prop · G203187 · 1978-12-31 00:00:00 — Erfarenheterna fråndenna verksamhet är enligt uppfattning goda. Lantbruksnämndernasrennäringsdelegationer förvaltar statens fjällområden utom skogbevuxna områden ovan odlingsgränsen och inom renbetesfjällen. Lantbruksnämndernasrennäringsavdelningar har fältassistenter, som i sitt arbete vistas i fjällområdet. Isamband med att ordinarie arbetsuppgifter fuHiprs, utförs även visst fjällsäkerhetsarbetesåsom kontroll av leder m.m.Laintbruks-styrelsen har efter överenskommelsemed erhållit tillstånd att nämndernasfältpersonal får använda polisensfjällradiokanal. Härigenom kan vid kontrollen eller eljest gjordaiakttagelser av betydelse för fjällsäkerhetensnabbt inrapporteras. Lantbruksnämndernasrennäringsavdelningar äger fortfarande ett antal renvaktarstugor, som ivissa fall är kombinerade fjäll- och renvaktarstugor. Enligt uppgift finns i länomkring 25 stugor, som har öppna rum ochfår disponeras av fjällturister förtillfällig övernattning i sambaind med fjälltur. Renvaktarstugorna ärlokaliserade efter renskötselns behov och ligger oftast olämpligt till ur turistisk synvinkel. Stugorna har urfjällsäkerhetssynpunkt ett visst värde,dä turister har möjligheter att nyttja dem tillfälligt. Förnärvarande äger samebyarna övervägande antalet renvaktarstugor i fjällen. I den månde stugor, som ligger lämpligt Prop.1978/79:187 127 till, bör infogas ifjällsäkerhetssystemet, erfordras över-enskonmielsemed vederbörlig sameby. I detta sammanhang månämnas att inom fjällvärlden finnss.k. fjällägenheter upplåtna till arrendatorer.Fastigheterna ligger oftast inom väglöst land eller längsvägar, exempelvis . Sålänge fastigheterna är bebodda med bofast befolkning kan de utgöra replipunkter förfjällturismen och därmed bidra till att främja fjällsäkerheten. Kommunerna har i allmänhetlagt ned ett omfattande arbete när det gäller byggnad, underhåll och upprustning av närleder ochav vindskydd och raststugor i anslutning härtill.I vilken omfattning detta sker är främst beroende påkommunemas ekonomi och möjligheterna att fä statliga bidrag. Kommunerna har i regel planer över kommande utbyggnad av lednätet. Mängakommuner har på ett tidigt stadium planerat ochgenomfört betydande upprustning av närlederna. Någraexempel må nämnas. I kommun i finns ett ledsystem som f.n. omfattar . och närmast återstår att färdigställaden s.k. säkerhetsringen, 2 som kommer att omsluta fjällterräng.Kommunen ansvarar även för raststugor, som ligger i anslutning till lederna. Underhållskostnaderna uppgår till per är. kommun i länavsätter och Asele kommun i ca för underhålloch utbyggnad av närleder, broar m.m. Ett speciellt förhållande gällerför kommun, vars fjällområde i huvudsak utgörsav naturreservat. På grund härav svarar domänverketför utbyggnad, tillsyn och underhäll av flertalet leder med anslutande anordningar ochanläggningar Prop.1978/79:187 128 Kommunema medverkar päolika sätt i fjällsäkerhetsinformationeni förebyggande syfte. Specialkartor över särskiltfrekventerade områden har frauatagits med informationom lavinfarliga områden, leder, raststugor m.m. Andra åtgärder är att tillhandahällaallmänheten fjällfärdsmeddelanden.Blankettema finns på hotell och turistanläggningar i kommunen. Prop.1978/79:187 129 Prop.1978/79:187 150 , som är ett affärsdrivandeverk, förvaltar pä uppdrag av vissa nationalparker och naturreservat iriket. Verket äger dessutom fastigheter i fjällområdet. har anlagt och underhåller leder och byggnader pä mänga platseri fjällänen. I förvaltar domänverket omkring 95 io av fjällmarken och ansvarar för underhällm.m. av leder inon, fjällområdet. Kostnaderna föratt främja fjällsäkerheten är höga. De totalainvesteringskostnaderna för anläggningama uppgår till omkring 1,6 milj.kr. och driftkostnadema till . har en stor fältorganisation med betydande erfarenheter av fjällsäkerhetsarbetet.Under turistsäsongen har verket stugor bemannadeexempelvis i , Nikka-luokta och i samt i Fulufjälleti . Detta utgör ett