prop · G20353 · 1978-12-31 00:00:00 — a.ge personal som medverkar i räddningsarbeiet tilltriide till fastighet,avspärra olycksplats, nyttja brunn, vattenledning, telefon, redskap,arbetsmaskiner, hästar, fordon och fartyg, fälla träd, anlägga moield, bortforslasand, grus eller jord samt riva eller undanskaffa byggnad. Vid nödläge som kräver så omfattande räddningsåtgärder atlen ledningsorganisation ovanför det lokala planet behövs för bl. a. samordningav resurserna, skall överta ledningen och förordna särskildbefälhavare för räddningsarbeiet på olycksplatsen (12 i? Länsstyrelsenfår vid sådant nödläge förordna atl också brandstyrka i kommun inomlänet där räddningsåigärder inte behöver vidtas skall delta i räddningstjänsten. Vid skogsbrandsläckning, oljebekämpning till havs och ikustvatten samt vid sanering av olja som har fiutit i land från havet ellerkusivatincn är kommunen berättigad till ersäiining av statsmedel förkostnaderna (21 § brandlagen). Konmiunerna har vidare allmänt en möjlighet auvid ett nödläge som har medfört särskilt höga kostnader för ellräddningsingripande få ersäiining av siaismedel. Sådan ersäiining besluias avregeringen i varie särskili fall. I kommun skall hållas brandsvn och verksiällas sotning.Kommun kan uigöra ell eller fiera sotningsdistriki eller ingå i sådant distriktlill.sammans med annan kommun. I vane sotningsdistriki skall finnas enskorsiensfejar-mäsiare (4 och 7 ;ij brandlagen samt 16 !j brandstadgan). För varje komniun skall det finnas en hrandorilning. Idenna las in de bestämmelser som, utöver föreskrifterna i brandlagen ochbrandsladgan, behövs för ordnande av brandförsvaret i kommunen. Brandordningfår inte innehålla bestämmelse om förhållande som regleras genom annan allmän författningän brandlagen och brandstadgan. Genom bestämmelse i brand- 1978/79:53 100 ortlning lår ime läggas onödigt tvång på allmiinhcicneller efjesi göras obefogad inskriinkning i den enskildes frihet (I >?brandstadgan). Enligt brandsladgan skall brandordning innehålla bestiimmelserom - ilen kommunala branilsiyrkansorganisation (4 >;), - ilci lägstaantalet övningar som skall hållas med brandstyrkan (4 S), - ilen kompetenssom fordras lor kommunens brantlbcfäl (7 3 mom.). - alarnieringsceniraloch andra anordningar för alarmering samt tle övriga anordningar som behövs Rirbrantllorsvaret i kommunen (11 ! - den tid som fårlorHyia från en sotning till nästa (15 ! - huruviilakommunen skall ulgiira eu eller fiera soiningsdislriki eller jäniic annankomniun ingå i sådani disiriki (16 ). Av brandordning skall dessulom enligi brandsiatlgan framgåom kommunen skall ha brandchef eller vice brandchef gemensami med annan kommun(4 ;j). Har komniun av länssiyrel.sen hell eller delvis bcfriais från skyldigheienall hålla brandkår skall av brandordningen framgå i vilken utsträckning ochinom vilka områden som riidiliiingstjänsien i kommunen skall ombesörjas avannan än kommunens brandkår enligt siirskilt avtal eller beslut (4 j). I frågaom hamn vid kusten, och skall i brandordning anges det område ivattnet, inom vilkel kommunen svarar för åigiirder för all avväga ellerbegränsa skada till följd av uifiöde av olja eller annat som iir skadligt (4 a!;). I brandordning skall vidare anges den lid, inom vilken första utryckningför räddningstjänst skall kunna ske, och intas bestämmelser om del liigslaanial brandbefäl och brandmän, som erfordras för denna beredskap (5 ij). 1 brandstadgan anges ytterligare att brandordning fårinnehålla bestiimmelser om åligganden för skorstcnsfejarmästare saml, om såerfordras, föreskrift om skyldighet för ilen, som vill göra upp eld utomhus påplats, där elden lätt kan sprida sig och medföra brandfara, au anmäla del lillbrandchefen (19 § 2 mom. och 22 §). I brandordning kan föreskrivas alt överträdelse avbeslämmelse i brandordningen skall föranleda ansvar. 