prop · G203115 · 1978-12-31 00:00:00 — Inombostadssektorn kan t.ex. svårigheterna i form av upprättande avansökningshandlingar, kontakt med myndigheter, prisförfrågningar, anlitande avhantverkare och själva genomförandet av ålgärderna upplevas som så besvärandealt de inte uppväger de relativt små fördelar, mätt i antal sparade kronor, somuppnås. Redan ålgärder för alt begränsa sådana problem kan därför sägas varaett styrmedel. En kartläggning av dessa faktorers inverkan har därför ocksåbetydelse. Prop.1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 135 Kommittén anser bl. a. mol denna bakgrund alt del koniantaenergispar-bidraget inte bör kvarstå som stimulansform. De resurser som frigörsbör användas för bättre information om lönsamheten i olika energisparäigärdersamt för en utökning av de lånemedel som ställs till förfogande för olikaenergisparäigärder. Vidare bör undersökas möjligheterna till atl stimulera tillmer långsiktiga investeringar genom exempelvis amorteringsfrihel påbeviQade lån. Avslutningsvis i denna fråga framhåller kommittén: tas inte hänsyn till olikasammanslagningseffekter. Därigenom överskattas betydelsen av de olikaåtgärdernas energibesparande effekt. För atlundvika sådana överskatlningar av besparingsresultaten kan systemet konstruerasså att det stimulerar till en energiekonomisk lönsamhetsbedömning i delenskilda fallel. Om man bedömer all mängden av byggnader inte gör det möjligtför stödbeviQande myndigheler att göra en sådan prövning för varje enskildbyggnad, måste initiativet läggas på den enskilde fastighetsägaren. Siödet viss fastighet bör då endast avse ålgärder som ger en acceplabelenergispareffekt per satsad krona. För att en enskild fastighetsägare skallkunna göra en lönsamhetsbedömning måste samhället i ökad omfattning biträdamed informationsmaterial och rådgivning på olika sätt. Vad belräffar energianvändningsnivän 1990,framhåller kommittén; anser del inte uteslutet attenergiförbrukningen inom sektorn bostäder 1990 kan komma atl underskrida vadsom antas i referensprognosen. Osäkerheten på della område är dock mycket stor.I hög grad beror det på utvecklingen av bostadsbeståndet och av effekten av nuanvända styrmedel, förändringar i dessa och bedömningar av lämplighelen atlinlroducera ytteriigare styrmedel. Med denna bakgrund instämmerenergisparkommittén i bedömning att lägga industriverketsreferensprognos till grund för användningsnivån i stället förhushållningsgruppens antaganden. Enligt bör den av kommissionenföreslagna ulvärderingen av gjorda insatser prioriteras. Några nyastora satsningar bör därför enligt förbundet inte göras förrän man hunnit tatill vara gjorda erfarenheter. Näringslivets byggnadsdelegation anser atl möjligheten atlfinansiera energibesparande åtgärder i byggnadsbeståndet genom lån samlvillkoren för dessa är avgörande för i vilken utsträckning fastighetsägarnakommer atl kunna vidta frivilliga åtgärder. Del är således enligt delegationenväsentligt att tillräckligt låneutrymme skapas. Förutom vidgade ramar förlånestöd och bidrag borde det också kunna övervägas, framhåller delegationen,att låla betalningstiden för lånen molsvara vad som gäller vid den Prop.1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 136 reguQära statliga lånegivningen. Del förordas vidare altsamhällsstödet till frivilliga insatser kompletteras med stimulanser vidbeskattningen exempelvis genom fonderingar som medger avdragsrätt i syfte attskapa utrymme för ökade invesleringar i energibesparande syfte. Då det gällerstimulanser lill energibesparande insaiser inom lokalbeståndei rekommenderardelegationen en genomgång av beskattningens uiformning. också lånegarantierkan förQäna att övervägas. framhåller nödvändigheten av att insatserför att spara energi inom bostadssektorn slyrs mot åtgärder med lång livslängdoch stor säkerhet. Ett led i en sådan styrning är enligt bolaget bl.a. attlänesystem utformas så att de amorteringsmässigt är anpassade efterbesparingsåtgärdernas livslängd. gällande