prop · G203175 · 1978-12-31 00:00:00 — Sora är inne på kan det vid tillämpningen av 4 § 2 vältänkas alt ett större antal arbetstagare blir diskriminerade i ett cch samma sararaanhangoch berättigade till skadestånd. Med de regler sora gäller för ulmätande avallmänt skadestånd kan emellertid även i sådana fall ett skäligt resultat nås iden prakliska tillämpningen; domstolen är aldrig bunden vid att i ett enskiltfall döma ut ett i någon raening "fullt" allraänt skadestånd till varcch en. Med det arbetsgivarbegrepp som tillämpas på det statliga området (jfrspecial-motiveringen till 1 §) kan ett beslut av en högre instans i ettadministrativt besvärsförfarande inte betraktas sora en överträdelse av järaslälld-hetslagensdiskriraineringsförbud. 2 Andra lagförslag m. m. Ävenpå andra områden läggs nu frara förslag sora syftar till att främjajämställdhet mellan kvinnor och män. På hemställan av social- 1978/79:175 181 ministernbeslöl regeringen att förelägga förslag till ändringar ilagen (1962: 381) om allmän försäkring saml i lagen (1978: 410) om rält tillledighet för vård av barn, m. m. 1978/79: 168). Förslagen går bl. a. utpå att genom en rätt till omplacering med bibehållen lön ge kvinnor medfysiskt påfrestande arbetsuppgifter möjlighet att gå kvar i anställningen undergraviditeten. Män föreslås få ökade möjligheter att ta ledigt frånanställningen för vård av barn i samband med barnels födsel. kommerockså statsrådet , såsom anmäldes i prop. 1978/79: 100 (bil. 12 s. 251),alt lägga fram förslag till ändringar i skollagen (1962: 319), vilka syfiartill att markera skolstyrelsernas och utbildningsnämndernas ansvar för alt jämställdhelssträvandenafår en plats också i skolans liv. Motsvarande regler avses bli införda iskolförordningen (1971:235), såvitt gäller skolchefers och skolledaresåligganden. Dessa författningsändringar är avsedda all träda i kraft samtidigtmed jämställdhetslagen. Reformarbetetär därmed inle avslutat. Järaställdhetskoramittén fortsätter sitt arbete, bl.a. med att utreda åtgärder som syftar till alt motverka könsdiskriminerandereklam. I lagrådsreraissennärande jag att genomförandet av en jämställdhetslag föranleder vissaföljdändringar i annan arbetsrättslig lagstiftning. Genom ändringar i lagen(1974:371) om rättegången i arbetstvister måste exempelvis skapasförutsättningar för gemensara handläggning av tvister som gällerskadeståndsanspråk av flera arbetstagare eller arbetssökande.Skadeståndsreglerna i 8 § andra stycket bygger bl. a. på denna förutsättning(se specialmoiiveringen till 8 och 12§§). I samband därmed bör övervägas ocksåandra rällcgängsfrågor, bland dem frågan cm sekretess vid handläggningen avtvister enligt järaställdhetslagen. Jag avser att återkomma till dessaföreträdesvis lagtekniska frågor efter det all har behandlatförslaget till jämställdhelslag. 3 Organisatoriska konsekvenser, information Iavsnitt 2.5.1 av lagrådsremissen berörde jag de organisatoriska konsekvensernaav förslaget om inrättande av ett jämställdhetsombud och en jämställdhetsnärand.Jag föreslog bl. a. att frågan ora storleken och uppbyggnaden av ett kanslitill jämslälldhetsorabudet cch till jämställdhetsnäranden samt andra sådanaadministrativa och organisatoriska frågor borde ulredas vidare av en särskild organisationskomrailté,i vilken bl. a. skulle ingå företrädare för arbetsraarknadens organisationer.En annan uppgift som återstår är utarbetande av närmare bestämmelser om jämställdhetsorabudetsoch jämställdhetsnämndens verksarahet samt cm förfarandet inför jämställdhetsnäranden.Sådana bestämraelser bör tas in i särskilda instruktioner för ombudet cchnämnden. I avsnitt 2.5.3 av" lagrådsremissen berörde jag även de informationsinsatsersom bör göras i anslutning till järaställdhetslagens ikraftträdande. Frop, 1978/79:175 182 Ocksåbelräffande dessa frågor avser jag alt återkorama efter det att har behandlalförslagel till jämställdhelslag, 1lagrådsremissen anmälde jag också att jag i samband med färdigställande av proposiiioni ärendel avsåg att behandla frågan om en höjning av det s. k. jämställdhelsbidraget(jfr också uttalandet i prop. 1978/79: 100 bil. 15 s. 66). Enligtriksdagens beslul (prop. 1974:1 bil 13, InU 1974:2, rskr 1974: 67) påbörjadesfr. c. ra. en försöksverksarahet raed bidrag till arbelsgivaresom anställer cch utbildar kvinnor resp. m.