prop · G203164 · 1978-12-31 00:00:00 — 4. egendomenförvärvas för att bereda förvärvaren utkomst genom annan näringsverksamhet,för vilken egendomen prövas behövlig, samt förvärvaren antingen har hemvisl iSverige och har fält sådant tillstånd till näringsverksarahetensom avses i 5 § lagen (nr 555) om rätt för utlänning ochutländskt företag alt idka näring här i riket eller har bosättningstillstånd, 5. förvärvaren ärfångesmannens 5. förvärvaren är överlåtarens makeeller om förvärvaren eller, makeeller om förvärvaren eller, när makar förvärva gemensamt, när makar förvärva geraensarat, endera av dera ärfångesmannens någon av dem är överlåtarensav-eller också, om denne är gift, hans komling. » Senaste lydelse 1975: 366. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse makes avkomling, syskon eller syskons avkomling. skall avgöra tUlslåndsfrägan, om ärendetgäller förvärv av fast egendom för ändmål som avses i tredje stycket 2.Delsamma gäller ärende om förvärv av fast egendom i fall som avses i punklerna1 och 35. I övriga fall prövas frågan ora tillstånd av regeringen. 8 §2Finnes, sedan förordnande meddelats enligt 7 §, att inroparen dessförinnaneller senare avyttrat egendoraen, äger besluta att förordnandetej skall gå i verkställighet. I övrigtskall så anses och med ärendet i tillämpliga delar så förfaras, som omegendomen utmätts för fordran med bästa förmånsrätt däri efter, i förekommandefall, sådana rättigheter som besvärade egendomen redan vid den exekutivaauktionen och hava företräde framför alla befintliga fordringar. Egendomen mäej säljas lill den som är skyldig att söka tUlstånd därtill enligt 1 eller 2 §eller enligt fordförvärvslagen (1965:290) eller enligt lagen (1975: 1132) omförvärv av hyresfastighet m. m. men icke erhållit sådant tillstånd. Avgivesvid auktionen bud som sålunda må antagas, skall försäljning ske även ominnehavare av fordran bestrider det. Vad utsökningslagen (1877: 31 s. 1) ifräga om köpeskillingens fördelning stadgar beträffande gäldenären skall iärende som avses gälla egendomens ägare. Bestämmelsen i 40 § första stycketandra meningen lagen (1971: 494) om exekuiiv försäljning av fast egendom ägericke tiUämpning i fräga om egendomens försäljning. I övrigtskall sä anses och med ärendet i tillämpliga delar sä förfaras, som oraegendoraen ut-raätts för fordran med bästa förmånsrätt däri efter, i förekommandefall, sådana rättigheter som besvärade egendomen redan vid den exekutivaauktionen och hava företräde framför alla befintliga fordringar. Egendoraen mäej säljas till den som är skyldig att söka tillstånd därtill enligt 1 eller 2§ eller enligt jordförvärvslagen (1979:000) eller enUgt lagen (1975: 1132) omförvärv av hyresfastighet m. ra. raen icke erhåUit sådant tillstånd eller, ifråga om sisinämnda lag, fått besked från kommunen att prövning enligt lagenej påkallas. Avgives vid auktionen bud som sälunda mä antagas, skallförsäljning ske även om innehavare av fordran bestrider del. Vadutsökningslagen (1877: 31 s. 1) i fråga om köpeskillingens fördelning stadgarbeträffande gäldenären skall i ärende som avses gälla egendomens ägare.Be-stäraraelsen i 40 § första stycket andra raeningen lagen (1971: 494) oraexekutiv försäljning av fast egendom äger icke tillämpning i fråga oraegendoraens försäljning. Denna lag träder i kraft . I fråga oraförvärv som skett före ikraftträdandet gäller äldre bestäramelser. 2 Senaste lydelse 1975:1134. 