prop · G20394 · 1978-12-31 00:00:00 — Det har förekoramitatt kronofogdem.yndigheterna i vissa fall haft svårigheter att exekutivt säljaett fordon vilket brukandeförbud på grund av obetald vägtrafikskatt gäller, eftersom värdet av fordonet har reducerats ned sicatteskulden.Den son köper fordonet näste nänligen ipraktiken betala skatteskulden för att få använda det. Inågot fall uppges skatteskuldent.o.m. ha överstigit fordonets varde, varför någonexek.utiv försäljning inte har kunnat genomföras. I princip sarama problera föreligger när en konkursförvaltare säljerkonkursboets fordon, son är belastade ned vägtrafik.-skatteskuld, på offentlig auktion eller under hand. Eftersom köparen måstebetala skatteskulden för att få brul-ia fordonet, Itan staten fak.tiskt få full lilivid förslcattefordringen trots att förmånsrätten ikonk.ursen inte motiverar detta. Enligt våruppfattning är det otillfredsställande att det exe.kutiva förfarandet i vissa fall kan hindras av ett even- Prop.1978/79:94 148 Det är ocksä betänkligt att förmånsrättsordningen i andra fall i praktiken bryts. Vianser därför att brukandeförbudet i princip bör hävas i dessafall, Brukandeförbudet bör enligt våruppfattning kunna hävas oberoende av om den skatteskuldsom medfört förbudet å-vilar närmast föregående eller tidigare ägare. Det saknar nämligen från principiell synpunkt vem som är skyldig att erläggaskatt för en viss skatteperiod. Avgörande äri stället det faktum att ettskattebelopp måste erläggas föratt fordonet skall fä brukas, eftersom köparen värderarfordonet med hänsyn härtill. Vid exekutiv försäljning av ett kilometerskattepliktigt fordon kanfordonet vid försäljningstillfället vara belastat med viss latentskatteskuld, näraligen för den kilometerskatt som har upplupit under enskatteperiod, men som ännu inte har förfallit till betalning. Vidare kan fordonsskattvara debiterad men inte betald för tid efterförsäljningstillfället. Enligt våruppfattning bör av praktiska skäl inte krävasatt fordonsskatt, som köparen enligt gällande bestämmelserinte är skattskyldig för, betalas föratt brukandeförbudet skall hävas. Detta innebäratt köparen i åtskilliga fall slipper att betala skatt för som han äger fordonet. Liksom i fråga omfordonsskatten talar praktiska skälför att de nuvarande bestämmelserna om skattskyldighet för kilometerskatt behålls oförändrade. Köparen kan härigenom fåbetala kilometerskatt för den föregående ägarens körningunder den senaste skatteperioden. Efter exekutiv försäljning kommer alltså obetald vägtrafikskatt, för vilken en tidigare ägare till fordonet är skattskyldig,inte att medföra brukandeförbud förfordonet i nye ägarens hand. Prop.1978/79:94 '49 Bestämnelserna om hävande av brulandeförbud bor gälla generellt i sanband nedexekutiva försäljningar, dvs. både vid försäljning pä oxekutiv aul-;tion och vid exekutiv försäljning underhand. Däreraot anser vi inte att det finnsskäl att låta bestämnelsernaomfatta sådana försäljningar isamband ned indrivning i s.k. allnäntnål som kan nedges avk.ronofogdcnyndighet. Att införa en sådan ordning skulle dessutora leda till adrainistrativasvårigheter. Möjligheten att häva brukandeförbudetbör också i konk.urs-fallénvara generell. Inte heller för dessa fallbör sär-bestäraraelser införas förskattebetalning. Möjligheten bör enligt våruppfattning utnyttjas i de fall konkursboet fortsätter Iconkursgäldenärens verksarahet och nar konkursboet överlåter fordonentill annan ägare, liar k.on-kursboet förvärvat fordonbör däreraot de vanliga bestäramelsernaom brukandeförbud gälla. Äveni andra fall än de nu beskrivna kan det enligt vär uppfattning finnas anledning att häva brukandeförbud. .'Ytt 1 författning ange dessa fall är dock inte möjligt.Det bör i stället i VSL anges att särskilda skäl skall föreligga föratt förbudet skall hävas. Som exempel påfall då förbudet bör kunna hävas kan följandenämnas. När skatt har restförtsoch överlämnats för indrivning, kan denskattskyldige ofta träffa avtal nedk.ronofog-derayndigheten om en