mot · G1021640 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1640 av m. fl. har den högsta levnadsstandarden per innevånare i världen, i varje fall om hänsyn tas till fördelningen mellan olika grupper och individer. Grunden till detta välstånd skapas av det arbete som läggs ned inom det svenska näringslivet, av arbetare, tjänstemän, forskare, tekniker och företagsledare. Huvuduppgiften för näringspolitiken måste vara att vidmakthålla och fortsätta att vidareutveckla det svenska näringslivets produktion och konkurrenskraft. På lång sikt är också förutsättningarna för detta goda. Industrins aktuella läge kännetecknas dock av en rad allvarliga problem. Industriproduktionen beräknas komma att minska för fjärde året i följd. Produktionen beräknas ligga lägre än 1974. Mot detta står ett beräknat behov av en trendmässig tillväxt av industriproduktionen, som enligt långtidsutredning skulle uppgå till . har sysselsättningen minskat kraftigt inom industrin. Enbart beräknas den minska med ca 70 000 personer. Industrins investeringar beräknas minska med . Det innebär att de skulle falla tillbaka till ungefär nivå. Orsaken till dessa problem ligger till en del i den mycket svaga internationella konjunkturutvecklingen och i särskilda strukturproblem i ett antal branscher. Men en stor del av förklaringen måste sökas i den utformning som den borgerliga regeringen gett den allmänna ekonomiska politiken. De aktuella problemen kan lätt leda till en pessimistisk syn på den svenska industrins utveckling på . Förutsatt att vi snabbt får en annorlunda inriktning av den ekonomiska politiken, finns det underlag för en betydligt mer optimistisk syn. Den viktigaste förutsättningen är den höga grad av kunskap, skicklighet och initiativkraft som finns på alla nivåer i de svenska företagen. viktig förutsättning är den konstruktiva attityd till näringslivets utveckling och strukturförändring som finns hos de anställda i de svenska företagen och hos de anställdas organisationer. Denna inställning grundas på insikten om att en fortsatt förändring av den svenska industrin är nödvändig för att fullfölja samhällsbyggande och välståndsutveckling. Denna positiva inställning skulle emellertid inte ha varit möjlig utan en långtgående politik syftande till att garantera de anställda en social trygghet i omställningsprocessen. Erfarenheterna från andra länder visar klart att de anställda inte på samma sätt är beredda att bejaka förändringar i näringslivet, om dessa förenas med arbetslöshet och otrygghet. Övertygelsen om att näringslivets utveckling är ett gemensamt och ömsesidigt intresse är också en grund för en alltmer omfattande samråds- och medinflytandeverksamhet på olika nivåer. Denna har gjort det möjligt att utnyttja den stora fond av erfarenhet och kunskap som de anställda på olika nivåer besitter. En annan viktig grund för industrins utveckling har varit den oavbrutna ökningen av industrins investeringar som skedde mellan 1968 och Inget annat land i västvärlden torde kunna uppvisa en motsvarande serie årliga ökningar. Denna gynnsamma utveckling kom inte till av en slump utan varén följd av kraftfulla insatser inom ramen för den socialdemokratiska regeringens ekonomiska politik. I förhållande till andra länder har en betydande andel av de industriella i nvesteringarna i vårt Iand satts in för att möta ökande krav på bättre arbetsmiljö och bättre yttre miljö. Kraven på en bättre yttre och inre miljö är snabbt växande i alla industriländer. Den stora satsning som skett inom den svenska industrin är till stor del en följd av olika politiska insatser som sattes in av den socialdemokratiska regeringen. Den innebär att den svenska industrin för framtiden har ett väsentligt försteg i förhållande till industrin i en rad andra konkurrentländer. Industrin är för sin utveckling också i hög grad beroende av samhällsinsatser på andra områden. Genom den socialdemokratiska regeringens målmedvetna utbyggnad av den offentliga sektorn har vi uppnått en hög