ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G1021887 · 1978-04-12 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:170 om fristående länsdomstolar I propositionen 1977/78:170 om fristående länsdomstolar har regeringen beträffande de föreslagna domstolarnas organisation m. m. instämt i länsdomstolskommitténs uttalande, att utgångspunkten bör vara att de nya länsrätterna skall förläggas till resp. residensstäder men att beslut om förläggningsort och avdelningsindelning ankommer på regeringen. Även om det kan förefalla naturligt att den nya länsrätten får sitt kansli förlagt till residensstaden, eftersom de förvaltningsrätter den skall ersätta redan verkar inom förvaltningsområde, finns det som några länsstyrelser i sina remissvar framhållit regionalpolitiska skäl, som talar för att lokalisera den nya domstolen till annan ort än residensstaden. Sålunda har i av regionalpolitiska skäl ifrågasatt en förläggning till och föreslår att denna fråga blir föremål för särskild utredning, i vilken även företrädare för personalorganisationerna bör beredas tillfälle delta. Vi menar att en del länsstyrelsers uttalade synpunkter i denna fråga förtjänar en seriös prövning inför regeringens slutliga beslut om förläggningsort för såväl länsrätten i som övriga länsrätter. Över huvud taget bör varje lokalisering av nya statliga institutioner vare sig de avser riket i stort eller viss region prövas även ur regionalpolitiska synpunkter. I har med som centralort ett näringsliv med en tjänstesektor som har en väsentligt mindre andel av sysselsättningen än som gäller såväl för som för hela riket. Av regionalpolitiska skäl är det därför angeläget att pröva möjligheten att tillföra tillskott av tjänsteverksamhet. Liknande förhållanden kan påvisas även i andra län. Vi anser att regeringen bör föranstalta om utredning av det slag som i föreslagit, innan regeringen slutligt beslutarom länsrätternas förläggning. att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om en särskild utredning angående förläggning av den nya länsrätten i till samt att motsvarande prövning sker även för andra län, där remissinstanser framhållit att regionalpolitiska skäl bör beaktas vid beslut om den nya länsrättens förläggning. () () HANS NYHAGE (m)
mot · G1021889 · 1978-04-14 00:00:00 — Motion 1977/78:1889 av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:139 om försvarsmaktens hälso- och sjukvård i fred Sjukvården inom försvaret har på många sätt skilt sig från sjuk- och hälsovården inom samhället i övrigt. Ordningen har varit att civilanställda, både manlig och kvinnlig personal, fast anställd militär personal, dvs. befäl av olika grader, och värnpliktiga har hänvisats till samme läkare, nämligen den av försvaret anställde förbandsläkaren. Denne har oftast haft alla uppgifterna som förbands-, tjänste- och anvisningsläkare. Det har varit en otillfredsställande ordning som inte minst fast anställd personal, både civil och militär, haft många anmärkningar emot. Det är därför tillfredsställande att sjuk- och hälsovården för dessa personalkategorier nu föreslås få en lösning som överensstämmer med övriga statsanställdas. Ju mindre särbestämmelser för försvaret och ju mer integrering av det i samhället i övrigt, desto bättre. Sjukvården för de värnpliktiga kommer dock enligt förslaget att fortfarande skötas av försvarsmakten med försvarets sjukvårdsstyrelse som huvudman. Detta innebär att ett dåligt system med rötter i ett helt annat samhälle än det vi lever i kommer att bestå ytterligare . De värnpliktigas organisationer har begärt att landstingen skall överta huvudmannaskapet för de värnpliktigas sjukvård, en uppfattning som delas av regionala hälsoråd. Flera remissinstanser har dessutom föreslagit en större samverkan med landstingen. kommunisterna har samma uppfattning. Det bör inte vara så att den som inkallas till militärtjänst kommer in i ett annat system med andra regler när det gäller sjuk- och hälsovård. I det sammanhanget bör ytterligare uppmärksamhet ägnas åt reglerna för sjukskrivning. De försök med egensjukskrivning som genomförts vid vissa förband har varit positiva, och vill försvarsministern införa liknande system överallt. Det är ett steg i rätt riktning, men varför skall vi ha särbestämmelser för militär sjukskrivning? De värnpliktiga bör få rätt att sjukskriva sig enligt samma grunder som gäller i samhället i övrigt. Den utredare som föreslås tillsättas bör få direktiv att framlägga förslag som syftar till att huvudmannaskapet för de värnpliktigas sjuk- och hälsovård överförs till landstingen och att civila regler för sjukskrivning skall gälla för värnpliktiga. Med hänvisning til! det ovan framförda och med godkännande av propositionen 1977/78:139 i övrigt föreslås att uttalar sig för att sjuk- och hälsovården för värnpliktiga utformas enligt motionens riktlinjer. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G1021890 · 1978-04-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:146 om i De drar allt större kostnader för värdländerna. Förslaget att skall arrangera vinterspel 1984 kommer alt medföra stora direkta kostnader och ännu större indirekta kostnader för skattebetalarna. Detta trots att tävlingarna föreslås bli förlagda till fyra orter. Värdet med i nuvarande form har ifrågasatts på många håll även inom idrottsrörelsen. De ingår i elitidrotten och skall därmed vara en del i den stimulerande verkan den kan ha på breddidrott och övrig fysisk fostran. Med den inriktning som elitidrotten i många grenar f. n. har med stora kommersiella intressen kan man ifrågasätta elitidrottens värde som stimulans och föredöme för ungdom och idrottsutövare. En förutsättning för breddidrott och dess möjligheter är att anslagen från staten ökar till idrottsverksamheten även i fråga om anläggningar. Anslagen är helt otillräckliga. Skall det finnas någon mening med att anordna gigantiska vinterspel i elitidrott, måste det förbindas med kraftiga satsningar på idrottsverksamheten och då främst för att öka möjligheterna till breddidrott med särskild tyngdpunkt på kvinno- och handikappidrott. Ett skall inte få gå ut över breddidrotten. Vid ett vinterspel i kommer de berörda kommunerna att drabbas av avsevärda kostnader. Erfarenheterna från i förskräcker. Där har skattebetalarna fått betala betydande belopp. En garanti bör därför finnas för att kommunerna inte skall åsamkas kostnader i samband med . Med anledning av ovanstående föreslås 1. att uttalar att som förutsättning för bifall till propositionen 1977/78:146 skall gälla a) att fr. o. m. nästkommande budgetår ökade satsningar sker på idrottsverksamheten, så att den klart uttalade målsättningen "idrott åt alla kan uppfyllas , b) att de berörda kommunerna skall hållas ekonomiskt skadeslösa i vad gäller genomförandet av de 1984, 2. att - om villkoren under 1 ej accepteras - avslår propositionen 1977/78:146. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G1021891 · 1978-04-14 00:00:00 — Motion 1977/78:1891 av med anledning av propositionen 1977/78:156 med förslag till passlag I propositionen 1977/78:156 med förslag till passlag heter det bl. a.: Den föreslagna nya ordningen ger också möjligheter till vissa rationaliseringsvinster för statsverket. För att öka nämnda vinster föreslås att i 6 § andra stycket införs efter sin identitet orden samt betala kostnaden för passet. Förslaget grundar sig bl. a. på det förhållandet att Göteborgstidningarna innehållit uppgifter om att ligger med flera hundra outlösta pass. Detta föranleder kostnadskrävande påminnelser och slutligen, om passet ej utlöses, ärendets överlämnande till kronofogdemyndigheten. Trots detta blir ej alla pass utlösta. gjordes 690 000 ansökningar om pass. Antalet avslagna passansökningar uppgår till ett hundratal . De fall då ett förskottsinbetalat belopp skulle behöva återbetalas är alltså lå och försumbara. Inbetalning i samband med passansökan medför inget merarbete men betydande fördelar och kostnadsbesparingar. 85 sägs: 1 princip bör hinder inte heller föreligga mot att sökanden får möjlighet att hämta det färdiga passet på postkontor." emellertid förutsätta en maskinell utskrift av nödvändiga postförskottshandlingar, om kostnaderna inte skall bli alltför stora. Vid förskottsbetalning i samband med passansökan bortfaller sådana bekymmer och kostnader. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag att 1. beslutar att göra ovannämnda tillägg till 6 §, 2. begär att regeringen - om tillägget under 1 ej beslutas överväger att föreskriva förskottsinbetalning av avgift för pass i samband med passansökan.