bidragsbestämmelser bör enligt fortlöpande ses över. Förbundet erinrar vidare om ätt förbundeti särskild ordning har föreslagil att reglerna för statsbidrag lillenergibesparande åtgärder i kommunala och landstingskommunala byggnader ändrasså atl ett stort antal inte bidragsberättigade besparingsobjekt kan kommatill stånd. framhåller i sitt yttrandeföQande: För det befintliga bostads- och lokalbeståndet anserförbundel, att kravet på ökad energibesparing bäst lillgodoses bl. a. genom ettlåne- och bidragssystem. Därvid bör i varje enskilt fall energivinslen ställasi relation lill de kostnader som krävs för uppnående av energibesparingen.Energibesparing bör således ej ske till orimliga kostnader. En förutsäitning för att energibesparande investeringarskall kunna göras är givetvis alt del finns möjlighet att finansieraålgärderna. Förbundel hälsar därför med tillfredsställelse att finansieringenför energihushållande åtgärder enligt kommissionens förslag skall säkerställasför fastighetsägarna. Tyvärr förekommer härvidlag allvarliga brister. Redovisadebesparingar genom de förekommande låne- och bidragsberättigandeåtgärderna är endast teoretiskt underbyggda. Man saknar praktisk erfarenhet avåtgärdernas effeki. Förbundel instämmer därför i förslaget till utvärdering avdet hittillsvarande systemet. Förbundet vill understryka vikten av att man även genompraktiska försök i större skala får vetskap om, huruvida föreslagnabesparingsåtgärder får någon verklig effekt eller om besparingen endast ärteoretisk. Det gäller både den energibesparande åtgärdens effeki som sådan ochrisken för att energiförbrukningen för tillverkning, transport och uppsättningav isoleringsmaterial, varmvatlenmätare etc. blir siörre än energibesparingen. Förbundet tror all det effektivaste säliei alt spara värmei byggnader är atl sänka rumstemperaturen till exempelvis max. För altgöra övergången mjuk kunde temperaturreduceringen lämpligen genomföras successivtunder . Genom en sådan reducering skulle också hyresgästernasbenägenhei alt ha fönstren slående runt för utväd-ring avövertemperalurer minskas. Enligt kommissionens samtliga alternativ bör projeki somär privatekonomiskt lönsamma ej erhålla bidrag. Förbundet kan inte dela dennaupp- Prop.1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 137 Alla energibesparande ätgärder är naturligtvisav godo för landet, om de kan ske lill rimliga kostnader. När det gäller tilldelning av medel för de statliga fastigheternasenergibesparing måste det enligt finnas ett enkelt administrativtsystem. Utöver redovisade remissyttranden får kommissionen stödför sitt förslag om utvärdering av hittillsvarande låne- och bidragssystem förenergihushållande åtgärder i befintlig bebyggelse av bl. a. ,i , IVA, HSB, LO, ,och . Kommunernas verksamhet rörande service och rådgivning tillfastighetsägare och fastighetsskötare bör enligt kommissionen kraftigt förstärkas. för byggnadsforskning anser att ettgenomförande av förslaget är ofrånkomligt och att verksamheten är kritisk förgenomförandet av energisparplanen för befintlig bebyggelse, då dennaförutsätter frivilliga insatser för energisparande. Föreslagna insatser fordrar enligt SIND en inriktning ochsamordning som bör ske inom ramen för den kommunala energiplaneringen. Kommunernabör därvid ha tillgång till personal och material för att genomföra besiktningoch analys av befintligt bostadsbestånd. I samband med besiktning skallfastighetsägaren kunna erhålla en ekonomisk bedömning av olikaenergibesparingsåtgärder föreslår verket vidare. Även Näringslivets byggnadsdelegation instämmer ikommissionens förslag som man understryker betydelsen av regelbundeninformation till allmänheten med råd och upplysningar, bl.a. om möjlighelernatill lån och bidrag. Delegationen framhåller vidare i sitt yttrande: Ett ytteriigare inslag i samhällets informationstjänstborde kunna vara jämförelsetal om t.ex. energiförbrukning vid olika lyper avvärmeanläggningar, som visar beräknad förbrukning för en