nivå i fråga om samhällsservice på sådana områden som t. ex. utbildning, kommunikationer, transporter, energiförsörjning, bostadsförsörjning och utbyggnadstakt i barnomsorgen. Ytterligare insatser måste emellertid göras på många av dessa områden. Endast genom en väl utbyggd service på sådana områden är det möjligt att driva och vidareutveckla en avancerad industri på ett sätt som upplevs som positivt och som en gemensam angelägenhet för aila medborgare. Mot dessa förutsättningar står emellertid ett antal krav som reses på vår industri med allt större skärpa. En mycket stor del av den svenska industriproduktionen exporteras, och större delen av vår hemmamarknadsindustri arbetar i en hård internationell konkurrens. Den internationella ekonomiska utvecklingen har därför en avgörande betydelse för vår industri och dess utveckling. Det internationella konkurrensläget har skärpts . Det beror till en stor del på den mycket svaga internationella konjunkturutvecklingen som medför en betydande överkapacitet på en rad håll. Men det är inte minst följden av att nya länder, nya produkter och nya produktionsmetoder kommit att spela en allt större roll på världsmarknaden. Nya gruvor har öppnats i fjärran länder och ökat konkurrensen med den svenska järnmalmen. Arbetsintensiv produktion har alltmera spritts till länder med lågt löneläge och skärpt konkurrensen inom flera industrigrenar, t. ex. tekoindustrin. Nya produkter inom elektroniken ersätter i allt större utsträckning traditionella fmmekaniska produkter, vilket skapar stora omställningsproblem för företag inom dessa branscher. Nya produktionsmetoder inom t. ex. fönsterglastillverkningen skapar helt ändrade konkurrensförhållanden i förhållande till fabriker som arbetar med traditonell teknik. Detta är endast några få exempel på hur nya länder, nya produkter och nya produktionsmetoder ställer allt större krav på industrin i fråga om snabb och effektiv anpassning till marknadens möjigheter och krav. Genom en målmedveten satsning på utveckling, planering, framförhållning och effektivitet kan emellertid de problem som uppstår till följd av internationella förändringar också vändas till nya möjligheter och framgångar för den svenska industrin. Det är i första hand fortsatta insatser för industrins utveckling, utbyggnad och effektivisering som måste till för att vi skall kunna vidmakthålla det försteg vår industri haft och har. De krav som den internationella utvecklingen ställer utgör en av utgångspunkterna för näringspolitiken. En annan utgångspunkt för näringspolitiken är de samhälleliga kraven på industrins utveckling. Ett avgörande sådant krav på industrin är att den skall kunna erbjuda de sysselsatta trygga och välbetalda arbetsplatser med en god arbetsmiljö. Dessa måste finnas i olika delar av landet så att människorna i alla regioner kan få sitt behov av sysselsättning tillgodosett. I detta ligger också ett krav på att sysselsättningen skall kunna bevaras av konjunkturavmattning liksom att arbetsplatserna skall ha en sådan utformning att alla olika kategorier arbetssökande har en god möjlighet till sysselsättning. Även andra viktiga krav måste ställas på industrins utveckling. Den måste ske med ett rimligt beaktande av människornas behov av en god naturmiljö och vårt gemensamma intresse av en ansvarsfull förvaltning av råvarutillgångarna. Det är väsentligt att söka eliminera den motsättning som finns mellan dessa krav och behovet av en industriell utbyggnad genom att satsa på utvecklandet av en sådan industriell teknik som kan tillgodose både miljöoch produktionskraven. Industrins utveckling är inte endast en fråga för dem som själva är De resultat som uppnås inom industrin har en avgörande betydelse för utvecklingen på andra centrala samhällsområden. Industrins utveckling och exportförmåga avgör hur snabbt vi skall kunna återställa vår bytesbalans och våra möjligheter att solidariskt hjälpa de fattigare länderna. Produktionsutvecklingen inom industrin har även en