prop · G203105 · 1978-12-31 00:00:00 — Även lagberedningen kritiserade i betänkandet UtsökningsrättX (SOU 1970: 75) avgörande.Beredningen ansåg sig dock inte böra föreslå någon bestämmelse som tog avståndfrån praxis. Ej heller i förevarande förslag anses någon lagbestämmelse böraupptas. Welamson framhåller i sin uiredning 1952, all om reglernaom försättande i konkurs ej anses formellt gällande det likväl blir nödvändigtatt tillämpa konkursreglerna analogi i flera hänseenden (se även justitierådetHell-quisls yttrande i 1945 ärs rättsfall). I en del frågor måste dock ovisshetråda. Beträffande reglerna om återvinning anses, med hänsyn till dessa reglerskaraktär, någon analogisk lillämpning ej kunna komma i fråga. Skevhelen med en ordning, som innebär alt konkursbo ej kanförsällas i konkurs, har markerats ytteriigare genom den tillkomna lönegaranlilagen.En förutsättning för att denna lag skall bli tillämplig är, atl arbetsgivarenär försall i konkurs. Eftersom det numer inte sällan förekommer. 1978/79:105 695 att gäldenärs rörelse drivs vidare i konkursboels regi.skulle tydligen ell för de hos boel anslällda oacceptabelt läge inträda, omlagen ej kunde till-lämpas vid boets insolvens. Man torde också i del prakliskatältslivet ha funnit nödvändigt att lillämpa lagen analogt i fråga omarbetstagare som är anslällda hos konkursbo. Rättslägel synes sålunda vara del all man iprakiiken nödgats atl på den ena punklen efter den andra, trots atl någotkonkursbeslut ej föreligger, likväl tillämpa konkursrättsliga regler för insolventkonkursbos del. Undantag torde dock gälla beiräffande de viktiga återvinningsreglema,där analogisk lillämpning ej anses kunna komma i fräga. sådanträttstillstånd kan knappasl anses tillfredsställande. Även om den praktiska betydelsen av förevarande fråga ej färöverdrivas, bör man eftersträva en lagreglering av hithörande problem. Dettakan otvivelaktigt ske på annat sätt än genom atl möjlighel öppnas att försättakonkursbo i konkurs. Den enklaste lösningen synes dock vara att nu frångå denregel som fastlades rättsfall. En lagbeslämmelse i ämnet kunde fåinnehållet, alt konkursbo, som är insolvent, kan försältas i konkurs samt allvad som i konkurslagen är föreskrivel om gäldenär i sådant fall skall gällakonkursboet. Den sakligt sett mest närliggande platsen stadgandeom möjlighel att försätta konkursbo i konkurs skulle väl vara 1 8 konkurslagen;stadgandet kunde där tas upp som ett nyll Iredje stycke. Del måste emellertidmedges atl stadgandel i så fall finge en så framträdande plals i lagen alt det knappaslkunde anses stå i proportion lill bestämmelsens vikt och praktiska betydelse. Lämpligaslsynes vara att bestämmelsen tas upp som en ny 193 8 i konkurslagen. En sådanplacering i lagen kunde ocksä vara motiverad, om säsom här föreslagits itydlighetens iniresse föreskrivs, all, om konkursbo försätts i konkurs, vad somi lagen är siadgal om gäldenär skall gälla konkursboet, sålunda inte gäldenäreni den ursprungliga konkursen. Det mä anmärkas all någon mer ulföriig reglering av detlasäkerligen ganska sparsamt förekommande fall inte torde vara erforderlig. Denlagtekniska lösningen kan alllså inte sägas vara komplicerad. Innebörden avden nu föreslagna bestämmelsen är att vanliga regler om tillsättande av förvaltare,om borgenärssammanträde, om bevakning och utdelning elc. Borgenäreri den nya konkursen blir de som är massaborgenärer i den ursprungligakonkursen. 1 allt fall om konkursboels insolvens inie kan sägas bero påförsumlighet hos förvallaren. synes något hinder ej kunna föreligga mot att lillförvallare i den nya konkursen ulses samma person som är förvallare i denursprungliga konkursen. En situation där ell sådani arrangemang kan te signaturligt är den all förvaltare i den ursprungliga konkursen entledigats t.ex.pä grund av missvärd och ersatts av en ny. Del kan då vara lämpligt att den sislnämnde- som är väl insatt i boeis förhållanden - får handha förvaliningen även i dennya konkursen och där får möjlighel att anställa återvinningslalan röranderättshandling som före- 1978/79:105 696 tagits av den tidigare förvaltaren. Om möjlighet öppnas att försälla konkursbo i konkurs,torde därav följa att nägot hinder mot att massaborgenär får utmätning hoskonkursbo ej kan föreligga Ofr NJA 1951 s. 238). 