ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102247 · 1978-01-11 00:00:00 — av m. fl. SJ planerar att förändra styckegodshanteringen och genomföra ett nytt taxesystem. Detta kan innebära allvarliga konsekvenser och medföra försämring för SJ:s kunder och därmed för SJ självt som det regionalpolitisk! och samhällsekonomiskt kan fä negativa verkningar. Att överflytta transporter i större utsträckning från järnväg till landsväg är icke förenligt med god samhällsekonomi. Tvärtom bör utvecklingen gå i andra riktningen. Genom att så långt möjligt använda järnväg i stället för landsväg vinner man många fördelar från trafiksäkerhets-, miljö- och resurshushållningssynpunkter. En ökad belastning på vägarna innebär också kraftigare nedslitning av vägnätet och ökade olycksrisker med allt vad det för med sig av mänskligt lidande och extra kostnader. En överföring av transporter till vägarna borde f. ö. ej ske utan nära samarbete med vägmyndigheterna för planeringens skull. En förändrad styckegodshantering innebär ökade kostnader för kunderna och ger sysselsättningssvårigheter för anställd personal. Ett stort antal tjänster är i farozonen i ; i berörs såväl , , som av förändringen. Från personalorganisationerna har framförts kritiska synpunkter när det gäller den planerade styckegodshanteringen. De önskar en bättre samordning och planering och är angelägna om att positiva åtgärder vidtas för att öka styckegodsvolymen. Beträffande vagnslasttrafik har det aviserats förändringar som är mycket negativa från näringspolitisk synpunkt. SJ har för avsikt att fr. o. m. upphöra med vagnslasttrafiken vid , kommun. kommun har upprättat en industriområdesplan för området öster om järnvägen i . Däri ingår möjligheterna till spårbundna transporter som ett viktigt planelement. Två företag finns f. n. lokaliserade dit, och . Ångsågs verksamhet bygger på möjligheten till järnvägstransporter till och från industriområdet via befintligt stickspår. En indragning av vagnslasttrafiken skulle innebära ett allvarligt avbräck i kommunens strävan att öka sysselsättningen. har också anslutit sig till kommunens synpunkter. På sträckan överväger SJ att vid tidtabellsändring dra in bl. a. vagnslasttrafiken. En sådan inskränkning skulle medföra stora olägenheter för Dellenbygdens näringsliv. jordbruket skulle drabbas hårt. Jordbruket har många tunga transporter, såsom lantmannahandelns produkter, och är beroende av vagnslasttrafiken. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening uttalar vikten av att SJ använder järnvägen vid transport av styckegods, 2. att som sin mening uttalar att vagnslasttrafiken bibehålls vid i kommun, 3. att som sin mening uttalar att vagnslasttrafiken bibehålls på Hudiksvall-Ljusdalslinjen.
mot · G102248 · 1978-01-10 00:00:00 — av m. fl. om inrättande av en miljöinformationsfond Natur- och miljöskyddsorganisationemas arbete har haft stor betydelse för det växande intresset för miljöfrågor i vårt land. Miljögruppernas och -föreningarnas arbete bygger till allra största delen på ideella insatser. För att möta kritiken från miljörörelsen satsar både företag och myndigheter stora belopp på såväl information som politisk propaganda. I informationshänseende kommer därför miljögrupperna ofta till korta. Under striden om almarna i satsade t. ex. de kommunala myndigheterna på propagandistiska helsidesannonser i tidningarna. I den pågående energipolitiska diskussionen lägger såväl privata som statliga företag ned mycket stora belopp på information och propaganda. De har råd med helsidesannonser, påkostade flerfärgstrycksaker, subventionerad utgivning av böcker och annat informationsmaterial. Företagen har också stora permanenta utställningar, som besöks av tiotusentals människor. De har hela staber av heltidsanställda informatörer och propagandamakare. Det är hög tid att ge miljörörelsen bättre informationsresurser, så att den ekonomiska obalansen något mildras. Det är viktigt att de nya resurserna fördelas på ett sådant sätt, att de även kan komma