avbetalningsplan för skatten. Enligt nuvarande bestämmelserär det emellertid meningslöst att göraupp en sådan plan, eftersom de fordon sora är belastade med skatteskuld ändå inte får brukas förrän hela skatten har betalats. Möjligheten förden skattskyldige att betala skulden kan dock ofta ligga i att han t.ex. kanfullfölja ett kontrakt om transportereller i att fordonet allraänt används i rörelsenoch därigenom ger intäkter. I ett sådantfall bör brukandeförbudet kunna hävas,åtminstone temporärt. Däremot bör brukandeförbudenligt vår raening inte få hävas av denanledningen att en köpare inte har varit raedveten ora 1978/79:94 150 Detta gäller oavsett skatteskuldens storlek och oberoende avförhållandena kring försäljningen i övrigt. Hävdes förbudet1 sådana fall, skulle det finnas risk för missbrul och förbudetskulle bli mindre effektivt. Det kan ocksåsägas att det får anses ingåi köparens undersökningsplikt att ta reda på ora någonskatteskuld åvilar fordonet. I saraband med exekutiva försäljningar bör reglerna enligt vår uppfattning utforraas såatt brukandeförbudet på grund av att skatt som har förfallit till betalning inte har er-lagts upphävs automatiskt. får då sända uppgift om försäljningen till länsstyrelse,sora undanröjer, förbudet i bilregistret. Samraa ordning torde dock inte kunna tiUärapas i frågaora försäljningar som görs av konkursförvaltare. Fördessa fall bör en ansökan och särskiltbeslut krävas i varje enskilt fall. Detta gäller ocksåde övriga fall dä brukandeförbudetenligt vår uppfattning bör kunna hävas. Fråga om hävande av brukandeförbud bör prövas av en enda myndighet, i de fall förbudet inte hävs automatiskt. Härigenom kan tillämpningenav bestämmelsen bli enhetlig, vilket vibedöraer som mycket viktigt i ärenden av detta slag. Beslutanderätten i sådanaärenden bör länpligen anförtros RSV. I de fall RSV beslutar om upphävande av ett brukandeförbud, får detta meddelas till , som utför erforderliga registertransaktioner. Våra förslag beträffande raöjligheterna att undanröja brukandeförbud innebär ändringar i16 och 21 §§ VSL. Dessutom får följdändringar görasi 28 § bilregisterkungörelsen. En annan fräga raedanknytning till vad vi nu har behandlat gällerfordon son har sålts pä avbetalning och sora återtas 1978/79:94 151 I dessa fall gäller nu inga särskildaregler om brukandeförbud. Före gällde emellertid inte brukandeförbud försäljaren om en skatteskuld hadeuppkommit avbetalningsköparenhaft fordonet. trädervissa nya bestämmelser i kraft, som avser bl.a, återtagande av fordon med vägtrafikskatte-slculd. Enligt av antagnalagar om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. och om ändring i konsumentkreditiagen (1977:931), skall nämligen viss avräkningkunna göras i saraband raed återtagningen (prop. 1977/78:142, LU 1977/78:30, rskr1977/78:372), iXvräl-.ning koraraer att få ske för betalningav skuld som åvilar köparen, men som säljarenmåste betala för att kunna återtaen vara, eller för att efter återtagningen kunna bruka denna på avsett sätt.Son en förutsättning gäller att nan vid återtagningen fårett positivt restvärde, dvs, i princip att fordonets värde är högre än köparens återstående skuld till säljaren.E'idast skillnadsbeloppet kan avräknas.De nya författningsbestämmelserna innehålleralltså inga regler om den fordran sora säljaren kan fåpå köparen för att den betalda skulden .är större .än skillnadsbeloppet. Genom de nya bestämraelsernafär avbetalningssäljaren i vissa fall raöjlighet att få kostnadstäckning förden betalning han tvingas göra för att fåbruka ett återtaget fordon. För dessa fall finns det ingen anledning att överväga en ändring av bestäramelsernaon brukandeförbud. Eraellertid kan fordonets värdo vara nindre an säljarens fordran nä Itöparcn och skattecliulden tillsararaans. Säljaren k.an dåinte genora " avrälcning få täclcning för kostnaden. Av stor betydelse förmöjligheterna till ott positivt röstvärde är t.e.x. vill;en avbetalningsplan son r.