prop · G20340 · 1978-12-31 00:00:00 — Iparagrafen har intagits vissa grundläggande men kortfattade bestämmelser om avkortningoch om avskrivning av böter. I Ukhet med vad som gäller f. n. avsesdetaljregleringen få sin plats bland de närmare föreskrifter som avses skolameddelas av regeringen. Iförsta stycket anges att böter skall avkortas, om böterna bortfallit eller deteljest föreUgger laga hinder mot att bötesfordringen verkställes. Efter avkortningkvarstår inte någon exigibel fordran för statsverket. De nuvarande avkortningsgrundernaanges i BöIF. De viktigaste avkort-ningsgrunderna som kommer att finnas ärföljande: 1. efterförordnande om verkställighetens avbrytande enligt 12 § bö tesverkställighetslagen, 2. i faU som avses i 34 kap. 1113§§ och 35 kap. 7 § BrB, 3. efter ackord enligt 10 § andrastycket BöVL, 4. då böterna fallit bort tillföljd av nåd eller efter användning av extraordinärt rättsmedel, 5. vid fel- eUerdubbeldebiteringar, 6. i fall då rest uppkommer vidomväxling tUl svenskt mynt av belopp, som influtit efter framställning somavses i 3 § lagen om samarbete med , , och angåendeverkstäUighet av straff m. m. och som varit avsett att täcka oguldet belopp, 7. vid verkställighet avbötesstraff utomlands enligt lagen om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom, 8. vid förvandling av bötemaenligt lagen (1964: 168) om förvandling av böter. Iandra stycket föreskrivs att om annat hinder möter mot indrivning av böterna såfår de avskrivas. Avskrivning medför inte ändring i betalningsskyldigheten. Frågaom avkortning och avskrivning prövas av enligt de närmareföreskrifter som regeringen meddelar. Detta framgår av paragrafens tredjestycke. Detkan erinras om att avskrivnit] gens natur jämfört med eftergiftens (som äraktuell bl. a. i 12 §) behandlas i prop. 1965: 160 s. 45. Där anges attavskrivning sker i statens intresse av effektivitet i förvaltningen, nämligendå ingen möjlighet föreligger att få betalning eller då indrivningen skulleförorsaka mer arbete och kostnad än som kan anses skäligt. Vid eftergiftdäremot är syftet i allmänhet att av humanitära och andra skäl främja gäldenärenssociala eller ekonomiska intressen. I denna och den följandeparagrafen behandlas en möjlighet att lägga nedbötesverkstäUighet, när särskilda skäl av social natur föranleder det. Förebilden för denföreslagna regleringen är närmast 5 § BöVL. Prop.1978/79: 40 39 hardock funnits anledning att ta i beaktande även de tankar som ligger bakom 17 §första stycket andra meningen BöVL, som gäller eftergift av förvandlingsstraffnär så föranleds av den bötfälldes personliga förhållanden eller av synnerligaskäl i övrigt. Bötesstraffet och frågan om substitut för detta bortfaller dåhelt. Handläggningsmässigthar den föreslagna ordningen utformats annorlunda än nuvarande 5 § BöVL. Dennaparagraf framtvingar nämligen ett omständligt förfarande, något som harmedverkat till alt paragrafen sällan har tillämpats. Enligt förslaget harbeslutanderätten lagts hos kronofogdemyndigheten. Ätt dennes beslut i berördaärende kan överklagas av åklagare men inte av den bötfällde framgår av 13 §. Paragrafen är uppbyggd så,att det framgår att kronofogdemyndigheten har fått en befogenhet att meddelaförordnande som avses i paragrafen. Den "kan" meddela förordnande. I fråga omförutsättningarna för förordnande av eftergift anknyter förslaget i betydelsefuUahänseenden till avfattningen av 5 § BöVL. Sålunda krävs för förordnandet attindrivning av böter skulle vara till synnerligt men för den bötfällde ellernågon som är beroende av honom för sin försörjning. Vidare