns slåndpunkt ansluler sig bl. a. kammarkollegiet, sju länsstyrelser,18 kommuner och . Flera av dessa instanser betonarsärskilt att det inte kan vara ändamålsenligt att ge länsstyrelsernabeslutanderätten, eftersom del rör sig om endast ell fåtal ärenden. Någraframhåller atl kammarkollegiel är väl lämpat all handlägga dessaindelningsärenden mol bakgrund av kollegiets rika erfarenhel av kyrkligafrågor. Blandde remissinstanser som uttalar sig lill förmän för all länsstyrelserna bör fäbeslutanderätten märks tretton länsstyrelser och elva kommuner. Några av dessainstanser förordar dock att kammarkollegiet fär beslula om kyrkligaindelningsändringar. Några länsstyrelser åberopar allmänna strävanden all ökadecentraliseringen i samhällsförvaltningen. Länsstyrelsernas lokalkännedom ochbefaUning med länsplaneringen gör dem enligt flera instanser lämpade atlhandlägga indelningsfrågorna. Betydelsen av atl länsstyrelsernas styrelser ärpolitiskt sammansatta betonas av flera länsstyrelser och kommuner. Föregen del vill jag anföra följande. Iresonemangen om vilken myndighet som bör få beslutanderätten i de ärenden somkan delegeras har framförts både argument som talar för länsstyrelserna ochargument som lalar för kammarkollegiet. De remissinstanser som yttrar sigsärskilt i frågan fördelar sig antalsmässigl i stort sett lika på de tvåalternativen. Meningarna är delade hos bl. a. länsstyrelserna. 1978/79:157 57 råderalliså inte någon enighel bland länsstyrelserna om det lämpliga i att la emotden ärendegmpp som del här gäller. Deremissinslanser, såväl länsslyrelser som kommuner, som förordar altbeslutanderätten bör fiytlas ner till länsstyrelserna argumenterar huvudsakligenulifrån den utgångspunkten alt samhällsplaneringen har slor betydelseförbedömningen av indelningsfrågor. Del framhålls också all länsstyrelserna haren bällre lokalkännedom än kammarkollegiel. Jag har i och för sig förslåelseför dessa synpunkler och ifrågasätter rent allmänl inte den betydelse somlänsstyrelsernas uppgifter inom samhällsplaneringen i övrigt har. Tvärtom harjag tidigare i avsnillet om indelningsplan (2.2) slmkil under all del finns etlsamband mellan indelningsfrågor och annan samhällsplanering. Frågan äremellerlid med vilken styrka dessa synpunkter gör sig gällande i fråga om deärenden som, enligl vad jag lidigare anfört, bör kunna delegeras. Del kommerhuvudsakligen atl röra sig om mindre omfattande ärenden av typgränsjusteringar. Erfarenhel av samhällsplanering lorde inle ha en sådan betydelseför prövningen av dessa ärenden all den bör vara avgörande för varbeslutanderätten bör ligga. Medden avgränsning som jag lidigare föreslagil kommer de politiskt belydelsefullaärendena all hamna ulanför den gmpp som delegeras. Det bör därför fråndemokralisynpunkl inle ligga någon fara i all ett verk ulan politisktsammansatt styrelse fattar besluten. och flera remissinslanser vill jag betona atl de ärenden som inryms iden grupp som bör delegeras är förhållandevis få. Jag ifrågasätter därför dellämpliga i all splitlra upp ärendena på 24 olika myndigheler. En sådan ordningmedför en del praktiska ölägenheter och kan därför motverka en önskvärdsmidighet i handläggningen. Närfråga om indelningsändring väcks, måste man med den föreslagna beslutsordningenla ställning till om regeringen eller den lägre myndigheten är behörig altbeslula i ärendet. Framför alll gäller del all avgöra om del kan komma atlbehövas någon ekonomisk reglering mellan kommuner. Det är enligt min mening värdefulllatt få en enhetlighet i dessa bedömningar. Delta uppnäs om man låler enmyndighet pröva dessa frågor. Kommillénframhåller all del