1978/79:164 13 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , , Winlher,De , , , , , Propositionom ändring i lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. Enligtlagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m. (tiU-ståndslagen) ärförvärv av hyresfastighet beroende av tillstånd av hyresnämnd. Tillståndspliktgäller också för förvärv av aktie eller andel i bolag i vissa fall. Härtillanknyter bestämmelser ora förköpsrätt vid aktieöverlåtelse. Tillständslagensbestäraraelser ora tillstånd för förvärv av hyresfastighet gäller endast i sjuangivna korarauner i Stockholms-, Göteborgs- och Malmöorarädena. I övrigtgäller lagen i hela landet. Fräganom en utvidgning av det omräde där det krävs tillstånd för förvärv av fastighethar aktualiserats av med anledning av motioner (CU 1976/77: 20, rskr1976/77: 188; se även CU 1977/78: 33). Inomjustitiedepartementet har upprättats en promemoria (Ds Ju 1978: 7) om ändring ilagen (1975: 1132) ora förvärv av hyresfastighet m. m. Promemorian, somiimehåller en redogörelse för gäUande rätt och tidigare riksdagsbehandling m.ra., bör fogas tiU protokollet i detta ärende som bilaga 1. Efterremiss har yttranden över promemorian avgeits av bostadsdomstolen, Stockholmstingsrätt, , , hyresnämnderna i ,, och , , , länsstyrelseni . Auktoriserade fastighetsmäklares riksförbund. Näringslivets byggnadsdelegation, ,, koramun, , (), , och kooperativa bostadsförening. Prop.1978/79:164 14 Länsstyrelseni har bifogat yttranden av ,och . koraraunhar bifogat en delrapport kommunstyrelsens utredning omfaslighetshandeln, i vilken behandlas dels tillärapningen av lUlständslagenförsta , dels tillståndslagen och aktieförvärv i fastighetsbolag. Ensammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 2. Lagen(1975: 1132) ora förvärv av hyresfastighet ra.m. (lUlständslagen) innebär somtidigare nämnts att förvärv av hyresfastighet är beroende av tillstånd avhyresnämnd. Tillständsplikt gäller ocksä för förvärv av aktie eller andel ibolag i vissa fall. Härtill anknyter bestämmelser om komraunal förköpsrätt vidaktieöverlåtelse. Bestämmelsernai 17 §§ om tillstånd för förvärv av hyresfastighet gäller enligt en särskildövergångsbestämmelse endast i sju angivna koramuner, nämligen , ,, , , och . I övrigt gäller lagen i helalandet. Begränsningarnai lagens tillärapUghelsområde när det gäller fasiighetsförvärv tillkom efteren avvägning mellan behovet av en förhandsprövning och olägenhetema därav förden normala fastighetsomsätl-ningen och den därtill knutna administrationen (CU 1975/76: 5 s. 4). Sedanriksdagen aktualiserat frågan ora en utvidgning av lagens till-lämpningsornrådenär det gäller fastighetsförvärv har i den tidigare närandadepartementspromemorian (Ds Ju 1978: 7) föreslagits att nuvarande begränsningupphävs så atl tillståndsplikt i princip skall gälla oavsett var i landetfastigheten är belägen. För att förfarandet skall bli så enkelt sora möjligtföreslås emellertid saratidigt atl förvärvslUlstånd skall fordras endast orakoramunen i det enskilda fallet begär atl prövning skall ske hoshyresnäranden. Deangivna förslagen tiUstyrks av flertalet remissinstanser. Några remissinstanseranser dock att tillståndslagen inte behövs eller att det inte presenterats etttillräckligt underlag för att bedöma behovet av en utvidgning av lagenstillämpningsområde. Enligtmin raening har lUlständslagen en viktig funktion alt fylla. Lagen är ellnödvändigt komplement till annan tvångslagsliftning inom hyresområdet, frärastbostadsförvallningslagen (1977: 792) och bostadssaneringslagen (1973: 531). Imolsats till dessa lagar, som endast ger möjlighet till ingripanden iefterhand, är tillståndslagens syfte att förhindra personer som är olämpligaatt förvalta hyresfastigheter från att 1978/79:164 15 En bedömning av lagens betydelse för att förverkliga detta syfte kaninte grundas enbart pä statistik från hyresnämndernas tillämpning av lagen.Redan lagens existens torde enligt min mening ha inneburit att åtskiUiga inteönskvärda fasiighetsförvärv har avvärjts. Som framhålls i promemorian har det ivissa kommuner konstaterats missförhållanden som motiverar en utvidgning avlagens tillämpningsområde. Atl ändra lagen så att den koraraer atl gälla iytterligare ett antal särskilt uppräknade kommuner är emellertid inte någonlämplig lösning. Det torde inte heUer i övrigt finnas några lämpliga principerför en begränsad geografisk tillämplighet. Enligt min mening bör ocksä enförvärvslagsliftning av förevarande slag i princip vara riksomfattande (se CU1977/78: 33 s. 5). a. undanröjer man därmed riskema för att icke önskvärdaköpare inriktar sig pä områden där tillståndsplikt inle gäUer. Jag ansluter migdärför tUl promeraorians förslag att lagen i dess helhet nu görs rikstäckande. 