avgörande betydelse för hur snabbt de totala resurserna växer och därigenom även för hur stort utrymme som kan utnyttjas för en utbyggnad och förbättring av samhällsservicen inom den gemensamma sektorn. En kraftig produktionsökning är nödvändig för att vårt land skall kunna vända den ständigt stigande internationella skuldsättningen och kunna betala av dessa lån. Effektivitets- och produktivitetsutvecklingen inom industrin har också stor betydelse för hur snabbt det skall gå att förbättra den privata standarden, inte minst för alla låginkomsttagare som drabbas hårt av olika åtstramningar, samt för att längre fram kunna förverkliga målet om en kortare arbetstid för alla. Alla dessa krav leder gemensamt fram till slutsatsen att en snabb produktions- och effektivitetsutveckling inom industrin är nödvändig. För att de omställningar som blir nödvändiga skall kunna accepteras är det nödvändigt att de sker i socialt acceptabla former. Detta innebär stora krav på såväl företagens som samhällets insatser. Industrins utveckling är en fråga av gemensamt intresse. Därför kan det aldrig accepteras att utvecklingen sker i sådana former att den skärper de rådande ojämlikheterna i samhället, t. ex i fråga om inkomst- och förmögenhetsfördelningen. Industrins utveckling får inte ske i sådana former att ett litet fåtal kan tillgodogöra sig de huvudsakliga frukterna av de ansträngningar som görs av de anställda och samhället. Vart går den spontana utvecklingen? har framlagt en prognos för industrins utveckling . Bedömningen kan sammanfattas på följande sätt. För det första beräknas produktionsökningen uppgå till i genomsnitt 3 96 . Det är en inte obetydlig nedjustering i förhållande till den prognos som gjordes . Enligt det nu föreliggande materialet skulle industriproduktionen ligga 17 96 lägre än enligt föregående års prognos. Detta är väsentligt lägre än den långsiktiga trendmässiga utvecklingen av industriproduktionen som låg på 4,8 96 . Det är dock något mer än utvecklingen första hälft. Sysselsättningen beräknas minska med ca 85 000 personer . Mätt i timmar skulle minskningen utgöra ca 12 96. Här bör noteras att enligt föreliggande beräkningar kalkylerat minskningen i antalet arbetade timmar inom industrin till sammanlagt ca 9 96. Investeringarna beräknas av industriverket uppgå till i genomsnitt ca 14 milj. kr. Det innebären minskning med i volym från . De olika industribranscherna uppvisar stora olikheter i tillväxttakt i industriverkets prognos. Man kan dels urskilja en grupp av industribranscher där produktionen trendmässigt kommer att växa mycket långsamt, stagnera eller minska. Till den gruppen hör bl. a. gruvindustrin, den skyddade livsmedelsindustrin, teko-, läder- och skoindustrin, den grafiska industrin och varvsindustrin. En annan grupp industribranscher visar däremot en klart högre långsiktig tillväxttakt än vad som gäller för industrin i genomsnitt. Till denna grupp hör bl. a. trävaruindustrin, den kemiska industrin, gummi- och plastvaruindustrin, elektroindustrin och industrin för instrument, optik och ur m. m. Enligt våruppfattning framstår den utveckling som industriverket skisserar i sin höstrapport som oacceptabel. En så svag utveckling inom industrin som dessa bedömningar pekar på är inte förenlig med de behov och resurskrav som reses från andra områden. Slutsatsen måste därför bli att man från samhällets sida måste sätta in ytterligare och mycket kraftfulla åtgärder i syfte att stimulera industrins framtida utveckling. införde den socialdemokratiska regeringen en rad nya instrument, och befintliga medel effektiviserades i syfte att möjliggöra en utbyggd näringspolitik. Information och samråd är viktiga medel i syfte att skapa det nödvändiga bedömningsunderlaget för den näringspolitiska planeringen och olika åtgärdsinsatser. Tillkomsten av det s. k. DIS-systemet innebär att myndigheterna får kännedom om den planerade utvecklingen på i företagen. Inrättandet av statens industriverk med dess utredningsresurser har