de små, lokala föreningarna och grupperna till del. För att insatsen skall få god effekt bör stödet ges till olika konkreta projekt - alltså inte till uppbyggnad av permanenta informationsorgan. Ett sådant tillvägagångssätt minskar också risken att mottagarna skall hamna i en permanent beroendeställning gentemot bidragsgivaren. Den bästa lösningen synes vara inrättandet av en särskild miljöinformationsfond, ur vilken miljöorganisationerna kan söka pengar för olika informationsinsatser. Fondens medel skall utdelas för användning i miljögruppernas och miljöföreningarnas arbete. , partier och andra politiska organisationer skall alltså inte kunna ansöka om medel ur fonden. Dessa organisationer erhåller redan en rad specialdestinerade anslag och bidrag. Fondkungörelsen bör skrivas så, att pengarna stipuleras bli använda för tillfällig informationsverksamhet i vid bemärkelse. Med informationsverksamhet förstås t. ex. översättningar, utgivning av trycksaker, utställningar, teaterprojekt och studieprogram. Fondstyrelsen bör i första hand utgöras av ledamöter som utses efter förslag från miljörörelsens organisationer. , (), (miljögrupperna) och bör få lämna förslag på vardera en ledamot i fondstyrelsen. En lämplig summa för fondens arbete under /79 vore . Beloppet inkluderar fondens egna administrationskostnader. Det föreslagna beloppet är litet i jämförelse med de summor som t. ex. kraftbolagen disponerar för information och propaganda. Med stöd av det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen att från och med /79 en miljöinformationsfond inrättas, 2. att beslutar anvisa . för fondens utdelning och administration under /79. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G102249 · 1978-01-11 00:00:00 — om åtgärder för att oskadliggöra tungmetaller i vissa avfallspro Vid destruktionsanläggningar och tippningsplatser för hushållsavfall m. m. har tungmetallerna utgjort ett stort problem. När det gäller kvicksilvret så har man åstadkommit en avsevärd förbättring genom att hos tandläkarna, där större delen av kvicksilveravfallet uppkommer, ordna med en direkt uppsamling så att inte kvicksilvret följer med avloppsvattnet ut från tandläkarlokalema. Denna åtgärd har medfört en radikal minskning av kvicksilverförekomsterna i avfallsslam från reningsverk. Det är också välkänt att vi har stora problem även med kadmium och vissa andra tungmetaller. En av de största källorna till kadmiumförekomsterna m. m. är små el-batterier, som används exempelvis i hörapparater, elektronräknare m. m. Även lysrören är en tungmetallkälla, närde såsom avfall hamnar bland soporna. Nuvarande teknik ger knappast några som helst möjligheter att separera dessa tungmetaller från gasema i förbränningsanläggningarna eller från avloppsvattnet vid avfallstipparna. Likväl är ju den totala mängden av dessa avfallsprodukter ganska liten, och kunde man oskadliggöra dem vid källan borde problemet kunna reduceras betydligt. Svårigheten är bara att uppsamla dessa batterier, lysrör m. fl. på ett ekonomiskt försvarbart sätt. Enligt vårt förmenande borde det enklaste sättet vara att införa ett pantsystem av ungefär samma modell som vi f. n. tillämpar när det gäller returglas. Panten måste givetvis sättas betydligt högre, men tillvägagångssättet skulle kunna vara detsamma. När man första gången köper batteri eller lysrör så betalar man denna pant, och det kan väl hända att man i princip behöver två uppsättningar för vilka man har betalat pant. När en uppsättning är förbrukad tar man den med sig till affären, där man då får köpa motsvarande antal batterier eller lysrör utan att betala pant. Sedan återstår det ju bara för eller eventuell entreprenör att samla in dessa förbrukade batterier, lysrör etc. och förvara eller destruera dem på ett sådant sätt att miljön inte förorenas. Under hänvisning till vad vi ovan anfört hemställs att anhåller att regeringen låter undersöka möjligheten att genom ett pantsystem för batterier, lysrör etc. minska problemen med tungmetaller i miljön.
