prop · G2039 · 1978-12-31 00:00:00 — Iklarhetens intresse bör rätten att ta emot medel på konto uttryckligen anges ilagen. De anmärkningar i övrigt som främstfondkommissionsfirmorna har riklat mol förslaget om verksamhetsområdetsbegränsning avser i huvudsak alt det föreslagna systemet är stelt och inte tarhänsyn lill de olika firmornas verksamhetsinriktning m. m. och alt kravet påatt all verksamhet skall ha samband med fondkommissionshandeln är ovillkorligt. Som utredningen har föreslagit bör det finnas möjlighetför fondkommissionsbolag att, om särskilda skäl föreligger, fl tillstånd avbankinspektionen atl utöva också annan sidoverksamhet än sådan som anges ilagen. Det av utredningen uppställda kravet att sådan sidoverksamhet alltidmåste slå i samband med fondkommissionshandeln kan emellertid enligt min meningfå för långt gående och ej önskvärda konsekvenser, särskilt för sådan verksamhetsom har utövats av nu verksamma fondkommissionsfirmor. Jag ärdärför beredd att beakta den framförda kritiken på så sätl attjag i motsatstill utredningen föreslår alt något ovillkorligt krav på samband medfondkommissionshandeln inte behöver finnas. Det är emellertid uppenbart allskälen för att tillåta sådan verksamhet måste vara vägande. Verksamheter, somhar bedrivits utan anmärkning under lång lid före de nya reglernas tillkomst,kan tjäna som exempel på när särskilt tillstånd bör kunna lämnas. En fondkommissionsfirmas eget kapital utgör tillsammansmed de medel kunderna och andra långivare anförtrorål firman de rörelsemedelsom firman förfogar över. Med den omfattning fondkommissionsverksamheten harflit har dock del egna kapitalets viktigaste uppgift blivit attskydda firmornas kunder och andra långivare mot de risker av olika slag som ärförenade med fondkommissionsverksamhet. Det egna kapitalet kan alltså betraktassom en buffert som skall Unga upp firmornas eventuella föriuster och därmedskydda kundernas och andra långivares medel. Delta gäller också i fråga ombankernas rörelse. För bankerna finns detaljerade regler i banklagstiftningenom krav på det egna kapitalets storlek, s. k. kapiialtäckningsregler. En fondkommissionsfirma är liksom banker och andra förelagberoende av kundernas förtroende för sin verksamhet och dess utveckling.Firmorna har 10 1978/79. 1978/79:9 146 därförett intresse av att värna om sin soliditet och bygga upp ett eget kapital avsådan storlek alt del är tillräckligt att möta eventuella förluster. Nuvarande regel i FL omfondkommissionärs eget kapital föreskriver endast atl fondkommissionär som äraktiebolag skall ha ett aktiekapital uppgående lill . Förfysisk person eller handelsbolag krävs alt . Det minimikapital som krävs kan vara upplånat. Återbetalas upplånatkapital och visar fondkommissionären inte bankinspektionen att han ändåuppfyller kravet på kapital, är tillståndet förfallet. Tillståndet är likaledesförfallet, om en tredjedel av kapitalet förioras. Mot bakgrund av denbetydande ökning av rörelsevolymen som har ägt rum inomfondkommissionsbranschen har bankinspektionen funnitlagreglerna om det egna kapitalels storlek uppenbart otillräckliga. Med hänsynlill fondkommissionärernas belydelse både för samhället och den enskilde harbankinspektionen därför lämnat anvisningar om hur stort enfondkommissionsfirmas egna kapital bör vara för att rörelsen inte skall ansesvara lill skada för del allmänna. Det riskbärande kapitalet, vari bl. a.värderegleringskonton ingår, skall uppgå till minst en viss andel avfondkommissionsfirmans placeringar enligt balansräkningen. Utredningen har utgåttfrån atl kapitaltäckningsbestämmelser behövs för att tryggafondkommissionsfirmornas soliditet och därmed kunderna och långivarna. Däremothar utredningen avvisat möjligheten atl ersätta kapiialtäckningsregler med enföreskrift om att fondkommissionsfirma skall la försäkring mol förluster.Utredningen har ansett det mest följdriktigt att -efter mönster frånbanklagstiftningen - utforma bestämmelserna som placeringsregler,differentierade efter placeringarnas art. Fondkommissionsfirmornas placeringarhar grupperats i olika riskgrader. Täckning med egel beskattat kapital krävsmed varierande procentsatser allt efter hur stor risken med placeringarna ansesvara. 