mot · G102791 · 1978-01-20 00:00:00 — Det finns redan ett stort antal laboratorier med goda möjligheter att bedöma ämnens och produkters kemiska och fysikaliska egenskaper. Däremot är laboratorieresurserna ännu starkt begränsade då det gäller att fastställa de biologiska egenskaperna, dvs. effekterna på människa och miljö. Endast vid ett fåtal högt specialiserade laboratorier i vårt land finns personal, utrustning och rutiner för utvärdering av kemiska ämnens biologiska effekter. Dessa laboratorier är knutna till forskningsinstitutioner och läkemedelsindustrier. De saknar ledig kapacitet för den omfattande uppdragsverksamhet som kommer att behövas om en förhandsundersökning av kemiska ämnen, innan dessa tas i bruk, skall kunna genomföras. Tillverkare och importörer bör som tidigare framhållits åläggas ansvaret för att nya kemiska ämnen och produkter inte tas i bruk förrän deras egenskaper från hälso- och miljösynpunkt undersökts och kontrollerats. En förhandskontroll bör således införas. Om detta skall kunna fungera måste samhället se till att importörer och tillverkare kan få de försök och andra laboratorieundersökningar utförda som då avkrävs dem. Detta bör ske genom att laboratorieresurser för konsultativ verksamhet inom det toxikologiska området byggs upp i samhällets regi och i anknytning till existerande forskningsinstitutioner. 1977/78: 791 verksamheten bör genom avgiftsfinansiering kunna göras självbärande. Den bör förutom egna laboratorieundersökningar också kunna ta formen av produktbedömningar med utgångspunkt i vad som redan är känt om de ingående ämnena. Utbyggda laboratorieresurser för prövning av kemiska ämnens biologiska effekter kommer också att kunna utnyttjas av myndigheterna i deras arbete. Många av de kemiska ämnen som är allmänt förekommande i samhället är nämligen ofullständigt undersökta från hälso- och miljösynpunkt. Därför krävs resurser för att de behövliga undersökningarna skall kunna genomföras. Inte minst gäller detta på personalsidan. Det räder i vårt land stor brist på toxikologisk expertis (toxikologi är läran om kemiska ämnens skadeverkningar). En tvåårig toxikologutbildning vid pågår f. n. . Denna utbildningslinje bör permanentas, och möjligheten att inrätta samma slags utbildning vid andra högskolor bör prövas. Toxikologisk konsultverksamhet i privat regi förekommer redan i viss utsträckning i landet, och det är troligt att denna verksamhet kommer att öka i omfattning i takt med att samhället skärper kraven på tillverkare och importörer. Sådan konsultverksamhet kan ta formen dels av laboratorieundersökningar, dels av produktbedömningar med utgångspunkt i vad som redan är känt om de ingående ämnena. I båda fallen rör det sig om ett högt kvalificerat utredningsarbete på områden där varje misstag kan få allvarliga konsekvenser. Det är därför angeläget att samhället tillförsäkras full insyn i och utövar en noggrann kontroll av sådan konsultverksamhet. Syftet med laboratorieundersökningar och andra förhandskontroller är att förhindra att ämnen och produkter kommer till sådan användning att de ger upphov till skada. Några fullständiga garantier om en riskfri miljö kan dock inte uppnås enbart med förhandskontroller. Dels finns osäkerhetsmoment i de använda experimentella metoderna, dels kan skador i praktiken uppkomma därför att ämnena används på ett annat sätt än vad man förutsett eller i kombination med andra ämnen. Därför krävs förutom förhandskontrollen också en väl uppbyggd organisation för att upptäcka hälso- och miljöpåverkan när den uppkommer och för att spåra dess orsaker. Det är en av de viktigaste uppgifterna för den medicinska delen av företagshälsovården att upptäcka och utreda sjukdomar som kan misstänkas ha samband med kemiska ämnen och andra arbetsmiljöfaktorer på arbetsplatsen. Erfarenheten visar också att de anställda själva, och särskilt skyddsombuden, kan lämna viktiga bidrag till strävandena att upptäcka nya samband mellan yrke och sjukdom. 