mot · G102250 · 1978-01-11 00:00:00 — om helikopterresurser för räddningstjänsten i är landets mest tätbefolkade landskap. Ett med stark trafik belastat vägnät gör att framkomligheten på vägarna ej alltid är den bästa. Förekomsten av flygplatser, och samt i jämte i , och närheten till samt det förhållandet att internationella luftleder skär över gör risken påtaglig att ett flyghaveri kan inträffa i . Förekomsten av kärnkraftverk och omfattande kemisk-teknisk industri ökar riskmomenten. Det kan nämnas att danska myndigheter har krävt att vi från svensk sida snabbt igångsätter indikerings mätningar över med helikopter vid en reaktorolycka vid . Transporter av farligt gods på såväl väg som järnväg är betydande inom . Olyckor i samband med transporter av farligt gods kräver alltid snabba insatser för att inte skador skall uppstå på människor och miljö. är härtill omgivet av hav på tre sidor, bl. a. av ett av världens mest trafikerade farvatten, , vilket medför risker för större sjöolyckor och oljeutsläpp. De stora universitetssjukhusen i och är upptagningsområden för stora delar av , inom vissa specialiteter för hela . uppstår ej sällan exceptionella svårigheter i samband med att mycket brådskande sjuktransporter skall genomförs inom Österlen-området, då framkomligheten på vägarna är helt avbruten på grund av snöstormar. Tillgäng till helikopter i Skäne har en mindre helikopter stationerad i med verksamhetsområde omfattande och . Den är dock olämplig för räddningsuppdrag. Transportmöjlighet av skadade på bår saknas, och helikoptern får inte flyga över öppet vatten förrän montering av flottörer har skett. Flottörerna, som finns på Bulltofta, kräver en monteringstid på ca . Flygvapnet har en s. k. basräddningshelikopter stationerad på i , vilken främst är avsedd för flygräddning i anslutning till . Denna helikopter är endast i beredskap under ordinarie arbetstid. Under tillsyns- och översynsperioder saknas helikopter helt vid . Tillgång till helikopter i angränsande län Flygvapnet har räddningshelikoptrar stationerade i och . Beredskapstiden under flygvapnets egen flygverksamhet area och . Anflygningstiderna till är från och från . Tillgång till helikopter i Dansk räddningshelikopter medverkar i räddningsarbetet enligt särskilda förutsättningar vid sjöräddningslarm och vid flyghaverier till sjöss. Det föreligger svårigheter att anlita dansk räddningshelikopter för räddningsflygverksamhet i . Då för räddningstjänst lämpliga helikopterresurser ej finns stationerade i med omedelbar tillgänglighet och då man kan förvänta att behovet av ambulans- och räddningsflygtjänst är lika stort här som inom övriga tätbefolkade områden, samt med hänsyn dessutom till de risker som redovisats ovan, torde ett klart behov av räddningshelikoptrar föreligga i . Med hänsyn till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en snabbutredning för att tillgodose behovet av helikopterresurser för räddningstjänsten i .
