mot · G1021643 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:73 om statliga textil- och konfektionsföretag m. m. Den svenska tekoindustrin har genomgått en genomgripande omvandlingsprocess. Antalet sysselsatta har minskats från ca 90 000 personer 1965 till ca 46 000 personer 1976. Det innebär en minskning av antalet arbetstillfällen med i genomsnitt 4 000 . Krympningen av tekoindustrin har ingått som ett led i den allmänna omvandling av den svenska industristrukturen som skett . har emellertid situationen dramatiskt försämrats. Närmare en tredjedel dem som är verksamma inom branschen har antingen mist sitt arbete eller stått under hot om att mista detta. Beklädnadsarbetarnas förbunds arbetslöshetskassa har den i särklass högsta andelen arbetslösa av alla industriförbundskassor. Den uppgick till 5,1 96 mot 1,7 96 för A-kassorna i genomsnitt. varslades 5 674 anställda inom teko- och läderindustrin om uppsägning eller i några få fall permittering. Det är 785 fler än . Grunden till den krisartade situationen inom tekoindustrin kan sammanfattas på följande sätt. Svag ökning, minskning, av efterfrågan på hemmamarknaden. Mycket kraftigt ökad import. Sammantaget innebär detta ett kraftigt minskat utrymme för den inhemska produktionen. Den starka importökningen leder också till en dramatisk ökning av importens andel av tillförseln av kläder till den svenska marknaden. Detta belyses klart av utvecklingen under de tre första kvartalen 1977. Den totala tillförseln till den svenska marknaden av kläder minskade då med 2 96. minskade exporten med 3 96, medan däremot importen, som är betydligt större, ökade med 14 96. Detta resulterar i en minskad produktion för de svenska företagen med 20 96. Innebörden av detta är också att importens andel av den totala tillförseln till den svenska marknaden under de tre första kvartalen uppgick till 71 96, vilket är en ökning från året innan . Ökningen av importen har varit särskilt kraftig från vissa länder i . Medan den totala importen under de tre första kvartalen under 1977 värdemässigt ökade med 27 96 i förhållande till , noteras för ett antal sydostasiatiska länder följande ökningar: I vår motion 1977/78:47 framhöll vi att det försprång som tidigare haft gentemot viktigare konkurrenter bland i första hand lågprisländerna såväl produktionstekniskt som design-, kvalitets- och marknadsföringsmässigt successivt håller på att inhämtas av dessa länder. Skillnaderna i lönekostnaderna blir därmed alltmera utslagsgivande. Uppskattningsvis är timlönen för en textilarbetare i ca . och i ännu mindre. Härtill kommer väsentligt sämre sociala förmåner. Ett viktigt skäl till den ökande importen är också den alltmer systematiska upphandling som svenska företag organiserar. Mot denna bakgrund är det sannolikt att räkna med fortsatt snabb ökning av importen om inte några särskilda åtgärder sätts in - vilket dock bestämt krävts i vår tidigare nämnda motion. Innebörden av en fortsatt snabb importökning skulle bli en mycket kraftig minskning av produktionen i vårt land. Med hänsyn till den snabba produktivitets- och rationaliseringsutvecklingen inom branschen blir de negativa effekterna på sysselsättningen ännu större än för produktionen. I vår partimotion konstaterade vi bl. Om inga särskilda åtgärder vidtas kommer importens andel av tillförseln att snabbt vara uppe i 85 96. För en rad produkter kommer importandelen att ligga väsentligt över 90 96. Sysselsättningen kommer snabbt att minska, och de sociala omställningsproblemen i samband med personalminskningarna kommer att bli utomordentligt stora för den berörda arbetskraften. Den kraftiga minskningen av tekosysselsättningen kommer att medföra betydande regionalpolitiska och kommunala problem på grund av industrins dominerande ställning på många orter. Mot denna bakgrund krävde vi i partimotionen en samlad och planmässig politik för samhällets insatser när det gäller tekoområdet. Planeringen måste grundas på konkreta ställningstaganden till behovet av produktion resp. produktionskapacitet för olika typer av tekoprodukter för att tillgodose de försörjningspolitiska beredskapsbehoven samt på kravet att nödvändiga strukturförändringar skall kunna genomföras i socialt acceptabla former och med hänsyn till den regionala balansen. Vi framhåller också att olika konkreta åtgärder på skilda områden måste utformas och samordnas på ett sådant sätt att uppfyllandet av dessa mål kan garanteras. Vår partimotion framlades med anledning av regeringens proposition + 43 96 + 147 96 + 33 96 + 22 96 + 132 96 + 130 96 1977/78:42 om åtgärder för försörjningsberedskapen på tekoområdet. Därefter