endasi är ell myckel litet anlal mindre indelningsärendensom uteslutande avser den kommunala indelningen. påverkas också denkyrkliga indelningen. är enligl min mening elt starkl argument för atlbeslutanderätten läggs hos kammarkollegiel, som har en rik erfarenhet avkyrkliga frågor. En ordning som innebär all länsstyrelserna fattar beslulenbart i ärenden som inte berör den kyrkliga indelningen vill jag beslämlavvisa. Del kan inle vara rationellt atl fördela en redan begränsad ärendegmpppå ett sådant säll. Viden samlad bedömning av de synpunkler som har anlagts på frägan finnerjag attslarka skäl talar för valet av kammarkollegiet. Jag förordar därför atlbeslutanderätten i de ärenden som del här är fråga om förläggs lillkammarkollegiel. 1978/79:157 58 Enansökan om indelningsändring skall ges in till kammarkollegiel. Därefter skallenligt 25 § utredning verkställas "där skäl därtill är". Om detbedöms nödvändigt med hänsyn till ärendets omfattning och beskaffenhet, skallkammarkollegiet uppdra åt en särskild utredningsman all verkställa ulredningen.1 annal fall får kammarkollegiel självt ombesörja ulredningen eller överiämnaål länsslyrelsen att verkslälla den. Kammarkollegiet har alllså en ledande rollsom ulredningsmyndighel i indelningsärenden. Kommillénhar övervägt atl lägga ulredningsansvaret på länsstyrelserna. En sådan ordningskulle enligt kommittén kunna motiveras av att indelningsärendena skulleuigöra etl naturiigt led i länsstyrelsernas planeringsarbete. Kommitténkonstaterar samlidigl all erfarenhel av samhällsplanerings-arbete har betydelseframför alll i de mera omfattande ärenden som rör sammanläggning av helakommuner eller delning av en kommun. Sådana ärenden torde emellertid enliglkommittén bli sällsynta inom överskådlig framtid. Kommillén framhåller ocksåall indelningsärendena totalt sett är en myckel lilen ärendegrupp. Dessutom harenligl kommittén kammarkollegiet mol bakgrund av dess uppgifter i kyrkligaärenden bällre möjlighet än länsslyrelserna all bedöma de frågor som kan bliaktuella. Kommillénsslutsals blir alt kammarkollegiet t. v. bör få behålla huvudansvaret förutredningen i alla typer av indelningsärenden. Däremot bör enligt kommillénlänsstyrelsen i myckel siörre utsträckning än f. n. kunna anlitas iutredningsarbetet. Kammarkollegiet bör också samråda med när detgäller val av uiredningsform. Blandremissinslanserna delar sig meningarna om kommitténs förslag. De instanser, bl.a. fiera länsslyrelser, som tillstyrker att kammarkollegiel fär behållautredningsansvaret inslämmer huvudsakligen i kommilléns överväganden. Fleraframhåller det värdefulla i att länsstyrelserna i ökad utsträckningskall kunna engageras i utredningsarbetet. Andra remissinslanser menaremellerlid au man bör ta stegel fullt ut och låla länsslyrelserna fåulredningsansvaret. För detla talar enligt dessa remissinstansers mening detförhållandet atl länsstyrelserna har ansvaret för den regionala samhällsplaneringen.Några framhåller också alt länsstyrelserna besitter en bällre lokalkännedom änkammarkollegiel. Föregen del vill jag anföra följande. Enliglvad jag lidigare förordal bör kammarkollegiel få beslutanderätten i ärenden ommindre indelningsändringar. Det är då rimligt atl kollegiel självt ocksä haransvaret för utredningen i dessa ärenden. Med denna utgångspunkt återstår delall avgöra vilken myndighet som bör ansvara för ulredningen i de ärenden somäven i fortsättningen bör avgöras av regeringen. Självfallet har regeringen,som varje beslutsinstans, det yttersta ansvaret för att ulredningen ärtillfyllest innan ärendena avgörs. Del är emellertid lämpligt all liksomhittills ha en beredande instans som mottar ansökningar om indelningsänd- Prop.1978/79:157 59 ringaroch som ser lill atl den utredning som behövs i ärendet blir verkställd. 