prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Del är självklart all ell konkursansökningsmål ej får kräva merän en kortare lids handläggning sedan gäldenären häktats. I övrigi bör de allmänna reglerna om reseförbud i görastillämpliga på här avsedda säkerhelsålgärder. Detta innebär bl. a. attreseförbud eller häklning omedelbarl skall hävas, när skäl för åtgärden intelängre föreligger och alt den som begärt åtgärden i princip skall slälla säkerhet.Nägon möjlighel för gäldenären atl avvärja reseförbudet eller häktningen genomaU själv slälla säkerhei bör dock, som kommittén , inte finnas. En sakför sig är all själva konkursen i vissa fall kan avvärjas genom alt säkerhetställs (se 5 8 KL). 5.8.4 Kvarstad m. m. när konkursansökan har gjorls Gällande KL medger ej all någon säkerhetsåtgärdbeiräffande gäldenärens egendom vidlas konkursansökan prövas.Kommittén föreslår atl skingringsförbud skall kunna läggas på gäldenärens egendomäven före konkursbeslutet. Beslut om skingringsförbud skall liksom beslul omreseförbud meddelas av konkursdomaren eller, när målel hänskjutits lill rälien,av denna. Fråga om skingringsförbud kan endasl tas upp på yrkande av borgenär.Skingringsförbudel kan enligt förslaget omfatta all gäldenärens egendom ellerdel därav. Beslut om skingringsförbud får meddelas endast om del finnssärskilda skäl. Vid behov kan konkurs- Prop.1978/79:105 248 domareneller rälien enligt förslaget medge undantag från beviljal skingringsförbud.Vad som enligt 15 kap. RB gäller om skingringsförbud i rällegång skall i övrigiha molsvarande tillämpning. Någraremissinstanser anser alt den föreslagna möjligheten till skingringsförbudkommeratt ha begränsad praklisk belydelse. Det förordas att även kvarstad skallkunna komma i fråga. Kommitténsförslag atl skingringsförbud skall kunna läggas på gäldenärens egendom underden lid konkursansökan prövas överensstämmer helt med ett förslag som laglsfram av lagberedningen i betänkandet (SOU 1970: 75) Utsökningsrätt X. Föregen del vill jag först erinra om atl gäldenären enligt 20 8 KL genomkonkursbeslutel förlorar rädigheten över den egendom som hör lill konkursboel.Han kan inte heller åta sig förbindelser som får göras gällande i konkursen.Handläggningen av en konkursansökan kan i vissa fall ta avsevärd tid i anspråk.Anledningen härtill är ofta att gäldenären inte kan nås för delgivning. Delförekommer i viss utsträckning atl gäldenären undanskaffar eller på annal sättundandrar borgenärerna egendom under liden innan konkursansökningen prövas.Bestämmelserna om gäldenärsbrott och återvinningsreglema ger skydd förborgenärerna mot sådana otillböriiga förfaranden från gäldenärens sida. Detlaskydd är emellertid inte tillräckligt. Enligt min mening bör sålundakonkursansökningen i vissa fall vara tillräcklig gmnd för all inskränkagäldenärens rådighet över sin egendom. Emellertid anserjag i likhel med någraremissinsianser all det av kommittén föreslagna skingringsförbudel i vissa fallinte är ett tillräckligt verksamt medel mol en gäldenär som misstänks ämnasabotera ett kommande konkursförfarande. skingringsförbud verkställs genomdelgivning, vilkel i hög grad begränsar detta tvångsmedels användbarhet idelta sammanhang. Jag anser därför alt det dessutom bör vara möjligt alt ivissa fall belägga gäldenärens egendom med kvarstad som avseshär. till lagrådel remitterade förslaget till ulsökningsbalk harupptagits bl.a. regler om verkställande av kvarslad och annan säkerhetsåtgärd.Förslaget ulgår från alt säkerhelsåtgärdema kvarstad och skingringsförbudskall föras samman till ett institut, kallat kvarstad. Jag beräknar atl förslaglill särskilda regler härom skall framläggas i samband med all förslag tillföljdändringar föranledda av ulsökningsbalken läggs fram. Följdlagstiftningenavses liksom själva balken träda i krafl . Jaganser behovei av regler som ger möjlighel att inskränka gäldenärens rådighelunder konkursansökningsskedel vara så framträdande att förslag härom bör läggasfram redan nu utan atl man avvaktar förslaget om ett nytt kvarstadsinslitut,som inrymmer det nuvarande skingringsförbudel. Jagföreslår alltså att i KL nu införs regler som ger möjlighet atl ingripa medkvarstad och skingringsförbud beiräffande gäldenärens egendom när Prop.1978/79:105 249 konkursansökan inte genast bifalls. 