mot · G102251 · 1978-01-12 00:00:00 — 1977/78 251-256 av om ändrad mandatperiod för riksdagsutskotten Enligt nu gällande bestämmelser i riksdagsordningen skall riksdagsutskotten tillsättas vid början av varje . Valet avser tiden till dess nästa börjar. Även före enkammarreformen valdes utskotten endast för en riksdag i sänder och inte för hela valperioden. föreslog att utskottsvalen skulle avse tid, motsvarande valperiod. Grundlagberedningen däremot anförde vissa lagtekniska betänkligheter mot en sådan ordning samt framhöll att även från materiell synpunkt kunde en kort valperiod för utskotten ses som ett viktigt moment i strävandena att uppnå en elastisk organisation. Det kunde enligt beredningen finnas behov av att förändra utskottens personsammansättning under löpande mandatperiod efter förskjutningar av ärendegrupper mellan utskotten eller andra organisationsändringar. Erfarenheterna från den tid enkammarriksdagen har fungerat visar att det finns anledning att ompröva frågan om riksdagsutskottens valperiod. Det är sålunda såväl med hänsyn till önskvärdheten av stabilitet i utskottsorganisationen som från den enskilde riksdagsledamotens synpunkt att föredra att utskottsvalen omfattar hela valperioden. Visserligen har det i mycket liten utsträckning förekommit personförändringar i utskotten efter det att enkammarreformen trädde i kraft. Den enskilde riksdagsledamoten bör emellertid ha ett intresse av att med ett större mått av säkerhet kunna koncentrera sina insatser på det ämnesområde som det utskott representerar till vilket han ursprungligen invalts. Självfallet kan det uppkomma situationer där en personförändring kan bli aktuell. Det får dock förutsättas att sådana frågor löses internt inom resp. partigrupp. Även om förändringar av utskottsorganisationen eller ärendefördelningen mellan utskotten skulle ske, torde frågan lätt kunna lösas på motsvarande sätt. Skulle något utskott dras in eller sammanläggas med annat utskott upphör givetvis mandatet. Någon särskild föreskrift härom torde inte erfordras. Genom den föreslagna ordningen förbättras möjligheterna för utskotten att arbeta effektivt även under tid då inte är samlad. Det bör slutligen i sammanhanget erinras om att flera riksdagsorgan väljs för hela valperioden, t. ex. talmän, revisorer, lönedelegationen, förvaltningsstyrelsen samt riksbanks- och riksgäldsfullmäktige. Det bör uppdras åt utredningen om arbetsformer, som enligt uppgift överväger frågan, att utarbeta förslag i den riktning som angetts i det föregående. 1 1977/78. Med hänvisning till det anförda hemställs att uppdrar åt utredningen om en allmän översyn av arbetsformer att lägga fram förslag till sådan ändring av bestämmelserna i riksdagsordningen, att val av utskott skall avse valperiod.
mot · G102253 · 1978-01-11 00:00:00 — av m. fl. om Förbud mot insamling och försäljning i anslutning till vallokal har Röda korset i samarbete med Svenska scoutrådet, DHR och () på valdagarna anordnat insamlingar vid vallokalerna. Syftet med de nämnda insamlingarna har med all sannolikhet varit behjärtansvärda och kanske också till viss del haft det goda med sig att många medborgare har fått sig en påminnelse om handikappade medmänniskors situation. Men trots dessa positiva sidor tvingas man göra vissa invändningar mot de ovan nämnda insamlingarna. För det första finns det trots allt vissa människorsom känner olust inför allt vad insamlingar heter och av den anledningen känner sig besvärade av att insamlingar förekommer vid vallokalerna. Det har framkommit att det finns folk som sagt att de ej har gått till vallokalen av den anledningen att de känt sig tvingade att ge bidrag. Om det finns fog för dessa påståenden, och om det än bara rör sig om ett mycket begränsat antal medborgare, kräver ändock vår demokrati med fria val att ingen medborgare skall känna sig förhindrad att gå till en vallokal av vare sig den ena eller andra orsaken. Konsekvensen borde enligt vår mening vara att inga insamlingar eller försäljningar, som kan ha negativ inverkan på valdeltagandet, bör få förekomma vid vallokalerna eller i deras närhet. För det andra bör man även göra klart för sig att många handikappade känner olust mot att samhället inte kan ge handikapporganisationerna erforderligt ekonomiskt stöd utan att man skall tvingas ta till insamlingar, som ger ett intryck av