2.2Förfarandet vid förvärv av hyresfastighet Enutvidgning av förvärvsprövningen i dess nuvarande form till att omfatta helariket skulle medföra avsevärda praktiska olägenheter. För hyresnämnderna skulleett betydande merarbete uppstå, och de enskilda skulle drabbas av ett byråkratisktförfarande som i det stora flertalet fall skulle uppfattas som opåkallat. Omtillståndslagen i sin helhet görs lillämplig i hela landet, måste därförförfarandet i tillståndsfrägor ändras. Nuvarandeordning innebär att ansökan om förvärvslillstånd görs hos hyresnämnden, somskickar ansökningen för yttrande till den koraraun där fastigheten finns.Koraraunen, som har ansvaret för bostadsförsörjningen, får alltså yttra sig ialla tillståndsärenden. Detta innebär i praktiken att det i första hand är kommunensom bär ansvarei för bedömningen om sökanden är lämplig som fastighetsägare(se prop. 1975/76: 33 s. 68). Lämnar kommunen ansökningen utan erinran, tordehyresnämnden norraalt kunna utgå från att det inte finns nägot att erinra motsökanden. Moldenna bakgrund ansluter jag mig till promemorieförslaget om alt man när detgäUer att förenkla nuvarande förfarande bör välja en lösning som i principinnebär att förvärvsprövning hos hyresnämnd skall ske endast om kommunen i detsärskilda fallet begär det. har i sitt remissyttrande anfört att även hyresgästorganisationerbör få påkaUa prövning av förvärv. Förbundet föreslär en ordning som innebäratt kommunen alltid inhämtar yttrande från berörd hyresgästorganisation och attkommunen är skyldig att begära prövning om hyresgästorganisationen intetillstyrker förvärvet. Enligtmin mening är det, som ocksä framhälls i promemorian, na- 1978/79:164 16 turligtatt kommunen utnyttjar den sakkunskap som finns hos hyres-gäslema och derasorganisationer och i erforderlig utsträckning samråder med berördhyresgästorganisation innan kommunen tar ställning. Den intressegemenskap somfinns raellan kommunerna och hyresgästorganisationerna vad gällerboendeförhållandena torde ocksä medföra att en väl underbyggd begäran orahyresnärandsprövning sora frara-ställs av en hyresgästorganisation resulterar iatt kommunen påkallar sädan prövning. Att ge hyresgästorganisationerna enuttrycklig möjlighet all framtvinga prövning är därför enligt min meningonödigt. En sådan ordning skulle ocksä, oberoende av hur förfarandetutformats, leda till att detta blir mer komplicerat och tidskrävande, tillförfång framför allt för de okontroversiella förvärven. Jag är alltså inteberedd att föreslå nägon rätt för hyresgästorganisationer att påkalla prövninghos hyresnämnd. Jag återkommer senare tiU frågan om hur hyresgästernasställning skall stärkas i de fall då förvärvsprövning sker hos hyresnämnden. Fråganär dä på vilket sätt koramunen skall beredas tillfälle att ta ställning tillbehovet av förvärvsprövning. En möjlighet är att bibehålla det nuvarande kravetpå ansökan till hyresnämnd. Nämnden skulle därefter remittera ansökningen tillkoraraunen, och förvärvsprövning skulle behövas endast om koraraunen i sittyttrande till näranden begär det. En sädan ordning skulle emellertid inlemedföra nägon större förenkling jämfört med vad som gäller . För hyresnämndenblir egentligen enda skillnaden att ett enkelt utformat tillståndsbeslut kanersättas av ett avskrivningsbeslut. Det får anses väsentligt atthyresnämnderna inte belastas med en omfattande hantering av ärenden i vilkanågon reell prövning aldrig kommer till stånd. Hyresnämndernas resurser bör istället koncentreras på de förvärvsärenden som är kontroversiella. Enligt minmening är det alltså nödvändigt att förfarandet inleds på annat sätt än genomansökan till hyresnäranden. F.n. gäller alt ett förvärv blir ogilligt om ansökan om forvärvstillstånd inlegörs inom tre mänader från det fånget skedde. En sådan ogiltighelspåföljd ärnödvändig, om