1 sådant fall dömsgärningsmannen enligt 27 ij brandstadgan, om inte gärningen är belagd medstraff i annan författning, lill böter, högst . Har Rirscelscn avsetlåliggande av större vikt eller har ilärigenom förorsakats av.scviird skadaeller olägenhet, iir straffet dagsböter. Brandordning antas av kommunfullmäktige. Fullmäktigesbeslut skall undersiällas prövning (2 § brandstailgan). Vidfistsiällelse-prövningen har att antingen fastsiiillabrandorilningen ulan andra ändringar än redaktionella justeringar, som saknarsaklig betydelse, eller atl vägra fastställelse. Talan nioi länsstyrelsensbeslut i fråga om fastställelse av brandordning förs genom besvär hosregeringen. Om fullmäktige inie aniar brandordning av innehåll somlänsstyrelsen anser erforderligt, får liinsstyrelsen själv förordna i iininei.I sådant fall skall 1978/79:53 101 liinssiyrelsens beslut undcrsiiillas regeringens prövning(2 i; brandstadgan). När brandordning har fasistiillis skall liinssiyrclseninföra beslutet och brandordningen i länets firfaiiningssamling. exemplarav brandordningen skall .siindas lill statens brandniimnd. Det åligger kommunsiyrelscnatt ombesörja atl kungörelse om fastslällelsen anslås och införs i den eller detidningar, där kommunala meddelanden tas in, samt att tryckta exemplar avbrandordningen finns alt tillgå för allmiinheten (2 iJ brandstadgan). 4.2 Ovrit;a bestämmelser Förutom i brandlagen och brandstadgan finns bestämmelserav beiydel.sc för räddningsijänsien i en rad andra Ibrfaiiningar. Debesiämmelser .sorn i försia hand reglerar allmänna brandförebyggandc åigiirderredovisas kon-fattat i del följande. Byggnadsstadgan (1959:612, omtryckt 1972:776) och SvenskByggnorm (SBN 1975) 1 44 ij byggnadsstadgan anges att byggnad skall medavseende på konstruktion och inredning utföras så att faran för brand inte blirsiörre .som betingas av hänsyn till dess ändamål, angriinsande bebyggelseoch omständigheterna i övrigi. I paragrafen anges vidare vad som gäller medhänsyn lill brandskyddet för lak och lakläckningsmaicrial, byggnader av olikastorlek och avsedda för olika aktiviteter, vindsutrymmen, utrymnings-vägar,eldstiider, rök- och ventilationskanaler etc. Bestämmelserna är lilliimpligabåde på nybyggnad och iindring av byggnad. I 501; stadgas alt byggnad skallunderhållas så att fara för brand inte uppkommer. utfärdar i Svensk Byggnorm (SBN1975) föreskrifter, råd och anvisningar avseende tillämpningen avbyggnadsstadgans besiämmelserom byggande. Ett särskilt kapitel behandlarbrandskydd. Där anges vissa allmänna fömtsättningar beträffande bl. Vidare anges anordningar för utrymning vid brand,anordning för begränsning av brand som brandcellindelning, brandiekniskdimensionering, beklädnad och ytskikt, sektionering, brandmur, taktäckning etc.Dessutom finns föreskrifter, råd och anvisningar avseende anordningar förbrandsläckning. Förordningen (1961:568) om brandfarhga varor medtillämpningsbeslämmelser Förordningen om brandfarliga varor medlilHimpningsbestämnicIser anger vad som gäller för förvaring, hantering,transport samt försäljning av brandfarlig vara. a. krävs tillstånd ellersiirskild anmälan. Del åligger byggnadsnämnd att pröva ansökan om tillstånd. Detla skall ske med Prop.1978/79:53 102 utgångspunkt i de närmare föreskrifter som utfärdats avkommerskollegium. Brandchef skall motta anmiilan som sägs i förordningen. Förordningen (1949:341) om explosiva varor inedlitläinpningshesiåmniclscr I förordningen med dess tillämpningsbeslämmelser anges vadsom gäller i samband med tillverkning, förpackning och märkning, handel,innehav, förvärv, förvaring och transport av explosiva varor. Lagen (1902:71. s. I) innefåiiande vissa besiämmelser omelekiilska anläggningar I 5 § lagen anges atl innehavare av starksirömsanläggningskall vidta erforderliga åtgärder vid sin anläggning för att förebygga attdenna vållar skada på person eller anläggning. För framdragande ellerbegagnande av elektrisk starksirömsledning fordras särskilt tillstånd. meddelar tillstånd (linjekoncession eller områdeskoncession). Arbeiarskyddslagcn (1949:1) och arbeiarskvddskungörelsen(1949:208) I 7 § arbelarskyddslagen sägs alt arbetsgivare är skyldigatt iaktta allt som skäligen kan erfordras för atl förebygga att hos honomanslälld arbetstagare drabbas av olycksfall i arbetet. Detaljerade bestämmelseromskyddsåtgärder finns i 31-47 §§ arbelarskyddskungörelsen. a. skall enligt43 ij verksamt brandlarm finnas. Vidare hänvisas i 43 § lill besiämmelser ibrandlagen, brandsladgan och byggnadsstadgan beträffande åtgärder mol skada pågrund av brand. Prop.1978/79:53 103 5Myndigheter och organisationer verksamma inom räddningstjänsten Skilda samhällsorgan har ålagts att ingripa för atlavväria eller begränsa person- och egendomsskador när olyckor inträffar. Avcentral betydelse i saninianhanget är den räddningstjänst som ankommer på detkomniunala brandförsvarei. Till begreppet räddningstjänst hänförs även de insatsersom vid nödlägen görs av vissa statliga organ i. ex. polisen, luftfartsverketsfiygplalsbrandkårer och personal från SJ:s hjälpberedskap. Hit hör ocksålullverkcts åtgärder Rir all avvärja eller begränsa skada lill följd av uifiödeav olja eller annat skadligt ämne. Del åligger länsstyrelserna att vid behovsamordna räddningsinsai-serna i katastrofsituationer. har som central myndighet tillsyn överbrandförsvaret. Det finns vidare en rad andra statliga myndigheter meduppgifter i fråga om skydd mot brand. Bland dessa kan nämnas statens planverk,statens industriverk med sprängämnesinspektionen och elektriska inspektionen,arbeiarskyddssiyrelsen, civilförsvarssiyrelsen, siaiens provningsanstali ochtrafiksäkerhetsverket. Landsiingskommunerna svarar för sjukvård ochsjuktransporter i anslutning till olyckshändelser. Utöver de statliga och kommunala organisationerna finnsdet ett antal frivilliga organisationer som är verksamma inom räddningstjänst-eller brandskyddsområdet. Bland dessa märks Svenska försäkringsbolagens riksförbund.Svenska brandförsvarsföreningen. Svenska kommunförbundei och brandliirsvarets personalorganisationer. 5.2 Den kommunala organisationen Som tidigare redovisats ges i brandlagen och brandstadgande grundliiggande reglema för den kommunala brandförsvarsorganisalionen.Förvaltningen av brandförsvarets angelägenheter handhas av den kommunala nämndkommunfullmäktige bestiimmer. Flertalet kommuner i landet har tillsatt ensärskild brandstyrclse. Brandstyrkan skall bestå av brandchefen eller fieravice brandchefer, brandkår samt om det behövs, brandviirn grundat påijiinsieplikt. Siirskilda kompetensföreskrifter för brandbefäl finns ibrand-stadgan (7 ;j). kan medge vissa undantag från dessaförcskrif ter. Sedan kommunerna i och med atl den nya brandlagslifiningengenomfördes även fick huvudansvaret för räddningstjänsten, har kommunernabyggi Ul sin brandRirsvarsorganisaiion. Enligi uppgifter från kommun- 1978/79:53 104 förbundetökade antalet heliidsansiällda brandbefäl frän 378 si till 425 st år1976. Molsvarande siffror Rir heltidsanställd brandpcrsonal iir 3 852 st resp.4 289 st. Kommunernas nettodriftkoslnadcr för brandförsvaret ökade från 471milj. lill ca 784 milj. kr. eller med ca 65 ".i. Tarman hänsyn till penningvärdesförsämringen så som den kommer till uttryck i konsumentprisindex,var ökningen av nettodriftkostnaderna ca 22 "n. Den erforderligabrandkårsorganisationen inom en kommun bestäms med ledning av bedömningar avbebyggelsens typ och koncentration samt med uigångspunki från gaiunäictsutformning (köriiden). har i meddelande 1975:6 angiviterforderliga insalsiider ur brandieknisk synpunki. Insalskraven, enligimeddelandel, skall även liicka in annan räddningsijänsi än brand. Hänsyn lasäven lill möjligheterna all genom avial samverka med angränsande kommuner ellermed annan organisation t. ex. industribrandkår. Relationerna mellan brandkårensutnyttjande för brandsläckning resp. annan räddningstjänst är en annan faktoralt la hänsyn till. En genomförd undersökning av kommunförbundet visarau den fördelningavarbclstidenpåolika nödlägen som (SOU 1971:50) kom fram lill vid en undersökning i stort sett