mot · G1021438 · 1978-01-25 00:00:00 — av och om statliga betalningstransaktioner över postgiro svarar postverket genom sitt postgiro för huvuddelen av de statliga betalningarna inkl. löneutbetalningarna från de statliga företagen. Denna betalningsförmedling har självfallet stor, för att inte säga avgörande, betydelse för dimensioneringen av det postala kontorsnätet och därigenom givetvis också för den sevice verket kan erbjuda sina kunder. Således bidrog den statliga sektorn till postverkets resultat för /77 med omkring 210 milj. kr. enbart i fråga om ränteintäkter medan postgirot betalar ca 585 milj. kr. i ersättning för giroprestationer inom kontorsnätet. I nu pågående utredning undersöks förutsättningarna att förena bank-och postgirosystemen varvid också möjligheten skulle öppnas för affärsbankerna att gå in i det statliga betalningssystemet. I anslutning till de ursprungliga direktiven har emellertid denna utredning inte kunnat finna någon tillfredsställande lösning på detta problem. I tilläggsdirektiv av önskar nu regeringen också fä frågan utredd huruvida bankerna i större utsträckning än f. n. genom bankgiro skulle kunna lämna betalningsservice åt de statliga myndigheterna inkl. möjligheten att också anlita bankgiro för inbetalning av preliminär skatt och återbetalning av överskjutande skatt. Bakom dessa tilläggsdirektiv ligger givetvis ett intresse från privatbankernas sida att få komma in på ett falt där vinster står att finna, vilket från deras synpunkt är helt förståeligt. De samhällsekonomiska konsekvenserna av en sådan utveckling förtjänar emellertid att genomlysas. 1 nu rådande konkurrenssituation strävar bankerna i sin marknadsföring av bankgirot efter att nå de lönsamma transaktionerna, vilket innebär att de önskar genomföra sådana med genomsnittligt höga belopp. Alltså fä transaktioner med liten arbetsinsats men stora vinster. Kvar åt postgirot med dess prestationsplikt blir då transaktioner med stor volym och på genomsnittligt små belopp, vilket innebär större arbetsvolym men mindre vinster. Skulle utvecklingen ledas i denna riktning måste postgirots fördelar, som är betydande, komma att minska, vilket vore till skada. Postgirot utnyttjas nu av stora grupper just genom dess effektivitet och tillgänglighet - inte minst gäller detta näringslivskunderna. Om nu postverkets möjligheter att upprätthålla sin kund- och samhällsservice över hela landet, och då inte minst i glesbygder med litet kundunderlag, hänger så intimt samman med dess möjligheter att driva egen vinstbaserad service i samverkan med postgirot och denna möjlighet skulle bortfalla eller minska återstår naturligtvis andra lösningar. kan tvingas avstå från den icke lönsamma servicen i vissa relationer, eller statsmakten kan finansiera den genom subventioner på skattebetalarnas bekostnad. Väljer nu statsmakten den senare lösningen blir konsekvensen att man tillfredsställer privatbankernas ägare i deras krav på att få öka sina vinster på skattebetalarnas bekostnad, vilket sannolikt inte är en lösning som svenska folket utan vidare kan se som rimlig. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening uttalar att statliga foretag och verk även i fortsättningen bör ha som huvudprincip att genomföra sin betalningsförmedling inkl. löneutbetalningarna genom postgirot. () ()