1 fall där det jämte fondkommissionsfirman finns annat närslående företagförutsätter utredningen alt menliga verkningar för fondkommissionsfirmanskunder skall anses föreligga, om det närslående förelaget inte uppfyller deföreslagna kapitaltäckningsreglerna. Såvitt gäller bankinstilut har utredningenansett den kapitaltäckning som föreskrivs i banklagstiftningen tillräcklig. Remissinstanserna är enigaom behovet av och syftet med kapitaltäckningsbestämmelser förfondkommissionsfirmor. De föreslagna kapitaltäckningsreglerna förfondkommissionbolag har emellertid mött viss kritik. Flera remissinstanser harframhållit att effekten av kapitaltäckningsreglerna blir atlfondkommissionsbolagens konkurrenskraft försämras gentemot de banker som driverfondkommissionsrörelse, Fondkommissionsfirmorna har särskilt understrukit attförslaget att i kapitalbasen fär inräknas endasl beskattat eget kapital ochinte vad som finns på värderegleringskontona är utomordentligt skadligt förfondkommissionsbolagen. Liknande synpunkter har framförts från vissa andraremissinstanser, som anser att det finns skäl att behålla del i Prop.1978/79:9 147 Styrelsen för ochriksrevisionsverket har ifrågasatt om inte banklagsutredningens förslag lillkapiialtäckningsregler för bankinstiluten bör avvaktas innan de föreslagnareglerna införs. Bankinspektionen har tillstyrkt förslaget men anser att dennuvarande ordningen bör beslå under en övergångstid av . Jag delar uppfattningenatt det bör finnas särskilda kapiialtäckningsregler för fondkommissionsbolagen.1 fråga om banker som driver fondkommissionsrörelse är det tillräckligt med dekapiialtäckningsregler som finns i banklagarna. Dessa regler ses f n, över avbanklagsutredningen. Enligt direktiven har utredningen bl. a. att undersöka omdet går att finna en lösning, där värderegleringsreserverna kan jämställas somtäckningskapilal. Del problem banklagsulredningen har att behandla är såledesdetsamma som det flera remissinstanser har tagit upp och som har ansettssärskilt betydelsefullt från konkurrenssynpunkt. Det är möjligt att man med ledningav banklagsutredningens förslag kan konstruera från konkurrenssynpunktlämpligare kapitaltäckningsbestämmelser för fondkommissionsbolag än demfondbörsulredningen har föreslagit. Som bankinspektionen har påpekat bör underalla förhållanden den nuvarande ordningen övergångsvis behållas. Mot bakgrundav vad jag nu har anfört anser jag det lämpligast att avvaktabanklagsutredningens förslag innan definitiv ställning las till de föreslagnakapitaltäckningsreglerna för fondkommissionsbolagen. Ävenom jag inte vill föreslå att kapiialtäckningsregler f n. förs in ifondkommissionslagen, finner jag med hänsyn till vikten av atl fondkommissionsbolagenhar en tillräcklig kapitaltäckning att regeringen eller den myndighetregeringen bestämmer får möjlighel alt fastställa bindandekapiialtäckningsregler för fondkommissionsbolagen. Härvid utgår jag från all deföreskrifter som kommer att utfärdas till sitt innehåll i huvudsak kommer auöverensstämma med de anvisningar som bankinspektionen f n. har lämnat. Jag villdock framhålla atl fondkommissionsbolagen bör planera sin verksamhei så atl dehar en god beredskap om något strängare kapitaltäckningskrav skulle komma atlgälla . Förförmedling av köp och försäljning av värdepapper vid fondbörsen är börsmedlemenligt börsordningen berättigad till viss provision,s. Förvärdepappershandel som fondkommissionär förmedlar vid sidan av fondbörsen harSvenska fondhandlareföreningen rekommenderat vissl courtage. Dettaöverensstämmer med det i börsordningen fastställda courtagel, såvitt gällerinregistrerade värdepapper, men är något högre för icke börsnoterade aktier.Därjämte har fondhandlareföreningen rekommenderat ett visst minimicourtage