1977/78: 791 Det finns emellertid också många typer av yrkessjukdomar som lätt kan förbli oupptäckta trots en skärpt uppmärksamhet från företagshälsovårdens och skyddsombudens sida. Exempel på detta är genetiska skador, cancer och andra sjukdomar som har så lång fördröjningstid att en stor del av dem som drabbats hinner lämna arbetsplatsen innan sjukdomen visar sig. För att upptäcka sådana skador krävs epidemiologiska undersökningar, dvs. undersökningar där medicinsk och statistisk kunskap förenas för att kartlägga och följa upp hälsotillståndet hos påverkade grupper. Sådana undersökningar behövs också ofta för att närmare kartlägga orsakssambandet då misstankar om yrkessjukdom framkommit genom t. ex. företagsläkares eller skyddsombuds iakttagelser. Resurser för yrkesepidemiologiska undersökningar finns f. n. vid arbetarskyddsstyrelsen, högskolorna och de yrkesmedicinska klinikerna. Ett epidemiologiskt arbete är också under uppbyggnad på . I samband med den utbyggnad av de yrkesmedicinska klinikerna som vi bl. a. begärt i vår motion 1976/77: 475 är det angeläget att dessa får möjlighet att utföra epidemiologiska undersökningar. Detta kräver främst att yrkesepidemiologin ges en framträdande roll i den yrkesmedicinska specialistutbildningen. Möjligheterna till nordiskt och internationellt samarbete om denna högst specialiserade utbildning bör utnyttjas så långt som möjligt. En yrkesepidemiologisk utvärdering av cancerregister har påbörjats. Detta arbete bör intensifieras, och bör möjligheten prövas att utnyttja andra sjukdomsregister för samma ändamål. Så t. ex. bör det utrönas i vad mån missbildningsregister kan utnyttjas för undersökningar av samband mellan skador på barn och de kemiska ämnen som modern eller fadern utsatts för på sin arbetsplats eller i andra sammanhang. Det är också angeläget att yrkesskadestatistiken ges en sådan utformning att den ger ett så gott underlag som möjligt för epidemiologiska undersökningar. Forskning om bekämpnings- och gödselmedel Vi bör sträva efter att möjligt avbryta användningen av kemiska bekämpningsmedel inom jord- och skogsbruket. Det är emellertid ännu inte möjligt att göra det. Med tanke på de risker många av dessa medel för med sig för såväl människor som miljö är det emellertid angeläget att kraftfulla åtgärder vidtas i syfte att snabbt och i avsevärd grad nedbringa kemikalieanvändningen i jord- och skogsbruk. De åtgärder som föreslås i årets budgetproposition är i detta avseende otillräckliga. Vi föreslår att ett tidsbestämt forsknings- och undersökningsprogram upprättas. Inriktningen skall vara att snabbt nå fram till en kraftig 1977/78: 791 minskning av användningen av kemikalier i jord- och skogsbruk. I programmet bör ingå en kartläggning av de effekter på människors hälsa och på naturen som användningen av kemiska medel leder till. En särskild ledningsgrupp bör tillsättas med uppgift att samordna de erforderliga forskningsinsatserna. Gruppen bör tilldelas egna medel för sitt arbete. Utrymme bör skapas inom de anslagsramar forskningsråden, forskningsnämnd och tilldelas. En viktig del i ett sådant forskningsprogram är en kartläggning av de effekter på människornas hälsa som användningen av kemiska medel leder till. De senaste årens debatt har fäst ökad uppmärksamhet vid dessa risker. Man har insett att vissa kemiska medel medför ökad risk för cancer, fosterskador, allergier och ärftlighetsförändringar. I vissa avseenden har den bedrivna forskningen gett avsevärt ökade kunskaper. Starka skäl talar för att man , genom intensifierad forskning och kartläggning, ytterligare förbättrar kunskapsunderlaget. Särskild uppmärksamhet bör därvid ägnas områden inom vilka vi har relativt begränsade kunskaper. Det kan t. ex. gälla de kemiska medlens psykiska effekter som sänkning av arbetsförmåga och de fosterskadande effekterna. En annan viktig del i forskningsprogrammet är en samordnad forskningssatsning i syfte att minska användningen av kemiska medel i jord- och skogsbruk. Detta arbete måste inrymma såväl grundforskning som