gällerfortfarande. redovisar följande siffror: - brand i byggnad ca 45 'v: - skogs-, gräsbrand ca 19 "r ca 7 ". - okynneslarm, fel på alarmanl ca 14 ". ca 1 ", - oljeutfiöde på vatten ca 3 ". - kemikalie-, radiakolycka ca 3 ". - ras, översvämning ca 2 ". ca 6 'V ca 15 "n Denkomniunala organisationen har en såväl funktionell som geografisk struktur.Funktionellt delas organisationen ofta in i brandchefsorganisation,insaisorganisation och materiel vårdsorganisation. Geografiskt delas organisationenin j olika brandstationers insatsområden. Den geografiska organisationenbestäms bl. a. med hänsyn till rekommenderade insalsiider. Brandchefsorganisaiionenbeslår av brandchef saml en eller fiera vice brandchefer som svarar förförebyggande ålgärder (brandsyn, besiktningar, byggnadslovsärenden etc),utbildnings- och övningsverksamhet, brand- och övrig räddningsljänsiplanering,planering och ledning av materielvården sann administration. Insaisorganisationenbeslår dels av en beredskap Rir försia utryckning, dels av personella ochmateriella hjälpenheier som kan rekvireras/uppbådas från närliggande förelagetc. Beredskapenför försia utryckning utgörs av kommunens brandpersonal sann i förekommandefall av särskili brandvärn. 1978/79:53 105 nisaiionens effekiiviici är frågor som personalsiyrkansstorlek och utbildningsnivå, anspänningstid, alarmeringssystcm. personligskyddsiurusining, fordon/materiel och sambandsuirustning. I ni;iiericlorganisaiionen ingår kommunens brandmän sann ivissa även personal från andra komniunala förvaltningar. Ofta hargatukontorets fordonsverkstad sådana resurser all huvuddelen av reparation ochservice av brandförsvarets fordon ulförsdär. Arbetsuppgifterna förmalcrielvårdsorga-nisaiionen är kontroll, underhåll och service av fordon, fastoch lös lördonsuirustning avsedd Rir räddningsijiinsi, andningsskyddsuirustningoch övrig förrådshållen riiddningsmaicricl samt slangvård. Som tidigare redovisats har kommun också möjlighel au,genom avtal med annan brandkår eller räddningsorganisation somindustri-brandkår eller oljesaneringsförelag, minska sinbrandförsvarsorganisalion såväl personellt som när del gäller viss uiruslning.1 vissa fall kan kommunerna hell befrias från skyldigheten atl hålla brandkår.Avtalet kan avse t. ex. ansvaret för försiahandsinsaisen inom en del avkommunen eller för tillhandahållande av reservstyrka. Del kan vidare avsemöjligheterna atl få disponera viss specialutrustning för oljebekänijining o.cl. Till ledning Rir kommunerna har statens brandnämnd i samråd med samniansiiilli exempel på sådana avtal (Meddelande från sunensbrandnämnd. Tillsyn över branclRirsvaret utövas centralt av statensbrandniimnd (24 i; brandsladgan). Enligt giillande instruktion (1974:408)åligger del nämnden siirskilt au 1. länina råd och anvisningar tilllänsstyrelser, kommuner och enskilda i frågor rörande sådan räddningstjänst somankommer på kommunerna och rörande förebyggande åtgärder mot brand, 2. biträda länsstyrelserna vidhandläggning av ärenden om sådan räddningstjänst som ankommer på kommunernaoch om förebyggande ålgärder mol brand, 3. verka för atl brandförsvarei iolika delar av rikel ordnas ändamålsenligi, 4. göra framsiällning hosliinssiyrclsen i den mån åtgärder behövs för au stärka brandförsvaret inomvissi liin. 5. verka för siandardiseriiig av brandRirsvarctsutrustning. Brandniimnden har lill ledning lor kommunerna uininlai anvisningar med Exemplet återfinns i bilaga 2. Prop.1978/79:53 106 Liinssiyrclsenskall enligt 24 ij brandsladgan tillse atl brandRirsvarci inom länet ärlillfredssiällande ordnat. Uppgifterna omfittar i huvudsak allmän tillsyn avolika slag sann fastställelse- och bcsviirsprövning av kommunala beslut. Vidsin tillsyn över all kommuner, brandsyneförriitiarc och särskildabefitiningshavarc fullgör sina åligganden med avseende på räddningstjänst ochförebyggande åtgiirder mol brand får liinsstyrelsen förelägga viie. Liinsstyrelsenskall vidare svara för den planläggning som behövs Rir