1 överensstämmelse medvad kommittén har föreslagit i fråga om skingringsförbtid bör beslut ömkvarslad eller skingringsförbud få meddelas av konkursdomaren eller rätten ochfömtsätta yrkande av borgenär. En försia fömtsättning för atl kvarslad ellerskingringsförbud skall få meddelas bör vara att borgenären har visat sannolikaskäl för alt konkursansökan skall bifallas. bör uttryckligen anges ilagtexten. I denna bör som ytterligare förutsäitning anges att del skäligen kanbefaras atl gäldenären undandrager egendom. Vidare bör krävas alt åtgärden i del enskilda falletframstår som särskilt angelägen. Som exempel kan nämnas atl gäldenären står ibegrepp all sälja värdefull egendom. Kvarstad eller skingringsförbud skallsåledes inte ingå som ell normall led i förfarandet. Vad jag nu har sagt börmarkeras genom att i lagtexten uppställs krav pä atl särskild anledning tillålgärden föreligger. Regleringen om kvarstad och skingringsförbud kan i övrigtfå formen av hänvisning till reglema om molsvarande åtgärder i 15 kap. om atl gäldenären skall beredas tillfälle all yttra sig, om detlämpligen kan ske, bör dock las upp i KL. 5.S.5 Giltighetstid för säkerhetsåtgärd En särskild fråga är om ell förordnande om reseförbudeller kvarstad eller skingringsförbud bör kunna bestå efter det attkonkursdomaren eller rälien har meddelal beslul med anledning av konkursansökningen.Innebär beslutet att gäldenären försätts i konkurs, finns inget behov av altförordnandet består. Konkursbeslutel går i verkställighet utan hinder av atländring i beslutet söks (25 8 KL). Delta medför atl gäldenären mister rådighetenöver egendom som ingår i konkursboet. Vidare får konkursbeslulel den verkan atlgäldenären automatiskt underkastas förbud atl resa utomlands under liden framlill dess att konkursbouppteckningen har beedigats. Om gäldenären har lämnalifrån sig sitt pass, bör konkursdomaren dock efter konkursbeslutetvara skyldig alt pröva om gäldenären skall återfå passet eller ej. Ärgäldenären häktad när konkursbeslulel meddelas, bör konkursdomaren ellerrätten i samband med detta beslul pröva om gäldenären fortfarande skall varahäktad. I anslutning till regleringen om reseförbud under konkurs m. m. börmeddelas föreskrifter om här avsedd prövningsskyldighet. För del fall all konkursansökningen ogillas kan det enligtkommittén finnas skäl atl låta ett reseförbud beslå i avvaktan på att beslutetom avslag pä konkursansökningen vinner laga kraft, om frågan om gäldenärens försättandei konkurs är särskilt tveksam. En motsvarande ordning föreslås gällabeiräffande det föreslagna skingringsförbudel. Kommitténs uppfattning har vadgäller reseförbud kriliserals av några remissinstanser. Dessa menar att ettreseförbud alllid skall hävas om konkursansökningen 1978/79:105 250 Jag delar dessa remissinstansers mening. Det voreslötande om gäldenären trots atl konkursansökningen ogillals skulle kunna ensför en korlare tid vara underkastad förbud all resa utomlands. Delsamma gällergivetvis häklning. Inte heller beträffande kvarslad eller skingringsförbudanserjag tillräckliga skäl finnas för all ålgärden skall beslå sedan konkursansökanhar ogillals. Med hänsyn lill vad jag nu har sagt förordarjag allgiltigheten av här avsedda förordnanden skall begränsas atl gälla under denlid konkursansökningen prövas av konkursdomaren eller rälten. Kommittén föreslår vissa ändringar i reglema om edgång ikonkurs. I fråga om den bouppieckningsed som alltid skall avläggas avgäldenären föreslås särskilda regler för det fall gäldenären är juridisk personmed flera ställföreträdare. Förslaget utgår från all alla slällförelrädare ärskyldiga atl avlägga ed. Slällförelrädare vars edgång saknar belydelse förboulredningen skall