än i vissa yrken sora domineras avmotsatt kön. Detla bidrag, det s. k. jämställdhetsbidraget, laslslälldes till 5kr. att ulgå inom elt begränsat antalyrkesområden som fastställdes av regeringen. För kvinnor angavs följande sjuyrkesområden: verkstadsmekaniker, svetsare, gasskärare ra. fl., elmontörer,anläggnings-maskinförare, hytt- och metallugnsarbelare, verkstadssnickare ochplaneringstekniker oavsett yrkesfamilj. För män angavs fyra yrkesfamiljer:sjukvårdsbiträden, barnskötare, kontorssekreterare och slenografer. Bidragetfick beviljas företag inom det enskilda näringslivet, statiiga affärsdrivandeverk samt kommuner cch landsting. Inom statiig förvaltning fick bidraget endastbeviljas inom yrkesfamiljen sjukvårdsbiträden. Genomett regeringsbeslut vidgades möjligheterna alt bevilja jämställdhelsbidrag.I sex försökslän i utökades de ursprungliga yrkesfamiljerna medytterligare sex. Bidragsbeloppet samt övriga villkor ändrades däremot inte. Enredogörelse för försöksverksamheten, som AMS tillställde regeringen den 1september 1975, visade att det under /75 var 104 företag somhade ansökt om bidrag för utbildning av 533 personer, varav 1 man. Successivtunder försöksperioden har bidragsbeloppen höjts och antalet yrkesområdenutökats. Genom ett beslut medgav regeringen en höjning avbidraget till . per timrae och deltagare. beslöts attantalet försökslän skulle utökas från sex till älta, nämligen ,, , , , , cchNorrbottens län. Saratidigt höjdes bidraget i dessa län till . Från sarama tidpunkt utvidgades också verksamhelen iförsökslänen genom att regeringen bemyndigade AMS att i samråd med arbetsmarknadensparter fastställa ylterligare 25 yrken, varav fem för män. Avsiklen med endifferentiering av bidraget på två nivåer var att få belyst vii.ken betydelsebidragets storlek har för att främja en järanare personal-rekrytering. AMShar i sararåd raed jäm.ställdhetskommiltén Prop.1978/79:175 183 redovisat och bedömt erfarenheterna av försöksverksamhetenmed jämställdhelsbidrag. Av AMS redogörelse framgår atl verksamheten har haft enmyckel begränsad omfattning. Den åsyftade effeklen alt möjliggöra en inbrytningför ett underrepresenierat kön på vissa yrkesområden har totalt selt varitmåttlig. Under /78 har järaslälldhetsbidrag beviljats för ulbildningav 101 personer vid 48 förelag, vilket utgör en rainskning jämfört medföregående år, då bidrag beviljades för 229 personer. Sedan försöksverksamhetenbörjade har totalt ca 300 företag beviljats ca 8 milj. kr. i bidrag föranställning cch utbildning av ca 2 000 personer. Av del totala antalet besluthar endast ett avsett ulbildning av män. Verksamhelen i de speciellaförsökslänen, där bidraget utgår med . , har dock hävdat sigbättre än i de övriga länen. Enligt AMS statistik för perioden den 1 juli1977den har, av totalt 173 beslut om jämställdhetsbidrag,148 avsett de län i vilka bidrag har utgått med ell högre belopp. Den begränsade omfaltning sora jämställdhelsbidragettotalt sett har haft, lorde i huvudsak bero på att bidraget har framstått sommindre attraktivt i jämförelse med andra bidragsformer inom arbetsmarknadsutbildningensamt på den allmänt selt begränsade efterfrågan på arbetskraft under de är sombidraget har kunnai utgå. Syftet med jämställdhetsbidraget, som utgär tillarbetsgivaren, har varit all göra denne mer benägen att anställa en person av underrepresenieratkön. Del är då viktigt all fra.mhålla, alt det inte är fråga om alt enbartpåverka en part. Hindren för att kvinnor och män skall bryta in påotraditionella yrkesområden finns också att söka i attityder hos den enskildaindividen. Arbetsförmedlingen och skolan har här en viktig funktion att