målinriktad, tillämpad forskning. Den måste också bygga på en samverkan mellan olika vetenskapliga institutioner och berörda myndigheter. För att nå bästa möjliga effekt bör ett sammanhållet projekt gemensamt för berörda forskningsråd, samt sättas upp. Projektet bör ledas av en särskild ledningsgrupp med företrädare för såväl forskningsorganen som myndigheter och näringsliv. Gruppen bör ges möjlighet att effektivt kartlägga motsvarande forskning i andra länder. Frågan om användning av kemiska medel i jord- och skogsbruket har många skilda infallsvinklar. Detta leder till ett behov av en bred bas för verksamheten, som bör innefatta såväl konventionell forskning kring de bekämpningsmedel som finns i användning som forskning kring alternativa metoder till dessa medel. Några tänkbara forskningsområden: Förbättrade metoder bör eftersträvas då det gäller att bedöma de risker som är förknippade med användningen av olika kemiska medel. En viss, men begränsad verksamhet pågår i syfte att förbättra möjligheterna att mäta dessa risker. Vid institutionen för strål 1977/78: 791 ningsbiologi vid Wallenberg-laboratoriema i har sålunda vissa gynnsamma resultat, vilka väckt intresse även utomlands, redan uppnåtts. Förstärkta resurser i arbetet på att utveckla mätmetoder som möjliggör klara och relevanta jämförelser mellan olika risker skulle sannolikt relativt snabbt kunna leda till resultat. Ovan har nödvändigheten av en förbättrad bedömning av de risker som är förknippade med olika kemiska medel berörts. Detta är angeläget också vad gäller användningen av kemiska medel i jord- och skogsbruket. Behov finns av relevanta jämförelser av olika kemiska bekämpningsmedel, men också mellan dessa medel och alternativa metoder liksom mellan olika bekämpningsmetoder och de bekämpade sjukdomarna eller skadedjuren. Målet bör vara att nå fram till ett betydligt förbättrat kunskapsunderlag för arbetet med att minska bekämpningsmedelsanvändningen och minimera de hälsorisker bekämpningsmedlen medför. Genom resistensförädling av våra kulturväxter kan behovet av bekämpning nedbringas därigenom att växtsorter som är resistenta mot de aktuella sjukdomarna tas fram. Resistensförädlingen har av detta skäl fått en allt större uppmärksamhet i miljödebatten. Beträffande vissa växtslag har man redan nu nått betydande framgångar, beträffande andra är man nära lösningar. En betydande satsning på resistensförädling bör kunna leda till omedelbara möjligheter att komma till rätta med vissa växtsjukdomar utan att kemiska medel behöver användas. Förbättrade kunskaper är nödvändiga vad gäller alternativa bekämpningsmetoder främst biologisk och mekanisk bekämpning. Vad gäller biologisk bekämpning kan det projekt vid naturvetenskapliga forskningsrådet som föreslås i årets budgetproposition arbetas in i projektet. Vid arbetet med alternativa bekämpningsmetoder bör också möjligheterna till samverkan mellan olika bekämpningsmetoder, integrerad bekämpning, ägnas uppmärksamhet. Också en samverkan mellan kemisk och icke-kemisk bekämpning kan vara av intresse om den kemiska bekämpningen inte helt kan undvikas. Antalet kemiska ämnen är så stort och kostnaden för toxikologiska undersökningar så stor att ett intensivt internationellt samarbete är nödvändigt om vi skall kunna införskaffa det kunskapsunderlag som behövs för att bygga upp en praktiskt fungerande produktkontroll. Om en tillförlitlig undersökning har utförts i utlandet skall den inte behöva upprepas i . har i en skrivelse till föreslagit att frågan om ett informationsanalyscenter för toxi 1977/78: 791 kologi med inriktning på miljö och hälsa utreds med sådan skyndsamhet att kan ta ställning till frågan. Syftet skulle vara att bygga upp en central för utväxling av toxikologisk information. Förutom rena förmedlingstjänster skulle centret syssla med insamling, sammanställning och distribution av toxikologiska data samt av litteratursammanställningar och s. k. kriteriadokument. Vidare skulle centret svara för internationellt utbyte