emellertid kunna befrias från skyldigheten att avlägga ed.Det skall enligt förslaget ankomma pä förvallaren atl avgöra om viss ställföreträdarebör undgå edgångsskyldighel. Kommittén framhåller atl frågan om gäldenärens skyldighetatt avlägga bouppteckningsed har nära samband med gäldenärens skyldighet allnärvara vid bouppteckningsförrätlning och därvid uppge boel under edsförpliktelse.Kommittén föreslår alt frågan om vilka ställföreträdare för juridisk person somskall medverka vid bouppteckningen löses i överensstämmelse med kommitténsförslag i fråga om edgången. Kommitténs förslag berör också frågan om i vilkenutsträckning andra personer än gäldenären (och gäldenärens eventuellaställföreträdare) skall avlägga ed. F.n. är vissa närslående och anslälldaskyldiga atl på yrkande avlägga bouppteckningsed, dvs. ed av samma slag somskall avläggas av gäldenären. Annan är edgångsskyldig bara under fömtsättningatl han haft hand om egendom som ingår i boet. Han är på yrkande skyldig altuppge vad han har haft hand om och beediga denna uppgift. Det är då inte frågaom atl beediga bouppteckningen. Kommittén påpekar alt del i lillämpningen uppmärksammalsatl en styrelseledamot i ett aktiebolag genom att avgå strax före konkursen kanundgå den mer omfatlande edgångsplikl som åvilar gäldenären. Den som har avgåttkan endast åläggas atl beediga uppgift om egendom som han haft hand om, däremotinte uppgifi om exempelvis skulder i boel. Kommittén anser att reglema om edgångsplikl för annan ängäldenären bör göras mera vidsträckta och flexibla än f.n. Sådan personföreslås bli generellt skyldig att på yrkande av förvaltaren eller borgenäravlägga bouppieckningsed eller beediga viss uppgift i bouppieckningen, om del 1978/79:105 251 kan antas alt sådan edgång är av betydelse förboulredningen. Något krav på all vederbörande har haft hand om egendom bör inteiippslällas. Bland dem som bör kunna åläggas edgång enligt förslaget nämnerkommittén fömtvarande ställföreträdare för gäldenär som är juridisk person,anslällda hos gäldenären och närstående lill denne. Kommitténsförslag i fråga om edgång i konkurs m.m. har godtagits av samtliga remissinsianser.Även jag ansluler mig till förslagen. Som några remissinsianser har framhållillillgodoser de av kommittén föreslagna ändringarna ett praktiskt behov.Särskilt värdefullt ärdet enligt min mening atl en förutvarandeslällförelrädare för gäldenären, t.ex. avgången styrelseledamot ellerverkställande direktör, kan åläggas skyldighet att beediga bouppieckningeneller del därav. Skäl saknas all för förutvarande ställföreträdare införa entidsgräns motsvarande den som skall gälla i fråga om reseförbud m.m. I gällande KL föreskrivs ett relativt omständligtförfarande för prövning av frågan om edgång av annan än gäldenären (93 8 tredjesiycket KL). I och för sig synes del befogal att byta ul det nuvarandeförfarandel mot ett enklare, särskilt som de nya bestämmelsema kan väntas få envidare praklisk lillämpning än gällande regler. Jag föreslår dock inte nu någraändringar i förfarandet. Frågan härom får las upp i samband med den allmännagenomgång av reglema i KL som bör ske i en sista etapp av konkursrättensreformering (se avsnilt 5.1). Kommittén lägger fram vissa förslag till ändringar ireglerna om ersättning vid inställelse hos konkursdomaren m.fl. Ändringama,som bl.a. går ul på all även annan än gäldenären skall ha rätt till ersättningför inställelse, har godtagits vid remissbehandlingen. Även jag finnerändringama välmotiverade. 