prop · G20377 · 1978-12-31 00:00:00 — Då det gäller överträdelser av konventionerna sominte kan betecknas som "svåra" innehåller konventionerna en allmänförpliktelse alt parterna skall vidla erforderliga ålgärder för alt bringasådana överträdelser atl upphöra. 85 i protokoll 1 skall konventionernas bestämmelser rörande beivrande avöverträdelser och svåra överträdelser lillämpas på samma lyper av överträdelserav protokollet. Punkt2 i artikeln klargör att svåra överträdelser mot konventionerna också ulgörsvåra överträdelser mot protokollet, om handlingarna begås mol personer som ärskyddade enligt protokollet och som är i en motparts våld. Punkt3 innehåller en uppräkning av ytterligare handlingar som, om de begåsuppsåtligen i strid med protokollet och ger upphov till dödsfall ellerallvariiga personskador, skall betraktas som svåra överträdelser av protokollet.1 uppräkningen märks anfall riktade mot civilbefolkningen, anfall motanläggningar eller installationer innehållande fariiga krafter i medvetande omatl oproporlioneligt svåra skador på civilpersoner eller civil egendom skullebli följden, anfall mol oförsvarade platser och demilitariserade zoner, anfallmot en person i vetskap om att han är försatt ur stridbart skick samtbedrägligt bruk av erkända skyddstecken. Ipunkt 4 finns ännu en uppräkning av handlingar som skall betraktas som svåraöverträdelser av protokollet om de begås uppsåtligen och i strid medkonventionerna eller protokollet. Här märks framför allt apartheid-åtgärder ochandra kränkningar av den personliga värdigheten grundade på rasdiskriminering. Art.86 behandlar sådana överträdelser av konventionema eller protokollet som följerav en underiåtelse att handla. Punkt 1 fastslår staternas ansvar alt beivraeller förhindra överträdelser av konventionerna eller protokollet i detta hälseende. Pww/cr 2 behandlar det pesonliga ansvaret för miliiära överordnad"..Det faktum au en överträdelse har begåtts av en underlydande skall 1978/79:77 28 sålundainte frita hans överordnade från ansvar, om denne hade vetskap om eller bordehaft vetskap om alt den underiydande begick eller skulle begå en överträdelse,och om han inte vidtagit alla utförbara åtgärder för att hindra eller beivraöverträdelsen. Denna beslämmelse bekräftar och preciserar denansvarighetsprincip som den för Fjärran Österntillämpade i krigsförbrytarprocessen mol den japanske generalen år1946. Art.87 utvecklar närmare de förpliktelser som åvilar de fördragsslutande parternavad gäller kraven på all miliiära befälsutövare skall förhindra och beivraöverträdelser av konventionerna och protokollen. Av militära chefer skall detsåledes bland annal krävas atl de tillser atl underordnade är medvelna om sinaskyldigheter enligt konventionerna och protokollet saml alt de, när så ärlämpligt, tar initiativet till disciplinära eller straffrättsliga ålgärder motpersoner som har begått överträdelser. 88 skall de fördragsslutande parterna i möjligaste mån samarbeta i frågaom utlämningsärenden och bevilja varandra bistånd i samband med straffrättsligaförfaranden som inletts till följd av svåra överträdelser mol konventionernaeller protokollet. Genévekonventionernahar en gemensam beslämmelse om undersökningsförfarande beiräffande påståddakränkningar av konventionerna (art. 52 I. kon venlionen, art. 53II. konventionen, art. 132 III. konventionen samt art. 149 IV. Systemet är baserat på parternas samtycke såtillvidaall dessa måste enas om proceduren för ett undersökningsförfarande. Omöverenskommelse rörande förfarandet inte uppnås, skall parterna gemensamt utseen skiljedomare som skall bestämma förfarandet. Dessabestämmelser har aldrig tillämpats. och andra stater presenteradedärför under diplomatkonferensen förslag om ett nytt syslem förundersökningsförfarande, baserat på existensen av ett permanent, opartisktorgan vars kompetens parterna erkänt i förväg. Ambitionen alt härigenom få lillstånd ett obligatoriskt system för undersökningsförfarande kunde emellertidinte förverkligas. Art.90 