förvärdepapperslransaklioner, dvs. ett minsta courtagebelopp per avräkningsnota,oavsett om det rör sig om inregistrerade värdepapper eller ej. Prop.1978/79:9 148 Utredningensförslag avser alla av fondkommissionär förmedlade värdepappersaffarer ochinnebär atl de nuvarande reglerna om courtage upphävs. På grund av risken förprissamarbeie föreslås dock att bankinspektionen skall pröva vilka högstacourlagesatser en fondkommissionär skall ha rätt atl tillämpa i affärer medvärdepapper. Enligt utredningen bör medgivande till höjning av courtagesatsernages restriktivt så att inte priskonkurrensens fördelar går förlorade. Vidareföreslår utredningen atl bankinspektionen skall bestämma storleken av det s. k.minimicourtaget, som får tas ul vid beloppsmässigt små värdepappersaffärer.Utredningen förutsätter alt bankinspektionen kommer att vara restriktiv vidbeslut om ändring av detta courtage. Enligt utredningen är detta courtage f n.så lågt att de små värdepappersaffärerna förorsakar fondkommissionärerna vissaföriuster. 1 en reservation anförsatl det saknas skäl att upprätthålla en särskild prisreglering förfondkommissionärs arbete i samband med värdepappersaffarer. Såvitt gäller dels. k. minimicourtaget sägs i reservationen atl delta bör bestämmas så atl delger full kostnadstäckning. Vad gäller de små affärerna kan ett rätl avvägtcourtage styra efterfrågan över till andra tjänster som bättre tillgodoserkundernas intresse, t. ex. köp av andelar i aktiefonder. I reservationen sägsvidare bl. a. alt om majoritetens förslag genomförs bankerna kommer alt fä ellstarkt intresse att öka sin andel av de större affärerna. Sammanfattningsvishävdar reservanterna att de föreslagna reglerna kan komma att minskafondkommissionsfirmornas lönsamhet i sådan grad atl en del av dem kan fallabort som börsmedlemmar. Utredningens förslag remissbehandlingen mött kritik från olika utgångspunkter. Vissaremissinstanser som bankinspektionen och NO förordar i princip helt frikonkurrens. Andra instanser, däribland , och fondkommissionsfirmorna anser all den nuvarandeordningen bör behållas. En tredje grupp, däribland ,hänvisar i sina yttranden lill reservationen. understrykersärskilt det orikliga i att bankerna till ett föriuslbringande courtage skallbehöva medverka vid små aktieaffärer och att de föreslagna reglerna kan medföraatt vissa fondkommissionsfirmor faller bort som börsmedlemmar. Som skäl för frikonkurrens anförs bl, a. alt fondkommissionsmarknaden inte skiljer sig på såavgörande sätt från andra marknader med oligopolislisk konkurrens, dvs.fåialskonkurrens, att en särskild högstprisreglering är befogad. Vidare anförsatl de möjligheter som redan nu finns alt ingripa mol skadlig prissamverkan tordevara fullt tillräckliga, eventuellt i kombination med en rätt förbankinspektionen alt ingripa med åtgärder, om det skulle behövas. Det ansesockså finnas risk för alt de av bankinspektionen fastställda högstpriserna kankomma att uppfattas som sanktionerade av samhället. Del finns enligt vissainstanser inte heller anledning att tro all del behövs särskilda regler somskall hindra bankerna att ta ul oskäliga priser vid små affärer. Prop.1978/79:9 149 Deremissinstanser som förordar att den nuvarande ordningen behålls understrykersärskilt atl en fri konkurrens medför alt företag slås ut eller läggs ned.Svenska sparbanksföreningen pekar härvid på erfarenheterna från bl. a. Förentastaterna. Fondkommissionsfirmorna framhåller att situationen skulle bliverkligt allvarlig, om firmorna i fråga om de siörre värdepappersposternaskulle utsättas för en priskonkurrens från bankerna för vilka kostnaden endasthar marginell belydelse. Vidare framhålls att förslaget kommer atl leda tillbetydande höjningar av minimicourtagen vilket vore olyckligt mot bakgrund av denuvarande strävandena att öka spridningen av aktieägande! För egen del kan jag i ochför sig dela uppfattningen atl fondkommissionsmarknaden inte skiljer sig pånågot avgörande sätt från andra marknader med lätalskonkurrens och att