välskött anläggning iolika typfall vad gäller klimatzon, byggnadstyp m. m. Sådana upplysningar börvara ägnade atl underlätta för allmänheten att vidta åtgärder mot brister ellerfelaktigheter i värmeanläggningarna eller deras skötsel. Även energiförbrukningenräknat per kvadratmeter lägenhetsyta i olika typfall osv. bör kunna vara avintresse. Samhället bör också så långt möjligt sörja för ytterligare tekniskinformation bl. a. av den typ som EPD-verksamheten representerar, om vilkaåtgärder som kan och bör vidtas för att spara energi. Även leverantörernaskulle i stor utsträckning genom rapportering till förbrukarna kunna bidra förbättrad eldningsskötsel. En förstärkning av kommunernas service och rådgivning tillfastighetsägare och fastighetsskötare anser också vara riktig. I samband med sådan rådgivning bör enligtförbundet givetvis besiktning av fastigheterna normalt förekomma. Instämmer i kommissionens förslag gör även statensplanverk, energi- 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 138 Däremoi anser att några nya ålägganden inte bör påläggas kommunerna förrän enutvärdering har gjorts av inledningsskedet av energisparplanen för befintligbebyggelse. Kommissionenföreslår atl en uiredning tillsätts för att skyndsamt överväga sådanaändringar i byggnadsstadgan att t.ex. byggnadsnämnd får möjlighel attinspektera byggnaders energihushållning. Om påpekanden och rådgivning inleräcker bör enligt kommissionen möjligheter till ålägganden atl vidta särskildaålgärder övervägas av utredningen. Remissinstansernas inställning till förslaget är delad. Sålundaförutsätter .y/a/w råd för byggnadsforskning att den föreslagna utredningenkommer till stånd. Även statens planverk, SIND och energisparkommitténtillstyrker förslaget. Sä gör även LO som i sitt yttrande framhåller: En sådan utredning ter sig befogad med hänvisning till delökade ansvar som skall läggas på den kommunala energiplaneringen. Vilkabefogenheter som skall ges till bör bli beroende av deninriktning och målsättning den kommunala energiplaneringen kommer att få. Iförsta hand syns del vara angeläget atl kommunerna får möjlighel lill uppgifterom husbeståndets aktuella läge i fråga om värmeeffekriviteten. Jämförandeuppgifter om detta kan också bli till nytta för fastighetsägare och fasiigheissköiare,liksom för serviceföretag i VVS-branschen. Mol bakgrund av svårighelerna atl övervaka efterlevnadenav den byggnadslagstiftning som redan finns är tveksamttill effekterna av de ändringar i byggnadsstadgan som kommissionen förordar.Verket anser därför atl de administrativa konsekvenserna av en sådan utvidgadlagstiftning och möjligheler att övervaka efterlevnaden av den noggrantövervägs innan en utredning tillsätts. Även är tveksam till nyttan av atl införatvingande åtgärder med avseende på atl iniressei är mycket stort blandfastighetsägarna att vidta frivilliga ätgärder. Styrelsen har dock inget emotatt frägan närmare uireds även om uppdragei kan inrymma svåriösia frågor omretroaktiv tillämpning av byggbestämmelser. Näringslivetsbyggnadsdelegalion betonar också i sitt yttrande att iniressei förenergibesparingar f n. är så stort all det inte behövs några tvingande reglerför att få lill stånd ell omfattande sparande. Ett obligatorium gentemotfastighetsägarna anses därför vara onödigi. Delegationen förordar vidare atlman så långl möjligt koordinerar energihushållningsin-saiserna medsaneringsverksamheien. På så vis kan insatserna genomföras på ett frånekonomisk synpunkt fördelaktigare sätt. anser alt besiktnings- och rådgivningsverksamhetenbör vila på frivilligheiens grund. Kommissionen föreslår all ell syslem för bränsledebileringinförs, så att 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 139 hyresgästerna debiteras de faktiska bränslekostnaderna.Systemet bör innefatta kontroll av alt uppvärmningsanordningarna drivs såeffektivt som möjligt och att hushållningsåtgärder vidlas av fastighetsägarna. Även i denna fråga är remissinstanserna delade. Tillstyrker förslaget