prop · G203187 · 1978-12-31 00:00:00 — Det måste v.-ira ett fcrrtahandskrav, att den polisiärt specialutbildade personalen får användas främst och så konsekvent som möjligt försina specialuppgifter, där det finns mycket begränsade möjligheter att ersätta den med annan personal. Inom fjällsäkerhetens olika områden finns däremot ett relativt brett register med möjligheter att utnyttjapersonal med olika kapacitete -. Fjällsäkerheten kan icke sägas varaen primärt eller ens övervägande polisiär uppgift eller ställa allmäntkrav pä polisiär utbildning. är ett relativt nytt verk, som frän begynnelsen fick stora och i väsentlig utsträckning"nya" uppgifter. Dessa har sedan både vidgats och utökats med nya 1978/79:187 278 i rask takt. Spännviddenför verkets uppgifter är betydande. I flera fall har verket haft att handlägga komplicerade ärenden,som varit föremål för vid uppmärksamhet och betydande motsättningar. Personalomsättningen har varit relativt livlig. Man måste se de svårigheter,som verket haft och har att leva upp till allao förväntningar, mot denna bakgrund. Detsyns rimligt att med ökande erfarenhet ochorganisationsanpassning emotse en bättrebalans härvidlag. ärnaturvårdsverket hu-vudman för det statliga fjälledssystemetmed därtill hörande anordningar i form av broar och spänger, vindskydd, raststugor, roddbåtar och båthussamt viss räddningsmateriel. Detta betyderhu-vudmannaskap för ett mycket väsentligt avsnitt av fjällsäker-hetsverksamheten. medverkar ocksä i den fränsäkerhetssynpunkt viktigainformationsverksamheten beträffande förhållandena ifjällvärlden, exempelvis genom sina publikationer om Planering för friluftsliv (1971:7),Friluftsområdet - skyltning och märkning för idrott och friluftsliv (1972:10)och Övernattningsstugor inom fjällområden (l977:2)ävensom genom saimarbete medSveriges turisträd. Naturvärdenhar också en regional representation genomatt i länsstyrelsema ingår en naturvårdsenhet.Genomförandet av det för den statliga verksamheten med fjälledssystemet nödvändiga planeringsarbetet, saunordning med lokalaledsystem och tillsynen beträffandeledemas skötsel ankommer på länsstyrelsemai de berörda länen. Härigenom säkerställs attplaneringen för vandringsleder osv. pä lämpligt sätt integreras med planeringen inom övriga samhällssektorer.Detta är väsentliga uppgifter för vederbörlig länsstyrelsesnaturvårdsenhet, givetvis beträffande planeringen gemensamt med styrelsens planeringsavdelningi övrigt. Därmed är länsstyrelsema direkt engagerade i och ansvariga för en med hänsyntill fjällsäkerheten betydelsefull verksamhet. Med den övergripande och sam- ordnande funktion och den mångsidiga sakkunskap, som har, syns detta naturligt och har visat sig rationellt. De utredningar, som föregick statsmakternas beslut om huvudmannaskapet för fjälledssystemet (Ds Jo 1975=8 och SNV PM 1977:881), förordade att huvudmannaskapet efter hand borde vidgas att också omfatta fjällanläggningarna längs lederna. Därest dessa förslaggenomföres skulle huvudmannaskap för fjälledsystemet utsträckas att omfatta även delir eller hu-vudaelen av de aktuella fjällanläggningarna liksom den nödvändiga komplettering och utbyggnad avdj'liV a. läggningar som lörjtses. Detta skulle i sådant fall innebära en vidgning av och länsstyrelsernas ansvar för ett frå.'. säkerhetssynpunkt betydelsefullt verksamhetsområde. Som redovisats i kap. 5 (p. 5.5-4) pågår överläggningar mellan och , främst rörande planeringsansvtr och kapitalförsörjning beträffande den huvuddel (85 '/-) av anläggningarna, som tillhör ooh drivs av turistfc-eningen. Enligt gällande instruktion (oFS 1967:444)åliggerdet bl.a. att leda planeringen av ätgärder fördet rörliga frilufts' ivet samt handlägga frågor i övrigt om nyttjande av mark och vatten för rekreationsändamål, att svara förbidragsgi-vning m.m. till anläggningar och anordningar för friluftslivoch turism samt att följa utvecklingen på friluftslivets omräde, samiuanjtälla lägesrappor-.er ocn utarbeta förslag till