värdefullttillskott från fjällsäkerhetssynpunkt. Stugorna är utrustade med telefon och radio. personal utövar i samband med att ordinariearbetsuppgifter fullgörs, tillsyn över anläggningarinom förvaltningsområdena, soni ärav betydelse ur fjällsäkerhetssynpunkt. Domänverketanser att det vore önskvärt med ökad tillsyn inom omrädenai , men pä grund av kostnaderna är detta inte möjligt. har även andra möjligheteratt bidra till ökad Prop.1978/79:187 151 Så kan domänverket exempelvis genomdet delägda dotterbolaget 'sprida fjällsäkerhetsinformation till turister via bolagets egen bokningscentral. turisträd är en offentlig stiftelse medkommunförbundet, landstingsförbundet och staten som delägare. Rådets uppgift är att samordna marknadsföring av svenska turistprodukter i , och övriga utlandet. samarbetar i sin verksamhet med regionala och lokala turistorganisationerinom landet. arbetar med att inrätta sju regionalaboknings-centraler, som själva skall svara för framtagning avsälj-material. Turisträdet har tagit fram en sommarkatalogöver semesteraktiviteter i . Vinterkatalog beräknas inte vara klarförrän . kan nå turister, som bokar plats påhotellanläggning, med fjällsäkerhetsinformation genom att införa vissaadministrativa rutiner. kan även bidra med information avnämnda slag i egna broschyrer under förutsättning av att medel härför ställs till förfogande. I sammanhanget mä nämnas att utanför turisträdets verksamhet företaget utger vinterbroschyrer, som också innehåller viss fjällsäkerhetsinformation. Informationen når alla som bokar resa till anläggningar, som tillhör de i bolaget samarbetande innehavarna av fjällanläggningar m.fl. 10 1978179. Prop.1978/79:187 132 Redogörelse för bolagets arbetsuppgifter m.m. lämnas i kap, 4.4 och 5- Grundsynbeträffande samverkan och samordning Prop.1978/79:187 134 All mänsklig verksamhet är förenad medrisker. Ett omfattande arbete nedläggsför att minska dessa risker. Det gäller inte minst trafiken till lands, till sjöss och i luften. Det oaktat har vid vägtrafiken med vårasammanlagt cirka 5 1/4 miljoner motorfordon ett betydande antal människor förolyckats: Tabell 10 Antal förolyckadei vägtrafiken 1975-77 Motsvarande siffror förde omkomna under de senaste fem årens båtolyckor med våraoa 700 000 fritidsbåtar är: Antal omkomna vid båtolyckor 1975-77 Enligt statistiskacentralbyrån: Vägtrafikolyckor med personskada 1976 (1977). Beträffande 1977 preliminär uppgift från . Enligt uppgifter från Sjösäkerhetsrädet. I fjällolyckor har under de .lenaste femAren oniKomrait sammanlagt 22 personer: Tabell Ig Antal omkomna vid fjällölyckor1973-77 Det är icke möjligt att med förefintligtunderlag ange det ungefärliga totalantalet "fjälldygn" angivna år. Det totala antalet inkvarteringsnätter på turisthotell, i stugbyar, på fjällstationersamt i övemattningsstugor och 2 kåtor inom de fyra fjällänen 1977 kan' uppskattas till drygt 2 3/4 miljoner. Antalet gästnätter 1977 iSvenska turistföreningens fjällstationer, övemattningsstugorooh kåtor var nära 150 000. Utredningen tvekar inte att generellt beteckna de åtgärder för fjällsäkerhet och fjällräddning, som kännetecknatde angivna fem åren och utmärker dagsläget,såsom omfattande och ändamålsenliga, präglade av stark ansvarskänijla ooh kunnighet och i väsentliga avseenden motsvarande sitt syfte.Utredningen har emellertid under sin genomgångav förefintligt erfarenhetsmaterial ochsina överläggningar med myndigheter, organisationer och enskilda, kunnatkonstatera På grundval av och turisträds inkvarteringsstatistik, uppgifter från m.m. den synnerliga betydelse för resultaten av fjällsäkerhetsarbetet av den mänskliga fakto:m, dvs. av vad den enskilde gör- eller underlåter. Utredningen ärangelägen framhålla, att en hundraprocentig säkerhet ärlika litet möjlig inom fjällvärlden sominom vägtrafiken, på sjön ooh iluften. Mänsklig verksamhet är alltid förenadmed risker, som med praktiskt möjliga åtgärder ej kanhelt elimineras. Erfarenheter frän de är, då statistik över svenska