delfinns möjligheter atl ingripa mot skadlig prissamverkan.Fondkommissionsmarknaden är dock speciell såtillvida all frågan om courtagel ärytterst väsentlig för fondkommissionsbolagen medan den för de banker som ärfondkommissionärer endast har marginell betydelse. Man kan därför inte bortsefrån risken alt en fri konkurrens kan leda till alt en del fondkommissionsbolagslås ut från marknaden. Erfarenheterna från bl. a. talar ulantvekan i denna riktning. Som jag har framhållit anser jag detangeläget atl antalet fondkommissionärer inte nämnvärt reduceras. Antaletfondkommissionsfirmor uppgår inte ens lill tio i hela landet. Vid en samladbedömning av de olika synpunkter som kan läggas på frågan om courtage finnerjag del lämpligast atl grunddragen i del nuvarande systemet med fastställdacourlagesatser behålls, i vart fall tills erfarenheter har vunnits om hur dennya lagstiftningen om fondkommissionsrörelse verkar i praktiken. Jag vill idetta sammanhang också understryka att de courtagesatser som tillämpasär relativt låga vid en internationell jämförelse. Det är inte säkert att enfri konkurrens på delta speciella område i längden skulle innebära attcourtagesatserna sänktes på något avgörande sätt. Den nu rådande ordningeninnebär atl courtagel såvitt gäller handeln vid fondbörsen bestäms avregeringen och i övrigt efter rekommendationer av . Denna ordning är enligt min mening intetillfredsställande. Det är från konsumentsynpunkt olämpligt att - i en marknaddär fri konkurrens inte råder - överlåta åt dem som skall uppbära courtagel attockså fastställa detta. Enligt min mening är den lämpligaste lösningen attregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer far rätt alt faslställacourtagesatserna. Regeringen bör alltså kunna lämna bemyndigande härom lillbankinspektionen, som har en god överblick över marknaden och kan förutsättastillgodose också konsumenternas intressen. Jag föreslår att regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer far fastställa courtagesatserna för allvärdepappershandel som förmedlas av fondkommissionär. Ettsärskilt problem i delta sammanhang utgör det s, k, minimicourtaget. Prop.1978/79:9 150 somf n, inte ger kostnadstäckning för de små affärer som en fondkommissionärförmedlar. Utredningen och vissa remissinstanser har av hänsyn främst till denaktieköpande allmänheten ansett atl detta courtage inte bör höjas. a.reservanterna i utredningen och bankföreningen har å andra sidan framhållitsatt del är orimligt alt fondkommissionärerna inte ges full kostnadstäckning försitt arbete med dessa affärer. Enligt min mening kan starka skäl anföras förbåda dessa synpunkter. Jag anser dock i princip att minimicourtaget i vart fallpå sikt bör anpassas så att del ger kostnadstäckning. Härigenom kanefterfrågan på denna del av värdepappersmarknaden föras över till andratjänster som bättre kan tillgodose kundernas intresse som t. ex, köp av andelari aktiefonder. Det bör emellertid, som följer av vad jag har anfört,överlåtas till bankinspektionen all fastställa minimicourta-gesatserna. 4.2.7Tillsyn m. m. Ettväsentligt syfte med reglerna om fondkommissionshandeln är alt skyddaaktiespararnas intressen. I gällande lag anges sålunda vissa normer förfondkommissionärernas handlande. Vidare ingår som ett viktigt led iaktiespararnas skydd all fondkommissionärerna står under tillsyn av enoffentlig myndighet, bankinspektionen. Bankinspektionensuppgifi är av övervakande och i efterhand kontrollerande karaktär.Inspektionen har enligt FL möjlighel alt följa rörelsens gång menfondkommissionären fär, så länge tillståndet inte återkallas, fritt avgöra hurhan vill bedriva sin verksamhei. Bankinspektionen har däremot både rätl ochskyldighet alt meddela en fondkommissionär råd och anvisningar. Dessa är medvisst undanlag ej bindande för fondkommissionärerna. Del enda maktmedel som hartillagts inspektionen enligt gällande lag är möjligheten att återkalla en fondkommissionärstillstånd. Detta kan komma i fråga om en fondkommissionär