fyllanär det gäller att söka påverka t. ex. ungdomarnas ensidiga yrkes- och arbetsval. har kvinnor i alll större utsträckningsökt sig ut på arbetsmarknadsn. Det förhållandet alt kvinnorna förvärvsarbetari allt högre grad leder dock i och för sig inte till en ökad jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet, så länge rekryteringen till olika arbetsuppgifterär starkt differentierad efter kön. När det gäller att verka för en uppbrytningav könsfördelningen på arbetsmarknaden har jämställdhelsbidraget sin speciellafunktion. Enligt nuvarande beslämmelser får bidrag beviljas endastunder förutsättning att del på orten är svårt att få arbetskraft i utbildningsyrketoch alt det på arbetsplatsen finns relativt få anställda av samma kön som dsnutbildade. AMS har föreslagit ändringar av dessa regler, bl. a. atl bidragetutvidgas till alt omfatta utbildning i alla yrken inom yrkesfamiljer, som haren snedare könsfördelning än 40/60 på den aktuella arbetsplatsen. Vidare harAMS föreslagit att rekrytering till utbildningen skall kunna ske såväl inom somutom företagen, att bidraget skall kunna beviljas såväl enskilda som offentligaarbetsgivare samt Prop, 1978/79:175 184 ettslopande av villkoret att det skall föreligga svårigheter att på ortenrekrytera arbetskraft till det yrke som utbildningen avser. Föregen del anser jag att utgångspunkten även fortsättningsvis bör varaförhållandena inom det akluella yrkesområdet. Det bör ankomma på regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, på AMS atl fastställa inom vilka yrkesområdensom bidrag skall kunna utgå. Vidare förordar jag att villkorel, att det skallföreligga svårigheter atl på orten rekrytera arbetskraft till det yrke somutbildningen avser, slopas. Utvärderingenvisar att jämställdhelsbidraget, sedan det fr. o. m. höjdesfrån 8 till . i vissa försökslän, har beviljats i dessa län iavsevärt större utsträckning än i övriga landet. Dettaoch direkta erfarenheter som länsarbetsnämnderna har gett uttryck för visaralt jämslälldhelsbidragets nivå har en stor betydelse för att bidraget skall fåden avsedda effeklen att stimulera till anställning och utbildning i andra äntraditionella yrkesområden. Med förbättrade bidragsregler i förening med en jämställdhelslag,som påfordrar akiiva jämslälldhetsåtgärder, bör jämställdhetsbidraget kunna fäen större effekt än hiltills. Isyfte att göra bidraget mer atlraklivt och för att föra upp det i nivä medandra former av bidrag till utbildning i företag förordar jag därför att jämställdhelsbidragethöjs till . i samtiiga län fr.o.m. . Vidareförordar jag att jämställdhetsbidraget fr. o. ra. /80 fär ingå soraett perraanent raedel i arbetsmarknadspolitiken. I övrigt bör inga ändringar inuvarande regler företas. Kostnaderna för verksamheten beräknar jag skallrymmas inom det anslag för bidrag till arbetsmarknadsutbildning som tidigarehar föreslagits i årels budgetproposition. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen delsatt antaga det av lagrådet granskade förslaget till lag om jämställdhet mellankvinnor och män i arbetslivet med däri gjorda redaktionella ändringar, delsatt godkänna vad jag har föreslagit angående det s. k. jämställdhelsbidraget. Ärendetbör behandlas under innevarande . Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som före draganden harlagt fram. Prop.1978/79:175 185 avger i detla betänkande förslagtill en lag om jämställdhet mellan kvinnor och raän i arbetslivet. Kommittén anser att en lag om jämställdhet mellan kvinnoroch män måste ses i samband med alll annat jämställdhetsarbete. Den ersätterinte de andra insatserna och kan inte ensam skapa jämställdhet. Men den kan bliytterligare elt vikligt instrument i det samlade arbetet för jämställdhet. En lag kan geden enskilde skydd mot diskriminering på grund av kön på molsvarande sätt somstaten skyddar den enskilde mot t. ex. kränkning av föreningsrätt. En lag kanställa krav på arbetsgivare alt bedriva elt aktivt arbete för jämställdhet. Denblir därmed