fordras att det inteär från allmän synpunkt påkallat att indrivning fortgår. Däremot har inte medtagitsnågon motsvarighet tUl den nuvarande bestämmelsen om att förordnande inte fårmeddelas, om verkställighet behövs för den bötfälldes tUlrättaförande. Detla rekvisitsom förekommer flerstädes i bötesverkställighets- och annan straffrättsliglagstiftning torde säUan tillmätas någon självständig betydelse i förevarandesammanhang. Den väsentligasteolikheten mellan departementsförslaget och gällande föreskrift i 5 § BöVL ifråga om förutsättningar för eftergift är att förslaget inte har någonmotsvarighet tUl nuvarande förbehåll att eftergift bara kan komma i fråga beiräffandeböter som enligt BöVL inte kan förvandlas. Nuvarande eftergiflsmöjlighelergäller sålunda i praktiken huvudsakligen fall där böterna har ådömts innanintagning har skett i , i ungdomsvårdsskola,i vid förordnande enligt 31 kap. 3 § BrB eller av fängelse . Denföreslagna nya regeln får därför rent formellt ett kraftigt vidgattillämpningsområde. () har i sitt remissyttrande föreslagit att man bör överväga införandet aven allmän bestämmelse i bötesverkställighetslagen, varigenom den som ådömdesen frihetsberövande påföljd under exempelvis än eUereljest varit tvångsintagen på anstalt , vid frigivning skallkunna få sin bölesskuld nollställd eller eventuellt starkt reducerad. Det bördock, menar BRÅ, för tUlämpningen av en sådan bestämmelse förutsättas alt denintagne vid frigivning i huvudsak saknar andra medel till betalning av böterän vad han uppburit från anstalten i samband med frigivningen. Prop.1978/79: 40 40 Föregen del är jag av samma uppfattning som utredningen nämligen att det i nylagstiftning inte finns anledning att anknyta till vissa formellt angivna slagav anstaltsvistelser. Möjlighet bör finnas för kronofogdemyndigheten att ieftergiftssammanhang allmänt kunna ta i beaktande de ekonomiska och andrasvårigheter vilka möter den som efter en inte helt kort anstaltsvistelse av enaeller andra slaget skall försöka att anpassa sig i arbetsliv och samhälle.Ytterligare bör inte endast svårigheter som föranleds av och föreligger undertid närmast efter anstaltsvistelse kunna beaktas. Även andra för den enskilde särskUtsvåra eller belastande situationer bör kunna utlösa eftergiftsbeslut. Därvidkan t. ex. nämnas långvarig sjukdom av allvarligare art eUer ådraget fysiskthandikapp som försvårar den bötfälldes utkomstmöjligheter och existens i övrigt. Jag vill i detlasammanhang erinra om att statsmakterna har öppnat möjlighet til sådana meraallmänna hänsynstaganden, när det gäller gäl-denärers återbetalningsskyldigheti vissa faU, jfr 18 § lagen (1964: 143) om bidragsförskott och prop. 1964: 70 s.46 samt 15 § avskrivningskungörelsen (1965: 921). Enligt min mening böremellertid en viss restriktivitet iakttagas vid tillämpningen av bestämmelsen.I all synnerhet gäller detta i två fall. Det ena är att eftergift i förevarandeordning inte gärna bör förekomma när det är fråga om någorlunda betydandebelopp, något som inte minst kan vara fallet när det gäller rält:sverkansbelopp.På exekutionsstadiet bör enligt min mening som regel eftergift inte komma i frågabeträffande bölesfordringar som överstiger . I vissa fall kan man docktänka sig en högre gräns. Som BRA framhåUit i sitt remissyttrande kan högabötesbelopp i samband med k.umulation av många bölesfordringar skapa problemoch i vissa fall verka förlamande för bölesgäldenärer, t. ex. i samband medvillkorlig frigivning. I fråga om mycket höga bötesskulder bör dock frågan omeftergift i aUmänhet lösas