mot · G2021 · 1978-10-03 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder inom den ekonomiska politiken för att förbättra sysselsättningen I riksdagsordningens 3 kap. 15 § stadgas rätt att väcka motion med anledning av händelse av större vikt som ej kunnat förutses under ordinarie motionstid. Den starka ökningen av arbetslösheten måste anses vara en sådan händelse. står inför en skärpning av situationen när det gäller arbetslöshet och utslagning. Offentliga data pekar på att höstens och* vinterns arbetslöshet kommer att slå nya rekord. Den sociala utslagningen tilltar och manifesterar sig på allt fler områden. tilltar de strukturella och branschbetonade bakslagen och kriserna på ett oroväckande sätt. Svaga konjunkturella förbättringar på vissa håll ger inget utslag i sysselsättningen. Den lediga kapaciteten är stor och kan svälja betydande produktionsökningar utan nyanställningar. Arbetslöshetens och undersysselsättningens karaktär av kronisk företeelse i svensk kapitalism har blivit än mer markerad. Vad visar allt detta? Det visar på grundläggande motsättningar i hela produktionssystemet mellan människors behov och de privatkapitalistiska krafterna. Det visar på oförmågan hos ett helt ekonomiskt system att ge arbete och en socialt motiverad och värdig tillvaro för människorna - och kanske särskilt för den nya generation som mest destruktivt slås av sin situation, av ungdomsarbetslösheten och alla dess följdverkningar. Men det visar också att alla de arbetsmarknadspolitiska och socialpolitiska åtgärder som regeringen företagit och berömt sig av har saknat verklig relevans till situationen. De har varit otillräckliga både kvantitativt och kvalitativt. Det faktiska läget visar att en helt ny politik är nödvändig. Regeringens politik har endast lett till att den stora reservarmén på och utanför arbetsmarknaden blivit än större. Regeringens egna åtgärder har konserverat den. Detta har påverkat efterfrågan, konsumtion och löner på ett sätt som fördjupat krisen. kan, enligt vår mening, inte ta på sitt ansvar att av formella skäl förbli passiv inför den situation som kan förutses och . Den kan heller inte bara avstå från att nu förutse utvecklingen och underlåta att handla. Ett effektivt krisbekämpande program måste snabbt läggas upp och börja verkställas. Ett sådant program har två steg: ett och ett mer långsiktigt. Det omedelbara är nödvändigt för att äntligen dämma upp den 1 1978/79. sociala utslagningen och hindra en ytterligare ökning av arbetslösheten och undersysselsättningen. Det forsta steget i ett effektivt krisprogram bör sikta till att tillskapa 100 000 nya arbetstillfällen. Detta skulle vända den rådande trenden och skulle väsentligt förbättra en situation som annars försämras. 100 000 nya arbeten kan tillskapas dels genom att på kort sikt sysselsättning inom aktuella samhälleliga bristområden tas fram. Med ökade medelsramar är det fullt möjligt att på den offentliga sektorn ta fram betydligt fler arbeten än . En rad verksamheter har behov av personella insatser och skulle inte oväsentligt förbättras med hjälp av sådana insatser. Dels skapas sysselsättning genom att man förhindrar att nedskärningar i viktiga branscher och industrier verkställs. Det handlar här om att bevara kapacitet som i nästasteg kan nyttiggöras. Att kortsiktigt och panikartat skära ner sysselsättningen i en rad branscher skadar landets industriella slagkraft . Inte endast den borgerliga regeringen utan också den socialdemokratiska riksdagsgruppen har under det föregående riksdagsåret röstat för stora sysselsättningsminskningar i stål-, teko- och varvsindustrin. Verkställs dessa fördjupar det krisen ytterligare. Att bevara dessa arbeten är däremot en återförsäkring för framtiden. Detta förutsätter emellertid också att utarbetar vad som saknats i - ett långsiktigt program för den djupare, strukturella krisens bekämpande. Detta förutsätter helt annorlunda riktlinjer och ett nytt tänkande i förhållande till regeringens nuvarande politik. I det följande redogör vpk för grunderna i en sådan ny politik och ställer de konkreta yrkanden som därur med nödvändighet framgår. Arbetslöshet och kriser hör till kapitalismens natur. De ekonomiska kriserna kan inte avskaffas med mindre än att kapitalismen avskaffas. Kapitalismen utvecklas planlöst och bär på motsättningar som kommer ur att enskilda kapitals profitjakt styr en produktion vars olika delar är inbördes beroende. Enskilda kapitals vinstbegär styr beslut som borde fattas efter samhälleliga hänsyn. I en planerad socialistisk