prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — : Kommittén har som skäl för atträttens ombudsman bör ersättas av kronofogdemyndigheten främst åberopat att detkan riktas invändningar av principiell art mot en ordning enligt vUken bådeförvaltaren och den som i första hand skall kontroUera dennes verksamhet äradvokaler. Kommittén ansluter sig härvid till ett av JK vid en inspektion 1973gjort uttalande enligt vilket det är ägnat att minska ombudsmannainstitutionenseffektivitet om advokat har uppgiften att öva tillsyn över en kollegasförvaltarskap. De invändningar som kan riklas mot atl såväl förvallarensom rättens ombudsman är advokater kan enligt tingsrättens uppfattning ej ansesväga tyngre ur principiell synpunki än invändningama mot att kronofogdemyndigheten,som har till uppgift all i konkurs tillvarata statens intresse som borgenär,skall fungera som tillsynsorgan. Att kommittén bedömer denna invändningsom beaktansvärd framgår därav atl kommittén funnit det lämpligt attkronofogdemyndighetens uppgifter inte handläggs av samma tjänstemän som sköterindrivningsuppgifterna, inbegripet tillvaratagande av statens rätt i sambandmed konkurs (s. 133), och alt kommittén på grund härav förordar all det hosvarje kronofogdemyndighet om möjligl upprättas en särskild enhet ellerliknande för lUlsynsuppgifterna (s. ). Vid har som rättensombudsman regelmässigl förordnats någon av tre advokater, som ansetts särskiUlämpade för uppgiften. Dessa har ej förordnats som förvaltare. TiU förvaltarei konkurserna har så gott som undantagslöst utsetts advokat. Tingsrätten haricke iakttagit något tydande på att detta lett till att rättens ombudsmän tagitobehöriga hänsyn utan dessa synes handha sina uppgifter med erforderligsjälvständighet. Del har visserligen sällan förekommit att starkaremeningsmotsättningar mellan rätlens ombudsman och förvallare kommit i dagen.Tingsrätten har sig emeUertid bekant fall där rätlens ombudsman med krafthävdat annan uppfattning än förvaltaren och den sistnämnde nödgats ändraståndpunkt. I arvodesfrågor har det exempelvis förekommii atl förvallare eftersamråd med rätlens ombudsman reducerat sitt ursprungliga anspråk betydligt.Tingsrätten har ej heller i andra hänseenden än det behandlade haft någranegativa erfarenheter av det sätt på vilket ombudsmännen utövat tiUsynen över Prop.1978/79:105 503 konkursförvaltarna.Systemet synes ha fungerat väl. Kommittén har ej heller påvisat att deltaskulle varil förenal med några prakliska olägenheter. Tingsrätten delar därförden uppfattning lagberedningen givit uttryck åt, när den i sitt betänkandeUtsökningsrätt VII (SOU 1968:41 s. 76 f) uttalar att institutet rättensombudsman synes välgrundat. Någotmer uttalat behov av ett sådani permanenl och mer ulbyggt kontrollorgan somkommittén föreslagit torde ej föreligga. Mol inrättandet av ett dylikt talar defarhågor man kan hysa för alt det skall leda till minskad smidighet och ökadbyråkrati. Tingsrätten anser atl tillräckliga skäl ej framkommil för atträttens ombudsman bör ersättas av ett sådant tillsynsorgan som kommitténföreslagit. Omen reform i huvudsak efter de av kommittén föreslagna riktlinjerna skullegenomföras, synes det tingsrälten tveksamt om uppgiften som tillsynsorgan böranförtros kronofogdemyndigheten och detta ej blott av principiella skäl. Detkan bl.a. ifrågasättas om myndigheten besitter den praktiska erfarenhetbeträffande näringslivets problem och affärsjuridiska frågor som är önskvärdoch om myndigheien är särskilt väl lämpad som rådgivande organ. Det synestingsrätten som om ell till länsstyrelse knutet organ vore bättre lämpat för deifrågavarande uppgifterna. har, som i viss mån framgår av denredogörelse som lämnats under 2.4.6 i betänkandet, myckel god inblick i ochomfattande erfarenhet av bl.a. näringsliv och arbetsmarknad i länet. Göteborgstingsrätt: Enligt tingsrättens erfarenhet har systemet med rätlens ombudsmansåsom tiUsynsorgan fungerat väl. Möjligen är förhållandet ett annal vid andratingsrätter. Vid