gör bl.a. postverket som dessutommenar att det kan finnas skäl för atl fastighetsägarna ges viss kompensationför investeringar som de gör i avsikl att bl. a. nedbringa bränslekostnaderna. Även SPK tillstyrker förslaget. Nämnden anför därvid isitt yttrande: I en utredning som nämnden publicerade (1978) - Bränsleklausuler - konstaterades att i många enskilt ägda fasligheterhyresgästerna betalar väsentligt mer för bränsle än de faktiskabränslekosinaderna. Detla beror på konstruktionen av de s. k.bränsleklausuler, som ligger till grund för bränsledebiteringen. Enkostnadslrogen bränsledebitering kan endast erhållas om fastighetsägarensintäkter för bränsle stäms av mot faktiska kostnader för bränsle såsomnu sker hos t.ex. företag anslutna till . För att ett sådant system skallfå största möjliga verkan för hyresgästen krävs att uppvärmningsanläggningarnadrivs effektivt. Ett system för tillsyn och kontroll av dessa bör därför - somkommissionen förordar - åtfölja en övergäng till bränsledebitering efterfaktiska kostnader. Någon erinran mol förslaget har inte statens planverk.Enligt verket bör emellertid närmare utredas hur ett system för faktiskbränsledebitering liksom nuvarande system för hyressättning kommer all påverkafaslighets-ägarens intresse för atl genom olika åtgärder minska sinenergiförbrukning. SIND instämmer i princip med kommissionen att ett systemför bränsledebitering bör införas. Ett sådant system skulle enligt verketskapa incitament för hyresgästerna att hushålla med värme och varmvatten. Även stöder kommissionensförslag. Utan det föreslagna systemet framstår enligt föreningen den tillallmänheten riktade informationen om energihushållning som både ineffektiv ochför hyresgästerna vilseledande. Stöder förslaget gör även I Västernorrlandslän, energisparkommittén, CDL och . En uppdelning av bränslekostnaderna i flerfamiQshus så attvarje lägenhet påförs sin andel av dessa kostnader har diskuterats tidigareframhåller bosiadsslyrelsen. En sådan uppdelning är emellertid förenad medtekniska problem vad gäller skillnaden i energibehovet hos i övrigt likvärdigalägenheter. Mälningstekniska svårigheter kan antas vara överkomliga,åtminstone på längre sikl. De svårigheter som ligger i skillnader ivärmebehovet hos olika lägenheter är del svårare att komma ål, i varje fall iden befintliga bebyggelsen. Exempelvis kräver en hörnlägenhet mera tillfördvärme än en lägenhet med mindre fasadyta men samma volym. Transmission lillmellanlägenheter genom mellanväggar och bjälklag kan medföra att grann- I918fl9:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 140 lägenheterofrivilligt får bidra till uppvärmningen av annan lägenhet. En väl genomfördzonindelad värmereglering torde därför enligt styrelsen vara tillräcklig föratt uppnå avsedd effekt. förbyggnadsforskning anser att det är synnerligen angeläget att skapabränsledebiteringssystem som ger såväl hyresgästerna som fastighetsförvaltareoch fastighetsägare incitament till energihushållning. Rådet har emellertiduppfattningen att ett flertal svårigheter av teknisk och institutionellkaraktär föreligger beträffande tillämpningen av sådana system i skildavarianter. Rådet finner det därför angeläget att ytterligare utreda de tekniskaoch andra problem som är förknippade med en övergång till individuell mätningav värmeenergiförbrukning för debitering såväl i lägenheter som i villa- ochradhusområden. Härvid bör enligt rådet också den sparmöjlighet som ligger i enriktigare injustering beaktas. Med hänsyn till den snabba utvecklingen inomenergimätarområdet föreslås mätare typgodkännas. Någotnärmare ställningstagande till förslaget om individuell bränsledebitering kanenligt inte göras förrän hyresrättsutredningenslutfört sitt uppdrag i frågan. Tveksamtill ett brett genomförande av förslaget är LO med tanke på att det i vissafall kan uppstå mycket stora extrakostnader i förhållande till den förutsebaraspareffeklen. Även Näringslivets byggnadsdelegation ställer sig tveksam ttllkommissionens