ett stöd för parterna på arbelsmarknaden när de markerat sin viljaatt nu driva på järaställdhetsarbetet, bl. a. i syfte att bryta den könsuppdeladearbelsmarknaden. Genom lagen, cchdet system som upprättas för att övervaka dess efterlevnad, kommer också ökaduppmärksamhet att riktas, bl. a. i massraedierna, mot fall av diskriraineringoch brister i jämställdhelsarbetet. En sådan ökad uppraärksamhet cch debatt ärviktig för att skärpa opinionsbildning och attitydpåverkan. En lag har ettbetydande värde i sig som ett uttryck för statsmakternas erkännande av målet jämslälldhelmellan kvinnor och män. I lagen kan också läggas fast viktiga ambitioner ochprinciper som kan väntas få elt betydande praktiskt genomslag i arbetslivet. Det huvudsakliga innehållet i lagförslaget I kommitténs förslag åläggs arbetsgivare för det förstaalt avhålla sig från könsdiskriminering av arbetstagare och arbetssökande (2 §).Bryter en arbetsgivare mot detta förbud, blir den förfördelade berättigad tillskadestånd (5 §). För det andra får arbelsgivare en skyldighet all aktivtverka för jämställdhet, bl. a. att i sin rekrytering söka personer av underrepresenieratkön cch alt vid likvärdiga förutsättningar ge företräde ål den som är av underrepresenieratkön (3 §). Rättar sig en arbetsgivare inte efter skyldigheler att på delta cchandra sätt aktivt verka för jämställdhet, kan arbetsdomstolen genora etttvångsföreläggande tillhålla arbetsgivaren att vidta vissa beslämda åtgärder (6och 11 §§). Förelägganden kan förenas med vite: i så fall riskerar arbelsgivarenalt nödgas betala en viss i föreläggandet angiven summa pengar (vitet), om haninte lyder föreläggandet. Lagen kräver inte att en arbetsgivare placerar någon påett arbete som en annan sökande har bättre föratsättningar för. Lagen har lagts upp scm en arbetsrättslig lag itraditionell raening. Detta innebär att ansvaret för alt lagen tillärapas iförsta hand kommer 1 SOU 1978: 38 s. 1318. 1978/79:175 186 attligga på parterna på arbetsraarknaden. I viss mån överlåts det åt dem altsjälva bestämraa om utformningen av arbetsgivarens skyldighet att aktivt verkaför jämställdhet (4 §). Däremot är diskrimineringsförbudet hell tvingande.Lagens arbetsrättsliga kontruktion visar sig också därigenom att tvister omlagen skall handläggas enligt lagen om rättegången i arbetstvister (9 och 11 §).Arbetsdomstolen blir därför enda eller, i vissa fall, andra och sista instansför rättegång som gäller lagens tillämpning. Och om en enskild arbetstagareeller arbetssökande sora är organiserad vill fordra skadestånd på grand avotillåten diskriminering är det i första hand organisationens sak att förahans eller hennes talan. Ensärskild ombudsraan jämställdhetsombudet skall enligt den lag sora föreslåsha till uppgift att se till att lagen efterlevs och att även i övrigl medverkai strävandena atl åstadkomma jämställdhet i arbetslivet. De konkretauppgifterna blir av olika slag. Envarskall kunna vända sig till ombudet med anmälningar om att lagen har överlrätts.Orabudet kan då men även på eget initiativ la upp överläggningar medparterna på arbetsplatsen (8 § första stycket). Och om ombudet då finner attlagen har överlrätts och del inle går att komraa till en godtagbar uppgörelse,skall orabudet kurma föra talan om överträdelse inför domstol (9 § tredjestycket och 11 §). Gäller det en förbjuden diskriminering, måste ombudet därvidha arbetslagarens eller arbetssökandens medgivande. Om vederbörande ärorganiserad, gäller som ytterligare förutsällning alt organisationen inle villföra talan. Är det i stället fråga om att arbetsgivaren inte aktivt verkar förjämställdhet på det sätt lagen kräver, blir det ombudets sak att begära eltföreläggande mot arbetsgivaren hos arbetsdomstolen (11 §). Varken enskildaeller arbetstagarorganisationer får på denna punkt någon talerätl; om verkan avkollektivavtal, jfr dock nedan. Innan järaställdhetsorabudet begär ettföreläggande raot arbetsgivaren raåste orabudet låta arbetsgivaren och berördaarbetslagar- och