1 remissprotokollet (avsnitt 5.7.8) berörs det fallet allkonkursbos tillgångar inte förslår till belalning av konkurskoslnader ochannan boets gäld, s. k. massaskulder. Som framgår av framslällningen har irättspraxis ansetts, att konkursbo inte kan försättas i konkurs (NJA 1945 s. 177).Förslag till reglering av frågan lagstiftningsvägen läggs ej fram . Däremotföreslås en mindre långlgående regel som innebär alt i fall som saglskonkurskostnaderna skall utgå ur boel framför annan skuld som boel har ådragitsig. Den enligt rättspraxis rådande ordningen, all konkursbointe kan försällas i konkurs, har blivit föremål för krilik både i lilteralurenoch i lagstiftningssammanhang. Fastän frågan har diskuterats upprepade gångeri lagstiftningsarbetet har den inte föranlell något förslag tillreglering. Det tyder på atl det prakliska behovei av en reglering inte framträttsäideles slarkl. En ändring i delta hänseende kan emellerlid sägas ha skettgenom tillkomsten av lagen (1970: 741) om statlig lönegaranti vid konkurs. Enförutsättning för all denna lag skall bli lillämplig är, all arbelsgivaren ärförsatt i konkurs. Efiersom del numera inie sällan förekommer, atl en konkursgäldenärsrörelse drivs vidare i konkursboets regi, innebär det klara olägenheier för dehos boel anslällda all lagen inte är tillämplig vid boets insolvens. 1praktiken torde det också ha blivit nödvändigt alt lillämpa lagen analogi ifråga om arbetstagare som är anslällda hos konkursbo. Frågan om löneskyddelför de anställda när konkursbo fortsätter att driva rörelse kräver tydligensin lösning inom lagsiiftningen. Olägenheterna av att lönegarantilagenegentligen inte är lillämplig annal än när arbelsgivaren är försalt i konkurskan avhjälpas även på det säliei alt tilllämpnings-omrädel för lönegarantilagenutvidgas. Motsvarande reglering i våra nordiska grannländer har sålunda ellvidsträcktare tillämpningsområde än den svenska lagen. 1 remissprolokolleluttalas att frågan om löneskyddel för de anslällda kommer all bli föremål föröverväganden inom arbeismarknadsdepartemeniel i anslutning lill den pågåendeöversynen av del statliga engagemanget för nedläggningsholade förelag. Detsynes önskvärt atl i della sammanhang las upp till prövning inte bara frågan omtillämpningsområdet för lönegarantilagen ulan också frågan om konkursbosförsättande i konkurs. Tillräckligt underlag för en bedömning av denna frågasaknas ' enligt min mening i nu förevarande lagstiftningsärende. En klararebelysning av det prakliska behovet och de praktiska konsekvenserna av en regleringbehövs. I allt fall synes frågan böra las upp,till grundligt övervägande bådei sak och lagtekniskt innan den fortsatta översynen av konkursla- 1978/79:105 697 1 fråga om detaljutformningen av det remitterade förslagethar, lill följd av atl föredragningen inför lagrådel påbörjats innan förslagetfärdigställts, åtskilliga synpunkter från lagrådels sida kunnai beakias redanunder förslagets utarbetande. I sitt slutliga skick ger del remitteradeförslaget anledning till följande ytterligare synpunkter av lagrådel. 14 a och 14 b 88 1 paragraferna har tagits upp nya bestämmelser om kvarsladoch skingringsförbud samt om reseförbud m. m., när konkursansökning är föremålför prövning. I bestämmelserna anges under vilka förutsättningar förordnandeom sådana säkerhetsåtgärder kan meddelas. Vidare stadgas bl. a. all vad somenligt 15 kap. gällerom kvarslad och skingringsförbud och omreseförbud skall äga molsvarande lillämpning, om ej annal följer avkonkurslagen. Såsom framhålls i remissprolokollel skall enligtbestämmelserna säkerhetsåtgärd endast gälla för tiden fram lill desskonkursansökningen prövas. Säkerhetsåtgärd gäller alltså inte för tid därefieroch