förslag. Delegationen anför sålunda i sitt yttrande: Medtanke pä den förhållandevis låga energibesparingsmöjligheten, framför alltefter korrekt inreglering av innetemperaturer samt tillämpning avenergibesparande åtgärder torde kommissionens förslag, som i och för siginnebär ett starkt incitament för hyresgäster att spara, inte kunna förväntasge några större besparingseffekter. Ettsystem som det föreslagna medför även vissa rättviseproblem, eftersomfluktuationer i värmeåtgång lägenheter emellan i stor utsträckning liggerutanför hyresgästernas möjligheter atl påverka. Somligalägenheter med samma våningsyla behöver mer tillförsel av värme än normallägenheter,vilket beror på flera faktorer som t. ex. deras placering i huskroppen,bristfälliga isoleringar i speciella ytterväggar som kan drabba enstakalägenheter m. m. Vidare uppstår problem med värmetransmission genomlägenhetsskiQande väggar. Hyresvärdenfår, om kommissionens förslag genomförs, inte något incitament att sparaenergi, t.ex. genom förbättrad drift. I stället torde ett system som innehållerincitament att spara energi bäde för hyresgäst och hyresvärd vara att föredra. Idetta sammanhang förtjänar påpekas, att hyresrättsulredningen f. n. har somuppgift att granska olika bränsleklausuler och att dessa frågor således ärföremål för särskild granskning. Avvisandetill förslaget är som menar att det f n. är omöjligt av tekniska, administrativaoch rättviseskäl all genomföra förslaget vad avser varje individuellt hushåll.Företaget anför vidare i sitt yttrande; Prop.1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 141 Omdet gäller kollektiv debitering av faktiska bränslekostnader är detta ingennyhet för SABO-företagen där så skett sedan lång ttd tillbaka. Dennadebiteringsform utgör emellertid ett relativt svagt incitament för fastighetsägarenatt spara energi. Han kan få svårigheter att få sina kostnader förenergisparåtgärder täckta vid hyresförhandlingar men trots detta krävs vidsamma förhandlingar att de besparingar som uppstår p. g. a. en minskadenergiförbrukning ensidigt skall tillfalla hyresgästerna. Grandprincipen omsjälvkostnadstäckning utesluter dock inte s. k. totalhyra varvid incitamentetför fasttghetsägaren ökar. Avvisandetill det föreslagna systemet är också , somanför: reservalionslösi rekommenderar ett sådant system måste bero på inte satt sig in i problematiken. Den är så pass komplicerad att enbartgenomförande av förslaget säkerligen inte kommer att medföra åsyftad effekt,nämligen minskning av energiförbrukningen. Härigenom har man således icke löstbesparingsproblemet. Det är nämligen nödvändigt att också beakta effekterna avhyreslagens nuvarande bruksvärdesystem. Förbundetföreslår atl bränslekostnaderna bryts ut ur hyressättningssys-temet och att enbränsleklausul utformas som innebär att både hyresgäster och hyresvärdar harfördel av bränslebesparingsåtgärder. Ett sådant system skulle dock enligtförbundet inte stämma överens med hyreslagens nuvarande braksvärdeprincip. En fråga som närasammanhänger med det nyssnämnda förslaget om individuell bränsledebilering ärindividuell varmvattenmätning. Kommissionen föreslår att de tekniska ochekonomiska problem som är förknippade med en övergång till sådan mätningutreds. Förslaget stöds av remissinstanserna, däribland SPK, ,statens råd för byggnadsforskning, i ,energisparkommittén, CDL, Näringslivets byggnadsdelegation och Stockholmshandelskammare. Någraremissinstanser, som stödjer kommissionens förslag, framhåller dock vissatekniska och administrativa problem som är förknippade med ett genomförande.Sålunda menar att i avvaktan på ettställningstagande om inte nuvarande krav på installation av mätare förindividuell mätning enligt byggnadslagstiftningen kan slopas. Liknandesynpunkter framförs av som i sitt yllrande framhåller: Kommissionenföreslår att en utredning av de tekniska och administrativa problem, som ärförknippade med en övergång till individuell varmvattenmätning genomförs. SABOinstämmer i detla. I