av databaser på det toxikologiska området samt fungera som svensk partner i det internationella samarbetet. Förslaget att bygga upp en central enhet för denna verksamhet är välgrundat och bör förverkligas. Särskilt viktigt är att centralen får effektiva rutiner för distribution av relevant information till berörda intressenter. Så t. ex. måste fackliga organisationer samt arbetsgivaroch branschorganisationer regelmässigt få uppgifter om nya rön av praktisk betydelse för deras verksamhetsområden. Utöver detta finns flera andra former för internationellt samarbete. Forskarnas direkta utlandskontakter är givetvis av stor betydelse. Detsamma gäller myndigheternas deltagande i de internationella projekt som i ökande utsträckning anordnas av FN, och andra mellanstatliga samarbetsorgan. Det är högst angeläget att vi deltar i olika former av internationellt samarbete på miljöområdet. En effektiv kontroll av de kemiska produkterna förutsätter att de myndigheter som svarar för kontrollen har tillgång till fullständiga uppgifter om vilka produkter som förekommer i samhället och om deras innehåll. Det är t. ex. ogörligt att utöva någon effektiv kontroll över vilka nya ämnen som tillförs marknaden utan att först ha kännedom om vilka ämnen som förekommer på marknaden, så att man kan avgöra vilka ämnen som är nytillkomna. Redan i propositionen 1973: 17 förutsågs också behovet av en omfattande registrering av innehållet i kemiska och kemisk-tekniska produkter. Förberedelser för ett allmänt register över innehållet i kemiska och kemisk-tekniska produkter pågår inom produktkontrollbyrån. Arbetet med att införa produktregistret har påbörjats. I en första etapp skall tillverkare och importörer av deklarationspliktiga varor före ha inlämnat uppgifter om produktnamn och tulltaxenummer på samtliga deklarationspliktiga varor. Sedan denna anmälningsetapp slutförts avser produktkontrollnämnden att i en andra etapp stegvis inkräva uppgifter om bl. a. produkternas innehåll. Vi vill understryka vikten av att arbetet med produktregistret bedrivs 1977/78: 791 med stor skyndsamhet. Vidare måste största möjliga öppenhet tillämpas i fråga om de uppgifter som lagras i registret. Uppgifter om vilka beståndsdelar som ingår i till registret deklarerade produkter kan inte regelmässigt få hemlighållas under hänvisning till konkurrensskäl. Eftersom tillverkarna av kemiska produkter i regel har goda analysresurser för sina produktområden kan uppgifter om den kemiska identiteten hos de beståndsdelar som ingår i en produkt i de flesta fall utlämnas från produktregistret utan men för uppgiftslämnaren. I de fall då en producent anser att produktens sammansättning skall hemlighållas bör han i samband med deklarationsförfarandet skriftligt motivera varför uppgiften måste skyddas. Det kan också övervägas att i sådana fall ställa särskilda krav på att producenten kan redovisa gjorda undersökningar av ämnets egenskaper från hälso- och miljösynpunkt. För det förebyggande miljöarbetet är det i regel inte nödvändigt att ha tillgång till exakta koncentrationsuppgifter. De ingående beståndsdelarnas halter bör därför anges tillräckligt preciserat för att utgöra underlag för detta arbete utan att tillverkningshemligheter röjs för konkurrenter. Det finns i detta sammanhang anledning att se över sekretesslagstiftningens tillämpning på kemiska produkter i syfte att bättre samordna denna med det synsätt som kommit till uttryck i arbetsmiljölagstiftningen. De myndigheter som för sin handläggning av hälso- och miljöfrågor har behov av uppgifter ur produktregistret måste ha tillgång till dessa uppgifter på ett praktiskt och ändamålsenligt sätt. Förutom de centrala myndigheterna skall också myndigheter med regionalt och lokalt tillsynsansvar såsom yrkesinspektionen och länsstyrelsernas naturvårdsenheter kunna använda registret liksom skyddsombuden. I utredningsarbetet har ett förslag framkommit om hur skyddsombuden kan medverka i kontrollen av att alla deklarationspliktiga varor deklareras