utses någon av två advokater till rättensombudsman i samtliga konkurser. Dessa anlilas aldrig som förvaltare. Ettavskaffande av rättens ombudsman torde vara förenat med de nackdelama attkonkursdomarens inflytande på personvalet försvinner samt attkronofogdemyndigheterna inte torde vara lika lämpliga vid juridisk ochaffärsmässig rådgivning till förvaltama. Med hänsyn till de av kommittén nämndafördelarna med att ha kronofogdemyndigheten som tillsynsorgan vUl tingsrättenemellertid inte motsätta sig förslaget. Det är lämpligt att de personer som förnärvarande anlitas som rätlens ombudsmän i ett övergångsskede knyts till kronofogdemyndigheterna.Del förhåUandet atl kronofogdemyndigheten företräder staten såsom borgenäranser tingsrätten inte uigöra hinder mot att kronofogdemyndigheten anlilas somtiUsynsorgan. Kommitténanför på sid. 142: "TUlsynsuppgifterna har sådan karaktär att de börankomma på juridiskt utbildade tjänstemän. Detta innebär attkronofogdepersonalen i princip bör handlägga dessa uppgifter". Tingsrättenvill påpeka atl det är utomordentligt viktigt atl tiUsynsuppgiftema handläggsav kvalificerad, juridiskt utbildad personal. Boråstingsrätt: Tingsrätten har ingen principiell invändning mot kommitténsuppfattning, att konkursdomaren bör befrias från kontrol- Prop.1978/79:105 504 Praktiska skäl torde dock tala för att konkursdomaren bibehåller denyttersta kontrollen av konkursförvaltningen, eftersom del inte gärna kanifrågakomma atl konkursdomaren hell passivi skall godlaga sådana brister iförvaltningen, som kan uppmärksammas vid den handläggning av konkursema somäven enligt kommitténs förslag skall ankomma på konkursdomaren. Tillrättens ombudsman brukar utse en äldre, erfaren advokat ellerannan lämplig person, t.ex. en pensionerad tjänsteman med juridisk utbildning.Tingsrätten kan inte generellt dela juslitiekanslems av kommittén återgivnauppfattning (s. 128) alt det kunde vara ägnat atl minskaombudsmannainsttlutionens effektivitet som kontrollorgan, om advokat hadeuppgiften att öva tillsyn över en kollegas förvaltning. Farhågor i dennariktning behöver enligt tingsrättens mening hysas endast om advokateromväxlande utses till ombudsman och förvaltare. Tingsrätten utser emeUertidför sin del till rättens ombudsman endasl advokal som förklarar att han intelängre ämnar mottaga uppdrag som förvaltare. Erfarenhetema av det nuvarandesystemet med en rättens ombudsman anser tingsrätten vara mycket goda, och delbör därför föreligga starka skäl för atl avskaffa det. Fråganom tillsynsorganel sammanhänger uppenbarligen starkt med den ovan nämnda fråganom den ökade självständighet som kommittén vUl tillerkänna förvallaren. Ävenom kommUténs önskemål om ökade kvalifikationer hos förvaltaren kan genomföras,är det enligt tingsrättens mening önskvärt att förvaltaren fortfarande iviktiga frågor skall inhämta samtycke från tiUsynsorganet. Inte minst förförvaltaren själv torde det vara av värde att kunna dela sittansvar med en annan erfaren jurist. Även ur kontroUsynpunkt anser tingsrältenemeUertid ett sådant samtycke böra fordras. Vad nu sagts torde tala för atträttens ombudsman behåUs som tiUsynsorgan. förslag att kronofogdemyndigheten skall vara tillsynsorgan talartiU en början principiella skäl av betydande vikt, nämligen attkronofogdemyndigheten då skulle få en dubbel funktion genom att bevaka bådestatens rätt som konkursborgenär beträffande oguldna skatter m.m. och delallmännas intresse av en gentemot skilda borgenärsintressen opartisk tiUsynöver konkursförvaltningen. Här måste oviUkorligen en intressekollisionuppkomma. Även om kronofogdemyndigheten givetvis skulle eftersträva en rimligavvägning meUan dessa delvis motstridiga intressen, är det fara värt attmyndigheten gentemot aUmänheten och enskilda konkursborgenärer inte skuUeframstå som fullt opartisk och neutral i förhåUande tUl de olikaborgenärsintressena. Vad härefter beträffar de praktiska synpunkterna kan detifrågasättas om just kronofogdemyndigheten besitter sådana kunskaper ocherfarenheter att den är lämpligare än nuvarande rättens ombudsmän att handhatillsynen. Detta utesluter givetvis inte att en (pensionerad) kronofogde i detenskilda fallet Prop.1978/79:105 505 justpä gmnd av sina kunskaper och erfarenheter samt personliga egenskaper kan varamycket lämplig som rättens ombudsman. Om myndigheten som sådan skall varatiUsynsorgan uppkommer vidare frågan, hur arbetet med tillsynen skall läggasupp. 