lagstiftningen skall få avsedd effekt. Motsvarandeogiltighelspåföljd gäller också enligt jordförvärvslagen (1965: 290) och lagen(1916: 156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendora ra. m.Om ansökan till hyresnämnd inte längre skall vara obligatorisk, måste man finnaen annan utgångspunkt för ogiltighetspåföljden enligt tillståndslagen. Vidarebehövs en annan form för samordningen raellan lUlständslagen och förköpslagen(1967: 868). I promemorian föresläs att förfarandet enligt tillståndslagenskall inledas hos inskrivningsmyndigheten genom ansökan om lagfart. Om lagfartinte söks frän det fängeshandlingen upprättades, föreslåsförvärvet bli ogiltigt. Ogiltighet enligt förslaget skall dock inte inträda omhyresnämnden redan har meddelat tillstånd till för- 1978/79:164 ]7 värveteller om kommunen har förklarat alt den inte påkallar någon tillståndsprövning.Förfarandet hos inskrivningsrayndigheten föreslås samordnat med förfarandetenligt förköpslagen. Detta innebär att inskrivningsmyndigheten skall beredakoramunen tillfälle att ta ställning till ora kommunen vill påkallaförvärvsprövning eller inte samt, i förekommande fall, om kommunen vill utövaförköp eller ej. VUl koramunen påkalla förvärvsprövning skall beslutet häromanmälas till inskrivningsmyndigheten som underrättar hyresnämnden.Hyresnämnden i sin tur förelägger förvärvaren alt inom en månad ansöka omförvärvslillstånd vid äventyr att förvärvet blir ogiltigt. Promemorieförslagettillstyrks eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Från någrahåll anförs dock att del föreslagna förfarandet är onödigi omständligt.Förslaget avslyrks av domslolsverkel och de två tingsrätter som har yttrat sig.Dessa remissinstanser föreslår atl förfarandel i stället inleds genom attförvärvaren anmäler förvärvel till den kommun där fastigheten är belägen.Förvärvet bör bli ogiltigt ora anraälan inle görs inom rätt tid. De angivnaremissinstansernas förslag innebär vidare att koraraun sora vill påkaUaförvärvsprövning skall anmäla detla direkl till hyresnämnden och altinskrivningsrayndigheten kommer in först när förvärvsfrågan är avklarad hoskommun eller hyresnämnd. Enligtmin mening har del i promemorian föreslagna förfarandet bl. a. den förtjänstenatt det är enkelt ur förvärvarens synpunkt. Vid okontroversiella förvärvbehöver han endast fullgöra skyldigheten att ansöka om lagfart inom rätt tid.Förfarandet sedan lagfartsansökan har gjorts kan dock bli tidskrävande ochkomplicerat. Ioch för sig är det sannoUkt att förvärvare i stor utsträckning kommer atl påett tidigt stadiura själva kontakta kommunen för besked i prövningsfrågan. Omkoramunen lämnar ett positivt besked kan då full lagfart meddelas direkt. Förde fall dä något förhandsbesked inte har läranats kommer emellertid det ipromeraorian föreslagna förfarandet att medföra ett inte obetydligt merarbeteför inskrivningsmyndigheterna. Ogiltighetspåföljden vid för senlagfarlsansökan gör det nödvändigt att beträffande varje ansökan kontrolleraatt den har givits in i rätt tid. Den föreslagna ovillkorliga lagfartsfristentorde dessutom göra det nödvändigi atl inskrivningsmyndigheten har tUlgång lillbåde köpekontrakt och köpebrev. I de fall där prövning sedermera sker hos hyresnämndenkoramer inskrivningsmyndigheten att ha kontakt med lagfartsärendet i treomgångar innan lagfart kan meddelas. Lagfartsansökningen torde, somdomstolsverket framhäller, föranleda ett beslut om uppskov i avvaktan pä attkommunen tar ställning. koramunen påkallar prövning, skallinskrivningsmyndigheten meddela vilande lagfart, varvid förvärvet beläggs medstämpelskatt. Lagfartsansökningen kan sedan bevUjas, när förvärvslillstånd harraeddelats. 2 1978/79. 