5.9 Kostnader för reformen Enligt kommittén kommer tillsynsuppgiftema atl krävaresursförstärkningar hos kronofogdemyndighetema. Några beräkningar i deltahänseende läggs dock inte fram. Även hos RSV krävs enligt kommitténresursförstärkningar för att verket skall kunna fullgöra sina uppgifter somcentralt organ för service, information och utbildning. Kommittén fömtsätter att staten i allt väsentligt kommeratt få täckning för tillsynskostnadema i ordinär konkurs genom att konkursbonasmedel las i anspråk. Delta fömtsätter dock att avgiftema för tillsynen bestämsmed den utgångspunkten all staten skall få full kostnadstäckning. För egen del vill jag betona atl kostnadsberäkningarnamed nöd- 1978/79:105 252 vändighetmåste bli osäkra. Bl.a. är del svårt atl bedöma den framtida konkursfrekvensen. Statensvarar f.n. för konkurskoslnader i samband med de allra flesta faltigkonkurser.Del rör sig här främst om koslnadema för god man när staten har ansökt omkonkursen och för kungörelse m.m. i de fall då dessa kostnader inte kan tas ulur boet och annan borgenär än staten inte skall svara för dem. HärtiU kommeratt del i liUgångslösa konkurser som uppstår på ansökan av gäldenär ofta ärjurist vid allmän advokatbyrå som släller sig lill förfogande som god man. Delblir därmed ytterst det allmänna som bär koslnadema för konkursen. 1975/76:210 uppskattades statsverkets nuvarande kostnadsansvar förmindre konkurser till drygl 1,5 milj. kr. Denna uppskattning utgickfrån kostnadsläge och från antalet avslutade konkurser. Enligtmin mening är det motiverat atl räkna med alt statens kostnader för god man ide fall staten har varil sökande nu uppgår lill omkring 1,5 milj. kr.Kostnadema för de aUmänna advokatbyråemas nyssnämnda engagemang ifattigkonkursema torde kunna uppskattas till 300-400.000 kr. ordning för kungörande i bl.a. konkursärenden gäller sedan den 1 januari1978 (se prop. 1975/76:63, KU 1977:45, rskr 1977:336 samt SFS 1977:654 och675). Några säkra uppgifter om hur stora kungörelsekostna-dema i konkurs f n.är finns inte men sannolikt uppgår kostnaderna vad gäller fattigkonkursertotalt till högsl 1 milj. kr. Härav torde staten få svara för den allrastörsta delen. Jag beräknar därför statens kostnader i detta avseende tillomkring 1 milj. kr. Statensnuvarande ansvar för konkurskostnader kan på grund av del anförda uppskattastill närmare 3 milj. kr. Dennu akluella reformen torde huvudsakligen av två skäl medföra nya koslnader förslalen. Den nya tillsynsordningen medför behov av resursförstärkningar hos dekronofogdemyndigheter som skall anförtros Ullsynen och hos RSV. Vidare tarstaten på sig ett ansvar för förvaltningskostnaderna i konkurs, när dessa intekan tas ul ur boel eller av annan borgenär än staten. RSVhar utfört beräkningar av kostnadema för de förstärkningar i fråga om personalm.m. som tillsynsuppgiftema kräver hos kronofogdemyndighetema och RSV. Härvidhar RSV kommit fram till en ökad åriig kostnad på gmnd av tillsynsverksamhetenpå drygt 2 milj. kr. Till detta kommer vissa initialkostnader i samband med attreformen sätts i kraft. Kostnadernaför tillsynen skall som tidigare nämnts las ut ur boet, när dess tillgångarförslår. Äv den av mig föreslna regleringen av kostnadsansvaret följer alt vidbrist i boet den borgenär som ansökt om konkursen i vissa fall får slå förtillsynskostnaden eller del därav. Staten kommer alltså inte alt ensam få ståför tillsynskostnaderna, i den mån de inte kan tas ul ur boet. 1978/79:105 253 Ersättningen till staten för tillsynskostnadema bör enligtvad jag har anfört ej bestämmas av konkiirsdomaren utan bör gmndas påbestämmelser som meddelas av regeringen. Ersättningen bör bestämmas så atlslalen får täckning för sina kostnader för tillsynen. När detgäller förvaltningskostnadema för de mindre konkursema räknar jag liksomdåvarande departementschefen i prop. 1975/76:210 med att dessa lill drygt 50%bör bli läckta av konkursbona eller enskilda borgenärer. De sammanlagdakostnadema för förvaltningen i dessa konkurser kan beräknas till ca 7 milj. kr.Till övervägande del avser summan advokatarvoden. Man kan räkna med attstatsverkels kostnadsansvar i denna del begränsar sig till ca 3,5 milj. kr. Om man drar av de nuvarande koslnadema, som enligt vad jag lidigareharangett uppgår till ca 3 milj. kr., blir kostnadsökningen för statens delhögst . Till frågan om vilka resurser som kronofogdemyndigheternaoch RSV behöver för all fullgöra sina nya uppgifier ålerkommer jag i kommandebudgetproposition. Frågan är härefter vilken