allmosor. Enligt pressuppgifter har även styrelsen för DHR beslutat verka för att den nu förekommande bössinsamlingen på valdagarna avvecklas. Totalt insamlades på valdagen 1976 , vilket fördelades bland de berörda organisationerna enligt följande: Röda korset , 20, DHR 15 och HCK 31,66 96. Vid första anblicken kan summan verka imponerande. Men med hänsyn till de värdefulla insatser som de nämnda organisationerna uträttar för handikappade människor borde samhället ta ett större ansvar för organisationerna och ge dem större ekonomiska bidrag, så att insamlingar av ovan nämnda slag ej skall behöva tillgripas. Med stöd av det anförda vill vi föreslå att beslutar att hos regeringen hemställa om att sådana åtgärder vidtas som syftar till att insamlingar och försäljningar i anslutning till vallokaler upphör i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · G102257 · 1978-01-11 00:00:00 — 1977/78 257-266 av m. fl. om upphävande av lagen om tillfälligt omhändertagande 1 allt snabbare tempo ökar utslagning, arbetslöshet och miljöförstöring. Detta sker i den heliga lönsamhetens namn. De som i första hand drabbas av denna asociala samhällsplanering är ungdomen, kvinnorna och våra invandrare. Effekterna av detta blir naturligtvis negativa, ett ökat inslag av våld och aggressivitet blir resultatet. De som bidragit till denna utveckling tillgriper då den felaktiga metoden med ökade tvångsåtgärder, fler poliser, lag och ordning. Man ser symtomen och blir rädd, men man vill inte angripa orsakerna. I stället har vi alltså fått LTO. Vi minns de vackra ord som socialdemokrater och borgerliga politiker uttalade inför lagens tillkomst. Den skulle ju som bekant möjliggöra sociala vård- och stödåtgärder som inte tidigare stått till buds. En påbörjad utveckling mot kriminalitet och asocialitet skulle på ett tidigt stadium kunna brytas tack vare LTO. Av detta har det inte blivit någonting. Tvärtom har lagen fungerat så som vpk och många andra organisationer varnade för vid lagens tillkomst, nämligen som en social städlag. Lagen har dessutom använts för upprättande av flera olagliga personregister. Vidare har lagen om omhändertagande av berusade personer (LOB) som innebär en avkriminalisering av fylleri och ökade vårdinsatser i stället ersatts med ingripande enligt LTO. tycks också de ivriga försvararna av LTO tveka om lagens så omtalade hjälp- och stödåtgärder. Lagen skall utvärderas. Detta är bra. Nästa omedelbara steg bör då vara lagens avskaffande. Vpk kan inte stillatigande acceptera lagar som endast har syftet att på ett smidigt sätt städa undan sociala problem, så att de inte alltför mycket skall falla i ögonen och störa bilden av att allt i stort sett är bra i det svenska samhället. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag om upphävande av lagen om tillfälligt omhändertagande (LTO). (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 1977/78.
mot · G102258 · 1978-01-12 00:00:00 — om ersättning åt yrkesfiskare vid katastrofer i samband med I samband med den s. k. Bravokatastrofen i , när olja under kraftigt tryck sprutade från en oljeplattform innan man lyckades täta läckan, var stora värden, såväl ekonomiska som miljömässiga, i allvarlig fara. Lyckliga omständigheter gjorde emellertid att man kom förhållandevis lindrigt undan. Med den stora aktivitet som råder inom oljeprospektering och oljeutvinning i kan man dock vara ganska övertygad om att denna olycka inte kommer att vara den sista i sitt slag. En näring som särskilt hårt och drabbas av oljekatastrofer till havs är yrkesfisket. Redan genom den bottenförstöring som äger rum vid oljeprospektering omöjliggöres fisket inom stora områden. De foretag som utvinner olja från havsbottnen ersätter endast direkta kostnader för oljebekämpning och i viss mån även fiskredskap som förstöres vid fiske, om man kan påvisa att skadan åstadkommits genom åtgärder från företagens sida. Efter Bravokatastrofen var man från såväl havsforskningens som fiskets sida oroad över hur det skulle gå med fiskyngel och plankton i det berörda området. Eftersom oljeläckan kunde tätas efter ganska inträffade som tur var ingen massdöd bland fiskyngel . Om en ny olycka av liknande slag skulle inträffa har man inga garantier för att väderleksförhållanden och andra för en snabb tätning av läckan nödvändiga förutsättningar är lika gynnsamma som vid Bravokatastrofen. Stora havsområden kan då komma att beläggas med olja, och skulle detta inträffa när plankton och fiskyngel driver i vattenytan kan såväl yngel som yngelplatser förstöras med åtföljande felslaget fiske framåt som följd. Med hänvisning till det anförda hemställes att anhåller hos regeringen att frågan om ersättning till yrkesfiskare även vid indirekt inkomstbortfall förorsakat av oljeutvinningsföretag upptages till behandling på internationell nivå. () ()