har överträtt lagen,uppenbart åsidosatt sina uppdragsgivares intressen eller på annat sätt visatsig olämplig att utöva fondkommissionsrörelse. Bankinspektionen kan vidareåterkalla en fondkommissionärs tillstånd om rörelsen prövas vara till skada fördel allmänna. Förattbankinspektionens tillsyn skall bli effektiv har fondkommissionärerna ålagtsen omfattande rapporteringsskyldighet till bankinspektionen. Inspektionen harrätt alt göra undersökningar hos fondkommissionärerna. Som tidigare nämnls harbankinspektionen utöver tillsynen över fondkommissionärerna i praktiken ocksåfått möjlighel lill viss insyn i annan finansiell verksamhei som bedrivs av enfondkommissionär vid sidan av fondkommissionsrörelsen. Fondkommissionärsverksamhet vid sidan av fondkommissionsrörelsen kan också utgöra grund föråterkallelse av tillstånd. Utredningensförslag till lagbestämmelser följer i huvudsak de nuvarande reglema.Utredningen framhåller atl de nu föreslagna bestämmelserna är uttryck förminimikrav och alt även andra lagregler t. ex. i kommissionsla- Prop.1978/79:9 151 gen,måste följas av fondkommissionärerna. Vid sidan härav skall enligt förslaget enfondkommissionär iaktta god affärssed. Affärsverksamhet utanför den egentligafondkommissionsrörelsen lår inte heller ge anledning till erinran från allmäntlegala och synpunkter. Bankinspektionen bör därför jämte en kontroll avefterievnaden av olika lagbestämmelser övervaka att fondkommissionsfirmornadriver en från allmän synpunkt även i övrigt tillfredsställande verksamhei. Detföreslås också att en fondkommissionsfirma skall kunna åläggas attkontinueriigt rapportera ägarförhållanden, styrelse och övrig ledning tillbankinspektionen. Utredningenanser au tillsynen liksom skall vara av övervakande och i efterhandkontrollerande karaktär och att en fondkommissionär, så länge tillståndet intehar återkallats, principiellt skall ha rätl alt fritt avgöra hur verksamheten skallbedrivas. Inspektionen bör emellertid kunna utfärda generella eller särskildaföreskrifter för hur verksamheten skall bedrivas. Vidare skall inspektionen förenskilda fall kunna göra påpekanden, ge råd eller meddela förelägganden medeller utan vite. Utredningenföreslår att en fondkommissionsfirmas tillstånd att bedrivafondkommissionsrörelse skall kunna återkallas på samma grunder som f n. anges iFL. Därutöver föreslås att återkallelse skall kunna ske, om enfondkommissionsfirma försummar att iaktta god affärssed. Beslut om återkallelseskall meddelas av bankinspektionen och kunna överklagas hos regeringen.Utredningen utgår från att inspektionen genom påpekanden och erinringar börförsöka komma till rätta med eventuella missförhållanden, innan återkallelsesker. Utredningensförslag har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan erinran vidremissbehandlingen. Bankinspektionen understryker att aktiespararna bör kunnagöra anspråk på en offentlig tillsyn över värdepappersmarknaden, som ärlikvärdig med den som utövas i fråga om bank- och försäkringsrörelse. Andraremissinstanser framhåller bl. a. att en effektiv tillsyn är särskiltbetydelsefull efiersom det är fråga om en marknad som i allt större omfattningtas i anspråk av en bred allmänhet med ofta ringa kunnande och erfarenhet påområdet. Fondkommissionsfirmornaär däremot kritiska till förslaget i flera avseenden och anser atl nuvarandebestämmelser kan behållas med några lä ändringar. Dessa avser att tillståndskall återkallas av regeringen och att allvarligare missförhållanden i förstahand bör avhjälpas genom alt fondkommissionsfirma interimistiskt ställs undersärskild förvaltning. Firmorna anser att gränserna för tillsynsmyndighetensbefogenheter bör anges klarare och att förslaget är alltför vittgående, såvittgäller tillsyn av närslående företag. Enligi firmorna skulle det räcka med atlnärslående företag ålades viss uppgiftsskyldighet. Föregen del vill jag anföra följande. Mot bakgrund av värdepappersmarknadensstora samhälleliga belydelse instämmer jag i bankinspektionens