fjällolyckoroch fjällräddningsinsatser föreligger (sebilagorna 6 , 7 och 8 ; jfr p. 5.1.3 nedan), bestyrker detta. Vilken grad av säkerhet, som böreftersträvas, blir väsentligen en rimlighetsfråga i avvägningenmellan ett flertal fadctorer av skilda slag, bl.a. avseende individuell frihetrespektive restriktivt tvång, orörd eller fögapåverkad natur respektive utbyggdaanläggningar och säkerhetsanordningar, ekonomiska och andra re-aurspriori te ringar. Ävenon en hundraprocentig säkerhet i fjällen alltsåaldrig kan emås, bör givetvis i princip en sähög grad av fjäll-säkerhet som möjligt eftersträvas.Att generellt precisera denna låter sig ickegöra. De konkreta åtgärder, som ienlighet med nyssnämnda princip i varje särskilt fall börgenomföras, blir en fråga förhuvudmannen för fjällsäkerheten och med denne samverkandemyndigheter och organisationer m.fl. i central, regional och lokal instans attta ställning till samt genomföra eller, därsä erfordras, föreslä. Huvudmannenskall härvid ha huvudansvaret, fortlöpande informera sig oa läget, ge normer och riktlinjer, initiera ätgärder och förslag. Avvägningensriktighet mellan risker och säkerhettillkommer det statsmakterna och ytterst allmänheten att pröva. Prop.1978/79:187 " Utredningen vill med skärpafastslå, att 52svaret_för_den egna fjällsäkerheten förstoch sist_tillkommer denenskilde. "Välkommentill fjälls - men pä Ditt ansvar". Samhället måsteemellertid taga ansvaret för att den enskilde blir informeradom detta sitt personliga ansvar och vad detta innebär. Fjällsäkerheten är sålunda en gemensam sak för denenskilde och samhället. 5.1.2 Huvudpunkter förolika verksamhetsområden Som utredningen inledningsvis framhöll (p. 2.2.1) har den avstått från endefinitionsmassig avgränsning av fjäll-säkerhetsbegreppetoch i stället för sitt arbete valt en fackmässig_avgransning Denna omfattar enligt utredningensmening de väsentligaste verksamhetsområdena av betydelse för fjällsäkerheten och har givit utredningen en tillfyllest grund för dess arbete. nyttjande av fjällområden, leder och anläggningar, information och utbildning, samband och utrustning. Utredningen redovisar i detta kapitel sina övervägamden och föralag fördessa olika områden i angiven ordning. Denna är icke någonprioritetsordning utan en ordningsföljd,som vid arbetets inledning bedömdes logiskoch funnits tillämplig även för denfortsatta redovisningen. Några principiella huvudpunkter beträffande de olika områdena vill utredningen inledningsvis anföra. Fjällsäkerheten påverkas givetvis av den fysiskariksjla-22£i25f2£ utformning inom fjällregionen.Fjällsäkerheten Prop.1978/79:187 158 bör självklart vara en komponent i denna utformning, icke styrande men med i överväganden ochutformning. Beroende på hur de olika nyttjandekraven på fjällområdena avvägsmellan renskötseln, naturvården, domänverksamheten,gruvdrift, det rörliga friluftslivet och turismen,vetenskapliga önskemål m.m. följer olika krav pä och förutsättningar förfjällsäkerheten. Det har icke varit utredningens uppgift att lägga synpunkter pådenna nyttjandeawägning men den är av väsentligtintresse för utredningen med hänsyn till den nödvändiga anpassningen av fjällsäkerhetsåtgärdema inomrespektive område. När det gäller utnyttjandet för användning för rörligt friluftslivoch turism ter sig en differentierad användningenligt i huvudsaik nu gällande inriktning naturlig ochriktig. Skalan är vid, från en modern storhotellklass av typ Salen, över storstationer av typ , egentliga fjällstationer av typ Sylama eller , stugbyarför uthyming av typ , hotell i skogen nedanför fjället av typTrille-vallen, specialområden för utförsåkning av typ Åre, sport-centra av typ Vålädalen, rösade vauidringsleder med stugor för självhushåll på lagom avständ av typ Kungsleden och i skalans andra ända de obrutna fjällområdena, som i princip lämnas som de av naturen är ooh ditendast kvalificerade besökare bör gä ooh då i medvetande om att samhället ej vidtagit några tekniska anordningar