beslul om säker-helsålgärd kan ej meddelas i samband med målels avgörande. Besiämmelseni 15 kap. 6 8 , atl rätlen när målet avgöres skall pröva omsäkerhetsåtgärd fortfarande skall bestå, har alltså inte någon tillämplighel. Enligt bestämmelserna ankommer prövningen av begäran omsäkerhetsåtgärd på konkursdomaren eller rälien. Såsom anförs i remissprolokollelkan beslul i sådan fråga överklagas lill hovrätten genom besvär. Ullalan-delavser tydligen bäde fall när begäran bifalles och fall dä den avslås. Paragraferna innehåller inte någon bestämmelse som ärdirekt tillämplig på förfarandel när konkursansökning efter överklagande är anhängigi hovrätt. Av hänvisningen till 15 kap. följer emellerlid altansökan om säkerhetsåtgärd kan göras hos hovrätten. Enligt 5 8 i nämnda kapitelmeddelas nämligen beslut, som avses i kapitlet, av den rätl där rällegångenär. Enligt försia stycket i paragrafen skall konkursdomaren isamband med att beslutet om konkurs meddelas bestämma huruvida konkursen skallhandläggas i ordinär ordning eller som mindre konkurs. I remissprotokolletframhålls atl delta avgörande skall iräffas av konkursdomaren oavsell om konkursbeslulelhar meddelals av honom eller av rätlen eller av högre instans. I remissprolokollel uttalas, all del torde ligga i sakens nalurall beslul om handläggningsformen skall lillämpas lills vidare ulan hinder avalt be- Prop.1978/79:105 698 Att en sådan ordning bör gälla är ocksåenligt lagrådels mening naturiigi (jfr lagradels uttalande i prop. 1975/76:210 s. 313). 1 tydlighetens iniresse synes dock en uttrycklig föreskrift häromböra meddelas. En sådan föreskrift kan lämpligen las upp i 25 8 konkurslagen ianslutning till den där givna bestämmelsen, att beslut om konkurs går iverkställighet utan hinder av att ändring i beslutet sökes. och få lydelsen attdetsamma skall gälla beslut om formen för konkursens handläggning. Den föreslagna bestämmelsen blir tillämplig både i frägaom beslut som meddelas av konkursdomaren och i fråga om beslul, som efteröverklagande meddelas av högre instans. Beslul om val av handläggningsform är av grundläggandebetydelse för konkursförfarandét. Enligt 18 a 8 andra slyckel i förslaget skallkonkursdomarens beslut i denna fråga kungöras. Enligt lagrådets mening böräven högre rälis beslul i sådan fråga kungöras, om beslutet innebär ändring avhandläggningsformen. Det torde böra ankomma pä konkursdomaren all ulfärda sådankungörelse. En beslämmelse härom synes böra införas i anslutning lill 26 8konkurslagen, som innehåller bestämmelse om kungörande av högre rätts beslulatt upphäva konkurs. Lämpligasl synes vara alt bestämmelsen får utgöra ensärskild paragraf, som med beteckningen 25 a 8 las in närmasi för 26 8. När beslul meddelas om handläggningsform, skallkonkursdomaren enligt förslaget genast vidla vissa ålgärder. Bestämmelserhärom ges i fråga om ordinär konkurs i 19 8 och i fråga om mindre konkurs i 185a 8. Både 19 8 och 185 a 8 är avfattade så all de är tillämpliga även närbeslutet om handläggningsform meddelas av högre rält. Det synes dock lämpligtatt i den nya 25 a 8, som enligt lagrådets mening bör införas, las in enerinran om alt konkursdomaren, när högre rält ändrat beslut omhandläggnings-form, skall vidla de åtgärder som är föreskrivna för denhandläggningsform som skall tillämpas enligt den högre rättens beslut. När den högre rättens beslut innebär atl konkurs, somenligt beslul av den lägre instansen skulle handläggas i ordinär väg i slälletskall handläggas som mindre konkurs, blir enligt del sagda 185 a 8 lillämplig.Konkursdomaren skall enligt denna beslämmelse genasl ulse en förvallare att handhaförvaltningen av boet. Har inlerimsförvallare redan förordnals, torde denne iregel kunna ulses atl vara förvallare enligi 185 a 8. Stundom torde del dockkunna komma i fråga atl entlediga interimsförvallaren och ulse annan persontill förvallare enligt 185 a 8. Konkursdomaren bör vidare inställa utsatt försiaborgenärssammanlräde. Föreskrifi härom synes böra las in i konkursförordningen. Innebär den högre rätlens beslul all konkurs, som enligtden lägre instansens beslut skulle handläggas som mindre konkurs, i ställetskall handläggas i ordinär väg, blir 19 8 tillämplig. I försia stycketinnehåller denna bl. a. föreskrift om alt de lider, som av konkursdomaren skalltillämpas vid beslämmande av bevakningslid, skall räknas från konkursbeslulel.I nu 1978/79:105 699 avsedda fall bör dessa tider i stället räknas från dagenför utfärdandet av kungörelse om den högre rättens beslut, jfr 185 h 8. 