hos myndigheten i föreskriven ordning. Enligt detta förslag skall varje fullständigt deklarerad produkt tilldelas en särskild beteckning (s. k. PK-nummer), som tillverkaren/importören blir skyldig att märka varan med. Skyddsombuden kan kontrollera att denna beteckning finns på de produkter som används på arbetsplatsen. Därigenom skulle enligt detta förslag eventuella försök att kringgå deklarationsskyldigheten effektivt motverkas. Det är angeläget att skyddsombuden bereds effektiva möjligheter att kontrollera att alla deklarationspliktiga varor som används på arbetsplatsen är vederbörligen deklarerade. Förhandskontroll av nya ämnen kommer att skapa förutsättning för nya former av myndighetskontroll av den kemiska miljön. En av de viktigaste nytill 1977/78: 791 kommande möjligheterna är att nya ämnen kan kontrolleras innan de tas i bruk. Praktiskt sker detta genom att en lista över samtliga förekommande ämnen görs upp så snart produktregistret står klart. Ämnen som inte finns upptagna på denna lista får därefter inte marknadsföras eller tas i bruk förän tillstånd från kontrollmyndighet inhämtats. Den som ansöker om sådant tillstånd skall på egen bekostnad utföra de undersökningar om ämnets effekter på människor och miljö som myndigheten kräver. Särskilt angeläget är att tillförlitliga uppgifter tas fram om eventuella tumörframkallande, fosterskadande eller genetiskt skadliga effekter samt om eventuell ansamling i naturen. Genom en registreringsavgift kan tillståndsprövningen av nya ämnen ske utan kostnad för samhället. Registreringsavgiften bör också täcka kostnaden för de undersökningar myndigheten anser sig behöva göra för att kontrollera inlämnade uppgifter. Successivt måste de vid registrets upprättande befintliga ämnenas effekter undersökas. Förhandskontrollen kan inte införas förrän produktregistret är upprättat. Detta understryker ytterligare vikten av att arbetet med produktregistret bedrivs med yttersta skyndsamhet. Att även för nya produkter införa en allmän förhandskontroll av det slag som vi här föreslår för nya ämnen skulle kräva betydligt större resurser. Ett sådant system skulle troligen inte heller vara det bästa sättet att använda samhällets begränsade tillgång på t. ex. toxikologisk expertis. I stället finns det anledning att gradvis bygga ut produktkontrollen till att omfatta allt fler produktgrupper. Det bör t. ex. ges ut föreskrifter om vilka ämnen och kombinationer av ämnen som skall få förekomma i lim- och klisterprodukter, i slipmedel, färger, hårsprayer etc. Mycket talar för att huvudansvaret för denna typ av produktkontroll i fråga om de flesta produktgrupper bör ligga hos arbetarskyddsstyrelsen, som redan nu med stöd av arbetsmiljölagen har denna befogenhet. Även för detta arbete kommer produktregistret att ge ett delvis nödvändigt kunskapsunderlag som inte finns . För att kunna genomföra kontrollen måste arbetarskyddsstyrelsen ges resursförstärkning. Syftet med de tidigare beskrivna åtgärderna är att eliminera sådana kemiska ämnen och produkter som kan ersättas av andra från hälsooch miljösynpunkt lämpligare produkter. Väsentliga förbättringar av den kemiska miljön kan uppnås på detta sätt. Det är dock inte möjligt att helt undanröja användningen av ämnen som kan få skadliga effekter vid felaktig hantering. 1977/78: 791 samt kontroll och tillsyn är därför lika viktiga led i arbetet för en säker kemisk miljö som den direkta produktkontrollen. Det är ett oavvisligt krav att den som på sin arbetsplats i annat sammanhang hanterar kemiska produkter skall ha tillgång till utförlig information om produkternas egenskaper från hälso- och miljösynpunkt. Ingen som hanterar en kemisk produkt skall behöva sväva i osäkerhet om vilka risker som föreligger och om hur man kan skydda sig mot dessa. är det inte så. Detta beror till viss del på bristande kunskaper hos tillverkare och återförsäljare om egenskaperna från hälsooch miljösynpunkt hos de varor de säljer, vilket i sin tur sammanhänger med bristande