avvaktan härpå bör enligt till nuvarande krav iBostadsfinansieringsförordningen och Svensk Byggnorm på installation avvarmvattenmätare knytas en dispensmöjlighet. Kravel medför vissa koslnader,men i praktiken förekommer Prop.1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 142 sällan att mätning och separat debitering sker. Med tankepå mätarnas otillföriitlighel är det också tveksamt hur eventuella rättstvisterskall hanteras. Även stödjer förslagetsamt pekar på de tekniska problem som finns. föreskrivs i Svensk Byggnorm installationav mätinstrument för varmvatten vid varje tappställe - normalt 3 ä 4 perlägenhet. torde inle någon energibesparing åstadkommits genoin dennaföreskrift. De mätinstrument som finns i marknaden har visalsig vara otillföriitliga och har en livslängd om endast . Den bristandetillföriitligheten medför att deras Qänlighet som mätare lill grund förfördelning av kostnaderna mellan olika lägenhetsinnehavare kan ifrågasättas.Enligt vad förbundet erfarit har, med hänsyn till alt denna fråga inte kunnatlösas på ett administrativt tillfredsställande sätt, avläsning per lägenhet ochtappställe inle skett. Redan att åsiadkomma ell avläsningsställe perlägenhet har - framför allt vid ombyggnader - visat sig medföra betydandebyggnadstekniska och installationstekniska problem. Någon tillfredsställandeteknisk lösning för att anordna central avläsning av den individuellavarmvatienförbrukningen finns inte. Under åberopande av detanförda vill förbundet ansluta sig til! saml understryka behovet av den avkommissionen föreslagna utredningen. Särskild vikt bör därvid läggas vid fråganom individuell varmvattenmätning kan ske lill rimliga koslnader samt omavläsningen kan ordnas på ett praktiskt och genomförbart sätt. Möjligheterna till anpassning till soluppvärmning avuppvärmningssystem i främst nytillkommande hus som lämpar sig för centralasolvärmesystem bör enligt kommissionen utredas. Vidare föreslås stöd ges tillutveckling av komponenter och system för soluppvärmning. Förslagetstöds av remissinstanserna, däribland , statens råd förbyggnadsforskning och LRF som även pekar på möjlighelerna att la tillvarasolvärme redan i befintlig bebyggelse. bedömer att soluppvärmning av bebyggelsen är den viktigaste förnybaraenergikällan inom den tidshorisont kommissionen har arbetat med. Tekniken är känd och siegel till kommersiell lanserbarheti större skala inte långt. Insaiser för att undanröja kvarvarande hinder ärdärför synnerligen angelägna. Till sådana hör på den tekniska sidan utvecklingav värmelagringstekniken så atl säsonglagring av solvärme blir möjlig, samtutveckling av distributionssystem på Qärrvärmesidan som är användbara både försolvärme, spillvärme och konventionella panncentraler. Andra hinder finns påstadsplanesidan. Del gäller att ulveckla bebyggelsemönster för tillkommandebebyggelseområden som gör solvärmetekniken möjlig, alltför tät och alltför glesbebyggelse är från dessa utgångspunkter negativ. Det kan också finnas juridiskaproblem, t.ex. att lösa avskuggningsrisker från bebyggelse och växtlighetutanför tomtgräns samt organisaioriska och 1978/79:115 Bilaga 1.1 Industridepartementet 143 ekonomiska, t.ex. atl tillräckligt snabbi finna beställareav en teknik som är under utveckling och som i förhållande tillkonventionell oQe- och eluppvärmning fortfarande ställer sig dyrbarare. Även framhåller de svårighetersom vidlåder en introduktion av solvärme. Bolaget anför sålunda: Del framhålls att Svensk Byggnorm (SBN) bör kompletterasmed bestämmelser, som underiättar införandet av solenergi. Vi menaratt det iså fall är viktigt atl sådana bestämmelser formuleras så att avsedd effekiverkligen nås. Man kan t. ex. mycket väl ge förmånliga lån för installation avsolfångare men man bör föreskriva vilka prestanda solfångare dåskall uppvisa. Del är också viktigt att bestämmelserna inte får en sådan utformningalt de verkar hämmande på annan lovande utveckling inom energiområdet somleder till minskal behov av oQa och el.