råd ocn anvisningar. I detta sammanhang må erinras om hurusom i statsmaktemas riktlinjer för planering och samordning av samhällets insatserför rekreation och turism (prop. 1975:46, CU 1975/7b:2, rskr 1975/76:46) fastslagits (angiven prop. s. 52) som natur- Prop.1978/79:187 280 ligt, att naturvärdsverkethar ett huvudan.nvar för samordningen av de statligainsatserna vad gäller områden och anläggningarför säväl när- som fjärrrekreation. Med hänsyn till detta huvudansvar för naturvärdaverketfann statsmakterna också naturligt att keinslifunktionen för beredningen församordning av de statliga insatserna for planering av områden och anläggningarför rekreation och turism(rekreationsberedningen) förlades till naturvärdsverket. Huvuddelen av kraven päfjällsäkerhet föranleds av eller har nära sammanhang med rörlig-; friluftsliv, turism, när-ochf järrekreation m.m. , verlcsamheter för vilka har ett fastlagt ansvar. Utredningen finner att i det fall att hu-vudmannaskapetskall anknytas till en exister.ande m;irndighet såväl som statensnaturvårdsverk är möjliga att välja härför. Väsentliga skäl talar föratt väljes. Mot bakgrund härav föreslär utredningen, att anknytningen -vilken form denna sker - sker tillstatens naturvårdsverk. 6.2.4 Principaltemativ för val av hu-vudman När det gäller val av huvudman står tvåprincipiellt olika möjligheter öppna: att hu-vudmannaskapet uppdrages åt någonmyndighet, engagerad i fjällsäkerhetsarbetet (alternativ l) eller att det förläggs till ettfristående organ med kanslifunktionenanknuten till en förefintlig myndighet, engagerad i fjällsäkerhetsarbetet(alternativ 2). 6.2.5 Alternativ 1: Hu-vudmannaskapet uppdrages ät en före fintlig myndighet, engagerad i fjällsäkerhetsarbetet 6.2.5.1 Val av_m2ndighet_ Utredningen har pågrundval av i avsnittet 6.2.3 ovan anförts Prop.1978/79:187 281' noggrant prövat de två möjligheternamed respektive som hu-vudman för fjällsä-kerhetsverksamheten.Båda är tänkbara. Med hänsyn till sä-kernetsuppgiftemasart och sammanhang med fjällnaturens allmänna utnyttjande och värd samt förläggningen av det statliga huvudmannaskapet för fjälledsystemet- inklusive en eventuell komplettering med därtillanslutande fjällanläggningar - finner utredningen att i detta alternativövervägande skäl talar för statens naturvärdsverksom hu--vudman för fjällsäkerheten. Därest huvudmannaskapet för fjällsäkerheten skall knytas till en förefintlig, i säkerhetsarbetetengagerad myndighet, bör alltså denna vara och härför erforderliga ändringari naturvårdskunöreljen och i instruktionen för verket ske. Som utredningen tidigare framhällit (p.6.2.l) fårhu-vudman-naskayet ingalunda innebäraatt allt fjällsäkerhetsarbete i central instans sammanförs till huvudmannen. Det förutsätter tvär+om-jtt fortsatt a':tivt arbete av alla intressenter i denna säkerhet. Hen det ärfräga om ett genom hu-vudmannensamordnat, gemensamt arbete. Mellan hu-vudmannen och övriga intressenter är det nödvändigt att haett fortlöpande, smidigt och effektivtsamarbete. Med de goda traditioner, som härvidlagi fler fall finns, oc;: med regeringsformens och allmänna verkstadgans generella föreskrifter om samverkan och samarbete bör detta kunna ske utan speciell reglering och ivanliga former för sådant samarbete. Det torde emellertid kunna vara till fördel om samverkan mellan huvudmannen och övriga intressenter med större ansvarsområde(jfr tab. 17 ) eller representanter förvissa grupper av sädana intressenter ocksä gavs en någotfastare form. 1978/79:187 282 Detta synes lämpligenkunna ske genom att denna samverkan sker inom ramen för en särskildarbetsgrupp, förslagsvis benämnd Samverkansgrupp Fjällsäkerhet. Självfallet innebärden arbetsmässiga samverkan i denna gruppingalunda att ett direkt samarbete mellan huvudmannen och en eller flera av övriga intressenter eller representanter för grupper av intressenter liksom mellam intressentereller intressentgrupper inbördes ej längre erfordras eller bör ske. Tvärtom är ett sådant