öparen och säljarehar koramit överens om. On brukand.ef örbud et hävdesautonatislct, fanns enligt våruppfattning bl.a. därför viss risk för missbruk och därraed följandeGliattebortiall. Prop.1978/79:94 152 De beskrivna svårigheternai återtagningsfallet skiljer sig ocksä pirincipiellt frånproblemen i samband raed exekutiva försäljningar och konkurser. I återtagningsfallet finns endast två parter - säljareoch köpare - medan det i övriga fall kan finnas även andra fordringsägare. Någon konflikt med andra rättsregler, t.ex. förmånsrättsordningen uppstår inteheller. Enligt väruppfattning har problemen i samband med återtag-ningarnu lösts på ett tillfredsställande sätt. Vi anser därför inte att det finns anledning att för dessa fall överväga ändringar i brukandeförbudsbestämmelsen. Slutligen vill vi ta upp en fråga av administrativ karaktär. Det förekoraraerrelativt ofta att köparen av ett fordon inte blirmedveten om att brukandeförbud gäller fördet fordon han har köpt förrän . Föratt undvika detta, bör ett meddelande sändas ut till den som har förvärvat ettfordon sora är belagt med brukandeförbud. Utsändningenav meddelandet kan göras helt autoraatiskt av TSV för länsstyrelsernasräkning. VI anser därför att RSVoch TSV bör utarbeta en rutin för utsändning avmeddelande om brukandeförbud. Någon författningsändring krävs inte pådenna punkt. Av svaren på den förfrågan som vihar gjort hos länsstyrelserna framgår att förseningsavgiftsinstitutetvållar stora tillämpningsproblem. De nuvarande bestämmelsema har ocksåkritiserats från rättssäkerhetssynpunkt (se avsnitt3.1.1). Det är mot denna bakgrund vi har ansettdet angeläget att ta upp denna fråga. Vi har däremotinte funnit anledning att nu behandla bestämmelsernaom skattetillägg. Prop,1978/79:94 153 4.5.1 Påföringsgrunder ra.m. Förseningsavgift' enligt VSL utgår när stänpel!-;ort into har läranats i föreskriven tid. eller, on upijgift för ett fordon inte har lämnats i rätttid vid minst ett av de tre närraast föregåtende uppbördstillfällena,. (s.k. dubbel avgift). Dubbel avgift utgår oclcså on ägaren har anmanats att lämnauppgift, men inte gjort det inora tid som föreskrivitsi anmaningen. ?vilometerskatten skiljer sig från övrigaskatter bl.a. genora att skatten inte debiteras med ledning av!.ie!;lar. :ationer i vanlig mening. Uppgiftsskyldlgheten fullgörs nänligen genomatt ett kort, sora har stänplats i räiinaren, Gändstill n'_/ndighet. Kiloneterräknarenregistrerar fortlöpande fordonets lör-sträcka. Omuppgiftsskyldigheten inte full,görG, dvs. onstanpelkort för en skatteperiod uteblir, får skatten for den skatteperioden debiteras skönsmässigt. Det görs automatiskt enligt regler sora fastställs av RSV. Görsavstämpling vid utgången av nästaskatteperiod kan inte heller skatten förden perioden beräknas exakt, eftersom ett ingångsvärde för perioden saknas. Enligt de rutiner som tillämpas , skall skatten för denna andra period bestämmas skönsmässigt som skatten för de båda perioderna tillsammans, dvs. för tiden mellan de gjorda avstämplingarna, med avdrag för den skönsmässigt debiterade skatten för den förstaperioden. Avdrag görs självfallet längst till noll. Skatten för perioderna tillsammans kan på detta sättautomatiskt bli rättad. Kilometerräknarensfunktionssätt tillsammans med beskattningssystemetsuppbyggnad och automatisering gör alltså att en utebliven ordinarie avstämpling ger mindre negativa verkningar - som t.ex.risk för skattebortfall och ökade administrativa kostnader för myndigheterna - än en utebliven eller försenaddeklaration inom annan beskattning. Prop.1978/79:94 154 Problemen blir betydligt större ora mer än en avstämpling uteblir. Eventuella felberäkningar i den skönsmässiga påföringen ackumuleras då. Möjligheterna att andra förändringar,t.ex. ägarbyte, har skett ökar också. En vanlig anledning till att ordinarie avstämpling inte har gjorts och att påföring av förseningsavgift därför ifrågasatts, är enligt uppgift administrativa svårigheter förfordonsägaren, som t.ex. att fordonet intehar varit tillgängligt för honom. Det kan ha funnits