gjort det möjligt med en löpande uppföljning av utvecklingen inom alla delar av industrin och särskilda, fördjupade studier inom sådana områden där detta är påkallat. Den utbyggnad av företags- och industristatistiken som skett inom SCB utgör den grundläggande basen för en stor del av planeringsarbetet inom industrisektorn. Inrättandet av de s. k. branschråden har inneburit att branscherna inom sina resp. områden har fått tillgång till ett väsentligt organ för utbyte av information och samråd mellan företrädare för företagen och för regeringen. Den styrelserepresentation för samhället som funnits under i banker och större finansiella företag har visat sig vara av stort värde. beslutade att verksamheten med statliga styrelserepresentanter skulle vidgas, bl. a. på det sättet att staten skulle få möjlighet att sätta in styrelserepresentanter i ett antal större produktionsföretag. Den borgerliga regeringen har sedan sitt tillträde inte utnyttjat den 1* 1977/78. Det är enligt vår mening angeläget att regeringen utnyttjar denna möjlighet till insyn i företagen. Kravet härpå gör sig särskilt starkt gällande i en period av omfattande strukturomvandling, vilken ofta kan medföra vittgående konsekvenser för samhälle och enskilda. Mot denna bakgrund är det angeläget att regeringen uppmanas att utnyttja möjligheterna att tillsätta statliga styrelserepresentanter. Lagstiftning spelar stor roll när det gäller att reglera vissa minimikrav på industrin. Detta gäller t. ex. den yttre miljön och arbetsmiljön. Genom 136 a $ i byggnadslagen har dessutom viktiga samhällsintressen beträffande utnyttjandet av landets mark- och vattenresurser samt resurser i fråga om skogsråvara och energi kunnat regleras. Generella åtgärder för att påverka industrin kan i vissa fall ha stor betydelse även om man bör vara medveten om deras begränsningar. Som exempel kan nämnas skatteavdragen för investeringar i maskiner, som tillämpats av vikande efterfrågan. Införandet av de s. k. arbetsmiljö- och särskilda investeringsfonderna, där företagen tvingades till avsättningar då de flesta foretag redovisade mycket höga vinster, har haft stor betydelse för att förmå företagen att använda dessa höga vinster till investeringar i stället för att öka utdelningarna. Utnyttjandet av dessa fonder har inte enbart inneburit en stark stimulans till investeringsverksamheten utan har också utgjort ett mycket betydelsefullt bidrag till det ökade arbetstagarinflytandet i företagen. De anställda har varit garanterade väsentligt större inflytande över dessa investeringar än vad som varit normalt inom näringslivet beträffande företagens utbyggnad. Selektiva stimulansåtgärder kan vara av stor betydelse när samhället vill stimulera företagen till särskilda insatser på olika områden. Tillkomsten av Investeringsbanken har gjort det möjligt för samhället att medverka vid tillkomsten av stora och förhållandevis riskfyllda industriprojekt, som normalt inte skulle ha kunnat finansieras inom ramen för den vanliga bankverksamheten. Styrelsen för teknisk utveckling har möjlighet att stödja företagens tekniska utvecklingsarbete av mer grundläggande karaktär. Inom vissa branscher finns det möjlighet att erhålla s. k. strukturgarantilån, vilket möjliggör strukturoperationer i syfte att tillvarata företagens möjligheter att rädda hotad sysselsättning genom att satsa på livskraftiga företag och produktionsenheter. Speciella branschstödsprogram har dessutom satts in för vissa utsatta branscher. Som framhålls i det följande är det väsentligt att selektiva insatser i ökad omfattning kan komma till användning även för att stödja industri med goda framtidsförutsättningar, t. ex. finansiellt genom bl. a. inrättandet av en strukturfond. Statligt ägarengagemang spelar också en betydande roll i näringspolitiken. har investeringsverksamheten i de statliga företagen legat på en mycket hög nivå och verksamt bidragit till att hålla uppe våra totala industriinvesteringar. Vi återkommer till denna fråga i