mot · G1021892 · 1978-04-11 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:159 om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst, m. m. Enligt förslaget till ändring i vapenfrilagen skall antalet möjliga tjänstgöringsalternativ för den vapenfria tjänsten vidgas. Detta är tillfredsställande, inte minst för att öka möjligheterna att skapa tillräckligt många tjänstgöringsplatser. Ett av de områden som föreslås öka är utbildning i regi av organisationer. Denna möjlighet har endast Svenska röda korset och kristna ungdomsråd haft. Det är angeläget att flera organisationer får möjlighet att ta emot vapenfria. Föreningslivets betydelse även i händelse av krigsfara bör vara oomtvistad. Flera organisationer har i remissvaren anmält önskemål och möjlighet att ta emot vapenfria. Föredragande statsråd gör dock ett besynnerligt undantag - vapenfri tjänstgöring skall inte kunna ske hos politiska föreningar. Motiveringen, att det inte är "rimligt att med stöd av en lagstiftning tvinga vapenfria att tjänstgöra inom någon politisk förening, oavsett om vederbörande sympatiserar med dess åsikter eller inte, är enligt vår mening ohållbar. Efter vad vi känner till har samarbetet med Röda korset och kristna ungdomsråd fungerat så att både den tjänstepliktige och organisationen haft vetorätt, dvs. den vapenfritjänstgörande har kunnat välja annan tjänst och inte tvingats till organisationstjänsten. Naturligtvis bör så ske även i fortsättningen vid utbildning och tjänstgöring inom organisation. Både och - de båda stora politiska ungdomsförbunden - har betonat värdet av att politiska organisationer ges möjlighet att tjänstgöra som utbildningsorgan. Mot bakgrund av att försvarsministern inte angivit något verkligt skäl till motsatsen bör ge regeringen till känna att denna möjlighet öppnas. Också studieförbunden bör ges möjlighet att ta emot vapenfria för utbildning. I händelse av krig kan studieförbunden få ökade utbildningsuppgifter, varför en placering av vapenfria tjänstepliktiga vid studieförbunden väl kan motiveras. Med anledning av ovanstående yrkas att ger regeringen till känna att även politiska organisationer samt studieförbund ges möjlighet att tjänstgöra som utbildningsorgan för vapenfria tjänstepliktiga. () () ()
mot · G1021893 · 1978-04-17 00:00:00 — Motion 1977/78:1893 med anledning av propositionen 1977/78:159 om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst, m. m. Det svenska försvaret bygger på den allmänna värnplikten. Därigenom blir det svenska försvaret en hela folkets angelägenhet och en naturlig del i samhället. Värnpliktsprincipen är också en garanti för insyn, kontroll och påverkan från demokratiska organ. Det är alltså angeläget att den allmänna värnplikten inte urholkas. Enligt värnpliktslagen är varje svensk man värnpliktig i åldern . Denna skyldighet kan dock ersättas med vapenfri tjänst, om vapentjänst skulle strida mot den värnpliktiges övertygelse och enligt nuvarande lagtext medföra djup samvetsnöd. 1 propositionen 1977/78:159 föreslås att möjligheterna att erhålla vapenfri tjänst vidgas. Den som har en allvarlig, personlig övertygelse om krigets och våldets absoluta meningslöshet och orättfärdighet skall kunna få vapenfri tjänst, under förutsättning att inställningen inte är selektiv, dvs. krig och våld får inte accepteras i någon situation eller för något ändamål. Den förändringen i förutsättningarna för vapenfri tjänst är välkommen. Utvecklingen har visat att motiven för ansökan om vapenfri tjänst i ökad utsträckning övergått till att vara av etisk och inte enbart religiös karaktär. Det är dock angeläget att prövningen av den vapenfrisökandes inställning inte försvinner. Enligt förslaget skall den sökande kallas till samtal där han "ges möjlighet att redogöra för skälen till att han inte vill bruka vapen. Lagrådet har i sin remiss påpekat att med det föreslagna utredningsförfarandet blir utrymmet för en reell prövning mera begränsat än det nu är. Vid det obligatoriska samtalet mellan sökande och utredare är det väsentligt att en dialog kommer till stånd, som gör det möjligt för vapenfrinämnden att göra en verklig sakprövning av ansökan, även om sökandens bevisbörda "inte bör vara tung. Föredragandens kommentar i propositionen att bedömningen av vapenfriansökan måste bygga på vad den sökande själv uppger kan vålla osäkerhet om möjligheten till verklig prövning. bör därför ge regeringen till känna att en verklig prövning bör ske. Med hänvisning till ovanstående hemställs att ger regeringen till känna att en reell sakprövning av ansökan om vapenfri tjänst skall komma till stånd, men att sökandens bevisbörda för att styrka sin övertygelse inte bör vara tung.