1 19 8andra stycket föreskrivs all vad konkursdomaren har bestämt enligt förstastycket skall intas i konkurskungörelsen. När högre rätt beslutat att konkursskall handläggas i ordinär ordning, bör vad konkursdomaren bestämmer i nämndahänseende i stället tas in i kungörelse som utfärdas om den högre rättensbeslut. Föreskrifier i de frågor som berörts bör meddelas i det stadgandesom enligt lagrådets mening bör upptas som 25 a 8. Om ianledning av den lägre instansens beslut förvallare redan har hunnittillsättas, har konkursdomaren även atl överväga om förvallarbyte är erforderligt.Sådant byte lorde visserligen normalt inte behöva ske men kan i speciella fallvar motiverat, jfr vad som i remissprolokollet uttalas för motsvarande frågavid tillämpning av 185 h 8. Vad angår bouppleckning bör sädan inte behöva upprällaspå nytt. Ej heller bör det krävas all gäldenären eller annan som avlagtbouppteckningsed eller beedigat viss uppgifi i bouppteckningen åter fullgörsådan edgång. Även i dessa delar bör 185 h 8 kunna lillämpas analogivis.Uttryckliga föreskrifter i nu nämnda hänseenden synes alllså ej behövas. 1 enlighel med det anförda skulle den nya 25 a 8 kunna fåförslagsvis följande lydelse: "Beslutar högre rätt 1. alt konkurs,beträffande vilken bestämis alt den skall handläggas i enlighet med vad som iallmänhet är föreskrivel i fråga om konkurs, i stället skall handläggas sommindre konkurs, eller 2. att konkurs, beiräffandevilken beslämls all den skall handläggas som mindre konkurs, i stället skallhandläggas i enlighel med vad som i allmänhet är föreskrivel i fråga omkonkurs, skall konkursdomaren genast låta kungöra den högre rällensbeslul. Konkursdomarenskall vidtaga de åtgärder som äro föreskrivna för den handläggningsform somskall tillämpas enligt den högre rätlens beslut. I fall som avses i första siycket2 skola de lider, som enligi 19 8 försia slyckel skola räknas från del besluielom konkurs meddelades, i stället räknas för utfärdandel avkungörelsen. Vad konkursdomaren bestämmer enligt 19 8 försia siycket skallinlagas i kungörelsen." Enligt 18a 8 försia slyckel andra meningen i förslaget skall konkursdomaren i sambandmed att beslul om konkurs meddelas bestämma den eller de ortslidningar i vilkakungörelserom konkursen skall införas. Av denna beslämmelse följer attkungörelse enligt den nu föreslagna paragrafen skall införas i den eller deortstidningar som konkursdomaren sålunda besläml. 1 remissprolokollelullalas, all del i fall då högre räll beslutar om ändring avhandläggningsformen bör ankomma på den rälien alt la ställning lill om de avkonkursdomaren lidigare vidtagna åtgärderna skall upphävas. Såsom framgår avdel föregående lorde del emeUertid följa av förslaget atl de olika följdåtgärdersom beslutet föranleder skall vidlas av konkursdoma- 1978/79:105 700 Lämpligen bör den högre rätten i sitt beslut la in enföreskrift om att beslutet skall översändas till konkursdomaren för vidtagandeav de åtgärder som ankommer på honom. härom torde böra meddelas ikonkursförordningen. Del remitterade förslagei utgår från all frågor som avsesi denna paragraf vid tvist skall prövas av kronofogdemyndighel. Bestämmelsen ifjärde stycket att prövningen skall ankomma pä tillsynsmyndigheten fär ses molbakgrunden av alt kronofogdemyndighel är tillsynsmyndighet. Lagrådets förslagatt länsstyrelse skall vara tillsynsmyndighet föranleder jämkningar i fjärdeoch femle styckena. Om kronofogdemyndighel inte skall vara tillsynsmyndighet,kan