har regeringen i samband med förslaget om tilläggsbudget lagt förslag om ändrade regler för de exportstimulerande insatserna på tekoområdet samt om förlängning av det särskilda bidraget för äldre arbetskraft samt ändrade regler för detta. Därutöver har regeringen i propositionen 1977/78:73 om statliga textil- och konfektionsföretag m. m. lagt ett förslag om att Statsföretag lår ett medelstillskott på 190 milj. kr. i syfte att genomföra en samordning av de statliga företagen Eiser, , Trivab konfektionsaktiebolag, , och ett nytt bolag som övertar verksamheten vid de konkursdrabbade bolagen . Med anledning av den socialdemokratiska partimotionen beslöt att skjuta på behandlingen av de delar av regeringens proposition om åtgärder för försörjningsberedskapen som hade en mer uttalad industripolitisk och handelspolitisk karaktär. 1 och med att regeringens proposition om det statliga textil- och konfektionsföretaget föreligger finns nu samtliga aviserade förslag från regeringen tillgängliga. Detta innebär emellertid inte att det underlag som skulle behövas för en samlad plan på tekoområdet skulle föreligga. Några sådana ansatser visas över huvud taget inte i den nämnda propositionen eller i budgetpropositionen. Vårt krav på en planering utifrån försörjningspolitiska, arbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiska utgångspunkter kvarstår därför oförändrat. Enligt vår mening bör denna planering utgå från att produktionen i nuvarande läge i allt väsentligt måste bibehållas. Riskerna för ytterligare problem i fråga om försörjningsberedskap, trygghet i omställningarna och den regionala balansen kommer i annat fall att bli alltför stora. I detta allvarliga krisläge för tekoindustrin framstår bristen på en samlad överblick och planering som särskilt allvarlig. Just den krisartade situationen borde understryka behovet av samlande åtgärder. Behovet av en samlad överblick kan illustreras av en exemplifiering av ett antal av de stödåtgärder eller styråtgärder som omnämns i regeringens propositioner 1976/77:105 om åtgärder för textil- och konfektionsindustriema samt 1977/78:42 om åtgärder för försörjningsberedskapen på tekoområdet. Beslut om ianspråktagande av investeringsfonder för konjunkturutjämning. Beslut om ianspråktagande av arbetsmiljöfonder. Beslut om ianspråktagande av särskilda investeringsfonder. Beslut om tidigareläggning av statliga industribeställningar. Beslut om tidigareläggning av kommunala industribeställningar med Rådrumsbeställningar för nedläggningshotade företag. Sysselsättningsbidrag för äldre arbetskraft. Särskilda strukturgarantier till tekoföretag. Beslut om räntebefrielse för särskilda strukturgarantier. Beslut om avskrivning av lån till särskilda strukturgarantier. Beslut om stöd via styrelsen för teknisk utveckling. Beslut om avskrivningslån för effektivitetshöjande produktionsutrustning. Beslut om stöd för utveckling av produktionsmetoder och system. Beslut om bidrag till konsultinsatser vid införande av ny produktionsteknik i tekoföretag. Beslut om exportfrämjande åtgärder för tekoföretag. Beslut om stöd för utbildningsinsatser. Beslut om omställningsåtgärder inkl. konsultundersökningar. Beslut om lån till teko-, sko- och garveriindustrin inom ramen för försörjningsberedskapen. Beslut om lagring för beredskapsändamål av tekoprodukter. Beslut om försörjningsberedskapslån till vissa tekoföretag. Förhandlingar om bilaterala begränsningar av handeln. Härtill kommer naturligtvis en lång rad former av beslut om stöd till tekoföretag inom ramen för mera allmänna stödformer inom bl. a. regionalpolitiken och arbetsmarknadspolitiken, t. ex. stöd för varselhotad personal, den s. k. I vår tidigare motion 1977/78:47 framhöll vi att vid genomförandet av den planering som krävs behövs en samordning mellan de engagerade myndigheterna och företrädare för de anställda och arbetsgivare inom branschen. Vi framhöll också att detta enklast kunde ske inom ramen för den s. k. tekodelegation som alltså har att samordna utförandet av politiken. De myndigheter som närmast berörs är AMS, ÖEF, industriverket och kommerskollegium. Regeringen har naturligtvis det övergripande politiska ansvaret. Den situation som uppstått understryker enligt vår mening ytterligare behovet av en sådan delegation i syfte att åstadkomma en samordnad planering av utvecklingen inom branschen. I första hand bör det alltså bli fråga om en samordning av insatserna på de industripolitiska, handelspolitiska och försörjningsberedskapspolitiska områdena. Delegationen bör också medverka vid utarbetandet av riktlinjer för det nya föreslagna statliga tekoföretaget, AB