på verkstad eller tillfälligtvis ha använts i en helt annan del av landet än registreringsorten. För fordon som användsi utlandstrafik uppges svårigheterna ofta ligga i attfordonet bara varit i för t.ex. omlastning och att man dåinte har nått det med stämpelkortet. de förslag tillundantag från skyldigheten att göra ordinarie avstämpling som vi har lagt frara i avsnitt 4.2.4 genomförs, kommer antalet förseningsavgi.fter som har sin grund i adrainistrativa svårigheter förde skattskyldiga att rainska. Grunderna för påföring av förseningsavgift äri stort sett de samma över hela skatte- och avgiftsområdet. Det ärockså enligt vår mening en naturlig utgångspunkt, att bestäraraelserna bör vara så likartade som möjligt. De speciella förhållanden som gällerför kilometerskatten medför enligt vårraening att en enstaka försening kan behandlas pä annat sättän inora skatteområdet i övrigt. En enstaka förseelse ökar knappast rislcerna för skattebortfall. Den leder inte heller - sett över tvåskatteperioder - till att skatt påförs med förlågt belopp. Slutligen ger den intemyndigheterna något egentligt merarbete. Enligt vär raening ärdet därför tillräckligt ora förseningsavgift utgär i de fall s.k. dubbel avgift nu utgår, dvs. vid upprepad förseelse ochnär sk.attskyldig inte lämnar uppgift som särskilt har krävts av honom. En enstaka förseelsebör enligt vår mening föranledaendast en skriftlig erinran till den skattskyldige om bestämmelserna ora uppgiftslämnande och om förseningsavgift. Om den skattskyldige upprepar förseelsen församraa fordon inom tre skatteperioder, börförseningsavgift påföras. Dentidigare försummelsen blir således en av förutsättningarna förpåföring av avgift. När beslut om avgiften skall fattas,kan den skattskyldige åberopa ursäktlighetsgrunder för båda förseelserna. det enligt bestäraraelsernai 57 f § FFL får anses ursäktligtatt uppgift inte har läranats eller har läranats försent vid ett av tillfällena, skall avgiften efterges. Upprepas förseelsen igen så att tvåej ursäktliga förseningar inträffarinom tre skatteperioder skall avgift påföras raed . En nackdel med att beslutet ora förseningsavgift koraraer att innefatta tvä förseelser, är att tiden mellan den första förseelsenoch beslutstillfället kan komma att bli lång. Vissa svårigheterkan då föreligga att avgöra om eftergiftsgrund finns. För inkomstbeskattningens del är tiden mellan förseelsenoch beslutet emellertid regelmässigt .ninst8 mänader. Detta har enligt vad vi harerfarit inte orsakat några svårigheter. Enligt vär uppfattning bör de svårigheter som k.an uppkoraraa för kilometerskattens del kunna bemästras. Ordningen raed dubbel avgift i vissa fall kan bibehållas i det föreslagnasysteraet. Förutsättningen för att dubbel avgift skall utgå bör då vara att avgift har påförts för rainst en av de tre närraast föregående skatteperiodema. Dubbel avgift bör på samraa sätt son nu utgå även när skattsk.yldig underlåter att lämna uppgift som särsk.ilt har krävtsav honom. Bestämmelserna om förseningsavgift enligt VSL gäller allt uppgiftslämnande, dvs. inte endast upp.gift från ordinarie Prop.1978/79:94 156 I praktiken påförs avgiftdock endast i de sistnäranda fallen. Vi anser att dennapraxis bör la.gfästas. Avgift k.oraraer därför att utgå vid upprepad förseningi samband med ordinarie uppbörd och vid försuraraelse att lärana uppgift som särskilt krävts av fordonsägaren. Fordonsägarensskyldighet i samband raed uppgiftslämnandeför kiloraeterskatt är att han skall posta ett stäraplat kort se-nact viss dag. För i stort sett alla andra skatter gäller att den skattskyldiges uppgift (deklaration)skall ha kommit in till en rayndighet senast viss dag. Vi anser att sanmaprincip bör tiUärapas för kilometerskatten. I 7 § andra stjcket VSK bör därför föreskrivas att stämpelkort efter ordinarie avstämpling skall ha korarait in till TSV senast vissdag. Denna dag kan lämpligen bestämmas till den 4 efter avstämplingsmånaden. bör bestäraraelsen om när stämpelkortsenast skall stämplas upphävas. Vårt