etablerar nu en permanent internationell kommission för undersökande avfakta, men kommissionen är aulomatiskt endast behörig all undersöka en partsanklagelser om båda parterna i förväg och genom en särskild deklaration harerkänt kommissionens behörighet. I andra situationer kan kommissionen företaen undersökning på begäran av en part i konflikten endast om motparten ger sinsamtycke i del konkrela fallel. Kommissionenär behörig atl undersöka fakta som hävdas uigöra svåra överträdelser ellerandra allvarliga kränkningar av konventionerna eller protokollet. Kommissionenär också behörig all genom sina bona officla verka för ett återupprättande avrespekten för konventionerna och protokollet. Art.91 bekräftaren sedvanerältslig princip som tidigare kommit till uttryck i art.3 i IV. Enligt denna princip skall enstridande part Prop.1978/79:77 29 somkränker de internationella reglerna tillämpliga i väpnade konflikter, näromständigheterna så kräver, vara skyldig all eriägga skadestånd. En sådan partskall vara ansvarig för alla handlingar begångna av personer som tillhör dessväpnade styrkor. Överförd lill Protokoll 1 och i enlighet med protokolletskonstruktion refererar principen i art. 91 endasl lill kränkningar av Genévekonventionernaoch protokollet. An.90-102 innehåller slutbestämmelser. Frågan om raiifikaiion (art. 93) ochikraftträdande (art. 95) har berörts tidigare (s. 5). Protokollet slåröppel förundertecknande eller ansluining av siater som har tilllräll Genévekonventionerna.Ratifikations- eller anslutningsinstrument skall deponeras hos det schweiziskaförbundsrådet. An.96 behandlar irakialförbindelser efter protokollets ikraftträdande. Del faktumatt en av parterna i konflikten inte är bunden av protokollet i en väpnadkonflikt, där tre eller flera stater är inblandade, innebär inte alt andraparter som tillträtt detsamma inte skulle vara bundna därav i sina ömsesidiga förbindelser.Dessa stater skall dessulom vara bundna av protokollet i förhållande till partsom inte är bunden av del men som godkänner och tillämpar dess bestämmelser(punkt 2). En myndighet, som företräder ett folk som i en väpnad konfliktkämpar för sin självbestämmanderätt enligt art. 1, kan åta sig all tillämpakonventionerna och protokollet i denna konflikt genom en unilaleral förklaringställd till deposiiarien. Därigenom blir konventionerna och protokollet i likagrad bindande för myndigheten ifråga som för övriga parter i konflikten (punkl3). Skulleen fördragsslutande part säga upp protokollet, skall uppsägningen inte träda ikraft förrän därefter. Är den uppsägande parlen vid denna tidpunktinblandad i en konflikt enligt art. 1, har uppsägningen ingen verkan förrän viduigången av konflikten. Inte heller får uppsägningen någon verkan förrän efterdel atl slutlig frigivning och hemsändning av i konventionerna och protokolletskyddade personer ägt rum (an. AnnexI innehåller 16 artiklar med detaljbeslämmelser om identitetskort, känneteckensamt olika slag av signaler och radioförbindelser. An.1 och 2 innehåller regler om utseende och innehåll beträffande identitetskortför civil sjukvårds- och själavårdspersonal. 3 och 4 finns föreskrifterom form, utseende och användning av del särskilda kännetecknet för civilsjukvårds- och själavårdspersonal. 1 art. 5-8 har tagits in bestämmelser omsärskilda signaler för identifiering av sjukvårds- och sjukirans- 1978/79:77 30 portförband.Signalerna får inte användas för andra ändamål. Användningen av signalema ärfrivillig. Del anges dock atl den bästa meloden för all effektivt identifieraoch känna igen ambulansluftfartyg är användning av visuell signal, antingenkännetecknet eller ljussignal eller bådadera, kompletterade med radiosignaleroch elektronisk identifiering. Ljussignalerbehandlas i an. 6, radiosignaler i an. 7 och identifiering på elektronisk väg iart. Enligt sisinämnda artikel får gällande SSR-syslem nnvändas för attidentifiera ell ambulansluftfarlyg och följa dess kurs. Särskilda signaler fåröverenskommas av parter i en konflikt, i enlighet med den procedur som kommeratt rekommenderas av den internationella civila luftfartsorganisationen (). Parterna kan efter särskild överenskommelse använda liknande elekironiskasyslem för samma ändamål. lan.9-/J behandlas radiokommunikationer (o/-/. 