förderas säkerhet. Utredningen vill framhälla,att enligt dess mening säkerhets-omsorgerna icke kan eller bör leda till krav på att den angivna differentieringen upphör, att de obrutna fjällområdena fräntagessin orörda särart och att huvuddelen av de någotsånär lättnädda fjällområdena inrutasi ett mer eller mindre finmaskigt nätav på långt håll synliga och täta ledmarkeringar mellan närbelägna rast-och övemattningsstugor. Prop.1978/79:187 159 Ledsystemet med anslutande_anordnlngar_ooh_anläggningar ärden viktiga stommen för fjällvärldens utnyttjande för rörligtfriluftsliv och turism. Detta ger ledsystemets väsentliga betydelse för fjällsäkerheten.Utredningen har funnit, att ett mycket gott underlag finns härvidlag genom de särskilda utredningar centralt, regionalt och lokalt, som under senareår genomförts i olika etapper, och de beslut, somstatsmakterna på grundval därav fattat beträffandehuvudmannaskap, ansvarsförhållanden i övrigt m.m. Därigenom finns underlag för erforderlig sanering, revidering och kompletteringav nuvarande ledsystem. Utredningen anser betydelsefullt, att denna översyn och effektivering av ledsystemet genomförs . Det ärfrån fjällsäkerhetssynpunkt angeläget, att ledsystemet är säkert, dvs. främst riktigt lagt och väl underhållet. Utredningen anser, att för att tillgodose dessa krav är något ökade anslag erforderliga. Härvid accepterar utredningen att en markeradkraftsamling och prioritering sker till ledsystemet inom de områden, därhuvudparten av fjällturistema ooh rör sig eller kan förutsesröra sig, exempelvis Kungsleden ochPadjelanta-leden i samt - Blåhammaren - Sylama -Helags - i - Härjedalenmed förgreningar bl.a. till Vålädalen och Fjällnäs. Längs dessa leder anser utredningen också, att en avpatrullering eller intensifieradavpatrullering bör eftersträvas. I detta syfte föreslär utredningen bl.a. att försök med användningen av vapenfria tjänstepliktig?. förändamälet kommer till ständ. Det är själ-'fallet, att med den grundläggandebetydelse för fjällsäkerheten, som utredningen tillmäter den enskildes ansvar och kunnande, informationenoch utbildningen måste ges en primär roll i fjällsäkerhetsarbetet. I detta avseende utförs f.n. ett omfattande och kvalificerat arbete såväl 1978/79:187 140 genommyndigheters försorg som i mycket stor utsträckning genom de frivilligaorganisationemas insatser, främst Svenska turistföreningens ochFriluftsfrämjandets. Utred-ningen har emellertid från de utgångspunkter, som utred- ningen har att företräda, funnit att detta arbete bör kraftigt förstärkas ochvidgas. Detta är särskilt angeläget . Hur detta arbete påsikt, sedain förhoppningsvis en viss grund har lagts, bör utformas, fär fastställas sedan erfarenheterna frän de närmaste årens kraft-samlade arbete kunnat utvärderas och ge underlag för lång-siktsarbetet. Kartorär viktiga informationsbärare. Utredningen anser att dettainformationsmedel fär ökad betydelse efter hamd som kartmaterialet successivt förbättras ooh aiktualiseras och som vanan att utnyttja ettmodernt kartmaterial ökas hos allmänheten genom förbättrad £:kolundervisningi detta avseende och genom ett starkt vidgat orienteringsintresse somsport, hobby eller vardagsbehcv. Åtgärder för att förbättra, utöka och aktualisera karttillgängen över fjällområdena syns angelägna att överväga ochefter hand genomföra. Mycketviktiga delar av informationen avser siktuell väder-information. Flera länsstyrelser, andra regionalmyndigheter, företrädare för turistnäringenm.fl. har framfört sin uppfattning att vädertjänsten frän fjällsäkerhetssynpunkt inte fungerar tillfredsställar-.de. Prognoserna överfjällområdet är mindre tillförlitligai och intervallerna mellan rapportema för länga. Rapporter lämnas dessutom inte under veckosluten (), dä behovet av prognoser är störst. I detta sammanhamghar frän skilda häll jämförelse gjorts med den norska vädertjä.nsten, som anses producera tillförlitligare prognoser inom relativt begränsade områden ifjällvärlden. Utredningen har funnit