mot · G102791 · 1978-01-20 00:00:00 — Gränsvärdena måste med betryggande marginal skydda mot ohälsa. De skall sättas på en sådan nivå att skador eller besvär ej kan förutses uppträda under ett helt arbetsliv. Gränsvärdena bör utformas så att också särskilt känsliga grupper så långt möjligt är skyddade. Vid sidan om de hygieniska gränsvärdena förekommer för några ämnen s. k. biologiska gränsvärden. Dessa bygger på att man med utgångspunkt i blod- eller urinundersökningar fastställer de nivåer den enskilde utsätts för. Det är angeläget att systemet med biologiska gränsvärden utvidgas till så många ämnen som möjligt. Föreskrifter om utrustning och hantering På grundval av fackliga krav pågår vid arbetarskyddsstyrelsens kemibyrå förberedelsearbetet för allmänna kemikalieföreskriter, dvs. övergripande föreskrifter för arbete med kemiska ämnen. 1977/78: 791 att detta arbete ges hög prioritet, så att föreskrifterna kan träda i kraft. De bör samordnas med de föreskrifter för produktinformation som också är under utarbetande vid arbetarskyddsstyrelsen. För vissa branscher och ämnen kommer även efter tillkomsten av allmänna kemikalieföreskrifter ett behov av särskilda föreskrifter att finnas. Urvalet av branscher och kemiska ämnen för vilka sådana skall utarbetas bör ske i samverkan med de fackliga organisationerna. Genom revidering av arbetarskyddslagen och genom den arbetsmiljölag som träder i kraft har skyddsombuden fått vittgående befogenheter att utöva kontroll över den kemiska miljön. a. har godtagit den av oss i motionen 1976/77: 1675 föreslagna tolkningen att rätten att stoppa arbetet också skall gälla i sådana fall där effekterna kan visa sig först senare i form av allvarliga skador, t. ex. fördröjd effekt av kemiska ämnen. Som vi framhållit ovan är det angeläget att skyddsombuden får möjlighet att kontrollera att de på arbetsplatsen förekommande kemiska produkterna är deklarerade till produktregistret i vederbörlig ordning. Även i övrigt bör reformerna på detta område ges en sådan utformning att skyddsombudens kontroll av efterlevnaden underlättas. Företagshälsovård och mättekniska resurser Det är som vi i flera tidigare sammanhang påpekat ytterst angeläget att företagshälsovården i landet snabbt byggs ut efter målsättningen företagshälsovård åt alla. , som tillsattes av den socialdemokratiska regeringen, har till uppgift att anvisa hur detta mål bäst kan uppnås. En av företagshälsovårdens viktigaste uppgifter är att kontrollera de kemiska hälsoriskerna på arbetsplatserna. För att kunna fullgöra denna uppgift måste den bl. a. ha tillgång till erforderliga mättekniska resurser. Systemet med gränsvärden är verksamt endast om tillräckliga mättekniska resurser för kontroll av miljön finns tillgängliga. I första hand måste behovet av mätresurser för arbetsmiljön säkras genom en upprustning av den mättekniska verksamheten inom den tekniska företagshälsovården. Därvid måste möjligheter skapas till regelbunden kontroll av mät- och analysinstrument. De nuvarande bristerna på mättekniska resurser har fått till följd att ett betydande antal företag etableras, som på kommersiell grund erbjuder mättjänster. Kvalitén hos de tjänster som erbjuds är mycket skiftande, och det är därför angeläget att denna verksamhet kontrolleras. Vi utgår från att tillståndsfrågan för mätteknisk konsultverksamhet i enlighet med vad uttalat kommer att utredas med förtur av företagshälsovårdsutredningen. 