direkt samarbete i så att sägavanlig ordning en förutsättning för samverkan i den angivna särskilda arbetsgruppen. Samverkansgruppen börför att kunna arbeta effektivt ochsmidigt ä ena sidan vara så liten som möjligtmen ä andra sidan innefattarepresentanter för de intressenter ochintressentgrupper, som främst har behov av fortlöpande samarbete och som främst erfordras föratt ett effektivt sådant skall komma till stånd. Med hänsynhärtill bör samverkansgruppen sammansättas sålunda: ordförande och sekreterare från hu-vudmannen (SNV) en företrädare för vardera ,. en företrädare för länsstyrelserna inom fjällänen (utsedd av länsstyrelsernai , , och i samråd) samt då fråga berörrennäringen eller eljest samiska förhällanden en företrädare för vardera lantbruksstyrelsen och . Utredningen har särskiltövervägt den regionala representationen. Skäl talar för att samtliga fyra fjällan skulle Prop.1978/79:187 '' ha var sin företrädare i samverkansgruppen. Med hänsyn till det regionala fjällsäkerhetsarbetetsrelativt självständiga ocii regionalt avgränsadekaraktär har emellertid bedömts möjligt att oröva om icke bland de centrala instanser, somsamverkansgruppen representerar, en gemensam företrädare för fjällänens länsstyrelseri flertalet fall kan vara tillfyllest. Härigenomskulle också samverkansgruppens numerär kunna begränsastill 7 (9) i stället för 10 (l2). I varje fall, där så pä grund av ärendeart,berednings- eller handläggningsläge eller dylikt bedöms erforderligt, bör dock en företrädare fir ettvart av de fyra fjällänen kallas. Självfallet bör det ccksåi övrigt stå samverkansgruppen fritt att till sammanträde kalla särslcildföredragande eller expert ävensi.m en-.-ar a.::;arL, som bedöms erfordras. 6.2.5.3 N.iturvårdsverketL'organisation U tredni.igen bedömeratt det i detta alternativ är önskvärt att vissaändring?r i den inre organisationeninom naturvärdsverket övervägs. Dessa bör syfta till en effektiv kapacitet för fti uamordnafjällsäkerhetsverksamheten och i övrijtgenomföra vad Huvudmannaskapet för fjällsäkerheten ocfi därlillanknytande ansvars- och arbetsfördelning för verkets del kräver.För de tillkommande uppgifterna ardet enligt utredningens uppfattning nödvändigt att verkets personalresurser förstarks. Föratt möjliggöra att verket snabbt kan mottaga huvudmannaskapet och desssamordningsansvar bör förstärnningen ske utan citt avvaktaresultatet av de överväganden beträffani.L' ver.cets inreorganisation, som förordats och som måste iiedömaskräva . Ytterligare en tjänst i förslagsvislönegrad ? 17 bör alltsåir;rätt-is via . Härigenombör ocksä oii möjligtatt inom verket snabbt i deltidstjänstför fjällsäkerhetsärenden -främstsamordningen - placera en sekreterare förden ovan angivna samverkansgruppen förfjctllsäkerhet. 1978/79: 187 284 6.2.6 Alternativ 2: Alternativ 2: Hu-vudmannaskapet förläggs till ett fristående organ medkanslifunktionen anknuten till en förefintlig myndighet engagerad i fjällsäkerhetsarbetet i detta kapitel (p.6.2.,1 och 6.2.5.2) harframhållits att hu-vudmamnaskapet för fjällsäkerheten ingalunda skall innebäraen koncentration av ansvar, planering ooh verkställighet från samtligaeller från flertalet intressenter i fjällsäkerheten till hu-vudmannen. Det kan emellertid ifrågasättas, om icke alternativ 1 meden myndighet - - som hu-vudman skulle kunna leda till ett väsentligt, kanske t.o.m. till ett oacceptabelt avsteg från den angi-vna principen. Därest i stället ett särskilt, fristående organ finge i uppgift att fungera som hu-vudman för fjällsäkerheten, skulleden dominerande samling .av ansvar och befogenheter till en myndighet, som altemativ 1 kan amses innebära, kunna undvikas. Den främsta fördelen med ett fristående organ somhu-vudman för fjällsäkerheten är enligt utredningens mening att inom dettaorgan de parter, som arbetar med fjällsäkerhetsfrägor, även i fortsättningen kan amses vara jämbördiga i sin status. Likaledes blir deolika intresseområdena, som de olika intressentema