nådevägen. Det andra fallet som förtjänar särskilduppmärksamhet är att den dömdes särskilda situation kan vara beaktad redan närstraffet utdömdes. Jag återkommer till detta spörsmål under 13 §. I frågan hur ett ärendeenligt förevarande paragraf bör kunna väckas anser jag att någon formaliseringav förfarandet inte bör ske. bör kunna ta upp frågansjälvmant, och även den bötfällde bör kunna väcka den. Hinder bör inte heUerföreligga mot att socialvårds- eller frivårdsorgan föreslårkronofogdemyndighet att meddela förordnande enligt paragrafen. I första stycket föreslåsatt åklagare på den ort där den bötfällde finns skall kunna anföra besvär hostingsrätten i samma ort över kronofogdemyndighets förordnande enligt 12 §. 1978/79: 40 41 Som redan har framhållits kan en svår social situation förden bötfällde redan vara beaktad i det mål, vari bötesstraffet utdömdes, ochsamma situation bör då inte utan vidare på nytt leda till en lindring även påverkställighetsstadiet. Inte minst är att beakta möjligheten att straffet kanavse brott begånget under permission eller eljest medan an-stallsvistelsepågick. Kronofogdemyndighetkan inte allmänt förutsättas ha kännedom om förhållanden av nu nämnd art.Bedömningen, huruvida verkställighet är påkaUad från allmän synpunkt, är inteheller naturiig att anförtro kronofogdemyndigheten enbart. Någon som dels harhaft beröring med lagföringen eller har särskilda förutsättningar att utrönavad som har inverkat vid straffets bestämmande, dels har särkUda fömtsättningaratt bedöma i vad mån allmänna synpunkter av kriminalpolitisk eller annan artbör anses lägga hinder i vägen för verkställighetens nedläggande bör därför fåmöjlighet att utöva inflytande över beslutet. För att få en enhetlig ordninghar jag därför som framgår av den allmänna delen föreslagit en reglering sominnebär att åklagare får möjlighet att anföra besvär över kronofogdemyndighetsförordnande enligt 12 §. bör därför tillställa åklagareavskrift av beslut enligt 12 §. Förfarandeti besvärsmålet bör kunna vara skriftligt. Jag anser det dock inte uteslutet attdet i undantagsfall hålls förhandling. Beslut av tingsrätt i frågor som häravses kan överklagas till hovrätt. Detta följer av hänvisningen till lagen(1946: 807) om handläggning av domstolsärenden. Därvid har även den bötfällde klagorätt.Genom denna ordning kan en viss enhetlighet uppnås i rättstillämpningen. Ävparagrafen framgår att nämnd skall delta vid tingsrätts avgörande av sådantärende som del här är fråga om. I övrigt gäller ärendelagen. I fråga om besvärtill tingsrätten gäller dock vad i den lagen sägs om ansökan. Besvär skall dockalltid anföras skriftligen. Enligtandra stycket får talan inte föras mot kronofogdemyndighets beslut att intemeddela förordnande enligt 12 §. Den bötfällde får dock begära prövning avbeslutet i samband med klagan över utmätning eller införsel. Som jag har anfört i den allmänna delen har riksdagenuttalat att förvandlingsstraffet i dess nuvarande utformning bör avskaffas.Samtidigt har man emellertid inte velat godta den straffrättsliga reglering somjag föreslagit i prop. 1976/77: 104 i syfte att förebygga uppkomsten av en s.k. bötesimmun grupp. har i stället förordat en översyn av denna ochvissa andra frågor. I avvaktan härpå bör enligt den nuvarandeordningen bibehållas. Böter och viten som inte betalas skall sålunda i principfortfarande kunna förvandlas till fängelse enligt de särskilda föreskrifter iämnet som finns. En hänvisning till dessa regler 1978/79: 40 42 harintagits i första stycket av denna paragraf. Lagen som åsyftas är BÖVL somföreslås