1977/78: 791 tillsyn enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor har inte fungerat tillfredsställande, och arbetarskyddsstyrelsens resurser på detta område är hårt ansträngda. Kontrollen av den kemiska miljön måste ges förtur i den långsiktiga uppbyggnad av arbetarskyddsverkets resurser som vi bl. a. förordat i vår motion 1976/77: 1675. måste få tillräckliga resurser för att utöva sin tillsyn av arbetsmiljöns produktkontrollfrågor. Härvid måste behovet av utbildning för yrkesinspektörerna om produktkontrollfrågor och om kemiska hälsorisker tillgodoses. har till uppgift att handlägga övergripande frågor om kontrollen av den kemiska miljön. inrättades var det naturligt att den administrativt knöts till en redan etablerad myndighet. Detta var ett sätt att ge stadga åt den nyetablerade myndighetens verksamhet. Eftersom dess arbetsuppgifter i detta skede närmast anknöt till var det naturligt att produktkontrollen fick sin administrativa anknytning till denna myndighet. Produktkontrollnämndens kansliresurser skapades genom en utbyggnad av produktkontrollbyrå, vilken fungerar som produktkontrollnämndens kansli. Förutom produktkontrollnämnden finns två andra statliga organ som handlägger kemisk produktsäkerhet inom både arbetsmiljön och den yttre miljöns område, nämligen miljödatanämnden och giftinformationscentralen. nuvarande organisationsform är att betrakta som preliminär. Dess verksamhet med insamling och spridning av information om hälsorisker anknyter nära till den verksamhet som bedrivs vid produktkontrollnämnden. Denna anknytning kommer att bli betydligt starkare sedan produktregistret kommit till stånd och sedan produktinformationsprojektet börjat omsättas i praktiken. Giftinformationscentralen, som är knuten till , har som huvudsaklig arbetsuppgift att vid akuta förgiftningsfall lämna upplysningar om den kemiska produkt som förorsakat förgiftningen samt om lämplig behandlingsmetod. För att kunna fullgöra denna uppgift har giftinformationscentralen använt ett eget register som man byggt upp genom att inhämta innehållsuppgifter från tillverkare och importörer. När produktregistret blivit förverkligat kommer det att vara en överlägsen informationskälla för giftinformationscentralen. Det finns således anledning att förvänta ett växande samband och samordningsbehov mellan verksamheten vid produktkontrollnämnden, miljödatanämnden och giftinformationscentralen. Det ter sig mot denna bakgrund naturligt att den utredning som begärt om produkt 1977/78: 791 kontrollens framtida administration får till uppgift att också bedöma behovet av och möjligheterna till en samordning av verksamheten vid produktkontrollnämnden, miljödatanämnden och giftinformationscentralen. Också det tidigare nämnda centret för internationellt informationssamarbete bör bedömas i detta sammanhang, liksom de splittrade myndighetsresursema för bedömning av miljöfarliga transporter och av brand- och explosionsfarliga varor. Som framgått av det föregående finns det anledning att på bred front angripa de problem som användningen av kemikalier leder till. Allt talar för att en samordning av åtgärder på skilda områden erfordras om önskat resultat skall uppnås. Vi föreslår därför att en särskild kemikommission tillsätts med uppgift att samordna och initiera det forsknings- och undersökningsarbete som krävs för att i denna motion angivna syften skall kunna uppnås bl. a. i fråga om bekämpningsmedel, toxikologi och epidemiologi samt för att ta fram nya, miljövänliga produktionsmetoder, att framlägga förslag om utbyggnad av i motionen redovisade laboratorier samt utformningen och inriktningen av erforderlig utbildning, att genomföra en översyn och anpassning av gällande lagstiftning till här framställda krav bl. a. i fråga om förhandskontroll, märkning, skyddsblad och sekretessbestämmelser, att se över och undersöka förutsättningarna för en samordning av de i motionen redovisade administrativa funktionerna. bör hos regeringen begära att här föreslagen kemikommission med ovan redovisade arbetsuppgifter tillsätts. Utsläppen av föroreningar från motorfordon är större än den totala mängden föroreningar som släpps ut i luften från industrier, lokaluppvärmning, elproduktion och avfallsförbränning. uppgick sålunda utsläppen av koloxid från person- och lastbilar, bussar, motorcyklar och mopeder till 1 , utsläppen av kolväten till och utsläppen av kväveoxider till . I bilavgasutsläppen finns därutöver tusentals kemiska föroreningar. Till detta kommer de fasta partiklar, som rivs upp från vägbeläggningen, bromsbanden, däcken osv. De bensin som förbrukas i vårt land ger upphov till att 1,21,bly sprids längs vägarna. Antalet personbilar, lastbilar och bussar i uppgår f. n. till ca 2,8 miljoner. av dessa fordon är bensindrivna. 