hushållning, där de enskilda kapitalintressena hävts, kan näringslivet utvecklas efter samhälleliga mål. Då skapas harmoni mellan produktionens karaktär och organisation. De inbördes beroende delarna av näringslivet behandlas som inbördes beroende och med målsättningen att tillfredsställa samhälleliga behov. I och med detta skapas förutsättningarna för ett näringsliv som kan garantera rätten till arbete. En omvandling till socialism kräver en bred folklig mobilisering. Den kräver utveckling av den kamp som på olika områden bedrivs till försvar för levnadsstandarden och rätten till arbete. Den ekonomiska krisen avslöjar kapitalismen och visar nödvändigheten av en högre form av samhällsorganisation. Fortsatt och förstärkt kapitalmakt vilket är regeringens mål - innebär nya kriser och nya angrepp mot de arbetandes levnadsförhållanden. Sysselsättningspolitiken måste utgå ifrån dessa realiteter. Den måste angripa kapitalmakten. Den måste syfta till ökad grad av planmässighet. Den måste aktivt bekämpa den arbetslöshet kapitalet skapar. Den måste öka den samhälleliga kontrollen över näringslivets utveckling för att underlätta övergången till planhushållning. Den måste försvara och öka de arbetandes andel av den produktion de åstadkommer. Denna övergripande inriktning av den ekonomiska politiken är nödvändig, om arbetslöshet och kriser skall bekämpas. och framtiden hör ihop. Nutiden är framtidens historia. skapas förutsättningar för framtidens utveckling. Vad som görs påverkar våra framtida möjligheter. Hur vi vill att framtiden skall se ut måste därför påverka vårt handlande . Därför måste den ekonomiska politiken redan nu inrikta sig på att attackera kapitalets snedvridning av landets näringsliv och dess misshushållning med våra tillgångar. Därför måste folkflertalet vinnas för en offensiv ekonomisk politik som ger flera jobb och som säkrar och utvecklar folkets levnadsnivå. Program för 100 000 nya arbeten Arbetslösheten är en oerhörd kostnad för samhället och en oerhörd påfrestning på de arbetslösa. Inga ansträngningar är för stora när det gäller att skapa arbeten. Varje människa har rätt att få göra sin insats. En första målsättning måste vara att åstadkomma minst 100 000 nya jobb. Därvid är det inte minst viktiga att säkra arbete åt ungdomen. Dessa 100 000 nya jobb kan åstadkommas genom ökade satsningar på sociala områden såsom barnomsorg, äldreomsorg och sjukvård, genom ett ökat bostadsbyggande, genom kraftiga insatser för en förbättrad kollektiv trafik, genom att sysselsättningen garanteras inom stål-, varvs- och textilbranscherna, genom kommunala ungdomsarbeten, genom arbeten för att återställa förstörd miljö samt genom verkliga satsningar på framtagande av alternativa energikällor, som t. ex. vindkraftverk. Målsättningen kan preciseras på följande sätt: Ett bostadsbyggnadsprogram med 25 000 fler lägenheter än regeringens planer. 20 000 ytterligare barnstugeplatser. Ökad personaltäthet från 1/5 till 1/4 vid barnstugor och fritidshem Ökad personaltäthet inom sjukvården Utbyggd äldreomsorg 5 000 Ökad kollektivtrafik (forare, service, produktion och anläggningsarbeten) 12 000 Alternativ energiproduktion och energibesparande åtgärder 5 000 Miljöåterställande arbeten 3 000 Alternativ produktion och sysselsättningsgaranti vid varven 8 000 Sysselsättningsgaranti inom gruv- och stålbranschen 4 000 Bevarad sysselsättning inom textilbranschen 2 000 Statliga lån och bidrag till landstingen och kommunerna för tidigareläggning av angelägna investeringar samt ungdomsarbeten i och landstingsregi 20 000 Nya idrotts- och fritidsanläggningar 1 000 Ett sådant program för 100 000 nya arbeten är det enda aktiva och effektiva medlet för att kunna minska arbetslösheten. Programmet bör också ses i ett mera långsiktigt perspektiv. Det skall delvis utgöra utgångspunkten för en ökad förädling av svenska råvaror inom landet. En sådan ökad förädling är nödvändig av flera skäl. Vidareförädling ger fler jobb än s. k. processproduktion (råvaror-halvfabrikat). Vidareförädling kan dämpa takten i råvaruutvinningen, vilket möjliggör förbättrad hushållning med landets naturtillgångar. Vidareförädling är dessutom mer energisnål. Massa- och pappersindustri samt järn-, stål- och metallverk tar sammanlagt i anspråk av det svenska produktionssystemets energianvändning men svarar bara för av sysselsättningen. Verkstadsindustrin svarar för av energianvändningen, men för av sysselsättningen. Dessa siffror framtagna av sysselsättninggutredningen i SOU 1978:22 - visar produktionsinriktningens