1 propositionen 1975/76:210 finns vissa uttalanden som lyder på attuppgifterna kan komma alt delas upp mellan kronofogdepersonal och exekutivpersonal (sid. 189). En dylik splittring av arbetsuppgifterna kan innebära attförvaltarens föreslagna samrådsskyldighet blir svårare att fullgöra an när hanbara har en beslämd person all hålla sig till. Den inom en statlig myndighetofrånkomliga personalomsättningen motverkar också ett smidigt samarbeteförval-lare-lillsynsorgan. Resultatet måsle befaras bli, att man inte uppnården enkelhet och flexibilitet i förvaltningen som kommittén åsyftar. Inte heUerlär några kostnadsbesparingar uppkomma, snarare tvärtom. Pågmnd av vad ovan anförts avstyrker tingsrätten kommitténs förslag atl tiUsynenöver konkursförvaltningen skall överflyttas till kronofogdemyndighetema.Skulle kronofogdemyndighet likväl bli tUlsynsmyndighet, synes del tingsrättennödvändigi atl i enlighet med kommitténs förslag avskaffa reglema om samtyckefrån tillsynsorganet till vissa förvaltningsåtgärder. Eljest måste man befaraatt förvaltningen i många fall skulle bli onödigtvis fördröjd, eftersom detligger i sakens natur att behandlingen av ett ärende i regel måste ta längretid hos en myndighet med dess bundenhet vid bestämda arbetsmtiner än hos enenskild person som rättens ombudsman. Västeråstingsrätt: 1 det nuvarande konkursförfarandet intar RO, med de olika funkfionerhan utövar, en central plats i den organisation som medverkar däri. Kommitténsförslag att RO-institutionen skall avskaffas innebär därför en genomgripandeförändring i konkursförfarandet. Mot ett bibehållande av RO har framför alltanförts dels vissa principiella invändningar sammanhängande med den förkonkursema vanliga situationen all bäde RO och förvaltaren är advokater delsönskemålet om ett permanent och utbyggt kontrollorgan. Enligttingsrättens mening bör ett stäUningstagande till frågan om RO i störreutsträckning gmndas på en utvärdering av den betydelse för en effektiv ochsäker avveckling som RO hittiUs haft och med nya förutsättningar kan beräknasfå vid ett bibehåUande. Tingsrätten har hos dekonkursförvaltare som vanligen anlitats i de vid tingsrättenanhängiga konkurserna inhämtat deras synpunkter på vUket värde de tUlmäterRO-institutionen. De har därvid som särskilt betydelsefuUt framhåUit det samrådsom sker med RO i frågor av juridisk och inte minst praktisk natur samt som sinbestämda uppfattning uttalat atl det är en stor tillgång i avvecklingsarbetetatt ha en skicklig RO med bred erfarenhet och särskilt då avkonkursförvaltning. Tingsrätten har utifrån sin erfarenhet ej någon anledningatt ifrågasätta den bedömning av RO som sålunda framförts. Att beakta är dåockså alt de konkursförvaltare Prop.1978/79:105 506 varserfarenhet på delta sätt kommit tiU uitryck besitter de kvalifikationer att dekommer att anlitas som förvallare även i fortsättningen. Meduigångspunki från alt det är en värdefull medverkan som RO svarar för i detnuvarande konkursförfarandét måsle starkt ifrågasättas om det finns skäl attavskaffa RO-institutionen. När man lar stäUninghärtill är del naluriigtvis viktigt att utgå från all även på RO måste släUaskrav att han är väl kvalificerad för uppgifien. Vid tingsrätten anlilas sedannågra år som RO en advokat och en ombudsman i en av de stora industrierna.Erfarenheterna av deras kvalifikationer är som också framgår av ovannämndauttalanden av konkursförvaUarna goda. På en RO måste ställas krav att han harerfarenhet av och förmåga all bedöma den ekonomiska förvaltning som del blirfråga om i de större konkurserna. Givetvis är det också ett plus om hantidigare själv varit förvallare. Dessa krav i förening med kravet på erforderliginsikl i gällande lag leder naturligt nog ofta till att en RO blir att sökainom advokatkåren. 