ekonomisk betydelse denföreslagna reformen kommer atl få för konkursborgenärernas del. Ser man förstpå de ordinära konkursema innebär reformen alt förvallamas ställning förstärkssamtidigt som deras kvalifikationer höjs, all rätlens ombudsman somtillsynsorgan ersätls av kronofogdemyndighet och att en del konkurser överförstill den enklare handläggningen. Vidare skall konkursdomaren i vissa fall kunnauppdra åt lämplig person alt biträda med råd vid förvaltningen eller medföriikningsuppgifter. Det är antagligt att reformen även med beaktande av dekoslnader som skall las ul ur bona kommer att medföra ett visst ökal utrymmeför utdelning både i de konkurser som i fortsättningen skall handläggas somordinär konkurs och i de ordinära konkurser som förs över till mindre konkurs. När del gäller övriga konkurser som skall handläggas sommindre konkurs torde dessa visserligen genomsnittligt bli mer kostnadskrävandeän nuvarande fattigkonkurser. Häremot slår dock de ekonomiska vinster som deteffektivare förfarandet bör medföra. Detta medför att borgenärskretsen börkomma i bättre ställning. Hur stora belopp det här rör sig om är svårt attnärmare ange. Som jag tidigare (avsnilt 5.7.1) angeti räknar jag emellertid medatt staten som den i allmänhet störsla borgenären kommer att tillförasbetydande medel. Det är angeläget att den nya ordningen för förvaltning ochtillsyn i konkurs träder i kraft så snart som möjligl. De nya reglerna lordedock kräva ett omfattande förberedelsearbete, framför allt när det gäller tillsynen.Bl.a behövs insatser för information och utbildning. Med hänsyn till detanförda förordarjag alt reformen får träda i kraft . 1978/79:105 254 Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom justiliedepartementel upprättatsförslag lill 1. lag om ändring i konkurslagen(1921:225), 2. lag om ändring i jordabalken, 3. lag om ändring i lagen(1921:244) om utmälningsed, 4. lag om ändring i lagen (1956:217) om vissa kreditinrättningars konkurs, 5. lag om ändring i lagen(1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs, 6. lag om ändring i lagen (1971:494)om exekutiv försäljning av fast egendom, 7. lag om ändring i lagen(1971:500) om exekutiv försäljning av luftfartyg m.m., 8. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429). Förslaget under 5 harupprättals i samråd med chefen för . Förslagen börfogas till regeringsprolokollel i detla ärende som bilaga 3. 6.1Förslaget till lag om ändring i konkurslagen (1921:225) Lagförslagetinnefattar dels genomgripande ändringar av nuvarande bestämmelser omförvaltning och lillsyn (3 kap.), gäldenärens skyldigheter (4 kap.) ochfatligkonkurs (9 kap.), dels vissa ändringar och tillägg i övriga delar avlagen. Jag har tidigare (avsnitt 5.1) framhållit att förslaget i formelltavseende är ell provisorium och att en mer genomgripande överarbetning avlagen i systematiskt och språkligt avseende bör göras i en avslutande etapp ireformeringen av konkurslagstiftningen. Jagföreslår i överensstämmelse med kommilléförslagel ny lydelse av mbrikema lill 3och 4 kap. enligt följande: "Förvallning och tillsyn" (3 kap.) och"Gäldenärens skyldigheter m.m." (4 kap.). Vidare föreslårjag atlrubriken till 9 kap. får följande nya lydelse: "Handläggning av mindrekonkurs, m.m.". 138 I andra slyckel av paragrafen har upptagils en ny bestämmelse, som harberörts i den allmänna motiveringen (avsniii 5.7.2). Enligt den nya bestämmelsenfår föreläggande enligt paragrafens försia stycke, dvs. föreläggande förgäldenären att inkomma med förklaring över borgenärs konkursansökan, innehållaåläggande för gäldenären atl inkomma med upplysningar som är av belydelse förfrågan i vilken form konkursen skall handläggas (se 18 a 8). Skyldighet atl geupplysningar skall dock åläggas gäldenären endast när anledning till del finnsoch skall fullgöras endast för det fall atl gäldenären medgerkonkursansökningen. Ett faU då det kan vara obehöv- Prop.1978/79:105 255 ligtalt infordra upplysningar från gäldenären är när konkursansökningen har gjortsav kronofogdemyndighet. 