mot · G1021586 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för ökat kollektivresande uppgick persontrafikarbetet till i landet. skedde en fördubbling till . Den genomsnittliga reslängden per invånare och år uppgick då till ca 1 . Av denna transportmängd svarade personbilarna för ca 80 96, medan den s. k. kollektivtrafiken, dvs. buss- och järnvägstrafiken, uppgick till ca 16 96. Personbilstrafiken ökade kraftigt på bekostnad av främst järnvägstrafiken . 1 samband med oljekrisen /74 och de därmed ökande kostnaderna för personbilarna har kollektivtrafiken kunnat redovisa en likvärdig ökning som personbilstrafiken och kunnat hålla ungefär oförändrade relationer. Kollektivtrafikens utveckling är dock ojämn i olika delar av landet; ökningen hänför sig främst till stadstrafik, pendelresor o. d., medan en stagnerande utveckling konstateras i vissa andra områden. Den låga andel som kollektivtrafiken har av persontransportarbetet i landet är i hög grad otillfredsställande. På många håll ligger den under den nivå som är konkurrenskraftig och lönsam, vilket innebär risk för standardförsämring och ytterligare successiv neddragning. Svag kollektivtrafik och ytterligare nedläggningar och indragningar av buss- och tågförbindelser får kännbara verkningar, framför allt för regionala centra, mindre orter och glesbygden. En sådan utveckling av kollektivtrafiken är inte förenlig med en målsättning om regional balans och aktiv regionalpolitik. Mot denna bakgrund finner vi det mycket angeläget att kommunikationsministern framlägger proposition om en övergripande och sammanhållen trafikpolitik. Härigenom undviks punktvisa, avgränsade beslut hos trafikutövarna som var för sig har begränsad räckvidd men som sammantagna kan innebära sämre möjligheter att utveckla kollektivtrafiken. Särskilt gäller detta för järnvägsnätet. Punktvisa inskränkningar kan efter hand underminera möjligheterna att ha vissa bandelar kvar. Den förändrade energisituationen och det ökade kravet på regional utveckling är faktorer som tvingar fram en mer aktiv trafikpolitik. a. måste stor försiktighet iakttas innan inskränkningar i kollektivtrafiken genomförs. Olönsamma delar måste i vissa fall behållas i avvaktan på åtgärder som kan göra dem lönsamma och försvarbara att driva på . Enligt vår mening finns goda förutsättningar för en positiv utveckling av kollektivtrafiken. Den ökning av kollektivresandet som oljekrisen framtvingade har i stort kunnat behållas. Det visar allmänhetens intresse för att i större utsträckning använda de gemensamma kommunikationerna. Många fördelar finns i en sådan utveckling; bättre miljö, färre trafikskador, bättre hushållning med energi och bättre handelsbalans är några av dem. Det erfordras dock en rad åtgärder som snabbt bör kunna sättas in i syfte att öka allmänhetens intresse för kollektivtrafiken. Det är utbyggnad i vissa fall och omläggning av turer för att möjliggöra dagliga arbetsresor och för att i övrigt passa till allmänhetens resbehov och serviceförsörjning. Man måste se över vagns- och fordonsbestånd; en mer serviceinriktad stationstjänst m. fl. Vad som är särskilt viktigt är en god marknadsföring av kollektivtrafiken. Alltför många människor tar bilen, därför att de inte vet att lämpliga turer finns på buss och järnväg. Sammanfattningsvis bör enligt vår mening ett program upprättas för åtgärder syftande till att öka kollektivresandet. Det bör innehålla viss utbyggnad, bättre trafikservice, anpassning av turer till invånarnas dagliga behov och en aktivare marknadsföring av kollektivtrafiken. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder för att öka möjligheterna att resa med kollektiva transportmedel. . () () () () () ()