1 utredningen har pekats på vissa principieHa invändningarsom kan göras mot alt anlita advokat som RO som vilkel vanligen ärfallet advokat också är förvaltare. Enligt tingsrättens mening bör dessainvändningar ej tillmätas alltför stor betydelse. Det bör visserligen ejifrågakomma att advokat växelvis är RO och förvaUare. Men inom de geografiskaområden som mycket väl kan vara större än en domsaga där en RO är att sökatorde det ej möta svårigheter atl finna en advokal som har erforderligakvalifikationer och som dessutom bland sina kollegor intar en sådan ställningatt lämpligheten att anUta honom som RO ej behöver ifrågasättas. Det kannämnas atl den advokal som vid tingsrätten anlilas som RO är ordförande i en avadvokatsamfundets avdelningar. Tingsrätten har också gjort klart alt hans byråej kan påräkna förvaltaruppdrag och att de byråer som anlitas förförvaltaruppdrag ej kan påräkna uppdrag som RO. Närman sedan går atl bedöma vilket tUlsynsorgan en RO eller, som kommitténföreslår, en myndighet och då kronofogdemyndigheten som är lämpligasl för allfrämja en sådan avveckling som man viU eftersträva, är atl beakta atl tUlsynsverksamhetenhar två sidor, en formell och en maleriell. Till den sistnämnda villtingsrätten hänföra den rådgivningsverksamhet i förvaltningsfrågor, somtillsynsorganel avses skola bedriva, men även uppgiften atl fortlöpandeövervaka att förvahningen bedrivs på ell ändamålsenligt sätt och med tillbörligsnabbhet. 1 de konkurser varom här är fråga och där en rad kompliceradeförvaltningsfrågor av praktisk och juridisk natur blir vanligt förekommandebedömer tingsrätten att del måste föreligga ett slort behov för enkonkursförvaltare att kunna inhämta sakkunniga råd. Detla behov minskar intemed att förvaltaren självständigt får avgöra fler frågor . 1 självaverkei torde tillsynsorganets rådgivande verksamhet bli en avdess viktigasteuppgifter. Tingsrätten tvekar inte att anse en RO mera lämpad för denna uppgifiän Prop.1978/79:105 507 den föreslagna myndigheien. Som ledamoten antytttalar praktiska och affärsmässiga skäl för atl uppgifien ej knyts till enmyndighet. Oaktat kronofogdemyndigheten får fömtsältas äga nödigi juridisktkunnande, kan tingsrätten ej finna att tjänstemän vid en statlig myndighetannat än i undantagsfall kan förvärva de insikter i praktisk konkursförvaltningsom en RO med förut angivna kvalifikationer har. Del är förvisso vällovligt atlanordna kurser för ifrågavarande personal men på grund av sakens natur kansådana kurser inte förväntas bli annat än av begränsat värde. Med kommitténsförslag föreligger också risk för en viss byråkratisering och alt därmed önskemålelom en snabb och smidig handläggning ej blir tillgodosett. Vad nu sagts omtillsynsorganets rådgivande verksamhet anser tingsrätten i allt väsentligt hatillämpning även på den malerieUa tillsynen i övrigi. Då del gäller lillsynen i formelll hänseende kan nalurligtnog samma invändningar inte riktas mot en myndighet som tiUsynsorgan. Och detär väl just för dessa tillsynsuppgifter del kan visas på vissa fördelar med etttillsynsorgan, som kan verka för enhetlighet och har tillgång till ett centralorgansresurser. Med de siörre krav som kommer alt ställas på konkurs-förvallarna ifortsättningen torde emeUertid den formella tillsynen få mindre betydelse. Ochvidare bör enligt tingsrättens mening behovet av enhetlighet ej överdrivas.Sålunda synes det, för att anknyta till ett i belänkandet anfört exempel,vikligare att förvaltarberättelsen ger tiUräckligt underlag för bedömning avförhållandena i det särskilda fallet än att den uppfyller föreskrifterna i ettfaststäUt formulär. Enligt tingsrättens mening är förevarande tillsynsuppgifterej av den belydelse och fördelarna med alt de utövas av en myndighet ej såstora atl de