1 della fall torde konkursdomaren oftast fåtillräckligt underlag för sin bedömning av frågan om handläggningsform genomde upplysningar som lämnas av kronofogdemyndigheten. Som framgått i denallmänna motiveringen skall myndigheien vara skyldig alt lämna uppgifier iangivel hänseende i sin konkursansökan. Detär tydligt alt de upplysningar som avses i andra slyckel liksom förklaringenskall inges lill konkursdomaren. Någon föreskrift om när upplysningarna senasiskall lämnas ges inte i lagen utan tiden bestäms av konkursdomaren. Lämpligenbör upplysningarna ges i samband med förklaringen över konkursansökan. När gäldenären bestriderkonkursansökningen eller underlåter atl förklara sig skall målel enligt 14 SKL hänskjutas till rälien. Man lorde kunna räkna med att uppgifter som är aviniresse för konkursdomarens prövning av frågan om handläggningsform lämnas vidhandläggningen i rälten. Närmareföreskrifier om åläggande enligt andra siycket får tas in i KF. Tredjeoch fjärde slyckena i paragrafen är likalydande med andra och Iredje slyckena igällande 13 8. 14a 8 Paragrafen, som ej har någon motsvarighel i gällande räll, innehållerbestämmelser om kvarstad och skingringsförbud när konkursansökan är föremålför prövning. Bestämmelsernahar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitten 5.8.4 och 5.8.5). förevarande paragraf angiven gmndfömtsättning för atl kvarslad ellerskingringsförbud skall få läggas på gäldenärens egendom är atl det finnssannolika skäl för bifall lill konkursansökningen (jfr 15 kap. 1 8 RB).Ytteriigare krävs all del skäligen kan befaras all gäldenären undandrageregendom och atl särskild anledning lill säkerhetsåtgärd förekommer. Bifallskonkursansökningen genasl, saknas givetvis anledning att tillämpa paragrafen. Beslulom kvarstad eller skingringsförbud meddelas av konkursdomaren eller, när målelhänskjutits lill rätten, av denna. Beslutet gäller i avvaktan på altkonkursansökningen prövas. Fråganom säkerhetsåtgärd kan enligt 14 c 8 endast prövas på yrkande av borgenär. Detankommer i princip på borgenären atl visa all fömtsättningar för den begärdaåtgärden finns. Vid prövningen av om särskild anledning förekommer får bl.a.beaktas vilket behov gäldenären har av egendomen. Som i den allmännamotiveringen skall här avsedda åtgärder inte utgöra ett normalt led ikonkursansökningsförfarandel. Kvarsladeller skingringsförbud kan avse all gäldenärens egendom. Ingenting hindrar dockalt åtgärden begränsas lill viss egendom eller lill egendom av visst angivetvärde. Däremot bör inte föreskrivas att ålgärden skall avse viss kvotdel avgäldenärens egendom, efiersom detta kan vålla Prop.1978/79:105 256 När det gäller lös egendom är det i aUmänhet inte hellerlämpligt att i beslutet ange vilken egendom som skall omfattas. En sådanföreskrift kan komma i konfliki med den beneficie-prövning som skall göras vidverkställigheten. Det kan också visa sig att ett beslul av del innehållet intekan verkställas t.ex. därför alt egendomen har överiåtiis. Undanlagsvis kan detemellertid finnas skäl atl ange den egendom som skall omfattas, t.ex. när delgäller fartyg, luftfartyg eller annan särskilt värdefull egendom. fall atl gäldenärens bo är mycket omfaitande kan det finnas anledning attförordna om kvarslad på viss värdefull egendom och om skingringsförbud påresten. Vidare bör framhållas att möjligheten att begränsa kvarstad ellerskingringsförbud lill att avse viss egendom eller egendom av vissl värde inteär avsedd att utnyttjas för att inskränka säkerhetsåtgärden till det värde sommolsvarar gäldenärens skuld till den borgenär som har begärt åtgärden. Iprincip bör även andra förekommande skulder läckas. Hur omfattandesäkerhetsåtgärden skall vara beror i första hand på vad som yrkas avvederbörande borgenär. Det ankommer på borgenären atl lämna uppgifi om vilkafordringar som fömtom borgenärens egen fordran finns mot gäldenären. Detligger dock i sakens natur att endast ungefärliga uppgifier kan krävas på dennapunkt.