1978/79:164 18 tUlstånd vägras, torde den vilande lagfarten korama attstå kvar i fasiighetsboken till dess förvärvaren börjar verka för atlåtervinna stämpelskatten. I promemorian åberopas atl inskrivningsmyndigheterna redanhar rutiner för atl ge kommunen lillfälle att ta ställning i förköpsfrågan (se5 § förköpskungörelsen, 1967: 873) och att det därför inte blir så slortmerarbete, ora yttrande inhämtas i frågan om förvärvsprövning. I anledning avdetta uttalande framhåller en tingsrätt atl det endast i rena undantagsfallförekommer att kommunens ställningstagande i förköpsfrågan inte presenterasredan i samband med lagfartsansökningen och alt inskrivningsmyndigheten i dessaundantagsfall kan få besked om kommunens slällningslagande genom att efterinformeU anraodan lill lagfartssökanden låta denne själv kompletteraansölcningen med beskedet. Även ora praxis torde variera raellan olikainskrivningsmyndigheter anser jag i likhet med att det rentallmänt sett är önskvärt att kommunen har tagil ställning i förköpsfräganinnan lagfarlsansökan ges in. Det av framförda förslaget alt förvärvetskall anmälas direkt till koraraunen ställer i inledningsskedet större krav påförvärvaren genom att han skall inhämta kommunens besked i prövningsfråganinnan han ger in ansökan om lagfart. A andra sidan innebär det en väsentligarbetsbesparing för inskrivningsmyndigheterna i jämförelse raedproraeraorieförslaget. Tillståndsfrågan här av ulan förmedling avinskrivningsmyndigheten och kommunen får genom anraälan också möjlighet att taställning i förköpsfrågan (se 7 § andra stycket andra meningen förköpslagen).Enligt domstolsverkels förslag kommer lagfart därför normalt att sökas förstsedan det blivit klart att tillständs-lagen inte utgör något hinder förförvärvet och, i förekommande fall, atl kommunen inte avser att ulöva sinförköpsrält. En jämförelse mellan de två förslagen med utgångspunktfrån vad som hittUls har anföris måsle enligt min mening utfalla till fördelför det av föreslagna förfarandet. Som harframhållit (se LU 1976/77: 22 s. 9) är det angeläget att sådana åtgärder intevidtas som medför en kraftig belastning på inskrivningsmyndigheterna medåtföljande risk för att de redan nu i vissa fall aUtför långaexpeditionstiderna ytterUgare förlängs. Den ordning som harförordat är också i övrigt enklare än den som har föreslagits i promemorian. Ett syfte med promemorieförslaget att förfarandet skallstarta hos inskrivningsmyndigheten är eraellertid också att raan därmed skullekunna få till ständ en bätire efterlevnad av lagfartsplikten. Delta skulleuppnås genom att förvärvet i princip drabbas av ogiltighet, om lagfart intesöks . Ett slutligt ställningstagande till frågan om hur förfarandetenligt lUlständslagen bör inledas fordrar därför också en diskussion 1978/79:164 19 avdet lämpliga i atl införa en ogiltighetspåföljd vid underlåtenhet alt sökalagfart på förvärv av hyresfastighet. Föralla de lyper av fasiighetsförvärv som omfattas av lillståndslagen gäller ävenskyldighet alt söka lagfart. Lagfart skall sökas efter detatt fångeshandlingen upprättades. För förvärv som beror av myndighets tUlståndräknas treraånaderstiden dock från del förvärvel fullbordades. Lagfart förförvärv av tiUslåndspliktig hyresfastighet behöver alltså sökas först närtUlständsfrägan är klar. Försummar nägon sin skyldighet att söka lagfart, fårinskrivningsmyndigheten förelägga vite. Dethar i olika sammanhang konstaterats att det föreligger brister när del gällerlagfartspliktens efterlevnad. a. har det sagts atl lagfart i alltför storutsträckning söks , vUket leder till ränteförluster för staten ochbristande tillförlitlighet hos fastighetsböckerna. Det har också sagts attlagfartsförsummelse utnyttjas eller ingår som ett led i ekonomisk brottsligheti vid raening, varvid särskUt handeln med hyresfastigheter har nämnts somexempel. Enprojektgrupp inom har diskuterat olika åtgärder för att få tillstånd en bättre ordning. a. har det övervägts att läla fastighetsförvärvbli ogiltiga vid för sen lagfartsansökan. Projeklgmp-pen har dock inte ansettdet lämpligt att införa denna påföljd vid alla fall av lagfartsförsummelse.Inle heller i övrigt har projektgruppen kunnat finna någon lämplig genereUåtgärd för att komma till rätta med problemen. Enligtdepartementspromemorian bör man inte vidta några ålgärder