förbättringar i fräga om väderinformationenangelägna. För utredningens del blir närmast fråga oa vissa begränsadenärförslag i detta avseende. Den förutsätter att kommer attöverväga ooh föreslä rationella längsiktslösningar i samma syfte. Ökadeinsatser för den klimatologiska forskningen avseende snö- ochlavin-forhållanden erfordras. Beträffande fjällräddningen har utredningen - i överensstämmelse med sina direktiv - icke gjort nägon särskild studie ellerutvärdering. Utredningens allmänna intryck från tidigare erfarenheteroch de , som utredningen arbetat, är emellertid starkt ochentydigt: fjällräddningen fullgör väl sina uppgifter. Utredningen hardärför koncentrerat sig på att tillse att en god samordning mellan fjäll-säkerhets- och fjällräddningsverksamhetema främjas. Denna samordning gäller bl.a. sambandsmedlen. Dennaturliga grunden härvidlag måste fjällräddningens nuvarande, på detpolisiära sambandssystemet fotade träd- och radiosamband vara. Utredningen har funnit det rationellt att främst satsa på att genom enkomplettering på denna grund tillgodose fjällsäkerhetens prioriterade behov. 5.1.5 Grundsyn beträffande samverkain ochsaunordning Som tidigare framhållits (p.2.1.1 och 2.2.1) är det många olika verksamheter, som har betydelse för fjällsäkerheten och på olika sätt ingär i fjällsäkerhetsarbetet. Det är först samordnat och i god samverkan som dessa insatser kan komma tillbästa gemensamma verkan. Utredningen har funnit det vara en mycket storbrist, att en effektiv samordning ooh samverkan och en klar ansvars-och arbetsfördelning mellan främst de olika huvudintressenterna men ocksåmellam dessa och övriga intressenter på central. Prop.1978/79:187 142 regional ooh lokal niväicke förefinns. Det är angeläget,att ett klart huvudmannaskap för fjällsäkerhetenfastställs -och accepteras ; - och att enklar ansvars- och arbetsfördelning mellan huvudmannen och övriga intressenter i fjällsäkerhetsarbetetliksom mellan dessa inbördes kommer till ständ. Utredningen ser detta som en av de viktigasteoch önskvärda åtgärdema i syfte att nä en förbättrad fjällsäkerhet. Mot bakgrund av tilläggsdirektivenden (p. 2.1.2) hade varit önskvärt att utredningen kunnat överväga möjligheterna att genom omfördelning av befintliga resurser eller omprövning av pågående verksamheter kunna frigöra resurser förde ätgärder, som utredningen föreslår som angelägnaför en bättre fjällsäkerhet. Av tidsskäl har detta icke varit möjligt. Inom vederbörligaansvarsområden mäste förutsättas att de aktuella möjlighetema ienlighet med givna anvisningar utnyttjas av ordinarie anslagsäskande ooh anslagsförvaltande myndigheter och organisaitioner inför budgetåret1979/80. Överväganden av angivet slag förhela fjällsäkerhetsområdet bör enligt utredningens mening kunna göras av den föreslagna huvudmannen för fjällsäkerheten i samverkan med övriga huvudintressenter för de olika verksamhetsområdena av betydelse för denna säkerhet. Då utredningen icke kunnat föreslä åtgärder iangivet syfte, har den i stället nödgats att driva sin prioritering och sin tidsutsträckning av de tillkojimande och de samlade resursbehovenhärdare än vad av angelägenhetskravoch frän effektsynpunkt varit önskvärt. Dessa förhållandenbehandlas dels inom vederbörligt avsnitt i det följande av detta kapitel, dels i kapitel 7. finns statistik över dödsorsakerna vid fjällolyckor Med viss justering för variationer i orsaksbenämningarna kandödsorsakerna vid fjällolyckor 1916-1977 redovisas sälunda (tabell 15 ): Allmän ned-kylning (efter uttröttning, personskada eller skada på utrust- ning-inkl. terrängfordon), annan kylskada Förblödning, chock e.d. efter skada Sjukdom (inkl. hjärtslag eller "överansträngning" ) 1.. 