9), användning av koder och signalersom är fastställda av ITU, och (an. 10), andra internationelltfastställda signaler (o/v. 11), färdplan för ambulansluftfartyg, i möjligastemån utformade enligt iCAO:s normer (an. 12) saml signaler ochstandardproceduren för att genom spaningsflyg identifiera ambulansluftfartygoch i förekommande fall beordra det att landa (art. 13). Art.14 innehåller föreskrifter om identitetskort för civilförsvarspersonal. Ompersonalen är bemyndigad att bära lätt personlig beväpning, bör detta enligtpunkten 3 i artikeln omnämnas på kortet. Vid konferensen uttalades att i kortetockså helsl skulle anges vilkel vapen del är fråga om och dess nummer. 15 beskrivs civilförsvarels inlernaiionella kännetecken (enligt art. 66,punkten 4) och ges rekommendationer för effektiv användning av det. Tecknetskall ha en efter omständigheterna lämplig storlek. Vid konferensen uttaladesall det kunde vara mest ändamålsenligt atl använda en överdragsrock i denorangefärgade grundfärgen med trianglar både på bröst och rygg. Tecknet börockså finnas på huvudbonaden (hjälmen). 16innehåller beskrivning av och föreskrifier om användning av del internationellakännetecknet på anläggningar och installationer innehållande fariiga krafter(art. 56, punkl 7). AnnexII avser enbarl föreskrifter om identitetskort för journalister på fariigauppdrag på yrkets vägnar. Tilläggsprotokolletrörande skydd för offren i icke-internalionella väpnade konflikter består avinledning och 28 artiklar. 1inledningen erinras det om alt den för Genévekonventionerna gemensamma art. 3utgör gmndvalen för respekt för individer i icke-internationella konflikter. Protokolletär indelat i fem delar. Del 1 utgörs av bestämmelser rörande 1978/79:77 31 otokolletstillämpningsområde (art. 1-3). Del II innehåller vissa grundläggandebestämmelser om human behandling (art. 4-6), del III reglerar närmare skyddetav sårade, sjuka och skeppsbrutna (art. 7-12) och del IV skyddelav civilbefolkningen (art. 13-18). Del V utgörs av slutbestämmelser (art.19-28). I ulgör protokollet en vidareutveckling och komplettering avGenévekonventionernas gemensamma art. 3. Det är tillämpligt i väpnadekonflikter som inte täcks in av prolokoll I och som äger rum inom enfördragsslutande parts territorium mellan denna parts väpnade styrkor och andrastyrkor som kontrollerar ett vissl område och är i siånd all genomförasammanhängande och samordnande miliiära operationer. Protokollet är intetillämpligt i fall av inre oroligheter, såsom upplopp, kravaller eller andraisolerade och sporadiska våldshandlingar, som inte kan sägas uigöra väpnadekonflikter. 3 skall inga bestämmelser i protokollet kunna åberopas som ellrättfärdigande av direkt eller indirekt inblandning i den väpnade konflikteneller i den parts inre eller yttre angelägenheler på vars territoriumkonflikten äger rum. Art.4 uppställer vissa grundläggande humanitära garantier för personer som inteaktivt deltar i striderna, exempelvis på grund av all de blivit tillfångatagnaeller internerade. Dessa personer skall under alla omständigheter behandlashumant utan atl någon ogynnsam åtskillnad på gmnd av ras, religion eller annatgörs dem emellan. Det är förbjudet atl ge order om atl inga överievande skallfinnas. Som exempel på inhuman behandling som är förbjuden märks särskilt mord,tortyr, lemlästning, kollekliva bestraffningar, våldtäkt och tagande avgisslan. Punkt 3 innehåller särskilda regler till skydd för barn. Såledesstadgas all barn varken skall rekryteras till de väpnade styrkornaeller tillålas la del i striderna samt alt åtgärder, när så är nödvändigt,skall vidtas för all temporärt föra barn ur stridszonen. An.5 uppställer vissa minimikrav då del gäller behandlingen av personer