motiverar atl lillsynen över konkursförvallningen skall handhas avkronofogdemyndigheten. Om det såsom ovan hävdats ur andra synpunkterframstår som lämpligast alt tillsynen anförtros RO, kan tingsrätten ej se någotskäl atl inte också de ifrågavarande formella tillsynsuppgiftema kan ombesörjasav honom. Såviti tingsrätten har sig bekant har några anmärkningar mot det sättpå vilkel RO fullgjort dessa uppgifter ej framkommit. När man bedömer lämpligt tillsynsorgan kan vidare ejlämnas obeaktad den principiella invändning som kan riktas mot att somtillsynsorgan anlita ett organ kronofogdemyndigheten som i de flesta konkurserföreträder betydande borgenärsinlressen. Och ju mera effektivt en tillsynulövas deslo starkare blir denna invändning. Sammanfattningsvis anser tingsrälten atl tillräckligtbärande skäl för avskaffande av RO ej föreligger. Ett bibehållande av RO torde medföra att vissakontroUuppgifler liksom nu bör ankomma på konkursdomaren. : Mot förslaget i denna del kan enligttingsrättens mening riktas krilik både i vad avser förslagets ändamålsenlighetoch av principiella skäl. Prop.1978/79:105 508 Somtingsrätten här förut uttalat kan en överflyttning av RO:s nuvarandebeslutsfunktioner till förvaltaren anses vara ägnade att tillgodose kraven påeffekiivitei och snabbhet i konkursförvallningen. Den försvagning avkonkursförvaltningen, som avskaffandet av RO:s befallning med beslutsfattandetinnebär, motverkas bl.a. av skärpta kvalifikationskrav beträffande förvaltaren.Det ligger emellertid i sakens natur att konkursförvaltaren, även om hanfyller högt ställda kvalifikationskrav, måste ha stor nytta av alt isvårbedömda situationer som ofta torde uppkomma i en konkursavveckling kunna samråda med någon som besitter erfarenhet på området. Attkonkursförvaltarens beslut fattas på bredast möjliga erfarenhetsbas torde habetydelse ur effektivitetssynpunkt även på så sätt, att borgenärema med vetskapom att förvaltaren samrått med sakkunnigt tillsynsorgan kan förmodas för egendel påkalla mindre ingående samråd i uppkommande frågor. Tillsynsorganetsrådgivande funktion måste enligt tingsrättens mening tiUmälas stor betydelsemed den nu föreslagna beslutsordningen. Mot bakgrund av det sagda kanändamålsenligheten av den föreslagna lösningen starkt ifrågasättas.Kronofogdemyndighetens nuvarande arbetsuppgifter är naturligen inte av den art,att myndigheten kan förväntas besitta såväl sakkunskap som erfarenhetbeträffande sådana rättsliga och affärsmässiga frågor, i vUka möjligheterna tUlett meningsfullt samrådsförfarande framstår som mest angeläget. Mot detföreslagna systemet talar även att detta, enligt kommitténs bedömning, inte kanuteslutas medföra större arbetsinsats och viss kostnadsökning jämfört mednuvarande liUsyn. Motförslaget om kronofogdemyndigheten som lillsynsorgan kan även riklas kritik avprincipiell nalur. I de allra flesta konkurser torde kronofogdemyndighelenföreträda staten som borgenär, främst som skatteborgenär. Härigenom uppkommeren intressekonflikt mellan kronofogdemyndighelen såsom företrädande ettborgenärsinlresse, å ena sidan, och såsom lillsynsorgan i konkursen, å andrasidan. Detta är ägnat att inge betänkligheter med hänsyn lill attkonkursförvaltningens objektivitet kan komma atl sättas i fråga av övrigaborgenärer. Kommittén, som i belänkandet SOU 1974:6 med hänvisning tillintressekonflikten avvisat tanken på kronofogdemyndighel som förvaltare imindre konkurser, anser läget vara ett annat i fråga om lämpligheten somtillsynsorgan. Kommittén hänvisar härvid bl.a. lill atl lillsynsorganel saknarsjälvsiändig beslutanderätt rörande förvaltningens bedrivande och endasl,liksom särskilt berörda borgenärer, skall höras av förvaltaren i viktigarefrågor. Tingsrätten finner kommitténs argumentering föga övertygande. 1sammanhanget kan påpekas bl.a. tillsynsorganets utslagsröst enligt 50 § 3 stlagförslaget vid lika röstetal meUan oeniga förvaltare. Tingsrätten kan inteinse att lillsynsorganet i sådant fall med framgång kan freda sig motmisstankar, låt vara obefogade, om bristande objektivitet enbart med hänvisningtill att den beslutade förvallningsåtgärden urspmngligen föreslagits av annan. 