mot · G1021836 · 1978-03-29 00:00:00 — Motion 1977/78:1836 av ocn i anledning av propositionen 1977/78: 93 om riktlinjer för ansvarsfördelning inom bostadsförsörjningen m. m. Motionen föreslår att förhöjt låneunderlag för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse skall kunna beviljas av länsbostadsnämnderna. Denna decentralisering är nödvändig för att förkorta handläggningstiderna och få låneformen att fungera i praktiken. utgår statligt stöd till upprustning av kulturhistoriskt värdefull bostadsbebyggelse i form av förhöjt låneunderlag resp. tillläggslån. Det är av utomordentligt stort värde att dessa låneformer införts. Man kan bevara värdefulla miljöer och detta på villkor som inte gör bevarandet till en möjlighet för ett välsituerat fåtal. Som framgår av propositionen 1977/78:100, bil. 16, s. 176 ff., har dock av anslagsramen om 20 milj. kr. för tilläggslån endast förbrukats 1,9 milj. kr., och av ramen för förhöjt låneunderlag 15 milj. kr. har förbrukats 4,4 milj. kr. Detta visar klart att låneformerna inte fungerar på det sätt som varit avsikten. På finns ett omfattande byggnadsbestånd av stort kulturhistoriskt värde. Inom kommunen har man därför fått erfarenhet av hur den statliga lånegivningen fungerar i praktiken. Det fordras 16 handläggningsetapper berörande 7 olika statliga och kommunala myndigheter, innan en sökande har ett bindande lånebeslut i sin hand. torde normalt utgöra kortaste väntetid. (Därutöver har sökanden naturligtvis kontakter med bank samt övriga myndigheter som har uppgifter i samband med byggnadsföretaget). Orsaken till att de lånesökande inte försökt få ta del av dessa låneformer torde sålunda huvudsakligen vara av administrativ natur. Man drar sig för de långa väntetiderna och kan i många fall helt enkelt inte tänka sig att tillskriva regeringen i sitt ärende. Tyvärr har detta medfört att verkligt angelägna ombyggnadsprojekt inte kommit i gång. Det är bl. a. frågan om äldre gårdar, där man med statliga lån med förhöjt låneunderlag skulle kunna bevara en värdefull miljö och skapa invånarna en drägligare tillvaro. Det är också frågan om privatägda hyresfastigheter, där ägaren inte vågat ge sig in i ett ombyggnadsföretag utan att ha överblick över kostnader och lån. I propositionen 1977/78: 93, s. 189, föreslås att lånebeslut i dessa ärenden läggs hos i stället för hos regeringen. Detta utgör ett litet steg i rätt riktning. införs dock en obligatorisk remiss till , som får i uppdrag att prioritera mellan ansökningar för såväl tilläggslån där ämbetet redan tidigare varit remissinstans) som för förhöjt låneurtderlag (där tidigare regeringen avgjort och utgjort antikvarisk instans). Genom denna administrativa lösning kommer handläggningstiderna icke att kunna förkortas. I den mån ämbetet, vilket är fallet, har personalbrist, eller om ämbetet kommer att samla ett antal ansökningar på hög inför en prioritering, kommer handläggningstiderna att förlängas. I bostadsadministrativa utredningens betänkande föreslogs att beslutsfattandet i ett stort antal ärendegrupper, bl. a. de kulturhistoriska lånen, skulle decentraliseras från regeringen och till det regionala organet. Som framgår av propositionen 1977/78:93, s. 82, har dessa förslag fått ett mycket starkt gensvar från remissinstanserna. Invändningar saknas helt, medan ett stort antal remissinstanser uttryckligen tillstyrker förslagen. Möjligheterna till goda bedömningar på regional nivå förbättras fortlöpande. Samtliga kommuner har numera en kommunöversikt, och allt fler genomför kulturhistoriska inventeringar och bevarandeprogram. Länsstyrelserna har fått till sin hjälp länsantikvarier, vilka måste förutsättas ha alla möjligheter att göra korrekta bedömningar. För att få en kontroll av att tillgängliga ramar inte överskrids bör länsbostadsnämnderna och länsantikvarierna kunna åläggas att fortlöpande hålla kontakt med resp. . I och för sig anser undertecknade att man i enlighet med bostadsadministrativa utredningens förslag bör delegera beslutsfattandet beträffande såväl tilläggslån som förhöjt låneunderlag till länsbostadsnämnderna. Som ett första steg föreslår vi dock att man nu endast delegerar besluten beträffande förhöjt låneunderlag, medan beslut beträffande tilläggslån t. v. delegeras till i enlighet med propositionens förslag. Med stöd av det anförda hemställs att uttalar att beslut beträffande förhöjt låneunderlag för kulturhistoriskt värdefull bostadsbebyggelse bör delegeras till länsbostadsnämnderna. () PER A. ()