somberövats sin frihet av skäl som står i samband med konflikten. Dessa skallsåleds bl. a., i samma utsträckning som civilbefolkningen, förses med mat ochdricksvatten och ges garantier ifråga om hälsa och hygien. De skall ha rätttill läkamndersökning. De är skyddade mol medicinska experiment eller andramedicinska ingrepp som inte är av behovei påkallade eller som inte slår iöverensstämmelse med allmänt erkända medicinska normer. An.6 innehåller en rad processuella och straffrättsliga garantier lill förmån förpersoner som ställts inför rälla av skäl som slår i samband med den väpnadekonflikten. Således skall den åtalade utan dröjsmål informeras om anklagelsernamot honom och han skall ges möjligheter att försvara sig själv. Ingen får dömaspå gmnd av strafflag som ges retroaktiv verkan. Prop.1978/79:77 32 fårinte utmätas för personer som var vid brottets begående och skallime verkställas på havande kvinnor eller småbarnsmödrar. Vid nentiigheternasupphörande skall de makthavande myndigheterna sträva efter all i största möjligautsträckning bevilja amnesti ål personer som deltagit i striderna ellerberövats sin frihet av skäl som stod i samband med den väpnade konflikien. 2.2.2Skydd av sårade, sjuka och skeppsbrutna Dennadel av proiokollen innehåller i art. 7-12 bestämmelser om skydd av sårade,sjuka och skeppsbrutna. An.1 innehåller - i likhet med motsvarande föreskrifier i protokoll l:s art. 10 -allmänna regler om respekt och skydd för alla sårade, sjuka och skeppsbrutnaoch om vård ulan diskriminering. An.8 föreskriver skyldighet alt när omständigheterna så medger och särskilt efteren överenskommelse därom vidla alla möjliga ålgärder för alt efterforska och tahand om sårade, sjuka och skeppsbrutna, atl skydda dem mol plundring ochmisshandel, atl tillse att de får lämplig vård samt att efterforska de döda,förhindra all de plundras och lillse alt de får en hedersam begravning. Någondirekl molsvarande ariikel finns inte i Protokoll I. Art.9 innehåller i förkortad version regler som motsvarar art. 15 i Protokoll I.Enligt art. 9 föreligger skyldighet atl respektera och skyddda sjukvårds- ochsjälavårdspersonal och atl ge personalen all lillgänglig hjälp. Personalen fårinte tvingas all utföra ovidkommande uppgifter och får inte heller tvingas allge företräde ät någon person ulom av medicinska skäl. 10 finns föreskrifter om allmänt skydd för sjukvårdsuppdrag. Motsvaranderegler för internationella konflikter finns i art. 16 i Protokoll I. Enligtpunkterna 3 och 4 ges ett visst skydd för sjukvårdspersonalens tystnadspliktbeträffande sårade och sjuka i deras vård. Detta skydd är dock försett med ettunder konferensen omstritt förbehåll för nationell lagstiftning. An.11 innehåller regler om skydd av sjukvårdsenheter och sjuktransporter. Skyddetupphör endast om enheterna eller iransporierna fömtom sina humanitära uppgifteranvänds för fientliga handlingar. An.12 föreskriver alt sjukvårds- och själavårdspersonal samt sjukvårdsenheter ochsjuktransportmedel skall förses med Röda korsels kännetecken (resp. motsvarandetecken). Kännetecknet skall respekteras och får inte missbrukas. Protokolletsdel IV om skydd av civilbefolkningen har fått avsevärtmindre omfattning än molsvarande del i Protkoll 1. Samiidigi har reglemautformats med hänsyn till de speciella förhållandena under icke-internationellakonflikter. Prop.1978/79:77 33 An.13 fastställer att civilbefolkningen och enskilda civila skall erhålla skyddmot faror i samband med militära operationer. Anfall får inte riktas motcivilbefolkningen eller enskilda civila. Sådana våldshandlingar, vars främstasyfte är att sprida terror bland civilbefolkningen, är likaså förbjudna. Skyddetenligt denna artikel gäller utom i de fall och för den tid då civila deltardirekt i fientligheterna. Det finns exempel på attcivilbefolkningen vid konflikt av denna typ blivit utsatt för svåra lidanden pågrund av livsmedelsbrist. 