katastrolberedskap ochför ledningen av riiddningstjänsten vid katastrofer. Till grund Rirlänsstyrelsernas arbele i detla avseende skall ligga den lokala planliiggning.som ankommer på brandcheferna. är en sammanslutning av landets kommuner med uppgifi alttillvarata deras gemensamma intressen, främja samverkan dem emellan saml bistådem i deras verksamhet. Intressebevakning och service lill kommunerna är alltsåförbundels huvuduppgift. Kommunförbundelsaktivitet när del gäller räddningstjänsten är omfattande. Inomförbundskansliets kommunalpoliliska avdelning I finns en särskild brandseklionsom svarar för intressebevakning och service när del gäller räddningstjänst,ambulansfrågor, solningsväsende, alarmeringsfrågor, oljeskadeskydd m. m. Vidaresvarar sektionen för tolkning och tillämpning av brandlag och brandsiadga,ersättningsfrågor, materielfrågor, ulbildnings-och rekryteringsfrågor.Sektionen genomför även organisationsutredningar inom räddningsijänslområdet. Vidarefinns del vid kommunförbundets länsavdelningar särskilda brand-delegationer somutses av länsavdelningens styrelse. Till de fiesta branddele-gaiionerna har somexpert knutits en brandchef eller vice brandchef som är verksam inomlänet. Branddelegationerna svarar bl. a. för viss utbildning av brandpersonaloch har till uppgift att la initiativ lill samordning av brandförsvarsfrågor pålänsplanel. Prop.1978/79:53 107 Författningsreglerom brandordning torde ha meddelats första gången i en då utfärdadbrandsiadga för rikets städer. Redan i denna stadga föreskrevs all brandordningskulle underställas prövning. Underslällningsskyldigheten hargällt alltsedan dess. Ettförsök har ajorts att klariägga de skäl på vilka underställningsskyldighetenhar grundats. brandstadga utfärdades emellertid ulan riksdagenshörande, varför tillgängliga motivuitalanden saknas. Vid en genomgång avförarbetena lill senare ändringar i brandlagstiftningen har några uttalanden,som direkl syftar lill atl motivera underställningsskyldigheten, inte kunnaiåterfinnas. Del förefaller som om underslällningsskyldigheten har ansettsutgöra ett mer eller mindre självklart inslag i den statliga kontrollen av atlkommunerna fullgör sina författningsenliga skyldigheter på brandskyddelsområde. Vissa allmänna uttalanden, som har gjorts om statskontrollen i sambandmed olika ändringar i brandlagslifiningen, kan dock sägas vara av intresse isammanhanget. Dessa uttalanden redovisas här i anslutning till en redogörelseför brandlagstiftningens historiska utveckling. 6.1.21734 års lag och brandsiadga lag gavs i byggningabalken föreskriftei om skogseld och om vådeld iby. Bestämmelser om brandsläckning m. m. i städerna saknades däremot i 1734 årslag. Sådana bestämmelser meddelades först genom brandstadga för rikelsstäder. 1874års brandstadga utgick från - som någonting självklart - atl städerna varskyldiga atl vårda sig om brandsläckning m. m. Enligt stadgan skulle det förvarje stad finnas en brandordning, innehållande de bestämmelser, som utöverföreskrifierna i brandsladgan behövdes för ett fullständigt och ändamåLsenligtordnande av stadens brandväsende. Brandordningen skulle antas av stadensbeslutande myndighei och underställas prövning. Länsstyrelsenhade au faslställa brandordningen utan ändring eller all vägra fastställelse.Enligt brandstadgan skulle vaka över au städerna hade sillbrandväsende omsorgsfullt ordnai och all de hade brandordningar, som upprättatsi överensstämmelse med stadgan. Ibrandordning skulle enligt brandsladgan finnas föreskrifter om sotning, ombrandvakt, om beredande av tillräcklig vattentillgång vid eldsvåda, ombrandberedskap och räddningsredskap, om brandsiyrka och om förfarandet videldsvåda. Genom brandordningen kunde städernas innevånare åläggas Prop.1978/79:53 108 t.ex. alt ingå i brandstyrka, att hålla föreskrivna brandredskap och atl på olikasätt medverka vid bekämpning av brand. Bestämmelsernai 1874 ärs brandstadga gällde i lillgängliga delar för och för annan ortmed siörre