få ny rubrik i samband med att där intagna bestämmelser om betalningoch indrivning upphävs (se avsnitt 4.3) och den nya bötesverkställighetslagenträder i kraft. Böteroch viten får inte förvandlas sedan beslutat om avskrivningeller avkortning (11 §) eller kronofogdemyndigheten genom lagakraftvunnelbeslut meddelat förordnande att vidare verkställighet inte får äga rum (12 §).Denna ordning överensstämmer i princip med vad som f. n. gäller. Någon särskildföreskrift härom behövs inte. Talan om förvandling anställes för övrigt iflertalet fall efter anmälan av kronofogdemyndigheten. Paragrafensandra stycke motsvaras av 6 § BöVL. 1. den föreslagna lagen föreslåsträda i kraft . Lagen innehåller bestämmelser, som harförekommit såväl i BöVL, som i författningar som har utfärdats av regeringensåsom BöVK och BÖIF. BÖVK avses komma att upjjhävas genom en ny bötesverkstäUig-helsförordningoch BöIF genom en särskild författning. Eftersom uppbördssystemet fördomstolsböter inte kan tillämpas förrän kommer särskildaövergångsbestämmelser att utfärdas i denna del. I denna punkt anges på ett §;ängsesätt, att om i lag eller författning förekommer hänvisning till föreskrift somhar ersatts genom bestämmelse i den nya lagen, den nya bestämmelsen i ställetskall tillämpas. 4.2Förslaget till lag om ändring i Ändringeni 25 kap. 7 § BrB är av redaktionell natur. Paragrafeninnehåller nu bestämmelser om bortfall av böter på grund av preskription och pågrund av den bötfäUdes död. Föreskriften gäller även utdömt vite men inte rätlsverkansbelopp. Iförsta stycket föreslås den ändringen att preskriptionstiden för ådömda böterskall förlängas från tre till . Beträffande motiven härför hänvisas tillden allmänna delen. Enligt nuvarande lydelse av delta stycke bortfaUer inteböterna, om ansökan om förvandling av dem har delgivits den dömde förepreskriptionstidens utgång. I stycket erinras vidare f. n. om att särskildabestämmelser gäller om bortfallande såväl av böter, sedan sådan ansökandelgivits, som av ålagt förvandlingsslraff. Underremissbehandlingen har en remissinstans föreslagit att även 1978/79: 40 43 preskriptionsbesiämmelsernabeträffande förverkande i 36 kap. 10 § BrB ändras. För egen del anser jag inteatt det föreligger skäl att i detla sammanhang göra någon ändring i dennaparagraf. Enligandra stycket bortfaller böterna, om den bötfällde dör. Har bötesavgörandetvunnit laga kraft och lös egendom utmätts för böterna före dödsfallet, skalldock böterna tas ut av denna egendom. Motsvarande gäller om lös egendom sattsi allmänt förvar. Utredningenhar inte föreslagit någon ändring i dessa bestämmelser. Denna ståndpunkt harkritiserats under remissbehandlingen. Flera remissinstanser har sålunda anförtatt böter alltid bör bortfalla vid dödsfall. Föregen del kan jag inte instämma i den framförda kritiken. Enligt min meningtalar praktiska skäl mot en sådan lösning eftersom den skulle innebära ettonödigt merarbete för kronofogdemyndigheterna. I likhet med utredningenförordar jag därför att bestämmelsen bibehålls oförändrad. Lagenavses träda i kraft med den nya bötesverkställighetslagen. Vadgäller ändringen i 35 kap. 7 § BrB bör det inte komma ifråga att genom nylagstiftning förlänga preskriptionstid som löper enligt nu gällande bestämmelser.I klarhetens intresse har i övergångsbestämmelserna intagits en uttryckligföreskrift att de bötesstraff, som har ålagts före lagens ikraftträdande,preskriberas enligt äldre bestämmelser. 4.