mot · G102689 · 1978-01-24 00:00:00 — av i om information rörande kostnaderna för sociala förmåner Utvecklingen inom sjukförsäkringsområdet sedan den obligatoriska sjukförsäkringen infördes visar en skrämmande ökning i antalet sjukdagar och ett bekymmersamt behov att öka den del av den s. k. arbetsgivaravgiften som krävs för sjukförsäkringsväsendets finansiering. Närden obligatoriska sjukförsäkringen infördes fanns det ännu kvar åtskilliga element av det som karakteriserade den frivilliga sjukförsäkringen som en försäkring, dvs. en begriplig koppling mellan försäkringsovg/Z/erno och de prestationer som kunde erhållas under de i försäkringsvillkoren angivna betingelserna. Undan för undan, och främst i samband med s. k. ""uppgörelserna, har "försäkringens karaktär av försäkring suddats ut. I stället har svenska folket begåvats med ett stort antal sociala "förmåner, däribland sådana som ingick i den gamla sjukförsäkringen. har allmänheten bibragts föreställningen att dessa "förmåner är kostnadsfria, eller med ett mera populärt ord "gratis. "Förmånerna betalas av "samhället, eventuellt av staten eller möjligen av arbetsgivarna. Den successiva förskjutningen i ordval och begrepp på detta område har bidragit till att urvattna kostnadsmedvetandet både hos enskilda medborgare och hos företrädare för "samhället. Den samhällsekonomiska kris vi nu upplever innebär bl. a. att medborgarnas företrädare, i fackliga sammanhang och i samhällsorgan, sedan åtskillig tid utställt växlar på "förmåner, för vilka det nu visar sig icke finnas erforderlig täckning. Om en sådan utveckling skall kunna brytas måste medborgarna kunna få realistiska föreställningar om de verkliga kostnaderna för olika slag av "förmåner och bibringas insikten att det inte finns några statliga kassakistor att ösa ur utan att det ytterst alltid är de enskilda skattebetalarna som måste stå för kostnadsåtagandena. De verkliga kostnaderna måste därför på något sätt åter göras synliga. På "förmånssidan skulle detta exempelvis kunna tillgå så att det på kvitton över meddelad sjukvård, i öppen och sluten vård, angavs å ena sidan den beräknade medelvårdskostnaden för olika typer av besök och behandlingar resp. vård på olika slag av kliniker samt å den andra fördelningen av de kostnadsbidrag som här flyter ur olika finansieringskällor, förutom de direkta avgifter, som patienten (eventuellt) betalar. En sådan, om än schabloniserad, konsumentupplysning skulle måhända vara tankeväckande. Den når emellertid inte den korttidsfrånvarande som utan kontakt med sjukvården - stannar hemma än . Även i fråga om utbetalande av sjukpenning borde därför någon form av förtryckt information kunna lämnas. Så länge kostnaderna bestrids över arbetsgivareavgiften torde det dock vara svårt att klargöra för den enskilde att sjukpenningen i själva verket tas från det tillgängliga löneutrymmet. Å andra sidan förekommer uppenbarligen ett uttagande av sociala arbetsgivaravgifter även för löntagare, t. ex. korttidsanställda utländska medborgare och pensionärer, som icke kan beräknas komma i åtnjutande av förmåner som motsvarar vad de betalar för. Detta upplevs icke sällan som orättfärdigt. Så länge man rör sig med det egendomliga begreppet förmåner (ett mycket ojämlikt begreppeftersom det innebär att vissa personer blir delaktiga av något som inte gäller för alla) kan man inte förtänka om alla som kan grabbar för sig. För dem som är bilägare ger däremot begrepp som självrisk och bonus en tydlig fingervisning om det ofrånkomliga sambandet mellan kostnader och prestationer. Frågan är, om icke tiden är inne att överväga om och i så fall hur självrisk-begreppet skulle kunna införas inom vissa socialförsäkrings-former. Ett återinförande av individuella, över skattsedeln betalda, försäkringspremier, med alternativa möjligheter, borde kanhända övervägas. Detta skulle ytterligare kunna reducera arbetsgivaravgifterna och öka utrymmet för egentliga löneförhandlingar i avtalsrörelsen. Mot bakgrund av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om utredning av möjligheten att återställa ett för den enskilde medborgaren synligt samband mellan de verkliga kostnaderna för sociala förmåner och det sätt på vilket dessa kostnader finansieras, och i samband därmed omprövar gällande social-försäkringars innebörd, villkor och finansieringsformer i syfte att utveckla och förstärka medborgarnas kostnadsmedvetande på detta område. G.BIÖRCK (m) i