mot · G102259 · 1978-01-12 00:00:00 — av och om viss ändring i bokföringslagen I 1 § bokföringslagen, som trädde i kraft , stadgas bl. a. att näringsidkare, som driver sin verksamhet utan biträde av flera än två helårsanställda personer och i vars rörelse den årliga bruttoomsättningssumman understiger , inte behöver iaktta bestämmelserna i 11-21 §§ samma lag. Denna bestämmelse har tillkommit för att reducera arbetet med årsavslutning och deklaration för dessa småföretagare. Redan när förslaget till bokföringslag förelädes krävde ett antal centermotionärer att här aktuella bestämmelser genom anknytning till det s. k. basbeloppet borde värdesäkras". Av någon anledning stannade dock lagutskottet då för att fixera beloppet till . i stället för 20 basbelopp, såsom föreslagits i nyssnämnda centermotion. Tyvärr harju inflationen, sedan bokföringslagen antogs av , varit betydligt kraftigare än vad någon då torde ha befarat. Detta kommer att medföra att en hel del av de näringsidkare som man ville hjälpa med undantagsregeln i 1 § på grund av inflationen kommer att fä en omsättning överstigande , varigenom de automatiskt utestängs från de bokföringsmässiga lättnader regeln vill ge. I dessa fall kommer kostnaderna för årsavslutning och upprättande av deklaration att stiga avsevärt. Detta är olyckligt i en situation då småföretagsamheten redan känner sig hårt trängd av den ekonomiska situationen m. m. Mot denna bakgrund finner vi det angeläget att ånyo aktualisera kravet på en värdesäkring av undantagsregeln i bokföringslagens 1 § genom att ändra gränsen från . till 20 gånger basbeloppet för november månad det aktuella bokföringsåret. Om inte detta sker kommer ytterligare ett stort antal småföretagare att mista rätten till de förenklingar beträffande bokslut m. m. som avsågs när bestämmelserna antogs av . Några allvarliga betänkligheter mot en dylik anknytning till basbelopp synes knappast kunna anföras, eftersom basbeloppet ju redan används inom en rad andra lagar i en strävan att eliminera behovet av täta lagändringar för aktualisering av vissa beloppsgränser m. m. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar ändra det i 1 § i bokföringslagen angivna beloppet . till 20 gånger basbeloppet för november månad det aktuella bokföringsåret. () . ()
mot · G102260 · 1978-01-12 00:00:00 — om utbetalning av förskott för vissa sjukresekostnader En del av den specialistvård som erbjuds sjuka människor finns utanför det egna vid regionsjukhus eller andra specialkliniker. För en del patienter kan resekostnaderna bli mycket dyra. Vid remittering av patienter för vård utanför länet ligger betalningsansvaret för resekostnader på om patienten överflyttas direkt från lasarett i länet till sjukhus tillhörigt annan sjukvårdshuvudman. Om patienten däremot på remiss reser från hemmet för vård på sjukhus utanför länet måste patienten förskottera resekostnaden, och ersätter i efterhand. Det här kan innebära att en förälder i som skall följa sitt barn till i eller reumatologkliniken i måste förskottera en resekostnad som kan uppgå till bortåt och mer, förutom alla andra kostnader som man kan åsamkas. Det här kan innebära svårigheter för familjen. Det finns visserligen en möjlighet att gå till socialvården och låna pengar, men dels drar sig många för att göra det, dels förefaller det märkligt att inte utbetalning av resekostnaden kan ske direkt av . Inom samhällslivet i övrigt fungerar det ju så att en resebyrå debiterar biljettkostnaden direkt på den som skall betala-oavsett om det är en offentlig inrättning eller ett privat företag. Det borde gå att få till stånd bättre rutiner för utbetalning av ersättning för resekostnader till patienter som remitterats för vård utanför det egna . Med hänsyn till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en ändring i sjukreseförordningen så att resekostnad kan utbetalas i förskott.