förslag innebär att vissa nya adrainistrativarutiner mäste införas hos rajmdigheterna. Erinringar om gällande bestämmelserskall t.ex. sändas ut till den som första gångengör sig skyldig till en förseelse. Detta kan göras automatiskt av TSV förlänsstyrelsernas räkning. En kopia av skrivelsen bör gå till . Länsstyrelsensadress m.m. bör anges i erinran så att eventuella förfrågningar görshos rätt myndighet. vårt förslag genomförs kommer antalet ärenden om förseningsavgiftatt minska avsevärt. av antalet ärendenom förseningsavgift gäller nämligenenstaka förseelser, som enligt vårt förslag inteskall medföra avgift. Länsstyrelsernas personalkostnader för förseningsavgiftsinstitutetkommer således att minska betydligt. Depersonalresurser som frigörs bör kunna användas för angelägnauppgifter inom vägtrafikskatteområdet. 1978/79:94 157 4.P.2 Tillämpningenav gällande bestannelser on eftergiftav avgift n.n. Länsstyrelsernas svar på vår förfrågan visaratt bcsta.nmel-serna on påföring och eftergift av avgift tillämpasmycket olika av länsstyrelserna. i Stocl-iholns lan t.ex. efterger ellerpåför inte avgift i ca 77 ;ä av antaletifrågasatta fall, nedan motsvarandesiffra för i länär ca 2 Y. De anvisningar till ledni.ng för länsstyrelsernastillämpning av bestärnnelGorna som RSV utfärdat (RSV Ip 1975:1) har således,enligt vad vi har kunnat finna, inte lett till en enhetlig tillämpning. De uppgifter ora andelen eftergifter ra.m. son vi har fattfrån länsstyrelserna bygger till stor del pä urjpskattningar. Vissa jämförelser kan dock görasm.ed material som vi har fått frän TSV. En jämförelse mellan det totala antalet påförda förseningsavgifterför och i förhållande tillantalet utsända meddelanden å ena sidan och ett raed fordons-beståndet i resp. länvägt medeltal av uppgiven eftergiftsprocentå andra sidan visar, att denverkliga eftergiftsprocenten bör ligga över den som länsstyrelsernahar uppgett i sina svar till oss. Enligt en utredning som TSV har gjort för vår räkning motsvarar - med få undantag - ett länsandel av antalet upprättade meddelanden om ifrågasatt förseningsavgifti stort sett länets andel av antaletkilometerskattepliktiga fordon. Länsstyrelseni Stockliolms län har dock en betydligt större andel av antalet upprättade meddelanden om förseningsavgift än som motsvaras av länets andel av det totala antalet kilometerskattepliktigafordon (se tabell 2 1 bilaga 2). Om hänsyntas till detta förhållande samt till att länsstyrelseni Stockholras län också har en betydligt högre eftergiftsprocent än övriga länsstyrelser,blir skillnaderna mellan svaren och totalsiffrorna betydligt mindre, ellerknappt . Det är enligt vår mening anmärkningsvärt och synnerligen otillfredsställande att tillämpningenav bestämmelserna varierar så mycketmellan länen. Orsakerna till den olikformigatillämpningen torde delvis vara bristenpå kvalificerad personal. Personalenpå bilregistren - där vägtrafikskattentill stor del handläggs - saknade när skatten träddei kraft erfarenhet av det administrativa sanktionssystemet. En annan anledningkan vara den stora mängden ärenden; år1977 sändes totalt 35 595 meddelanden omIfrågasatt förseningsavgift ut. Våra förslag koramer att leda till en avsevärd rainsltning av antalet ärendenom förseningsavgift. Möjligheterna att få tillstånd en tillfredsställande behandling av varje ärende bördärigenom öka. Vi anser det synnerligen angeläget att tillärapningenav bestäramelserna £im eftergift ra.ra. blir så likformig so.ra raöjligt. Detta bör ocksä kunna åstadkommasinora ramen för gällande lagstiftning. RSV:s anvisningar ora förseningsavgift börkunna görac ner utförliga. RSV:s uppföljningav tillärapningen kan troligen också förbättras. Uppnåsinte förbättringar av tillärapningen av bestäraraelserna ora förseningsavgiftgenon sädana åtgärder, anser vi att en enhetlig tillänpning böråstadkonnas genom en mer detaljeradlägst i.ftning. Enligt 21 § första stycket VSL fär ett kilometerskattepliktigt fordon inte brukas, om de föreskrifter i frågaora