1likhet med kommittén finner jag att dessa uppgifter lämpligen bör anförtroskammarkollegiet. Jag fäsler mig särskili vid au indelningsärendena är enförhållandevis liten ärendegrupp, vilket lalar mol att splittra upp dem påfiera myndigheter. Genom den föreslagna ordningen i fråga om beslul ochutredningsansvar i indelningsärenden bibehåller man således en samladerfarenhet av sådana frågor hos kammarkollegiet. Inte minst i fråga om dekyrkliga indelningsärendena är della en fördel. Jag förordar således all dennuvarande ordningen behålls och atl kammarkollegiel alliså fortfarande har detövergripande ulredningsansvaret i alla indelningsärenden. Vadjag nu sagt utesluler givelvis inle all länsstyrelserna aktivt deltar i självautredningsarbelel. förekommer det inte så ofta all detöverlämnas ål länsslyrelsen alt verkslälla ulredning i indelningsärenden. 1likhet med kommittén och fiera remissinstanser anser jag att detta förhållandebör ändras. För länsstyrelsernas medverkan i ulredningen om indelningsfrågorlalar slarkl deras befallning med länsplaneringen. 1 det ulredningsarbele somligger lill gmnd för länsplaneringen får man fram etl material, som i slorutsträckning ocksä bör kunna användas vid utredningar om indelningsändring.Länsstyrelsernas kännedom om de lokala förhållandena bör givetvis också tastill vara. Länsslyrelserna bör alllså enligl min mening få en framträdande rolli utredningsarbetet. De kunskaper och den erfarenhel som länsslyrelsernabesitter bör därvid i hög grad kunna utnyttjas. Del är dä vikligt all länsslyrelsernakommer in i utredningsarbelel på elt så tidigl stadium som möjligl. Jag ser deldärför som självklart all kammarkollegiet, som ansvarig myndighet, samrådermed resp. länsstyrelse om val av uiredningsform. 14-10§§ finns bestämmelser om kommunernas inbördes ekonomiska förhållanden vjden indelningsändring. Nären hel kommun läggs samman med en annan kommun, övergår dess tillgångar ochförbindelser direkt på grund av beslämmelsen i 4 § lill den ökade ellernybildade kommunen. Någon särskild reglering mellan kommunerna behövs därförinte. Vidalla andra typer av indelningsändringar, dvs. överföringar av områden ochdelningar av kommuner, skall de ekonomiska förhållandena mellan kommunernaordnas genom reglering, om del är nödvändigt. Regleringen fastställs avregeringen i samband med beslutet om indelningsändring. Möjlighet finns dockför regeringen alt bestämma alt regleringen skall verkställas senare, om del ibesluiei anges i vilken ordning och enligl vilka grunder detta skall ske (6 §första stycket). Beträffandegalor, torg och andra allmänna platser finns i 5 § och 6 § första stycketbestämmelser som innebär atl sådan allmän mark även utan särskild 1978/79:157 60 regleringövergår lill den kommun inom vars område marken efter indelningsändringenkommer att ligga. Genomekonomisk reglering kan kommunala tillgångar och förbindelser tilläggas enderaav de ändrade eller nybildade kommunerna eller fördelas mellan dem på etl sättsom framstår som skäligt med hänsyn till fördelningen i dess helhet. Därvidskall hänsyn las lill skatleunderiag, invånarantal eller annat förhällande somkan anses besiämmande för det utbrutna områdets eller del återståendekommunområdels andel i den gamla kommunens tillgångar och förbindelser (6 §andra slyckel). ÖverfiyUning eller uppdelning av förbindelse får dockinle ske ulan fordringsägarens samtycke (6 § Iredje stycket). 