14 fastställes att utsvältning avcivilbefolkningen är förbjuden som stridsmetod. Liksom i motsvarande artikel iprotokoll I stadgas förbud mot att anfalla, förstöra, bortföra eller göraobrukbar sådan egendom som är nödvändig för civilbefolkningens överievnad. Deobjekt som här avses är främst livsmedel och jordbruksområden, där livsmedelproduceras. Även gröda, boskap samt anläggningar och reservoarer fördricksvatten hör till de objekt vilka anses oundgängligen erforderliga förcivilbefolkningen och sålunda skall ha folkrättsligt skydd. Vidjämförelse med molsvarande artikel i kan konstaleras all art. 14inte innehåller några undantag för de fall då objekten används för miliiäraändamål. Anledningen är all båda parter vid denna typ av konflikt torde haintresse av atl bevara landets resurser intakta. Art. 14 kan sålunda anses geett något bätire skydd åt civilbefolkningen än art. 54 i Protokoll I. Art.15 siadgar förbud mot att anfalla anläggningar och installationer sominnehåller fariiga krafter såsom dammar, och kärnkraftverk, om anfalletkan utlösa de fariiga krafterna. Artikeln motsvarar art. 56 i prolokoll I.Sistnämnda artikel anger dock ett undantagsfall då skyddet upphör, nämligen dåobjekten används för direkt stöd för miliiära operationer. Något sådaniundantag för militär användning har inte ansetts motiverat i Protokoll 11.Skälet är att båda parter i denna typ av konflikt sannolikt vill bevara sådanaför landet viktiga objekt oavsett konfliktens utgång. Kulturföremålav olika slag och platser för religionsutövning, vilka utgör folkens kulturellaeller andliga arv, tillhör en annan kategori av skyddade objekl. 16 siadgarförbud mot att anfalla sådana objekt. Särskilt i en ickeinternationellkonflikt torde det vara svårt att finna tillräckligt starka motiv för anfallmot dessa objekt med hänsyn till deras stora värde för landets befolkning. Underen icke-internationell konflikt kan endera parten ha intresse av att förflyttacivilbefolkning från sitt ordinarie bostadsområde. Molivet kan vara attunderiätta militära operationer eller att öva påtryckning på motparten. Detfinns stor risk att civilbefolkningen härigenom får allvariigt försämradelivsbetingelser. 17 stadgas att order om förflyttning av civilbefolkningendast får ges om tvingande militära skäl kräver en förflyttning. 3 1978/79. 1978/79:77 34 allaåtgärder vidtas för alt ta emot civilbefolkningen på den nya förläggningsorten.Ingendera parten får av skäl, som står i samband med konflikien, tvinga civilaatt söka skydd uianför landets gränser. An.19-28 innehåller slutbestämmelser. Enligt art. 19 skall kunskap om protokolletspridas i så stor utsträckning som möjligl. Bestämmelserna om undertecknande,ratifikation, ikraftträdande m. m. överensstämmer med motsvarande bestämmelseri Prolokoll 1. Skulle en fördragsslulande part uppsäga protokollet, skalluppsägningen inte träda i kraft förrän därefter Är den uppsägandeparten inblandad i en konflikt varpå protokollet ärtillämpligt, får uppsägningen ingen verkan förrän vid utgången av konflikten.Personer som berövats eller fått vidkännas inskränkningar i sin frihet på grundav konflikten skall fortsätta att åtnjuta skydd av protokollels bestämmelsertill dess atl de slutligen frigivits. ÖShar begränsat sitt yttrande au avse prolokoll 1. ÖB anser alt protokollet utgörett framsteg när det gäller atl precisera och konkretisera den del av deninternationella rätlen som reglerar krigföringen. Ytterligare precisering äremellertid enligt ÖB:s mening önskvärd främsi när del gäller ansvarsbesämmelseroch definitioner. Detla gäller i hög grad bestämmelserna om rättigheter ochskyldigheter i samband med gerillaoperationer. Dessa bestämmelser torde habelydelse för svenska förhållanden endasl i samband med anfall mot vårt land dåfienden har besatt delar av landet. Konsekvenserna för civilbefolkningen avgerillaoperalioner inom operationsområdet är därvid en vital fråga men framgårinte med någon större tydlighet av konveniionslexten. ÖBanser det vara angeläget alt bestämmelser om inhumana vapen ingår i deninternationella rätten. Det är därvid enligt hans