specialicerat sig pä, av lika stor betydelse utåt sett. En förläggning av hu-vudmannaskapet till naturvärdsverket skulle kunna leda till en alltför omfattande insats på ledsystemet ooh dess underhåll och uppbyggnad. Vidare kan verksamhet i övrigt komma i konflikt med fjällsäkerhetsarbetet inom verket. Den situationen kan ej uteslutas, där verket - med hänsyn till konkurrensen mellan angelägna önskemål inom andra Prop.1978/79:187 285 delar av verkets vida och och väsentliga ansvarsområde -inom sin egen organisation lågprioriterararbetet med fjäll-säkerhetsfrågor. Med tanke pä att flera frivilliga organisationer av folkrörelsekaraktärarbetar med fjällsäkerhetsfrägor är det av värde att en framtida hu-vudman bliromedelbart påverkbar, inte minst om man vill behälla en högmotivation hos de olika intressenterna, Därest ett fristående organ skall tillkomma för hu-vudmannaskapet för att tillgodose de motiv, som i sina väsentligaste hu-vudpunkter kort redovisats härovan, har utredningen övervägt att härför välja formen av ett råd, exempelvis efter modell (SFS 1975:1071), eller av en särskildberedning, exempelvis efter modell rekreationsberedningen. Övervägandena harresulterat i att i dylikt fall ett friståendefjällsäkerhetsråd med kanslifunktionen förlagd till böranförtros hu-vudmannaskapet för fjällsäkerheten. Rådetsuppgifter bör i princip vara desamma, som ialternativ 1 föreslagits skall vila pä naturvårdsverketsom huvudman och för samverkan i rådet väsentligen gälla samma principer som i alternativet 1 avsetts för Samverkansgrupp Fjällsäkerhet. Vad avser ansvarsfördelningen mellan i rådet ingäende intressenter bör det emellertid ankomma på rådet att avgöra denna. I fjällsäkerhetsrädet bör följande myndigheter och organisationerutse ordinarie ledamöter, nämligen , , meteorologiska och hydrologiskainstitut. och Svenska samernas riksförbind. Naturvårdsverketsgeneraldirektör bör vara ordförande, medan posten som vice ordförande kan växlamellan övriga ledamöter. 1978/79:187 286 6.2.7 Val av altemativ för huvudmannaskapet Utredningen har noggrant prövat de två altemativen med myndighet -- respektive fristående rådsom hu-vudman för f jällsäkerhetsverksamheten. Båda är tänkbara. Då utredningen övervägt vilket avde tvä altemativen som bör förordas harenighet förelegat om att en självständig ställning förhu-vudmannen innebär vissa fördelar. Bland annat torde koncentrationen tillhuvudmannauppgiften främjas, funktionens betydelse ochspecialitet markeras och kontakter utifrån- exempelvis frän allmänheten - med hu-vudmannen underlättas. Vad avser den vidare utvärderingen har däremotmeningama skilt sig och bedömningamavarit olika, Åena sidan har därvid framhållits, att ett fjällsäkerhetsrädmed likvärdiga intressenter blir ettflexiblare organ, som med störreeffektivitet kam fördela och ansvara för olika områden.Däremot har gjorts gällande att ävenmed ett hu-vudaannaskap ålagt och en samverkan främst inom ramen fören saunverkansgrupp Fjällräddning skulle denna rörlighet ochhandlingsfrihet föreligga. Mot farhågorna förpåtagliga felprioriteringar därest hu-vudmamnaskapet ålades naturvårdsverkethar anförts, att man måste kunna förutsätta samma goda vilja till sakliga värderingar, gemensamma bedömningar under ömsesidighänsyn, samverkan ooh rätt fullgörandeav ålagda ansvars- och arbets--'uppgifter vare sig verksamheten sker inom ett fjällsäkerhetsråd eller inom en samverkansgrupp. Mot baikgrund av de tilläggsdirektiv till samtliga kommittéerooh särskilda utredare ang.finainsieringen av reformer m.m, , Prop.1978/79:187 287 som regeringen meddelat och somredovisats i detta betänkandes inledning (p. 2.1.2), harutredningen sökt bedöma de ekonomiska konsekvenserna av de båda alternativen. En bedömning har härvidvarit, att även om kanslifunktionen i rådsalternativet anslöts till en förefintlig myndighet, kundeorganisationsformen förväntas dra med sig speciella kostnader just genom den fristående ställningen.Häremot har framhållits, att