1977/78: 791 kommer på femte plats i världen i vad gäller biltäthet räknat per person. Enlig bilprognos 19721985 kommer enbart personbilarna att vara drygt 3,2 miljoner och 1985 drygt 3,7 miljoner. Föroreningarna från motorfordon är alltså ett växande miljöproblem särskilt i tätorterna, där det framför allt är bostadsuppvärmningen och trafiken som svarar för luftföroreningarna. Genom de åtgärder socialdemokratin i regeringsställning genomförde bl. a. övergång till lågsvavliga eldningsoljor och utbyggnad av fjärrvärme minskar emellertid föroreningarna från bostadsuppvärmningen snabbt. Däremot kommer trots de åtgärder som vidtagits för att begränsa föroreningsutsläppen från motorfordon dessa också framöver att vara betydande. Hälso- och miljöeffekterna av föroreningarna från motorfordonen är påtagliga. Det gäller i fråga om lukt, nedsmutsning, akuta toxiska effekter och effekter som uppenbarar sig först . Vi känner vidare till att det i bilavgaserna finns ett 30-tal sannolikt betydligt fler cancerframkallande ämnen. Det finns sålunda anledning misstänka att biltrafikens utsläpp av cancerframkallande ämnen (bl. a. polycykliska aromatiska kolväten) svarar för en stor del av de miljöbetingade cancerfallen. Även utsläppen av koloxid och kväveoxider kan ge upphov till betydande hälsoeffekter. Som exempel på detta kan nämnas att när avgasutsläppen minskade i i samband med oljekrisen minskade också dödligheten i hjärt- och lungsjukdomar i motsvarande mån. Kvävedioxid försämrar lungfunktionerna och ökar mottagligheten för bakterieinfektioner i luftvägarna. I synnerhet för personer med hjärt-kärlbesvär är en ökad halt av koloxid i luften besvärande. Det finns starka misstankar om att koloxid spelar en viktig roll vid uppkomst av hjärtinfarkt. Blyutsläppen är allvarliga från såväl hälso- som miljösynpunkt. Allra mest utsatta är små barn i våra tätorter. Blyet ger bl. a. skador på det centrala nervsystemet. års forskning har också visat att skadeverkningar av bly från bilavgaser uppträder vid lägre doser än man trott. Om blyhalten i bensinen minskas leder det till minskning av två andra tillsatsämnen etylendibromid och etylendiklorid som är cancerframkallande. Kunskaperna om bilavgasutsläppens hälsoeffekter är dock fortfarande ofullständiga. En bidragande orsak till detta är att tätortsbilismen ännu är av ganska ungt datum. Den första generationen människor som utsätts för bilavgaser består av dem som just nu är tätortsbor. Man vet därför inte exakt hur kroppen reagerar när den utsatts för bilavgaser . Det är därför nödvändigt att fortsatta epidemiologiska och experimentella undersökningar med förfinad försöksmetodik genomförs. Klart är däremot att en stor del av befolkningen i våra större tätorter utsätts för halter av bilavgasföroreningar 1977/78: 791 sorn ligger vid eller över det sorn på nuvarande kunskapsnivå anses acceptabelt. I finns ännu inte några gränsvärden för den högsta tillåtna halten bilavgasföroreningar i utomhusluften. Sådana värden har emellertid fastställts på olika håll utomlands. Detta gäller bl. a. i , och . Gränsvärden förekommer för bl. a. koloxid, kolväten, kväveoxid och bly. Mätvärdena från svenska tätorter överskrider ofta de mer långtgående av dessa gränsvärden, t. ex. de som gäller i och . De gränsvärden för koloxid som rekommenderats av () och som överensstämmer med de amerikanska har sålunda överskridits i 24 av 38 undersökningar i . När det gäller kväveoxider har WHO:s rekommenderade halter överskridits vid mätningar i , och . De samlade utsläppen från bilar och andra föroreningskällor i ett storstadsområde kan vid vissa väderleksbetingelser, när det är dåliga ventilationsförhållanden, ge upphov till höga halter av föroreningar i luften. Om solinstrålningen vid sådana tillfällen är tillräckligt