det följande. En näringspolitisk planering måste bygga på aktivt och ömsesidigt samspel mellan företagsintressena och samhällsintresset. De s. k. branschråden är ett exempel på en sådan form av gemensam planering. Den socialdemokratiska regeringen tog initiativ till bildandet av branschråd för skogsindustrin, järn- och stålindustrin, byggnadsindustrin och till en motsvarighet för varvsindustrin genom det s. k. varvsrådet. Det är med beklagande som vi bevittnat ett mycket svagt intresse från den borgerliga regeringen för denna typ av ömsesidigt samråd. Vi har t. ex. erfarit att skogsbranschrådet inte sammanträtt . En aktiv näringspolitisk planering måste sålunda grundas på ett aktivt ömsesidigt samspel mellan å ena sidan samhället och å den andra sidan företagens intressen. Här går enligt vår mening en avgörande skiljelinje mellan den socialdemokratiska och den borgerliga näringspolitiken. Den borgerliga näringspolitiken är enligt vår mening alltför passiv. En snabb strukturomvandling av vår industri kan innebära betydande tillskott till vår samhällsekonomi i form av utveckling och produktion. Strukturomvandlingen innebär att arbetskraft och kapital successivt flyttas över till sådana branscher och företag där effektivitet och produktionsförmåga är högre och förutsättningarna för framtida utveckling är bättre. Man måste emellertid vara medveten om att de samhällsekonomiska vinsterna av strukturomvandlingen inte uppkommer i och med att arbetskraft och kapital frigörs från de krympande näringarna. Den samhällsekonomiska vinsten uppkommer först när arbetskraft och kapital fått en effektivare sysselsättning än tidigare på nya områden. Detta förhållande har en fundamental betydelse för utformningen av näringspolitiken. Tyngdpunkten i samhällets näringspolitik måste nu i stor utsträckning förskjutas till att stimulera utvecklingen på de områden där den svenska industrin kan uppvisa en överlägsen effektivitet och produktionsförmåga. Endast härigenom kan man i det långa loppet undvika kapitalförstöring och arbetslöshet. Denna viktiga uppgift kan inte i den nu aktuella situationen överlåtas på de fria marknadskrafterna. Satsningarna på framtidsområden måste ofta vara mycket långsiktiga. De kan därför ofta av företagen upplevas som alltför riskfyllda, inte minst i förhållande till de mera kortsiktiga vinster som finns att göra i en starkt utvecklad inflationsekonomi. En ytterligare faktor av stor betydelse i sammanhanget är självfallet den grundläggande osäkerhet som f. n. råder om vår framtida energipolitik och energiförsörjning. Sådana omständigheter som nämnts medverkar till att skapa osäkerhet i näringslivet i vad gäller den framtida investeringsplaneringen. Om denna osäkerhet emellertid får till konsekvens en kraftigt sjunkande investeringsaktivitet och minskad satsning - och det har uppenbarligen nu blivit följden - innebär detta ett mycket allvarligt hot mot vår framtida industriella utveckling. Därför är det nödvändigt att samhället nu vidtar kraftfulla åtgärder för att utveckla en offensiv näringspolitik. I det följande kommer vi sålunda att koncentrera oss på den näringspolitik som är nödvändig för att utveckla de expansiva delarna av vårt näringsliv. Självfallet innebär detta inte att vi underskattar behovet av insatser på andra områden. Att det behövs kraftfulla insatser av näringspolitiskt slag när det gäller gruvindustrin, järn- och stålindustrin, tekoindustrin och skogsindustrin har upprepade gånger framhållits från vårt partis sida. Då det gäller gruvindustrin behövs omfattande insatser såväl för att värna sysselsättningen som för att satsa på nya utvecklingsområden. Denna fråga behandlas närmare i en särskild motion. På varvsområdet inledde socialdemokratin en aktiv omställningspolitik med ett betydande samhälleligt ägarinflytande. Regeringen har aviserat ytterligare förslag . Redan nu vill vi emellertid understryka behovet av mera kraftfulla insatser för utvecklandet av alternativ produktion vid varven. Denna