sammanträngd befolkning, om förordnade därom genombeslul, som skulle underställas Kungl. Stadgan gällde alltsåinte förden egentliga landsbygden. Krav på lagstiftning för all få lill ståndett bätire brandskydd på landsbygden restes emellertid från tid till annan bl.a. genom motioner i . Önskemålen tillmötesgicks i viss mån år 1913genom en ändring i 74 t; förordningen om kommunalslyrelse på landet. Genomändringen öppnades en möjlighet för landskommunerna alt anta kommunalstadgartill främjandet av skyddet mot brand. En sådan stadga skulle underställaslänsstyrelsens godkännande. Genom fastslällelsen blev ordningsföreskrifterna istadgan bindande. Även landsbygdsbefolkningen kunde därefter åläggas atl hållabrandredskap och atl medverka vid eldsläckning. Sedanriksdagenår 1915 hemställt alt Kungl. Maj:l skulle låta utarbeta och förriksdagen lägga fram förslag lill föreskrifter om brandväsendels ordnande pålandsbygden, tillkallades särskilda - föratt revidera gällande bestämmelser om skydd mol brand. Kommissionen avlämnade1921 ett belänkande med förslag lill lag angående brandväsendel i riket ochtill brandsiadga för riket. Brandskyddskommissionenföreslog alt alla kommuner i lag skulle åläggas att hålla ett brandförsvar, somkunde tillfredsställa skäliga anspråk på trygghet mol skada av brand. Lagenföreslogs också innehålla reglerom den enskildes skyldighet att delta ieldsläckning och om statskontrollen, som närmast skulle ankomma pålänsstyrelserna. Förslaget lill brandsiadga innehöll mycket detaljeradebestämmelser i olika hänseenden. Anledningen härtill var kommissionens uttaladesträvan atl i stadgan reglera allt som kunde sägas vara allmängiltigt förkommunerna. Enligt kommissionen uteslöt emellertid inte denna strävan atlenskildheter, som måsle bero av de lokala förhållandena, även i fortsättningenreglerades i kommunala brandordningar, som underställts prövning. Vidremissbehandlingen av betänkande riktades en starkkritik mot de framlagda förslagen. Dessa omarbetades därför, varviduppdelningen i brandlag och brandsiadga föll bort. Anspråken på kommunemamodifierades dessulom i väsentlig grad. Det omarbetade förslaget tillbrandstadga förelades genom prop. I proposilionen framhölldepartementschefen alt förslag till brandstadgainnehöll alltför många deialjbestämmelseroch alt det för de mindre samhällenaskulle medföra siörre utgifter än vad som skäligen kunde åläggas dem. Del hadedärför, när förslaget arbetades om, framstått somönskvärt alt begränsa brandstadgans omfång och atl modifiera dess föreskrifterså atl de inte blev alltför betungande. Departementschefen ansåg del intenödvändigi alt som kommissionen hade föreslagit införa alla föreskrifier avallmängiltig beskaffenhet i brandsladgan. De kunde likaväl ha sin plats i delokala brandordningarna. Sedandel omarbetade förslaget i huvudsak godkänts av , utfärdades nybrandstadga (1923:173). I brandsladgan drogs upp vissa riktlinjer, efter vilkabrandväsendel skulle ordnas. Det överiämnades alltså åt de orter där stadgangällde att inom den av stadgan uppdragna ramen organisera sitt brandväsende pådet sätt som kunde vara lämpligast med hänsyn lill ortsförhållandena.Länsstyrelsen skulle dock se lill all brandväsendel blev tillfredsställandeordnai. Ifråga om brandväsendet i stad föreskrevs att vaije stad skulle hålla ettbrandväsende som tillfredsställde skäliga anspråk på trygghet mot skada avbrand. För stad skulle finnas brandordning, som upptog de föreskrifter somulöver de i brandsladgan eller eljesl meddelade bestämmelserna behövdes för ettfullständigt och ändamålsenligt ordnande av brandväsendet. Brandordningenskulle antas av stadsfullmäktige och fastställas av . Brandstadgansbestämmelser för stad skulle i tillämpliga delar gälla även för saml förannan tätare befolkad ort, när det påkallades av omständigheterna ochlänsstyrelsen förordnade därom. beslul skulle underställasKungl. Ävenpå landsbygden var brandstadgan tillämplig först efter förordnande avlänsstyrelsen.