hög, finns det risk för att s. k. fotokemisk smog uppstår, dvs. att kolväten och kväveoxider reagerar med varandra och bildar nya typer av föroreningar med värre effekter än de ursprungliga ämnenas. De nya ämnena är starkt slemhinneretande, vilket gör att det svider i ögonen och känns tjockt i halsen. De är vidare starkt giftiga och kan förutom skador på människor även skada växtligheten och ge upphov till rostskador. Fotokemisk smog, som ser ut som , förekommer regelbundet i många av världens storstäder. Mätvärden som visar på fotokemiska smogreaktioner föreligger också från och . Det är bl. a. av detta skäl angeläget att utsläppen av kolväten och kväveoxider i tätortsområdena minskas. Nuvarande bestämmelser för att minska avgasutsläppen I har genom de åtgärder socialdemokratin i regeringsställning vidtog lagstiftning för att begränsa avgasutsläppen från bilar stegvis införts. Bestämmelserna finns samlade i den s. k. bilavgaskungörelsen (1972: 596). De svenska bestämmelserna är de mest långtgående i . Åtgärderna har koncentrerats till en begränsning av avgasutsläppen. Enligt bilavgaskungörelsen får man inte använda en bensindriven bil om den inte är försedd med avgasrening. Förbudet gäller däremot inte för motorcyklar, dieseldrivna bilar och bilar vilkas totalvikt överstiger . Kraven på avgasrening gäller personbilar fr. o. m. Genom avgasreningen på bilar fr. o. m. modell beräknas utsläppen av koloxider och kolväten minska i förhållande till bil utan åtgärd. modeller blir motsvarande minskning för koloxid och kolväten och för kväveoxider 45 1977/78: 791 Ägaren till bil som inte uppfyller dessa krav kan dömas till böter med högst . svarar för tillsynen av bestämmelserna. skall också typbesiktiga nya bilar enligt bestämmelserna i fordonskungörelsen. Verket kan ge inhemsk tillverkare och generalagent för utländsk tillverkare rätt att utfärda typintyg. Sådant intyg utfärdas i så fall utan att det enskilda fordonet i fråga har besiktigats. Man har med andra ord inte kontrollerat att det enskilda fordonet uppfyller gällande normer för utsläpp av föroreningar i avgaserna. har genomfört en stickprovsundersökning av personbilar av modell för att följa upp hur avgasbestämmelserna för dessa fordon efterlevs. I den rapport framlagt redovisas att av 236 stickprovsvis utvalda personbilar av modell överskred inte ett eller flera av de angivna värdena. Av undersökningen kan den slutsatsen dras att de bilar som lämnas till typbesiktning av nya modeller klarar proven väl, medan de som säljs på marknaden inte på samma sätt uppfyller de ställda kraven. Möjligheterna att få fabrikant att åtgärda felaktiga fordon är små. Inte heller de bestämmelser som gäller för bilar fr. o. m. modeller efterlevs på ett tillfredsställande sätt. Tillsatser till motorbränslen regleras genom lagen (1973: 29) om hälsooch miljöfarliga varor. Med stöd av denna lag har blyhalten i bensin begränsats till högst /liter. Också i miljöskyddslagen (1969: 387) finns bestämmelser rörande begränsning av luftföroreningar från motorfordon. Lagen reglerar inte fordonen utan är tillämplig på vägar och andra fasta trafikanläggningar. Med stöd av miljöskyddslagen kan inskränkningar i störande verksamhet på vägar vidtas. Vår miljömotion 1976/77 I vår partimotion om miljövården (mot. 1976/77: 521) till 1976/krävde vi ett åtgärdsprogram mot föroreningarna från bilismen. Programmet skulle enligt vårt förslag bl. a. innehålla förslag om skärpt avgaskontroll av såväl nya som äldre bilar, gränsvärden för avgasföroreningar i luften, åtgärder på trafikplaneringens område, ökad satsning på kollektivtrafiken samt sänkt blyhalt i bensinen. Sedan vår motion lämnades har regeringen tillsatt två utredningar en för att se över kontrollen av avgasutsläppen (K 1977: 40) och en för luftvårdsproblem på grund av bilavgaser (Jo 1977: 77). Vidare har produktkontrollnämnden föreslagit regeringen att fr. o. m. sänka blyhalten i bensin från /liter till /liter. Genom dessa åtgärder har vissa av de krav som