mening väsentligt attutformningen av krigels lagar ges en sådan inriktning all, somhumanitetens krav tillgodoses, de större militärmakterna inte gynnas på demindre staternas bekostnad. ÖBhar i övrigt anmält vissa konsekvenser av protokollslexlerna av den art atl dekan innebära krav på resurser eller utredningar. Bestämmelsemaom skydd för civilbefolkningen och civil egendom innebär en skärpning i förhållandetill tidigare gällande regler. ÖB anser det vara angeläget att konsekvenserna idessa hänseenden för krigföring i svensk miljö närmare utreds och avser allgenom speciella studier låta belysa dessa förhållanden. ÖBvill vidare fasta uppmärksamheten på att bestämmelserna om urskillningslösaanfall, även om de ålägger kvantitativa restriktioner på alla siater, i dagensläge ger en påtaglig favör ål tekniskt avancerade makter. 1978/79:77 35 Enligiartikel 82 skall juridiska rådgivare ställas till miliiära chefers förfogande.ÖB anser atl konsekvenserna av dessa bestämmelser för den svenska militäraorganisationen behöver klariäggas och måsle behandlas i samband med denkommande utformningen av de centrala stabernas detaljorganisiition. ÖBframhåller atl de nya reglerna i protokollet allmänt seil innebär all ellväsentligt större ansvar för reglernas efterievnad läggs på ansvariga chefer ialla nivåer. Av detla följer ell slarkl krav på utbildning. Med försvarsmaktensbegränsade utbildningstider är detta enligt ÖB ett krav, som far storakonsekvenser. Ulbildningen borde i varje fall lill viss del kunna inrymmas iskolans läroplaner. ÖB anmäler slutligen att den vidare ulbildningen avmiliiära chefer inom della område kan komma atl ställa ökade anspråk pålärarkrafter vid miliiära krigsskolor och högskolor. Socialstyrelsenuttrycker allmänt sin tillfredsställelse med att det fleråriga arbelel medutformningen av tilläggsprotokollen till Genévekonventioner nu harslutförts. Styrelsen noterar också det stora värdet av attcivilförsvarsenheter-inklusive deras sjuk vårdspersonal-genom protokollen nuhar fått fblkrätlsligl skydd. Härigenom har eil antal oklarheter i IV. eliminerats vad gäller gränsdragningen mellancivilförsvarets sjukvårdsenheter och det allmäni civila medicinaWäsendel. Socialstyrelsenhar i övrigt kommenleral innehållei i vissa artiklar i Prolokoll I som är avdirekl iniresse för styrelsen i dess egenskap av ceniral myndighei förplanläggningen av den civila sjukvårdens krigsorganisation. Enligtartikel 20 i IV. konventionen gäller det folkrältsliga skyddetendast personal, som är ansluten till civila sjukhus. Genom art. 8 och 15 iförsta protokollet utsträcks nu detta skydd till all omfatta även personaleninom den civila öppna vården. Från den civila sjukvårdens synpunkt hardärigenom en stor brist konventioner avhjälpts. En annan utvidgningav det folkrältsliga skyddet har skett genom an. 8 och 12. i del alt ocksåröriiga civila sjukvårdsenheter skyddas. 13 slås på nytt fast den i I. och IV. konventionerna stadgadeprincipen atl del folkrältsliga skyddet för civila sjukvårdsanläggningar intepåverkas av all där vårdas även militära patienter. Detta ärenligtsocialstyrelsen av stor betydelse för den svenska militärakrigssjukvårdsorganisaiionen, som utmärks av en integrering såviti gäller denkvalificerade slutna vården av militära och civila patienter. Socialstyrelsenhar påpekat aU an. 15, som bl. innehåller den viktiga grundsaisen atl en ockupationsmaktinte lår ålägga civil sjukvårdspersonal au med föreiTädesTäu behandla en vissperson om delta inte är befogat av medicinska skäl, är yUeriigare ett exempelpå de värdefulla förtydliganden och tillägg till konventionerna som protokollenutgör. konventionerna finns vissa möjligheler aU upprättasärskilda zoner för all skydda vissa kategorier av människor. 1978/79:77 36 möjlighelenatl förklara en ort vara oförsvarad ort och atl överenskomma om demilitariseradzon, som har tillkommit genom art. 59 och 60, anser slyrelsen vara av iniresseockså för planläggningen av den civila sjukvårdens krigsorganisation.