det inte finns tillräckligt starka skälatt antaga att kostnaderna för etthuvudmannaskap i form av ett fjällsäkerhetsrådskulle överstiga motsvarande kostnader viden placering av hu-vudmannaskapet hos . En bedömning harvarit att en "anslutning" av kanslifunktionen aldrig kan bli så samordnad som en integration. De möjligheter till intern tyngdpunktsväxling och varierad personal- och annan resursinsats,som finns inom en större myndighet eller större organisation, kommer att saknas och kundebefaras tendera att kompenseras genom krav påegna personalförstärkningar. Mot detta har ståttuppfattningen att någon väsentlig skillnad härvidlag intekunde förväntas. Erfarenheterna av organisatorisk rörlighet är mycket växlande. Med hänsyn till här och i p. 6.4,1 nämnda bedömningar och därjämte främst till det faktura, att sä speciella förhållanden föreliggervad avser fjällsäkerhetsarbetet i och med att ett flertal fristående intressenter utför ett omfattande arbete har sju av utredningensexperter ansett det olyckligt, om en av dessa fristående intressenter fick en prioriterad ställning. Experterna , ,, , , och förordardärför altemativet 2, dvs. att ett fristående fjällsäkerhetsråd - med kanslifunktionen förlagd till naturvårdsverket- bör tillkomma och bli hu-v-adman för fjällsäkerheten. Prop,1978/79:187 2öö Den särskilde utredaren samt två av utredningens experter -ochAllan - har amsett att fördelarnamed föreslaget huvudmannaskap för naturvärdsverketoch förordad hu-vudarbetsform inom ensamverkansgrupp Fjällräddning starkt överväger. Detta, gäller särskilt mot bakgrund av de bestämda kraven - bl.a. uttalade i utredningens direktiv- pä saunordning av och klara ansvarsförhållanden för fjällsäkerheten. Med hänsynhärtill, till har ooh i p. 6.4.1 nämnda bedömningaroch därvid särskilt angelägenheten- även principiellt - att hålla sig inom förefintligaorganisatoriska ramar och utnyttja befintliga resurser samt till de i till-läggsdirektiven ställdakraven på stram utgiftsprö-vning har den särskildautredaren och de tvä experterna funnit skälen, som sammantaget talar mot ett fristående organ förhuvudmannaskapet, sä väsentliga att en sådan lösning icke bör förordas. De förordar därföraltemativet 1, dvs. ett hu-vudmannaskap förnaturvårdsverket ooh en samverkamsgruppsom hu-vudarbetsform (p. 6,2.5.2). Prop.1978/79:187 289 6.5 AilSVARS- OCH ARBETSFÖRDELNING 6,5.1 Grunder Som redogörelserna främst i kapitlen 4 och 5 av detta betänkand visar, ärdet uppenbart att alla de frågor, som rör fjällsäkerheten, icke kan handläggas av en och samma myndighet eller organisation.Som tidigare framhållits (p. 6.2.1 och 6.2.5.2) innebär därför hu-vudmannaskapet icke ett sammanförande av alla verksambeter av betydelse för fjällsäkerheten till hu-vudmannen. Tvärtom är det angeläget att bibehålladet breda register av intressenter i frägaom denna säkerhet, som verkat för denna, och om säär möjligt ooh lämpligt, att öka det. Det ären betydelsefull fördel att härvid, utövervederbörliga myndigheter och kommunalainstanser, frivilliga krafter inom organisationer av skilda slag centralt,regionalt och lokalt och även enskilt pä olika sättmedverkar. Som exempel på sådana organisationer må - utananspråk på vare sig fullständighet eller gradering - nämnas . Svenska fjällklubben och . Det är emellertid angeläget att en såklar ansvars- och arbetsfördelning som möjligt sker mellan huvudintressenterna. En sådan fördelning fär dock icke tydas som om absoluta gränser skulle uppdras mellan intressenterna. Det mäste även i fortsättningen vara möjligtatt utnyttja erfarenheter, idéer ochuppslag, synpunkter och förslag beträffande fjällsäkerheten oavsett ursprung och verksamhetsområde. Den avsedda ansvars- och arbetsfördelningen skall främst amge var olika slag av sädanaerfarenheter etc. bör sammanhållas och var ansvaret för fortsatt handläggning,åtgärder eller framställningar ocherforderliga egna initiativ vilar. Prop.1978/79:187 ° 6.5.2 Huvudansvarighet för olika områden