framfördes i vår 1977/78: 791 Tyvärr har regeringen inte velat ta ett samlat grepp över hela området. Vårt förslag om ett åtgärdsprogram har inte föranlett någon åtgärd från regeringens sida. Vi beklagar detta. Enligt vår mening krävs nu en samordning av insatserna om de skall bli effektiva. Vårt förslag till åtgärder Föroreningarna från trafiken måste snabbt minskas. De i motionen redovisade effekterna på hälsa och miljö av fordonstrafikens avgasutsläpp nödvändiggör detta. Vi upprepar därför vårt tidigare (mot. 1976/77: 521) framförda krav om att ett åtgärdsprogram mot föroreningarna från motorfordon upprättas. I ett sådant program bör de av oss tidigare förordade åtgärderna vilka de av regeringen nu tillsatta utredningarna endast delvis arbetar med ingå. Det innebär: Mer omfattande kontroll av att nu gällande avgasbestämmelser efterlevs. Provtagning redan på sammansättningsbandet. Ansvaret och kostnaderna läggs på tillverkare/importör. Produktionen av bilmodell som inte uppfyller kraven stoppas. Utbyggd kontroll av avgasutsläpp vid den årliga kontrollbesiktningen. Avgasbestämmelser också för fordon som inte omfattas av sådana. Gränsvärden för föroreningar från bilavgaser i utomhusluften. Prognosmetoder för bilavgaser i utomhusluft. Utveckling av avgasrena motorfordon. Sänkt blyhalt i bensin. Vi vill understryka vikten av att ett samlat åtgärdsprogram omgående utarbetas, så att dess genomförande kan påbörjas . De hälsooch miljörisker som avgasutsläppen medför är så stora att ytterligare tid inte får förloras. Vissa av de föreslagna åtgärderna kan genomföras omgående medan andra kräver viss övergångstid. När det gäller blyhalten i bensinen hälsar vi med tillfredsställelse att produktkontrollnämnden nu föreslagit att den skall sänkas till /liter. OK saluför redan nu bensin med denna lägre blyhalt. OK:s initiativ är värt all uppskattning. OK har visat att det är fullt möjligt att redan nu tillhandahålla bensin med lägre blyhalt. Vi förutsätter därför att regeringen vid sitt ställningstagande till produktkontrollnämndens förslag beslutar att övergången till bensin med en högsta tillåtna blyhalt på /liter skall ske redan fr. o. m. . Vi utgår då ifrån att regeringen omgående tar ställning till produktkontrollnämndens förslag. Målet måste dock vara att möjligt använda endast blyfri bensin. Det är tekniskt möjligt att framställa helt blyfri bensin av minst samma kvalitet som dagens 100-oktaniga motorbensin. Många av dagens bilar skulle dock kunna få motorskador om de uteslutande 1977/78: 791 körs på blyfri bensin. Vidare skulle det slitage som användningen av blyfri bensin kan ge upphov till medföra ökade utsläpp av oförbrända bränslerester. Användningen av blyfri motorbensin förutsätter därför vissa förändringar i motorernas konstruktion och material. Det är viktigt att nya bilmodeller konstrueras så att de kan utnyttja blyfri bensin. Ett led i åtgärdsprogrammet bör därför vara att fastställa tidpunkten för övergång till helt blyfri bensin för nya bilar. Endast genom att en sådan tidsgräns fastställs tvingas bilindustrin påskynda sitt arbete med att konstruera motorer som kan använda blyfri motorbensin. Vidare bör möjligheterna att använda andra drivmedel än bensin utvecklas. Pågående arbete bör stimuleras och påskyndas. Fastställandet av gränsvärden för avgasutsläpp är en annan viktig del i åtgärdsprogrammet. Erforderliga resurser måste ställas till förfogande så att det underlag som krävs för fastställandet av gränsvärden utan dröjsmål kan tas fram. Parallellt med arbetet med gränsvärdena bör en översyn av de nu gällande avgasnormerna göras. Utgångspunkten för en sådan översyn skall vara att skärpa de nuvarande bestämmelserna. Arbetet bör bedrivas så att nya, skärpta avgasnormer kan gälla fr. o. m. Vi vill också framhålla nödvändigheten av att ansvaret för genomförandet av ett åtgärdsprogram läggs på en myndighet. Vi föreslog i vår ovan nämnda miljömotion att skulle få uppgiften. Vi upprepar nu detta krav. Däremot bör ha hand