uppfattning attaktiespararna bör kunna göra anspråk på en offentlig tillsyn Prop.1978/79:9 152 överfondkommissionsrörelse, som är likvärdig med den som utövas i fråga om bank-ochförsäkringsrörelse, Deregler för tillsyn jag vill förorda ansluter sig också istor utsträckning till de regler som gäller för bankinstituten. Ifråga om inriktningen av tillsynen vill jag särskilt framhålla attbankinspektionen noga bör följa all fondkommissionärerna driver sin verksamheti former som är godtagbara från kapitalskyddssynpunkt. Vidare bör inspektionenuppmärksamma sådana företeelser, som kan negativt påverka fondkommissionärernasvilja och förmåga att tillvarata sina kunders intressen, t. ex. om enfondkommissionär kan ha egna mol kunderna stridande intressen. Mol bakgrund avvad jag nu anfört kan jag i huvudsak ansluta mig till utredningens förslag ifråga om vad tillsynen över fondkommissionsbolagen bör avse. Inspektionenbör således tillse att fondkommissionsbolagen följer fondkommissionslagen ochandra författningar som reglerar fondkommissionsbolags verksamhet, t. ex. KL.Vidare bör inspektionen övervaka att fondkommissionsbolag efterleverbolagsordningens bestämmelser. Om någon verksamhet drivs utanför den egentliga kommissionshandeln,bör bankinspektionen också uppmärksamma sådan verksamhet i den mån det behövsföratt bedöma fondkommissionärens lämplighet all driva fondkommissionshandel.Som utredningen har framhållit bör inspektionen också uppmärksamma all den verkställandeledningen för och ägarna till ett fondkommissionsbolag utgörs av personer somkan väntas driva verksamheten på ett korrekt och omdömesgillt sätt. Vad jag nuhar sagt kan sammanfattas så alt inspektionen bör vaka överfondkommissionsbolagens verksamhet i den mån det behövs för atl känna till deförhållanden som kan inverka på bolagets säkerhet eller annars är av betydelseför en sund utveckling av fondkommissionsverksamheten. Påmotsvarande sätl som vissa krav måste uppställas för att bolag skall fåtillstånd att driva fondkommissionsverksamhet måste del finnas möjlighet attförhindra atl den som inte uppfyller dessa krav fortsätter alt utövafondkommissionsverksamhet. Jag kan i allt väsentligt instämma i utredningensförslag såvitt avser grunderna för återkallelse av fondkommissionärs tillstånd.För det fall ett fondkommissionsbolag visar sig olämpligt att drivafondkommissionsrörelse bör således dess tillstånd liksom f n, kunna återkallas.Utredningens förslag atl underlåtenhet all iaktta god affärssed skall anges somsärskild grund för återkallelse saknar motsvarighet i FL. Enligt min mening ärbegreppet god affärssed i detta sammanhang alltför vagt för atl del vid sidanav olämplighelsrekvisiiet skall kunna ges någon självsiändig belydelse då delgäller alt ta ställning till om ett fondkommissionsbolags tillstånd skallåterkallas. Jag kan därför inte biträda utredningens förslag på denna punkt.Jag förordar vidare, utöver vad utredningen har föreslagit, att tillstånd börkunna återkallas, om ett fondkommissionsbolag föriorat över en tredjedel avsitt aktiekapital. Jag återkommer till dessa frågor i specialmoii-veringen. Prop.1978/79:9 153 Jagdelar utredningens uppfattning att ett fondkommissionsbolag, så längetillståndet inte har återkallats, skall ha rätl att självt avgöra hurverksamheten bör bedrivas. Inspektionens uppgifter bör därför liksom hittillsvara av övervakande och i efterhand kontrollerande karaktär. Vidare bör liksomhittills tillsynen utövas genom undersökningar hos fondkommissionsbolagen ochgenom att de åläggs viss rapporteringsskyldighet lill inspektionen.Fondkommissionsfirmorna har i detta sammanhang kritiserat utredningsförslagetför att det inte tillräckligt klart anger inspektionens befogenheter gentemotett fondkommissionsbolag. Jag kan till viss del instämma i denna kritik och hardärför sökt att i lagförslaget tydligare bestämma inspektionenstillsynsbefogenheter. Detta bör vara lill fördel både för inspektionen och förfondkommissionsbolagen. Jag vill bl.