fråga behandlas i det följande. Behovet av en omstrukturering av stålindustrin är framträdande. Som vi framhöll i vår motion 1977/78:192 innebär regeringens förslag på specialstålområdet helt otillräckliga insatser för att snabbt åstadkomma en effektiv strukturomvandling av specialstålindustrin. Det har också verifierats av uttalanden från företag i branschen och av erfarenheterna . När det gäller handelsstålindustrin har regeringen aviserat sin avsikt att lägga ett förslag om bildandet av AB Svenskt handelsstål. Vi återkommer efter det att detta förslag framlagts. Massa och pappersföretagen har f. n. betydande problem. Problemen kan i stor utsträckning föras tillbaka på konjunkturutvecklingen, men branschen har också stora problem på grund av råvarusituationen. Läget i vad gäller skogsindustrins råvaruförsörjning gör det nödvändigt att snabbt finna former för en planerad råvaruförsörjning till skogsindustrin. Det måste innebära att industrins utbyggnad kan förenas med principerna om ett uthålligt skogsbruk och att detta sker utan att effekterna på råvarupriserna blir sådana att industrins internationella konkurrenskraft hotas. Den nuvarande och internationellt sett mycket höga nivån på råvarukostnaderna för skogsindustrin utgör en mycket väsentlig förklaring till industrins nuvarade lönsamhetsproblem. Mot den bakgrunden är det utomordentligt angeläget att statsmakterna fastställer ett handlingsprogram för skogsnäringen grundat på principen om planerad råvaruförsörjning och en ytterligare vidareförädling inom skogsindustrin. När det gäller frågan att förbättra råvaruförsörjningen framläggs här vissa förslag angående skogsvårdsåtgärder i ett följande avsnitt. För att i ett krisläge klara den svenska folkförsörjningen av beklädnadsprodukter och att garantera de anställda i branschen omställningar i socialt acceptabla former är en samlad plan för den svenska tekoindustrins utveckling nödvändig. Detta har vi framhållit i vår partimotion 1977/78:42 angående försörjningsberedskapen inom tekoområdet, och vi avser att i en motion angående bildandet av ett statligt textilföretag ånyo ta upp dessa Med anledning av den allvarliga situationen för skoindustrin har socialdemokraterna i försvarsutskottet i en särskild motion tagit upp försörjningsberedskapsfrågorna på detta område. Huvuduppgiften för näringspolitiken måste nu vara att utarbeta ett långtgående program som driver fram en framtidsinriktning av den svenska industrin. Detta bör ske genom att kraftfulla insatser sätts in för att stimulera forsknings- och utvecklingsarbetet inom företagen och genom att stora finansiella resurser avdelas för investeringar i näringslivet genom i första hand inrättandet av en strukturfond och ökning av Investeringsbankens utlåningsförmåga. Även de statliga företagens investerings- och utvecklingsaktivitet bör väsentligen förstärkas. Planeringen och prioriteringar inom näringspolitiken måste allt kraftfullare inriktas på att stödja de framtidsinriktade delama av näringslivet. Enligt socialdemokratins mening bör framtidsinriktad näringspolitik byggas upp efter följande punkter. De mera expansiva och framtidsbetonade delama av den svenska industrin arbetar i mycket stor utsträckning inom sådana områden som producerar investeringsvaror eller insatsvaror för industrin eller bostadsbyggandet. Staten har här ett stort ansvar att i största möjliga mån utjämna variationer i investeringsverksamheten genom ekonomisk-politiska insatser. Bostadsbyggandet är ett gott exempel på detta. Den starka expansionen på byggområdet innebar också en väsentlig stimulans för stora delar av svensk industri. Den kraftiga minskningen av byggandet har haft rakt motsatt effekt. Ett snabbt återställande av den tidigare nivån och en jämn fortsatt utveckling torde utgöra de viktigaste förutsättningarna för utvecklingen inom betydande delar av den svenska industrin. Detta gäller t. ex. byggnadssnickerier, trävaror, kylskåp, diskbänkar, sanitetsgods, armeringsjärn etc.