av fjällsäkerheten liggeransvaret för fjällräddningen hos polisen och ansvaretför ledsystemet jämte därtillanslutamde anordningar och anläggningar hosnaturvårdsverket. Motiv saknas för en ändring.Nuvarande ansvarsuppgifter bör alltsä bibehållas. Inom fjällräddningen finns ett sambandssystem, som i olika utsträckning ocksåkan utnyttjas för polisiära eller andra samband och som har väsentlig betydelse för fjällsäkerheten. Som även motiveras i avsnitt 5.7(p.5.7.7) är det naturligt med ett samlatsaunbandsansvar och dä att det centrala ansvaret för sambandsfrägorav betydelse för fjällsäkerheten uppdrages åt . Det syns också lämpligt attdensamma får ansvara för fjällräddningens samordning med fjällsäkerheten. När det gäller nyttjandet av fjällvärlden såsom del av den fysiska riksplaneringen, planeringenför rörligt friluftsliv, turism och rekreation, naturvärden m.m. börnaturvärdsverket i överensstämmelsemed sina allmänna uppgifter vara centraltansvarig för fjällsäkerhetssynpunktema. Den väsentliga och övergripamde betydelse för fjällsäkerheten, som information och utbildning har, talarför att det centrala och samlandeansvaret för dessa mångfacetterade verksamheter uppdrages åt samma myndighet som åläggs hu-vudmannaskapet för fjällsäkerheten, dvs, om alternativ 1 väljes naturvärdsverketoch om altema.tiv 2 väljes fjällsäkerhetsrådet. Dock ärbeträffande just dessa verksaimheteralldeles särskilt nödvändigt att enadctiv medverkan sker av samtliga intressenter, främst av Svenska, turistföreningen, , och . Prop.1978/79; 187 291 En speciell gren av informationen gäller det förfjällsäkerheten betydelsefulla vädret.Det syns därför motiverat att det centrala ansvaret härför åvilar en annan myndighet änden eljest för Informationen hu-vudansvarige.Detta centrala ansvar bör därför tillkomma den speciella myndighetsom har till särskild uppgift att tillgodose samhällets behov av meteorologisk, klimatologisk ochhydrologisk information: (SMHl). På detta bör även ankommadet centrala ansvaret för grundläggande forskning avseende klimatfrågor av betydelse för fjällsäkerheten, främst snö- och lavinförhällanden. Utrustningsfrågor är av väsentlig vikt för fjällsäkerheten. Särskilt gäller det s.k. säkerhetsutrustning. Som framhållits i avsnitt 5-8 är det angeläget att även den från fjällsäkerhetssynpunkt aktuellaverksamheten påutrustningsområdetväsentligen kam ske inom på området arbetande verk (främst men även m.fl.)och inom förefintliga branschorganisationer.Ett klart hu-vudansvar för utrustningsfrågor från fjällsäkerhetssynpunkt bör emellertid åvila någon av de i säkerhetsarbetet centralt engagerademyndigheterna eller organisationerna. Det vore fördelaktigt att härför kunna utnyttja någon av de två organisationer med intressen inomfjällsäkerheten, som under hela sinverksamhet ägnat dessa frägor stor och kunnig uppmärksamhet, nämligen och . Oavsett vilkendera som ifrågakommer måste ett kontinuerligt och nära samarbete dem emellan förutsättas. Angiven lösning förutsätter vidare att den aktuellaorganisationen vill åtaga sig uppgiften ooh att en överenskommelse härom kan träffas mellan denna och huvudmannen för fjällsäkerheten. Ett bidrag till meduppgiften förenade utgifter torde varaerforderligt och börinräknas i den uppräkning av det allmänna statsbidraget tillorganisationen, som i annat sammanhang omnämnts avsnitt 5,5 Och 5.4) och som föreslås i kapitel 7. Svenska 20 1978179. Prop.1978/79:187 292 turistföreningen harstor orgamisatorisk bredd och läng erfarenhetsaunt har gjort viktiga insatser påutrustningsområdet. Med hänsyn främsttill det särskilda intresse, som genom sin speciella utrustningskommitté visar utrustningsfrågor, och de insatser denna kommittégör med bl.a. sin etableradesamverkam med , försvaretsforskningsanstalt. Cykel- och sporthandlamas riksförbund. Svenska fjällklubben,m.fl. synes emellertid i första hand böraeftersträvas att åtagersig det centrala ansvaret förutrustningsfrågor frän fjällsäkerhetssynpunkt.