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:168) om verkställighet avbötesstraff Förslagetinnebär att bestämmelserna i 13 och 57 §§ BöVL om betalning och indrivning avböter upphävs. De föreskrifter som det här är fråga om har i stället med vissaändringar tagits in i den nya bötesverkställighetslagen. Vari dessa ändringarbestår har jag tidigare beskrivit i samband med redogörelsen för den nya bötesverkställighetslagen.De föreslagna ändringarna medför att lagen i fortsättningen bara kommer altinnehålla bestämmelser om förvandling av böter. Äv det skälet föreslås rubrikenfå en annan lydelse än f. n. 4.4Förslaget iiU lag om ändring i utsökningslagen (1877: 37 s. 1) Denföreslagna ändringen i 52 § UL sammanhänger med att hovrätts bölesavgörandeavses bli verkställbart först när avgörandet vunnit laga kraft. Det bör i dettasammanhang påpekas att på grund av bestämmelsen i 22 § 1 mom. första punkten UPför ändringen med sig förutom 1978/79: 40 44 ändringbeträffande böter och vite i brottmål även ändring beträffande annan"påföljd" som innefattar betalningsskyldighet. Krav på laga kraftbeträffande bötesdom m.m. har även lagts fram i förslaget tUl UB (3 kap. 23 §). 4.5Förslaget tiU lag om ändring i konkurslagen (1921: 225) Detundantag som i denna paragraf görs för fordringar enligt 19 § förmånsrättslagenvid viss ränteberäkning i konkurs föreslås utgå, eftersom paragrafen enligtförslaget till ändring i förmånsrättslagen skall upphöra att gälla. Konkurslagskommitténhar i sitt remissyttrande ifrågasatt lämpligheten av att böter löper med räntai konkurs. I andra lägen är bötesfordran inte räntebärande. Kommittén kommer isitt fortsatta arbete in på räntereglerna i 138 § KL. Därvid torde frågan omslopande av ränteberäkning på oprioriterade fordringar aktualiseras. Iavvaktan på denna översyn är enligt kommitténs mening någon särregel för böterinte motiverad. För egen del kan jag instämma i vad kommittén nu har anfört. 4.6Förslaget till lag om ändring i införsellagen (1968: 621) Skälenför ändringsförslaget att böter och vite skall jämställas med skatter iinförselmålet har utvecklats i avsnittet 2.2. Enytterligare synpunkt kan anföras tUl belysning av att redan gällande rätt gerutrymme för kronofogdemyndighet att gynna bötesfordran på skattefordransbekostnad. Företrädesordningen mellan skatt och böter vid införsel regleras av1 och 15 §§. Förekommer införsel för olika slags fordringar, har deenligt 15 § gruppvis företräde i den ordning vari de upptagits i 1 §. Hittillshar man i praxis ansett att en utmätningsman inte är tvungen att vid samtidigindrivning av skatter och av böter följa denna företrädesordning (jfr förutmätning SOU 1964: 57 s. 170 och prop. 1970: 142 s. 142). På motsvarande sättsom han vid utmätning kan hålla tillbaka skattefordringen tUl förmån för böternakan han, om det är motiverat exempelvis av preskriptionsrisk, lämna uppskov medbetalning för skattefordran men ta ut böterna genom införsel. Ändringenär föranledd av förslaget att hovrätts dom inte längre skall vara verkställbarföre laga kraft. Härigenom sker ingen ändring i möjligheten att meddelainförsel för disciplinbot innan domen eller beslutet Prop.1978/79: 40 45 harvunnit laga kraft [jfr 53 och 91 §§ mUitära rättegångslagen (1948: 472)]. Av skäl som har utvecklatsi specialmotiveringen till 5 § bötesverkställighetslagen har föreslagits attregeln i paragrafens fjärde stycke om avräkning utgår såvitt gällerkonkurrerande statliga fordringar. Enligt gällande rätt skallinförsel för böter ändras eUer hävas, om utmätning därigenom kan äga rum förannan fordran. I den nu avsedda konkurrenssituationen står böterna enligtförslaget tillbaka endast för de utmätningsfordringar av