1916-1966 /Svenska turistföreningens statistik, 1967-1977 statistik. (Se bil. B ; jfr bil. Redovisas samma fjällolyckoruppdelade pä tidsperioder om i princip 10 är erhålls nedanstående tabell (tabell \14). Dödsolyckor vid fjällolyckor 1916 - 1977 De båda tabellema och badcomliggandestatistik ger icke utan vidare underlag förnågon närmare analys eller nägra meraspecificerade slutsatser. Utredningen har icke haft möjlighet att , som stått till dess förfogande,genomföra en närmare undersökningav de grunduppgifter, varpå statistikenbygger. De har sammanställts under skiftande förutsättningar avolika intressenter, företer betydande luckor och är av mycket varierande art ooh fullständighet. Dessa förhällanden göratt det framstår som angeläget att fäen enhetlig, konsekvent och för utvärdering lämpligrapportering och uppföljning av Prop.1978/79:187 145 icke blott dödsolyckorna utam generellt av olyckornaoch de gravare olyckstillbuden i fjällvärlden. Utredningenförutsätter, att den huvudman, som utredningen föreslår förfjällsäkerheten, ser som en av sina omedelbara uppgifter att fastställahur en sådan rapportering, sammanställning och successiv utvärdering börske samt att vidta eller föreslå erforderliga åtgärder härför. Till utredningen har med delvis samma syftning som härovan redovisats föreslagits att överväga en särskild"" för fjällolyckor. Utredningen har ej upptagit förslaget, dä den bedömer hittillsvarande system med polisutredning ooh enutvärdering pä ovan förordat sätt tillfyllest. Om så anses erforderligt, kan förslaget dock upptagas till prövning av huvudmanneni samband med angivna principiella öveiäganden. Även med de väsentliga begränsningar, som sälundagäller för tolkningen av de anförda tabellernas uppgifter, ger dock sammanställningarna anledning till vissa synpunkter ooh förslag. Översiktligt kan konstateras, att omkring I/5 av fjällolyckoma med dödlig utgång faller på envar av de fyraorsaksgruppema drunkning, sjukdom, lavinolyckor och allmän nedkylning("förfrysning"), medan övriga fyra grupper tillsammans svarar förden återstående femtedelen. Den stora ökningen av antalet drunkningsfall särskilt synes i väsentlig grad bero päändringar i olyoksrubrioeringen och på att tidigare undantag frän redovisningen upphört, I vad män även en väsentligt ökad olycksfrekvens föreligger är tveksamt. Redovisningen innefattar nu säväl olyckor vid vadning, bad, båtfärder och i samband med fiske som vidskoterfärder över isbelagda dämningsvatten m.m. Prop.1978/79:187 ' Orsaksgruppen sjukdom rymmer ett betydande antal fall, sombetecknats som hjärtslag eller överansträngning.Allmänt för orsaksgruppen kan sägas, att detär fall där man överskattatsin förmåga. Någon förhandsuppbyggnad inför fjällvistelsen av styrka och uthållighet har antingen inte skett eller varit för ringa. Det ärtydligt att kunskapen om den egna hälsanoch konditionen alltför ofta brister och påfrestningarna ocksä vid måttliga prestationer och strapatseralltför ofta underskattas. Optimistisk övertro färalltför ofta bli den bräckligai ersättningenför reella brister i konditionen. Detär även sannolikt att gränsen mellanorsaksgruppema sjukdom och allmän nedkylning("förfrysning") är flytande och att badcom fallen i den sistnämnda orsaksgruppen icke sällan finns just den överskattning av den egna förmågan, son nämndes. Det är anmärkningsvärt, hurusom (tabell 15 ) orsaksgruppema drunkningoch sjukdom -sinsemellan ungefär lika stora- tillsaunmans rymmer av dödsolyckornaför perioden i sin helhet.Utredningen kommer i ett följande avsnitt (kap. 5-4) attbehandla frågor rörande information och utbildning. Det syns emellertid även i härförevarande sammanhang böra framhållas,att det angivna förhållandet gör det angeläget med en förbättrad information inriktad just härpå, dvs. hithörande risker och hur de bör undvikas eller begränsas. Mot bakgrund av Svenska turistföreningens beläggningsstatistik för dess fjällstationer ocb fjällstugor har antaletmänniskor som gätt pä långfärd i en eller annan form i fjällvärlden uppskattats till ca 25 000 personer . Av dessa är endast en mindre del atthänföra till vintersäsongen, uppskattningsvis 50 . Vid en genomsnittliglångfärd om 6 dagars längd uppgår sälunda antalet semesterdagar av långfärdsturism till ca I50 000.