i fräga omlagfartsplikten som drabbar alla fastighetsförvärv. Det ligger i ställetnärmast lill hands alt ingripa med selekliva ätgärder, dvs. åtgärder somdrabbar endasl en viss grupp av fastighetsförvärv. Härvid bör enligtpromemorian beaktas att vissa former av ekonomisk brottslighet torde hasamband med förvärv av hyresfastigheter. Del är vidare ett hyresgästintressealt det inte skall råda någon längre tids ovisshet om aktuellaägandeförhållanden. Detta talar för att man inför en ogiltighelspåföljd justvid förvärv av hyresfastighet. Jagansluter mig tiU promemorians bedömning atl man inte bör införa enogiltighelspåföljd eller vidta annan mera ingripande åtgärd som drabbar allafastighetsförvärv. Däremot finns det onekligen skäl som talar för atl man låterförvärv av hyresfastighet bli ogiltiga, om lagfart inte söks . Även omogiltighetspåföljden begränsas på det sättet finns det emellertid risk för atlden i vissa situationer kommer att slä onödigt hart. En ordning medogUlighetspäföljd vid för sen lagfartsansökan lorde ocksä, som lidigare harberörts, komma att medföra praktiska svårigheter för inskrivningsmyndigheterna.En särskild komplikation som följer raed proraeraorieförslaget är alt lagfartofta mäste sökas på ett villkorat förvärv. Jag har när det gäller de praktiskasvå- 1978/79:164 20 righetemaförståelse för vad har anfört i sitt remissyttrande (se ocksåprop. 1970: 20 del B 2 s. 565). HärtUlkoramer att redan en utvidgning av tUlståndsprövningen till att i principomfatta hela landet torde minska de missförhållanden som ligger bakomönskemålen om en skärpning av lagfartsplikten. Sädana förvärvare avhyresfastigheter som kan tänkas slarva med lagfartsplikten torde i vissutsträckning också försumma att söka tillstånd till förvärvet eller vägrastillstånd. I sådana situationer blir förvärvel ogUtigt och frågan om lagfartbehöver aldrig aktualiseras. Kvar står då sädana förvärv som har godtagits avkommunen eller hyresnämnden. I den mån det i sådana fall finns behov att tvingafram en lagfartsansökan, fär det anses tiUräckligt med den nuvarandemöjlighelen för inskrivningsmyndigheten att förelägga vile. Jaganser på grund av del anförda att övervägande skäl talar mol att man skärperlagfartsplikten genom att införa en ogiltighelspåföljd. För att sä långtmöjligt garanlera atl inskrivningsmyndigheterna får reda pä alla godkändaförvärv av hyresfastigheter, så alt det i förekoramande fall kan meddelasvitesföreläggande, kan det emellertid övervägas att, som föreslås ipromemorian, införa en underrättelseskyldighet från kommun som avstår från attpåkalla förvärvsprövning resp. från hyresnämnd som meddelar förvärvstillslånd.Jag kan emellertid inte finna att en sådan generell underrättelseskyldighetskuUe medföra sådana fördelar när det gäller lagfartsplikten alt den kanuppväga nackdelama av ett ökal pappersflöde och belydande merarbete för bl. Om en förvärvare som fält förvärvslillstånd ellersom utan förvärvsprövning godkänts av kommunen därefter underlåter att sökalagfart, kan koramunen eller berörd hyresgästorganisation hos inskrivningsmyndighetenutverka ett vitesföreläggande för förvärvaren att ansöka om lagfart. Vadjag nu har sagt innebär atl det inle, med hänsyn tUl lagfartsplikten, finnstillräcklig anledning att låta förfarandet enligt tillstånds-lagen starta hosinskrivningsmyndigheten. I stället bör förfarandel inledas genom alt förvärvetanmäls till den koraraun där hyresfastigheten är belägen. Förvärvet bör bliogiltigt, ora anmälan inte görs från det förvärvet skedde.Förslaget innebär alt lagfart liksom f. n. skall sökas först när frägan omförvärvslillständ är klar. En samordning med förköpslagen bör kunna ske på såsätt att anraälan lUl kommunen i förekommande fall skall avse bådelillståndslagen och förköpslagen. Närdet gäller del fortsatta förfarandet bör kommunen ge besked omhumvida prövning påkallas eller inle. Enligt min mening bör koramunen för sitt stäUningstagande. Tiden bör räknas från del kommunenmottog anmälan ora förvärvet.