kilometerräknarapparatur sora har raeddelats ilagen eller med sxöd av den, inte har iakttagits. För att fordo.nsägare.n skall kunna vara förvissad om att apparaturen är i föreskrivetskick, raåste han kontrollera den. I 45 i~ VSKstadgas därför att ägare av kiloraeterskatteplik-tigtfordon är skyldig att kontrollera att räknarapparaturen äri f öreslirivet skick (s.k. funl'.tionskontroll). Däremot finns inga föreskrifter om hur och hur ofta sådan kon- Prop.1978/79:94 159 troll skall göras.Uppstår fel på apparaturen, ärden som har hand om fordonet när felet upptäcks, enligt 46 §VSK, skyldig att göra avstämpling påsärskilt kort och utan dröjsmål sända kortet till länsstyrelse. Enligt uppgifter fränTSV kommer endast omkring 1 500 kort med anmälanom fel på apparatur in till länsstyrelsema . Som framgår närraare av avsnitt 4.6.4 kan antalet fel, som borde föranleda sådananmälan, uppskattas till 45 000 - 50000. Av länsstyrelsernas svar på vår förfrågan framgår, att de skattskyldiga inte känner till bestämmelsernaom funktionskontroll och anmälan om fel. Bestämmelserna anses också komplicerade (se avsnitt 3.1.1). Liknande synpunlterhar framförts vid de kontakter som vi harhaft med företrädare för branschorganisationer m.fl. Vi har i annat sammanhang konstaterat att kilometerskattenäven i fortsättningen börberäknas på körsträckor, som registreras 1 särskilda kilometerräknare. Det är därför viktigt att kilometerräknarapparaturen fungerar tillfredsställande. Såär visserligen fallet i allt väsentligt. Det ärdock inte ovanligt att fel uppstår på apparaturen, t.ex. i form av skadad eller brustenvajer. Om apparaturen inte längrefungerar tillfredsställande registrerar den inte körsträckan på ett korrekt sätt. I det fall fordonsägaren inte upptäcker detta fel kommer den avstämpling han görefter det att felet uppkom att visa felaktig körsträcka. Förutsättningar för efterbeskattning föreligger då enligt 25 § VSL och skattetillägg kan påföras enligt 27 § VSL. Om fordonsägaren genomen funktionskontroll av räknarapparaturen upptäcker felet kan han lämna uppgift om den riktiga körsträckan, beräknadpå annat sätt, till beskattningsmyndigheten och därigenom undgåskattetillägg. Det kan på nytt framhållas att brukandeförbud enligt 21 §VSL Inträder om kilometerräknarapparatureninte längre funge- 1978/79:94 160 För i''.yncii,gheterna är dot självfalletv.LI:ti,gt att don rä;:-narGtällning son angco på s tänpelk.ortot är Icorrekt. Vi.-jser-ligon iinns upp.giiter on genomsnittligakörsträckor för fordon av olil'.a slag och iolika viktk.l.assor tillgän,gli,ga i bilregistret. Likaså finns däruppgift on k.örsträc):an för viGGt fordon iindor tidigareskatteperioder. Det finns härigenora raöjligheter att jånföra den uppgivna körsträckan ned andra uppgifter och på det sättetberälcna skatt på ett i normalfallet godtagbart underlag. Det är dock uppenbart att det är ner arbetsk.rävandeoch mer osäV'.ert att beräkna s.katten pådetta säitt än att beräkna den på grundval av en i'.orrektl:örlängdsuppgift. Enli.gt våruppfattning är det av hänsyn bådetill fordonsägare och rayndigheter nödvändigt attfordonsägarna även i fortsättningenär skyldiga att kontrollera räl:narapparatu-ren och dess funk.tion. Erfarenheterna visar dock att nuvarande bestämraelse on sådan kontroll inte efterlevs i tillräcklig omfattning. VI har därför övervägt att mer i detalj reglera hur ochhur ofta kontrollen skall göras. I det norska kilometerskattesysteraet krävs att fordonsägarennoterar kilometerräknarställningen en gångvarje månad. Noteringen sker i en körjournal, sora medförs 1 fordonet och som i övrigtinnehåller uppgifter sora rör räknaren och räl;narst;illningen vid olika tillfällen. Om det norska systemet överfördes till svenska förhållanden skulle krävas att avstämplinggjordes med bestämda tidsintervall och att stämpelkorten frånavstämplingarna bevarades, helst ifordonet. I och för sig skulle ett sådant system, om 1978/79:94 161 det iakttogs i praktiken, vara ett kontrollmässigt hjälpmedelför myndigheterna.