arbetsgivarorganisationer få tillfälle atl överlägga raed orabudeteller att yttra sig på annat sätt (11 §). Jämställdhetsombudet kommer också attsjälv kunna utfärda sådana förelägganden, men de blir giltiga mot arbetsgivarenendast om arbetsgivaren godkänner föreläggandet inora utsatt tid (12 §). Äveni detta fall raåste arbetsgivaren cch berörda organisationer först få tillfällelill överläggning eller yttrande (12 §). Somnämnts har det i viss mån överlåtits åt parterna på arbetsmarknaden att självabestämraa ora utfcrraningen av arbetsgivarens skyldighet att aktivt verka förjämställdhet. I lagen uttrycks det så att den närmare tillämpningen fårbestämmas genora kollektivavtal sora på arbetstagarsidan har slutits ellergodkänts av en central arbetstagarorganisation (4 §). Har detta skett, ochleder det till ett jämställdhelsarbete på samma eller högre ambitionsnivå änlagens låt vara raed en annan metod än en strikt tillämpning av lagens regler får järaställdhetsombudet inte ingripa. Men om arbetsgivaren inte följer etlsådant kollektivavtal och detta inte påtalats av arbetstagarorganisationen somavtalsbrott, kan arbetsgivaren få ett föreläggande att strikt följa lagensregler om aktivt arbete för jämställdhet. Enannan uppgift som jämställdhetsombudet får enligt den föreslagna lagen är altta upp överläggningar med organisationerna inom en bransch eller inom en del avarbetsraarknaden ora åtgärder för att främja jämställdhet i arbetslivet (8 §första stycket). Föratt jämställdhetsombudet skall kunna skaffa sig den information 1978/79:175 187 sombehövs för ombudets uppgifter stadgas en särskild skyldighet för arbetsgivareatt komraa in raed yttrande, upplysning cch handling som ombudet begär; ombudetfår därvid förelägga vite (8 § andra stycket). Talan om uldöraande av vite somföreläggs enligt lagen skall föras vid allmän domstol av åklagare (13 §). Sådanlalan får väckas endast av jämslälldhetsombudet (samraa §). Definitionenav sådan diskrirainering sora bör förbjudas behandlas utförligt i belänkandet(kap. 7). Den störsia svårigheten raed definitionen ligger i atl det ibland frarastårsora godtagbart atl kvinnor och raän behandlas olika i arbetslivet. I vissafall är det självklart atl särbehandling måste godlagas; i andra fall råder detolika meningar om det berättigade i all kvinnor och män behandlas olika.Problemet har lösls på olika sätt i de utländska lagmodeller som kommittén harstuderat. görs särskilda undanlag för t. ex. religionssamfund och förvissa yrken (skådespelare ra. m.). överlämnas problemel helt tillrättstillämpningen. Komraitténslösning tar sig uttryck i två särskilda förbehåll i lagtexten. 2 § säger iförsta stycket alt en arbetsgivare inte får raissgynna en arbetstagare eller enarbetssökande till följd av hans eller hennes kön. I andra stycket uttrycks detvå förbehållen. Det ena avser särbehandling sora är ägnad att främjajämställdhet i arbetslivet. Det andra förbehållet gäller särbehandling"som är ofrånkomlig för att tillgodose ett särskilt intresse som inlerimligen bör vika för iniresset av jämställdhet". Det senare förbehålletfår bl. a. betydelse när det gäller skådespelare och liknande yrken det ärnaturligtvis ofrånkomligt att här göra åtskillnad mellan kvinnor cch raän,detta i publikens iniresse. Förbehållet har dock en raera vidsträckt funktionän vad detta exerapel antyder. Koraraittén diskuterar olika typsituationer. Ellavsnitt (7.5) gäller särbehandling som motiveras med biologiska skillnadermellan kvinnor och raän kvinnans funktion i fortplantningen och genorasnittligaskillnader raed avseende på kroppslängd och muskelstyrka. Kommitténs slutsatserär bl. a. alt en kvinna sora söker arbete inle kan få avvisas på den grund atthon är havande eller på den grund att kvinnor enligt genorasniltiiga värden ärkortare och har mindre kroppsstyrka än raän. Det förelagsekonoraiska intressesom skulle kunna åberopas som moliv för att missgynna en havande kvinna iarbetslivet måste enligt kommitténs mening