Eiser. Företaget kommer att svara för ca en femtedel av den totala sysselsättningen inom konfektions- och trikåindustrin. Enligt vår uppfattning är det självfallet att ett sådant företag bör utnyttjas som ett av de viktigaste instrumenten inom den samhälleliga tekopolitiken. Förslag till konkreta målsättningar för företagens agerande bör därför utarbetas och bli föremål för ställningstagande. Företaget bör däremot inte vara underställt delegationen i affärsmässigt hänseende utan bör i enlighet med regeringens förslag kunna vara ett dotterbolag till . Av det anförda framgår att vi inte har något att erinra mot att ett statligt textil- och konfektionsföretag i enlighet med regeringens förslag upprättas. Inte heller har vi någon invändning emot förslaget om att 190 milj. kr. nu anvisas företaget som medelstillskott. Vad vi däremot finnér anmärkningsvärt äratt man från statsmakternas sida inte med ett enda ord berör frågan om företagets framtida målsättning. Som vi framhållit bör förslag till sådan utarbetas. Mot den bakgrunden är vi inte heller beredda att godta de riktlinjer som anges för företagets sysselsättning . De innebär att betydande avskedanden då kommer att ske. Enligt vår mening finns det ingen möjlighet att ta ställning till företagets sysselsättning fr. o. m. 1979 förrän en samlad plan för tekoindustrins utveckling samt det nybildade företagets roll inom denna planering lagts fram och godkänts av . 1 samband därmed blir det naturligt att på nytt pröva frågan om företagets finansiering. Enligt vår mening bör ett uttalande av denna innebörd göras för regeringen. Vi vill i detta sammanhang också erinra om vad som framförts i vår motion 1977/78:48 om den offentliga upphandlingen av tekoprodukter. En huvuduppgift för planeringen på tekoområdet blir att med utgångspunkt i de industripolitiska medel som finns och den nybildade statliga tekokoncernen åstadkomma ett väl fungerande samspel mellan de statliga företagen och de privata tekoföretagen. Endast inom ramen för en sådan fastlagd planering kan man enligt vår mening på ett rimligt sätt beakta de problem som uppstår inom den privata sektorn. Vi delar inte den uppfattning som fors fram i propositionen, att det största problemet för de privata företagen skulle vara konkurrensen från det nybildade statliga företaget. Inom ramen för den planering vi föreslagit bör det vara möjligt att låta de statliga och de privata företagen arbeta på likartade villkor med hänsyn till beredskapspolitiskt motiverade insatser. Konkurrensen på tekomarknaden kommer ju i utpräglat hög grad från importen. Den hårda priskonkurrensen från importen kommer också att innebära fortsatta ekonomiska problem för många företag. Statlig medverkan kan komma att behöva aktualiseras. I syfte att klara en smidig handläggning av sådana fall torde det vara av stort värde om ett särskilt saneringsbolag kunde inrättas. Ett sådant bolag skulle ha möjlighet att inom ramen för direktiv från tekodelegationen göra nödvändiga strukturoperationer i syfte att tillgodose de målsättningar som gäller för planeringen. Med hänsyn till den särskilda karaktär ett saneringsbolag skulle få talar övervägande skäl för att det inte tillförs Statsföretagsgruppen utan lyder direkt under departementet. bör därför hos regeringen anhålla om inrättandet av ett sådant företag. Det är väsentligt att utvecklingen - i avvaktan på att en samlad plan utarbetas - inte leder till att en stor del av beklädnadsindustrin försvinner genom nedläggningar eller omfattande driftinskränkningar. Företag som planerar driftinskränkningar som kommer att beröra fler än 25 arbetstagare bör därför åläggas en skyldighet att anmäla detta till den förslagna tekodelegationen. Härigenom skapas en praktisk möjlighet för delegationen att ta de initiativ som kan behövas. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi 1. att begär att regeringen förelägger ett förslag om en samlad plan för tekoindustrin, som syftar till att i allt väsentligt bibehålla nuvarande produktionsvolym och som grundas på försörjningspolitiska samt arbetsmarknads-och regionalpolitiska bedömningar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att inga väsentliga personalnedskärningar inom den nya statliga tekokoncernen får ske, innan statsmakterna fastställt en plan för den svenska tekoindustrins utveckling, 3. att hos regeringen anhåller om inrättandet av ett särskilt saneringsbolag för tekoindustrin, 4. att hos regeringen anhåller om en särskild anmälningsskyldighet för sysselsättningsminskningen i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () () () () HANS () () () () () () () () () ()