1 7§ finns beslämmelser om hur vissa tillgångar och förbindelser bör utskiftas.Såviu möjligl skall fast egendom som uteslutande eller huvudsakligen är avseddför vissl område samt inventarier som hör lill egendomen tilläggas den kommunsom området kommer att tillhöra. Skuld mol säkerhet av inteckning i egendom somtilldelas viss kommun skall om möjligt övertas av samma kommun. Enligl8 § bör utjämning ske med pengar, om den ena kommunen har fåll en siörre del avtillgångarna eller förbindelserna än som skäligen kan anses belöpa på dennakommun med hänsyn till fördelningen i övrigl. Näringen ekonomisk reglering sker eller när regleringen endasi omfattar vissatillgångar eller förbindelser, behåller var och en av kommunerna enligt 9 § sinegendom bortsett från allmän mark, som enligl 5 § alltid övergår till denkommun där marken kommer atl vara belägen. I 10§ finns beslämmelser om särskilt bidrag frän den ena kommunen lill den andra.Genom ekonomisk reglering kan bestämmas alt en kommun, som får sin ekonomiskaslällning försämrad genom indelningsändringen ulan atl delta kan anses uppvägasav den befrielse från ekonomiska förpliklelser som kommunen vinner, skallerhålla bidrag av den andra kommunen. Bidrag kan ocksä bestämmas om en kommuntill följd av indelningsändringen får kosinader för alt ordna sin förvaltninglill vilka den andra kommunen skäligen bör bidra. Bidraget kan bestämmas altutgå på en gång eller under en viss övergångstid. 1praxis har kommunerna tillerkänts avsevärd avtalsfrihet i fråga om denekonomiska regleringen vid indelningsändringar. Regleringarna har särskiltunder senare år ofta skett genom att kommunerna träffat avtal som sedanfastställts av regeringen. Beslämmelsernaom ekonomisk reglering är utformade med utgångspunkt i en uppdelning av denkommunala förmögenheten i finansförmögenhet och förvaliningsförmögenhet. Medfinansförmögenhet avses t. ex. pengar, värdepapper och fasligheler, för vilkasdisponerande inte gäller särskilda bestämmelser. Förvaltningsförmögenhet äricke inkomstbringande egendom såsom kommunalhus, skolor, förskolor,ålderdomshem m. m. Förvaliningsförmögenhet som uteslutande eller huvudsakligenär avsedd för etl överflyttnings- Prop.1978/79:157 61 områdehar i praxis brukal fä överläs ulan ersättning. 1 de avtal om ekonomiskreglering som slutits mellan kommuner och som regeringen fastställt undersenare år har emellertid denna princip frängälls. All slags egendom har i dessafall gelts ett värde, i allmänhel del bokförda värdet. Delta gäller ävenbelräffande allmän mark. Ifråga om omfallningen av den ekonomiska regleringen lillämpas ivä olikaprinciper. När elt mindre område flyllas från en kommun lill en annan omfaltarregleringen i allmänhet endasi den kommunala egendom och de förbindelser som ärbelägna i eller direkl kan hänföras till överflyttningsområdet. Ersättningenför entillgång eller förbindelse som därvid förs över till en ny kommun brukarbestämmas till det bokförda värdet. Om överföringsområdet däremoi är av siörreomfaltning eller om indelningsändringen innebär all en kommun delas så all enny kommun bildas, fördelas kommunens samtliga tillgångar och förbindelsermellan kommunerna enligt den nya indelningen. Fördelningen sker som regel iförhållande till det taxerade skatteunderiaget i de olika delarna av den kommunvars förmögenhet skall fördelas. Indelningslagskommillénkonslaterar alt beslämmelserna om ekonomisk reglering i är myckel allmänlhållna. Frågan om när sådan reglering skall ske har därför i stor utsträckningfält överiämnas åt praxis. a. mol bakgrund av förslagel om delegering avbeslutanderätten belräffande vissa indelningsändringar som inle föranlederekonomisk reglering anser kommittén