om utförandet av själva kontrollprogrammet. Vi föreslår att begär att regeringen omgående låter utarbeta ett åtgärdsprogram mot bilavgaserna i enlighet med de i motionen framförda förslagen. Hälso- och miljöaspekter på användningen av handelsgödsel inom jordoch skogsbruk Användningen av handelsgödsel inom jordbruket har ökat mycket starkt . Det är framför allt ökningen av spannmålsodlingen på bekostnad av vallodlingen som orsakat detta. har kvävemängden ökat nio gånger, fosformängden och kaliummängden fyra gånger. var förbrukningen av kvävegödselmedel , fosforgödselmedel och kaliumgödselmedel , allt räknat i mängd kväve, fosfor och kalium. 1975/76 ökade förbrukningen totalt sett . har skogsgödsling med kvävegödselmedel kommit till användning i allt större utsträckning. 1974 gödslades 167 000 ha skogsmark med totalt kvävegödselmedel. 1975/76 ökade förbrukningen totalt sett . 190 000 ha skogsmark gödslades 1976. Den normala tillförseln av kväve från ogödslade markområden till 1977/78: 791 ytvatten anses uppgå till i genomsnitt per ha/år. För gödslade markområden är variationerna stora. Mängder på per ha/år är inte ovanliga i , medan motsvarande siffror i är /ha. Genom klimatpåverkan, vittring o. d. sker en ständig bildning av vattenlösliga föreningar av växtnäringsämnen i marken. Dessa ämnen transporteras genom utlakning till vattensystem från all mark antingen det är fråga om skog eller åker. Såväl yt- som grundvatten påverkas av denna näringsämnestransport. För ett normalt jordbruksområde i utan större tätorter och industrier visar undersökningar att den andel av växtnäringsämnen som tillförs sjöar och vattendrag från åkerjorden är kväve och fosfor. Den ökade användningen av handelsgödselmedel har lett till påverkan på såväl miljö som hälsa. Sålunda medför användningen av kvävegödselmedel att nitrat/nitrithalten i dricksvatten höjs. På vissa lätta jordar där odlingen bedrivs intensivt har mycket höga halter av nitrat i enskilda vattentäkter registrerats (nitrat/liter). Detta kan ha menlig inverkan på människor och djur. a. kan framför allt hos små barn de röda blodkropparna förstöras. I är inget fall av sådan förgiftning känd. Risk för att nitrat och nitrit ombildas till cancerogena föreningar föreligger. Från miljösynpunkt kan en ökad användning av kväve- och fosforgödselmedel inom jord- och skogsbruket leda till ökad produktion av alger i vattendragen, vilket medför ökad igenväxning av sjöar. Vissa av algerna är dessutom giftiga, vilket kan medföra att vattendragen inte kan utnyttjas som dricksvattentäkter för t. ex. djuren. Undersökningar vid visar att i ett vanligt jordbruksområde kommer av kvävet och av fosforn från åkermarken. Kvävegödsling kan som redovisas på annan plats i denna motion också påverka ozonskiktet runt jorden. Fosforgödselemedel innehåller dessutom vissa mängder tungmetaller. Framför allt bör tillförseln av kadmium uppmärksammas. Totalt tillförs svensk ca kadmium via handelsgödselmedel. Flera av de handelsgödselmedel som används verkar försurande på marken. Användningen av dessa medel är stor i bl. a. de delar av landet där svavelnedfall och nedfall av andra försurande ämnen är störst. Samverkan av dessa försumingskällor gör den redan besvärliga situationen i bl. a. västra än värre. Odling av s. k. energiskog skulle kunna leda till kraftigt ökat behov av handelsgödsel. Skyddet för grundvattnet regleras främst i vattenlagen och skyddet av sjöar och vattendrag bl. a. i miljöskyddslagen. Lagen om hälso- och 1977/78: 791 miljöfarliga varor ger dessutom möjlighet att mera i detalj reglera användningen av enskilda handelsgödselmedel. har vidare i samråd med utfärdat särskilda anvisningar för lagring, hantering och spridning av kvävegödselmedel med flyg. har meddelat bestämmelser om hantering av flytande handelsgödselmedel. I framför allt lantbruksnämndens regi pågår vidare en rådgivningsverksamhet i fråga om användningen av handelsgödsel. Vår miljömotion 1976/77 I den socialdemokratiska miljömotionen (mot.