vika för intresset av jämställdhet.Beträffande statistiska medelvärden finns det visserligen yrken som kräver attutövaren är slor och stark, raen detta är inte ett giltigt skäl att automatisktavvisa kvinnliga arbetssökande den enskilda kvinnan raåste få tillfälle attvisa sina individuella egenskaper. Iavsnitt 7.6 diskuteras ora en arbetsgivare enligt undantaget för vad sora ärofrånkomligt av hänsyn till ett särskilt starkt intresse får ta hänsyn till enkönsdiskriminerande attityd hos personalen på arbetsplatsen eller hosarbetsgivarens kunder. Slutsatsen är att intresset av jämställdhet måste gåföre, om inte undantagsvis starkt humanitära intressen skulle taia i motsattriktning. Enannan av de lypsituationer som diskuteras (avsnitt 7.7) gäller det vanliga argum.entetatt man på en arbetsplats med enbart män anställda inte kan ta emot kvinnligaarbetstagare därför att det bara finns ett omklädningsrum. Argumentet kanenligt komraitténs raening inle avfärdas 1978/79:175 188 medatt kvinnor och män får klä om sig tillsammans, ty det intresse av integritet sonndet gäller måste man ta hänsyn till det skall rimligen inte behöva vika förintresset av jämställdhet. Men för alt intresset av integritet skalltillgodoses är det praktiskt laget aldrig ofrånkomligt att kvinnligaarbetssökande avvisas. Det kan tillgodoses genora atl mananvänder någol annat utryrarae till omklädningsrum för kvinnorna eller genomatt kvinnor och män turas om att använda samma omklädningsrum. Slulligendiskuleras i detla sammanhang trosfriheten. Den är enligt kommittén av dentyngd att intresset därav inte skall behöva vika för intresset av jämslälldhel.Men endast sådan särbehandling som är ofrånkomlig för trosfrihetens skullberörs av förbehållet. Beträffande särskilt frågan om kvinnliga präster inoraSvenska kyrkan framhåller kommittén atl ylterligare åtgärder frånstatsmakternas sida kan bli erforderliga (av-snin 7.8). Diskussioneni dessa avsnitt avses ge ledning även för andra fall när det kan råda delademeningar ora det berättigade i alt kvinnor cch män behandlas olika på ett sättsom är till nackdel för någon i arbetslivet. Diskrimineringsförbudetomfatlar inte bara diskriminering sora direkt är en följd av kön utan också s.k. indirekt diskriminering (avsnitt 7.4). Därmed menas att arbetsgivarenpremierar någon merit eller någon egenskap sora aldrig eller endast sällanfinns hos personer av det ena könet, t. ex. genomgången officersutbildning.Lagens förbehåll för vad som är ofrånkomligt för att tillgodose elt särskiltintresse som inle rimligen bör vika för intresset av järaställdhel har på dellaoraråde stor betydelse. I betänkandet fastslås att intresset av ett så gottarbete sora möjligt inte behöver vika för intresset av jämställdhet. Enmeritvärdering sora verkar "snett" ur jämställdhetssynpunkt ansesdärför inte otillåten, ora den är ofrånkomlig för att ett arbete skall skötaspå bästa säll. Särbehandlingsom går ul på alt fräraja jämställdhet är, som redan framgått, tillåten enligtlagen och i viss mån föreskriven. Om detta handlar kap. 8. Arbetsgivarensskyldighet att aktivt verka för jämställdhet omfattar att arbetsgivaren ivissa situationer (anställning, befordran och utbildning) skall anstränga sigför att finna sökande av underrepresenierat kön och i valet mellan en kvinnaoch en man med likvärdiga förutsättningar utse den som är av underrepresenieratkön. Frågan vad som bör förstås med "underrepresenierat" köndiskuteras särskilt (avsnitt 4.10 och 8.7). Den lösning som har valts ligger imålsättningen på lång sikt att det på varje arbetsplats bör råda en ihuvudsak järan fördelning mellan kvinnor och män inom varje arbetstyp och inomvarje kaiegori arbetstagare. Undantagfrån denna skyldighet till "positiv särbehandling" stadgas för fallnär den inte kan iakttagas av hänsyn lill ett intresse som inte rimligen börvika för intresset av jämställdhet (jämför diskrimineringsförbudet) och vidareför fall när särskilda skäl talar för att en bestämd person utses.