all de fall när ekonomisk reglering skallske närmare bör anges i lagtexten. Kommittén föreslär beslämmelser av följandeinnebörd. När en kommun delas, skall de inbördes ekonomiska förhållandenamellan kommunerna enligt den nya indelningen alllid regleras. Ekonomiskreglering skall också ske när en del av en kommun förs över lill en annankommun, om någon tillgång eller förbindelse som kan hänföras lill dendelen bör föras över till den andra kommunen eller om det finns särskilda skällill reglering. Kommitléns förslag har i allmänhel godtagits avremissinstanserna. i föreslår dock enlagleknisk ändring av bestämmelsen om ekonomisk reglering vid överföring av endel av en kommun lill en annan kommun. Enligl länsslyrelsen bör bestämmelsenändras så atl del anges alt ekonomisk reglering skall ske så snart någonkommunal tillgång eller förbindelse uiöver vad som sägs i kommitléns förslaglill beslämmelse om övergång av borgensförbindelser m. m. (8 §) bör föras överlill den mollagande kommunen. För egen del kan jag dock inle finna atl ensådan ändring är nödvändig. Kommitténs förslag lill beslämmelse omborgensförbindelser m. m., som jag kommer atl behandla i del följande, innebäratl vissa sådana förbindelser övergår utan särskild reglering. Dessa kangivelvis inte omfattas av begreppel förbindelser som kan hänföras lill viss delav kommunen i den beslämmelse som kommittén föreslår. Jag ansluter mig alllsålill kommitléns förslag lill beslämmelser om när ekonomisk reglering skall ske. Prop.1978/79:157 62 Enviktig utgångspunkt när kommittén utformat sina förslag har varil all denekonomiska regleringen i första hand aren fråga för kommunerna själva.Kommittén föreslär att den avtalsfrihet som kommunerna har getts i praxislagfästs genom en bestämmelse om all regeringen bör fastställa en reglering somkommunerna är överens om. Genom regeringens fastställelse får överenskommelsenen offentligrätlslig karaklär. Kommitténs förslag i denna del har föranlettpositiva uttalanden av flera remissinslanser. Även jag anser del angeläget altprincipen om avtalsfrihet i dessa frågor slås fast i lagtexten. Någraremissinstanser vill dock gå längre än kommittén och förordar en beslämmelsesom ger regeringen skyldighet att fastställa regleringen i enlighel med enträffad överenskommelse. För egen del anser jag att regeringen bör ha möjlighetatl gå ifrån en överenskommelse, om det finns särskilda skäl lill del. Del skulleexempelvis kunna bli nödvändigt för regeringen alt klariägga kommunernas ansvargentemot de kommunalanställda i den ekonomiska regleringen. Jag återkommer idet följande lill frägan om de anställdas förhållanden vid enindeiningsändring. Kommillénföreslär all regleringen liksom f n. skall fastställas när förordnande omindelningsändring meddelas. Nuvarande möjlighet alt bestämma atl regleringen ivisst avseende skall ske senare föreslås inte få någon motsvarighet i den nyalagen. De viktigaste frågorna i den ekonomiska regleringen, t. ex. gmnden fördenna och fördelningen i stort, bör enligt kommittén beslutas somsjälva indelningsändringen. Om någon mindre detalj återstår, avses detla dockinte hindra alt förordnandet om indelningsändring meddelas. Någon särskildbestämmelse härom behövs inte enligt kommittén. Kammarkollegiel anser däremot isitt remissyttrande all en motsvarighet till den nuvarande möjligheten atlbestämma att regleringen i visst avseende skall äga mm senare bör finnas i dennya lagen. Enligt kollegiel kan del vid delning av en kommun vara svårt altredan när regleringen fastställs helt överblicka de framtida konsekvenserna förexempelvis kommunalförvaltningen i den minskade kommunen.