undersökningsresurser och bristande kompetens för bedömning av varors skadlighet. Men bristerna i produktinformationen beror också på att t. ex. de gällande märkningsbestämmelserna är föråldrade och dåligt avpassade för yrkesmässig hantering. Bestämmelser för annan form av produktinformation än märkning saknas ännu helt. Detta är djupt otillfredsställande. Det finns ett stort behov av förbättrade bestämmelser för produktinformation. Den översyn av gällande märkningsbestämmelser som genomförs i produktkontrollnämndens och arbetarskyddsstyrelsens regi i det s. k. produktinformationsprojektet bör leda till förbättrade förhållanden. Detta projekt syftar dels till att genom mer detaljerade föreskrifter för klassificering, märkning och annan produktinformation ge tillverkare och försäljare bättre möjlighet att leva upp till intentionerna i lagen om hälso- och miljöfarliga varor, dels till att ge arbetstagare och konsumenter bättre information om produkters egenskaper. En viktig roll för den framtida produktinformationen spelar också det arbete med regler för och produktion av skyddsblad som f. n. äger rum under arbetarskyddsstyrelsens överinseende. Det är angeläget att de olika projekt som pågår på produktinformationens område samordnas med varandra och med samhällets övriga åtgärder för att uppnå en bättre kontroll av den kemiska miljön. Den som kommer i kontakt med en kemisk produkt på vilken det saknas märkning kan inte veta om detta beror på att den produktansvarige underlåtit att märka produkten eller på att den inte omfattas av lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Lagstiftningen bör därför kompletteras med bestämmelser om hur det skall framgå att en produkt inte omfattas av märkningsskyldighet enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor. En nödvändig förutsättning för en god produktinformation är att det i olika hanteringsled finns erforderlig kompetens för att bedöma kemiska hälsorisker. Importörer och tillverkare måste ha tillgång till sådan kompetens samt veta vilka hanterings- och skyddsföreskrifter som måste tilllämpas. Återförsäljare måste vara kompetenta att ge användarna den information som de behöver för att kunna hantera produkter på ett riktigt sätt. Slutligen måste det på varje enskild arbetsplats finnas kom 1977/78: 791 petens att utvärdera den erhållna informationen och omsätta den till lokalt anpassade hanterings- och skyddsföreskrifter. Möjligheterna är begränsade att få den utbildning i toxikologi och riskutvärdering som behövs för att kunna uppfylla ansvaret i olika hanteringsled. Ökade möjligheter till sådan utbildning måste skapas i samhällets regi, t. ex. genom olika former av högeskolekurser. Dessutom måste ökad uppmärksamhet ägnas de kemiska hälsoriskerna i den kemiska grundutbildningen på olika nivåer. Det bör vidare övervägas om inte särskild kompetens bör krävas av dem som ansvarar för tillverkning, försäljning, transport och användning av kemiska ämnen. förekommer formella kompetenskrav för tillverkning och försäljning endast i fråga om varor som klassificeras som gift eller som bekämpningsmedel i den högsta farlighetsklassen. I användarledet förekommer kompetenskrav endast för bruket av de farligaste bekämpningsmedlen. Det finns anledning att utreda möjligheterna att utvidga kompetenskraven för de olika hanteringsleden. Genom arbetsmiljölagens tillkomst har arbetarskyddsstyrelsens möjligheter att utfärda tvingande föreskrifter väsentligt utvidgats. Förutom det redan nämnda behovet av föreskrifter om produktinformation finns det behov av dels hygieniska gränsvärden, dels föreskrifter om utrustning och hanteringsregler för arbete med kemiska produkter. Genom arbetsmiljölagen kommer de hygieniska gränsvärdena att förankras i föreskrifter som meddelas av arbetarskyddsstyrelsen. Det är angeläget att arbetarskyddsstyrelsens gränsvärdeslista utvidgas med betydligt fler ämnen. Vidare måste gränsvärdena fortlöpande revideras på grundval av vetenskapliga rön och praktiska erfarenheter.