det emellertid ifrågasättas om man inte bör behålla nuvarande ordning förprövning av tvisl som avses i paragrafen. Frågan synes böra bli föremål förfortsatt övervägande. Lagrådet har förordat atl länsstyrelse skall vartillsynsmyndighet. I enlighel härmed bör i andra slyckel av denna paragraf ien första mening stadgas, alt tillsynsmyndighet är . En andramening bör innehålla, atl regeringen får förordna alt viss länsslyrelse skallvara lillsynsmyndighel för ivä eller flera län. I paragrafen ges regler om användandel av tvång som kankomma i fråga, om förvaltaren begärt handräckning hos kronofogdemyndighetenför all komma i besittning av egendom för konkursboels räkning. 1 remissprolokolletframhålls all tvång skall kunna tillgripas även mot annan än gäldenären,exempelvis en tredje man som innehar egendomen. Det uttalas, att omtredjemannen gör gällande att han inte är skyldig att lämna ut egendomen delåligger kronofogdemyndighelen atl pröva invändningen. I specialmotiveringentill förevarande paragraf sägs, att det för att handräckning skall kunna skemot tredjemannens bestridande krävs, all saken är uppenbar. Med anledning av dessa uttalanden vill lagrådet strykaunder, all tvångs-användning mol iredje man, då denne gör gällande räll tillegendom som finns i hans besittning, endasl bör förekomma i rena undanlagsfall.Del bör ej komma i fräga, all kronofogdemyndighelen skall gå in på nägon mer självsiändigprövning av de civUrättsliga förhållandena. Läget bör vara sådant alt iredjemannensinvändning - såsom det heter i ett av departementschefen godtaget uttalande avlagberedningen rörande en motsvarande beslämmelse i lagrådsremissen beiräffandeulsökningsbalk (2 kap. 17 8) - kan lämnas utan avseende. Prop.1978/79:105 701 66, 67 och 149 88 De i 67 8 försia siycket i det remitterande förslagetupptagna bestämmelserna om att försäljning i vissa fall får äga rum utanhinder av vad som föreskrivs i 63 och 66 88 blir mera lättlästa om de får sinplats i sistnämnda paragrafer. Detla kan ske genom att i 63 8 införs ett nytt andrastycke av innehåll all utan hinder av första stycket försäljning av egendom iboel får äga rum under de förutsättningar som i förslaget anges i 67 8 första siycket.1 66 8 bör andra meningen lyda, all vad som sagls nu ulgör ej hinder motförsäljning, om sådan är förenlig med ackordsförslaget eller föranledes av skälsom sägs i 63 8 andra stycket försia och andra meningarna eller behövs för ändamålsom angives i 171 8 eller särskilda skäl annars föreligga. Iakttas vad nu sagtskan 67 8 försia stycket utgå. 1 149 8 andra slyckel bör då hänvisningen till67 8 försia siycket andra och tredje meningama utbytas mot en hänvisning lill63 8 andra slyckel andra och iredje meningarna. Medel som vid avskrivning enligt förevarande paragraf kanfinnas i konkursboel skall i försia hand las i anspråk för betalning av konkurskosinadernaoch andra massaskulder. Såsom uttalas i remissprolokollet får förvaltaren, föralt anskaffa medel till sådan belalning, försälja boeis lillgångar även efterdel all konkursen avskrivits. Någon lagbestämmelse härom anses inte behövlig. Emellerlidföreskrivs i 124 och 171 88 för där avsedda fall av avskrivning ellernedläggning av konkurs all, innan egendomen i boel ålerslälles lill gäldenären,förvallaren skall av densamma, såvitt den förslär, belala konkurskosinadernaoch den gäld, som boel eljest må ha åsamkat sig. En molsvarande beslämmelse börinföras som ett sista stycke i 185 d 8- Enligt del föreliggande förslaget skall konkurs handläggassom mindre konkurs inte bara när anledning finns lill anlagande, att boet interäcker till belalning av de konkurskostnader som annars skulle följa, utanockså när boets medel kan räcka till utdelning ål borgenärerna, blott boel ärav enkel beskaffenhei och konkursen med fördel kan genomföras utan bevakningsförfarande.I sistnämnda fall skall, om medel finns ulöver vad som behövs för betalning avkonkurskostnaderna och annan skuld som boel har ådragit sig, utdelning tillborgenärerna äga rum enligt utdelningsförslag som upprättas av förvaltaren ochfastställs av konkursdomaren. 