kvalificeradbeskaffenhet som avses i 67 b § 4 UL. Härmed avses i första hand ersättning förperson- eller egendomsskada på grund av brott samt skadeståndsrättsligaunderhållsbidrag vid förlust av försörjare (jfr prop. 1968: 130 s. 106). Meddenna förbättring av böternas företrädesrätt har samordnats reglerna förskatteinförsel, så att skatter får samma ställning som böter i detta fall. Som ett medel mot vissaillojala förfaranden anvisar 22 § möjlighet att ta ut sådan fordran som avses i1 § 1 eller 2 genom ett införselliknande förfarande. Enligt förslaget skalläven övriga fordringar, som är införselbara enligt lagen, kunna tas ut på dettasätt. Som har påpekats har samma förslag lagts fram i förslag till nyUB. 4.7 FörslagettUl lag om ändring i förmånsrättslagen (1970: 79) Enligt19 § går f. n. böter, viten och rättsverkansbelopp vid konkurs efter andrafordringar utan förmånsrätt. Eftersom böter och de övriga här nämnda fordringarnaenligt förslaget inte längre skall efterställas oprioriterad gäld, bör 19 §upphävas och hänvisningen i 18 § till de undantag i förmånsrättshänseende somanges i 19 § utgå. Ätt 19 § utgår bör inteinverka på gällande uppfattning att andra fordringar än böter, viten ochrättsverkansbelopp genom avtal kan göras efterställda. I lagförslaget harintagits en övergångsbestämmelse som motsvarar punkt 8 av förmånsrättslagensövergångsbestämmelser. 4.8 FörslagettiU lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272) Itydlighetens intresse har på förslag av lagrådet i 68 § 5 mom. upptagils enerinran om kvittningsbestämmelserna i bötesverkställighetslagen. Förfullständighetens skull har också utdömt vite och rättsverkansbelopp omnämnts iförfattningstexten. 1978/79: 40 46 Jaghemställer alt regeringen föreslår att antaga förslagen till 1. bötesverkställighetslag, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (1S>64:168) om verkställighet av bötesstraff, 4. lag om ändring i utsökningslagen(1877: 31 s. 1), 5. lag om ändring i konkurslagen(1921: 225), 6. lag om ändring i införsellagen(1968: 621), 7. lag om ändring i förmånsrättslagen(1970: 979), 8. lag om ändring i uppbördslagen(1953: 272). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1978/79: 40 47 Propositionen ................................................... .... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ...................... .... 1 Lagförslag ..................................................... .... 2 Utdragav regeringsprotokollet............................... 10 1 Inledning ...................................................... 10 2 Ny bötesverkställighetslagstiftning........................ 14 2.1 Allmänna synpunkter ................................... 14 2.2 Utformningen av de nya reglerna..................... 16 3 Upprättade lagförslag......................................... 26 4 Specialmontering............................................... 26 4.1 Förslaget till bötesverkställighetslag................ 26 4.2 Förslaget till lag om ändring ibrottsbalken......... 42 4.3 Förslaget tUl lag om ändring ilagen (1964: 168) om verkställighet av bötesstraff 43 4.4 Förslaget till lag om ändring iutsökningslagen (1877: 37 s. 1) 43 4.5 Förslaget tiU lag om ändring ikonkurslagen (1921: 223) .... 44 4.6 Förslaget tUl lag om ändring i införseUagen(1968: 621) .... 44 4.7 Förslaget tiU lag om ändring iförmånsrättslagen (1970: 79) 45 4.8 Förslaget till lag om ändring iuppbördslagen....... 45 5 Hemställan .................................................... 46 6 Beslut ......................................................... 46