betydelse för resursanvändningen och avslöjar argumentet att större energiförbrukning är liktydigt med fler arbeten. Den omläggning av produktionen till ökad förädling som vi anser vara en nödvändig målsättning kommer också att leda till ett minskat beroende av utrikeshandel. Detta beroende är nu så stort att det försvårar en kraftfull och självständig ekonomisk politik och utveckling. Läget för att skapa 100 000 nya samhällsnyttiga arbeten är synnerligen gynnsamt i nuvarande konjunktur. Alternativet tili de flesta av dessa arbeten är arbetslöshet. Detta gör det arbetsskapande programmet billigt. Även arbetslösheten kostar samhället stora pengar, och dessa måste räknas av från det arbetsskapande programmets bruttokostnad. innebär också förbättrad kollektiv trafik minskade kostnader för privatbilism; framtagande av alternativ energi innebär besparingar inom detta område m. m. Bruttokostnaden för ett arbetsskapande program av den typ vi redovisar är av storleksordningen . Men eftersom de annars arbetslösa skulle åsamka staten och kommunerna kostnader, eftersom de nya arbetena ger upphov till nya statsinkomster faller kostnaden för samhället ner . Men mycket av denna kostnad är investering, som i ett längre perspektiv kommer att medföra inkomster eller förbilliganden för samhället. De direkta subventionerna och gåvorna till kapitalägarna uppgick till . gav staten kapitalägarna en subventionerad långivning och kreditgarantier på sammanlagt . Ett belopp motsvarande av gåvorna, subventionerna och garantierna till kapitalägarna skulle bli en grundplåt till det arbetsskapande programmet. De närmare detaljerna i programmets genomförande måste uppdra åt regeringen, som är verkställande makt och som besitter de personal- och utredningsresurser som behövs för programmets verkställighet. Utöver det arbetsskapande programmet är följande åtgärder nödvändiga: - Stopp för kapitalflykt och industriutflyttning genom skärpt tillämpning av valutaregleringslagen. - Nationalisering av privata affärsbanker och försäkringsbolag så att kreditströmmarna inom landet kan komma under verklig samhällelig kontroll. - Arbetstidsförkortning-7 timmars arbetsdag från med full lönekompensation som steg mot 6-timmarsdag. På något måste redan nu en plan för utbyggnad av - främst statliga - industrier för ökad förädling inom landet utarbetas. Det stora beroendet av export av energi- och resursslukande råvaror och halvfabrikat måste brytas. Kapitalets profitintressen kan inte längre få avgöra industriella och ekonomiska utveckling. Kapitalmakten är ett hot mot landets framtid. Med hänvisning till ovanstående och till 3 kap. 15 § riksdagsordningen föreslås 1. att hos regeringen hemställa om åtgärder för att ett bostadsbyggnadsprogram om 85 000 lägenheter genomförs under /79, 2. att hos regeringen hemställa om åtgärder för att ytterligare 20 000 barnstuge- och fritidshemsplatser skall byggas under /79 och att erforderliga statsbidrag härför utgår, 3. att hos regeringen hemställa om åtgärder för att personaltätheten i daghemmen blir 1 personal på 4 barn, 4. att hos regeringen hemställa om åtgärder för 6 000 nya tjänster inom sjukvården, 5. att hos regeringen hemställa om åtgärder för 5 000 nya tjänster inom äldreomsorgen, 6. att hos regeringen hemställa om åtgärder för en förbättrad kollektivtrafik - såväl statlig som - av sådan omfattning att 12 000 ytterligare tjänster inrättas, 7. att hos regeringen hemställa om förslag till program för alternativ energiproduktion och energibesparande åtgärder som ger 5 000 årsarbeten ytterligare inom verksamheten, 8. att hos regeringen hemställa om förslag om sysselsättningsgaranti och alternativ produktion inom varven så att sysselsättningen där ej minskar, 9. att hos regeringen hemställa om förslag till sysselsättningsgaranti inom gruv- och stålbranschen, 10. att hos regeringen hemställa om åtgärder för att sysselsättningen inom textilbranschen ej skall minska, 11. att hos regeringen hemställa om förslag till bidrag för kommunerna och landstingen att anordna ungdomsarbeten, bl. a. genom tidigareläggning av angelägna investeringar intill 20 000 nya arbetstillfällen, 12. att hos regeringen hemställa om förslag till statligt stöd till nya idrottsanläggningar som kan ge 1 000 nya arbetstillfällen, 13. att hos regeringen hemställa om åtgärder för utarbetande av ett industripolitiskt program med sikte på ökad förädling inom landet, 14. att godkänna de i motionen i övrigt angivna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) GOTAB 58529 1978.