1 anslutning härtill stadgas i 185 f 8 sisla siycketi förslaget att konkursdomaren skall, när beslut om fastställelse av utdelningmeddelas, beslula om avskrivning av konkursen. Terminologin är härdensamma som när tillgångarna inie räcker till betalning av konkurskosinadernaoch annan skuld som boet har ådragil sig. Även i sådant fall skallkonkursdomaren, enligi 185 d 8 andra siycket i förslaget, besluta omavskrivning av konkursen. 1978/79:105 702 Detta senare överensstämmer med gällande rätt. Enligt 1858 4) konkurslagen skall nämligen konkursdomaren meddela beslul om avskrivningav konkursen, om det ej blir ådagalagt, all lillgång finns till bestridande avkonkurskostnaderna, och inte heller säkerhei ställs för dessa. 1 det fall äter atl medel finns lill utdelning åtborgenärerna skall enligt nuvarande ordning utdelningsförslag upprällas ochhållas lillgängligl för granskning, varom kungörelse skall ulfärdas ochunderrättelse ske lill bl.a. i uldelningsförslaget upplagna borgenärer (129 8konkurslagen). När förslag lill slululdelning enligt utfärdad kungörelse förstär att tillgå för granskning anses konkursen enligt 146 8 konkurslagenavslutad, oaktat vissa ouppklarade frågor, angivna i nämnda lagrum, ålersiår.På samma sätt skall enligt del remitterade förslaget konkursen för det fall attden handläggs som ordinär konkurs anses avslutad, när förslag till slululdelningenligt utfärdad kungörelse försl är att tillgå för granskning. Konkurslagenhar lämnals oförändrad i denna del. Enligt lagrådels mening bör i fråga om konkursensavslutande lerminologin vara densamma för alla fall dä utdelning sker lillborgenärerna, oavsett om konkursen handlagts som ordinär konkurs eller sommindre konkurs. Termen avskrivning bör användas endast för de fall dåkonkursen avslutas utan att utdelning till borgenärerna skett. I enlighel med del sagda förordar lagrådet, att sistastycket i 185 f 8 fär lydelsen, atl när beslul om faslställelse av utdelningmeddelas konkursen anses avslutad. Den sålunda föreslagna lydelsen föranleder jämkningar i185 g 8 andra siycket och 187 8 första slyckel i förslaget. Enligt bestämmelserna i förevarande paragraf om avredovisning får borgenär klandra redovisning som avses i 189 8 eller 190 8andra stycket i del remitterade förslaget. Av bestämmelserna följer atlborgenär inte får klandra redovisning som skall avges enligt 186 8, dvs. i falldå beslul om avskrivning meddelas av den anledningen att del i konkurs somfrån början handlagts som ordinär konkurs visat sig att lillgång saknas liil belalningav konkurskosinaderna och annan skuld som boel har ådragil sig. Förslagetöverensstämmer i denna del med gällande rält. Justitiekanslern har iremissyttrande över konkurslagskommitténs belänkande (SOU 1977:29) "Konkursförvallning"framförl önskemål om sådan ändring atl borgenär äger klandra slutredovisningäven när konkurs avskrivs enligt 186 8 konkurslagen. I anslutning därtill har justitiekanslernframhållit, att en skadesländslalan mot förvaltare enligt gällande rätt skallföras som av slutredovisning och att borgenärerna bör ha klanderrätläven i del fall som avses i 186 8, om förvallaren har tillfogat dem skada.Föredragande slalsrådel har i lagrädsremissen sagt sig ej ha funnit anledningtill lagändring i den riktning justitiekanslern föreslagil och därvid anförlbl. a., all borgenären i hithörande fall har möjlighet alt för egen del väcka skade- 1978/79:105 703 ståndstalan mot förvaltaren. Den i konkurslagen föreskrivna ordningen medslutredovisning och möjlighet till klandertalan innefattar i princip enslutlig reglering av förvaltarens ekonomiska ansvar på grund av förvaltningen.Även lalan om skyldighet för förvaltaren all ulge skadestånd skall som justitiekanslernanförl föras i form av av slutredovisning. För förvallaren är såledesbestämmelserna i 191 8 av betydelse särskilt därigenom, all liden för talansväckande begränsas .