1978/79:105 509 Tillsynsorganet har även i övrigt lillagls sådanauppgifier (jfr "katalogen", bilaga 2 till betänkandet) att del börvara hell frislående från allt borgenärsinlresse. Sammanfattningsvis finner tingsrälten alt förslaget omkronofogdemyndighet som lillsynsorgan inte bör läggas lill grund förlagstiftning. I stället vill tingsrällen förorda att kontrollfunktionenöverlämnas till person advokat eller annan som av konkursdomaren bedöms hade kvalifikationer, vilka gör honom lämplig att fullgöra åliggandena. : förordar i likhet medkommittén att tUlsynen över förvahningen handhas av en slallig myndighei. Någonannan lokal statlig myndighet än kronofogdemyndighet lorde inte komma i fråga.De betänkligheter som eventuellt kan hysas mol att myndigheten kan komma att isamma konkurs uppträda både som tillsynsorgan och som borgenär bör inteöverdrivas. RPS: Olika alternativ för anordnande av en effektivtillsyn kan givetvis tänkas, men kommitténs förslag är ur styrelsens synpunktatt föredraga. Polismyndigheterna har från andra sammanhang vana vid och godaerfarenheter av samarbete med kronofogdemyndighetema. Härtill kommer de skälkommittén framhåller för atl dessa myndigheler bör anförtros tUlsynen. För altdenna skall bli effektiv erfordras atl myndigheterna kan ställa tillräckligtmed välutbildad personal lill förfogande för de nya arbetsuppgifterna.Kommitténs förhoppning att rationaliseringsvinster i samband medkronofogdeväsendels blivande omorganisering skall räcka härtill ochpersonalutökning sålunda ej erfordras kan visa sig vara alltför optimistisk. Bankinspektionen: Inspektionen kan även instämma iförslaget all avskaffa institutionen rättens ombudsman och ersätta denne med enannan form av tillsyn. Kommittén har anfört avgörande skäl för att tillsynsorganelbör vara statligt. Inspektionen anser lika med kommittén all något avgörandehinder inte finns mol all anförtro kronofogdemyndigheten tillsynsuppgiflen.Till undvikande av jävsförhållanden förordar kommittén all del hos varje kronofogdemyndighelom möjligl inrättas en särskild enhet eller liknande för lillsynsuppgifier. Ensådan anordning finner även inspekiionen välbelänkl. Kommittén pekar på de möjlighelersom därvidlag bör finnas hos kronofogdemyndigheterna i , Göleborg ochMalmö. Någon begränsning lill dessa kronofogdemyndigheter föreslås emellertidinte, ulan kommitténs förslag innebär all ell slorl antal kronofogdemyndigheterkommer all ha hand om tillsynen över konkursförvaltarna. Inspektionen vill försin del ifrågasätta, om man inte borde begränsa antalet tillsynsorgan. Deltaskulle även vara till fördel med lanke på det naturliga önskemålet allåsiadkomma likhel i rällslillämpningen. En alternativ lösning, som synes böraövervägas närmare, skulle kunna vara att dessa begränsas 1978/79:105 510 lill att omfatta någon kronofogdernyndighel i varje län.Med en sådan lösning undviks också jävssilualionér lättare. Statskontoret: I likhet med kommittén anser statskontoretatt det inte I finns några avgörande principiella invändningar mot att kronofogdemyndigheterna blir lillsynsorgani konkurs. RSV: RSV biiräder förslaget atl rättens ombudsman (RO)avskaffas. Dennes funklioner i en konkurs är flera. De är inte enbartbegränsade till en konlroUfunklion. Kanske är; de i prakiiken viktigasteuppgifterna istället t.ex. ställningstagande till olika avvecklingsålgärder,föriikningsverksamhet och en allmänt rådgivande funktion. När förvaltarensställning nu föreslås bli mera självständig bl.a. till följd av att i principendasl därtill kvalificerade advokater skall kunna komma i fråga förförvaltaruppdragen, är det enligt verkets mening uppenbart all ROs ellerdennes motsvarighets uppgifter i fortsättningen blir av annan karaktär änhittills. Kommittén har anfört vissa skäl mot all ha kvarRO-inslilutel i ett nytt förvallningssyslem.