mot · G1021894 · 1978-04-13 00:00:00 — Motion 1977/78:1894 av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:164 om åtgärder mot ungdomsarbetslöshet Föredraganden konstaterar dels att arbetsförmedlingen är det viktigaste hjälpmedlet inom arbetsmarknadspolitiken, dels att arbetsförmedlingens personal måste kunna ägna god tid åt varje enskild person för att kunna hjälpa ungdomar ut på arbetsmarknaden. Vi instämmer i dessa konstateranden. Den besvärliga arbetsmarknadssituationen i med bl. a. anställningsstopp och personalinskränkningar i länets basindustrier, ensidigt näringsliv och svaga lokala arbetsmarknader ställer speciella krav på insatser från förmedlingspersonalens sida. Det totala antalet lediga platser har minskat, som de arbetssökandes antal ökat. Platsbevakningen av länets arbetsmarknad är tidskrävande. För att kunna effektivisera förmedlingsinsatserna har en enhällig länsarbetsnämnd hemställt att "lagen om allmän platsanmälan" även skall gälla i . Försöksverksamheten med allmän platsanmälan i vissa län beräknas totalt ha medfört en ca 40-procentig ökning i platstillflödet till arbetsförmedlingen. Det är alltför optimistiskt att hoppas att antalet lediga platser skulle öka i , men enligt länsarbetsnämndens bedömning torde platsantalet öka betydligt, och förmedlarna skulle kunna utnyttja tiden som går åt till bevakningen av arbetsmarknaden till andra förmedlingsinsalser. Arbetslösheten - 8 500 registrerade arbetslösa - var högre än året innan. I arbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete var 9 800 personer sysselsatta, dvs. fler än samma månad året innan. Mars-april var antalet arbetslösa ungdomar 2 765; i beredskapsarbete 2 200 och i arbetsmarknadsutbildning 2 500. Dagens situation innebär stora svårigheter att placera ungdomar på den mycket kärva, reguljära arbetsmarknaden. förutser dessutom en avsevärd ökning av ungdomsarbetslösheten. Den huvudsakliga orsaken härtill äratt drygt 3 000 ungdomar avslutar någon form av utbildning från det reguljära skolväsendet. Dessutom tillförs länets arbetsmarknad ett stort antal ungdomar som avslutar sin militära grundutbildning och som saknar arbete. Med hänsyn till det mycket besvärliga arbetsmarknadsläget är det angeläget att alla åtgärder som på något sätt kan bidra till att hjälpa ungdomarna ut på arbetsmarknaden vidtas. Allmän platsanmälan är ett medel att effektivisera förmedlingsinsatserna. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att i anslutning till behandlingen av propositionen 1977/ 78:164 om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten beslutar att infora allmän platsanmälan i fr. o. m. . () () () ()
mot · G1021895 · 1978-04-14 00:00:00 — Motion 1977/78:1895 av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:165 om värdesäkert lönsparande I propositionen 1977/78:165 föreslås nya former för lönsparande i syfte att stimulera till regelbundet och långsiktigt sparande. Löntagare och andrasom har A-inkomst kan genom att spara i bank eller aktiesparfonder erhålla vissa skatteförmåner, som gör sparandet värdesäkert. Minst sex månadsinsättningar på lägst 75 och högst . ger rätt till skattereduktion av det sammanlagda sparbeloppet för året. Räntan på sparkontomedel är skattefri för sparåret och därefter. För det nya aktiefondssparandet skall bildas nya fondbolag och aktiefonder (aktiesparfonder). De nya sparformerna är tänkta att tillämpas vid sidan av nuvarande lönsparande. Föredragande statsrådet anför två huvudskäl för det nya systemet. Det ena är att det skulle föreligga en sparbrist i svensk ekonomi och att det därför skulle vara angeläget att öka sparandet genom olika åtgärder. Några rader längre ned i propositionen sägs emellertid att ekonomiska svårigheter inte kan förklaras av otillräckligt sparande. Det är inte i första hand bristen på kapital som ligger bakom den sjunkande investeringsaktiviteten. I själva verket tycks det föreligga ett betydande överskott på kapital, som bl. a. framträder i att produktionsanläggningar endast otillräckligt utnyttjas eller helt läggs ned. Detta första argument för det nya lönsparandet förefaller alltså inte särskilt starkt. Det andra huvudskälet för det nya sparsystemet skulle enligt regeringen vara trygghets- och rättviseskäl. Detta låter cyniskt i en situation då lönarbetarnas reallöner starkt sänkts genom regeringens politik och genom funktionssättet hos det ekonomiska system som regeringspartierna försvarar. Vill man garantera trygghet och rättvisa åt löntagarna krävs det effektiva åtgärder för att stoppa inflationen och återställa resp. höja reallönerna. Det avgörande skälet mot det föreslagna nya sparsystemet är emellertid vad som anförs i remissuttalandena från de stora löntagarorganisationerna LO och TCO, vilka bägge avstyrker förslaget. Den fördelningsmässiga effekten av det nya systemet kommer att bli negativ. I ett läge med stagnerande eller fallande reallöner blir det särskilt påtagligt att de ekonomiskt svagaste kategorierna får svårast att utnyttja de tilltänkta förmånerna. Risken är påtaglig att den huvudsakliga effekten av förslaget blir att de som ändå sparar flyttar över sitt sparande till det skattesubventionerade lönsparandet. Den bestående effekten på sparandel blir därför troligen begränsad. Vad som händer är att de som redan har kapital får nya, stora fördelar på övriga skattebetalares bekostnad. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att avslå propositionen 1977/78:165. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G1021897 · 1978-04-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:167 om inrättande av en delegation för samordning av havsresursverksamheten I propositionen 1977/78:167 föreslås att en havsresursdelegation inrättas med uppgift att verka för en samordning av havsresursverksamheten. I delegationen avses ingå representanter för samhällsintressena och för verksamhetens olika fackområden. I propositionen sägs ingenting om lokalisering av denna nya och sannolikt växande verksamhet. län har endast marginellt berörts av den stora utlokaliseringen av statliga verk som beslutades . I länet finns ett färre antal statstjänstemän i relation till befolkningstalet än i de flesta andra län. Framställningar har gjorts från länet att komma i åtnjutande av statlig verksamhet. Samtliga dessa har dock varit utan resultat. län har stora förutsättningar att ta emot havsresursdelegationen. Flera aktiviteter inom havsresursområdet finns i länet. Bland dessa må nämnas den nya högskolan i med inriktning på teknik och miljö med särskilda kurser i bräckvattenekologi och marinmiljöteknik. 1 länet planeras en fiskeriodlingsanstalt i Blankaholm, , med betydande resurser för havsforskning. Dessutom finns i en av rikets fem sjöbefälsskolor, fiskeriintendenten för östra distriktet, för F, G, H och K län, varjämte hamn är replipunkt för forskningsfartyg i (internationellt samarbete). Härtill kommer statsmakternas i olika sammanhang uttalade löfte att på olika sätt kompensera län för den minskning av arbetstillfällen, som nedläggningen av F 12 innebär. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att uttalar sig för som lämplig lokaliseringsort för havsresursdelegationen. () () () ()
mot · G1021900 · 1978-04-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:170 om fristående länsdomstolar har i sitt betänkande redovisat uppfattningen att utgångspunkten för länsrättens lokalisering bör vara att den skall ha sitt kansli i residensstaden. Några remissinstanser har anfört att regionalpolitiska skäl i vissa fall talar för att länsrätten förläggs till annan ort än residensstaden. Föredraganden delar i propositionen kommitténs uppfattning att utgångspunkten bör vara att länsrätten förläggs till residensstaden. Han påpekar dock att det ankommer på regeringen att besluta om förläggningsorter. Vi förstår av denna formulering att departementschefen anser att det, om skäl föreligger, bör vara möjligt att besluta om annan förläggningsort. Koncentrationsprocessen i samhället med omflyttning av människor från en region till en annan har inte samma intensitet som och . Däremot har i många områden den inomregionala koncentrationen blivit ett större problem då det gäller att uppnå god balans i sysselsättning och befolkning. Nedgången av sysselsättning inom såväl industri som jord- och skogsbruk med en snabb expansion av den offentliga sektorn, då inte minst den offentliga förvaltningen, har lett till en snabb tillväxt av residensstäderna, oftast på bekostnad av omgivande områden. Det är därför av synnerlig vikt att man tillvaratar de möjligheter som finns för decentralisering av länsförvaltningen. I samband med att de tre länsdomstolarna - länsrätt, länsskatterätt och fastighetstaxeringsrätt - bryts ut från länsstyrelserna och läggs samman fristående förvaltningsdomstol, finns en sådan möjlighet till decentralisering som inte får försummas att utnyttjas i de län där detta är både nödvändigt och möjligt. Undertecknade motionärer vill understryka den möjlighet till annan förläggningsort än residensstaden som propositionen medger. Kravet på närhet och samordning mellan länsrätten och måste vägas mot de fördelar från regionalpolitisk synpunkt som en decentralisering av viss förvaltning medför. En alltför hård bindning vid kommitténs utgångspunkt lokalisering i residensstaden - vore därför olycklig. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande förläggningsorter för länsrätterna. () SVEN-E.
mot · G1021902 · 1978-04-14 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:125 med förslag om tilläggsbudget III till statsbudgeten för /78 I propositionen 1977/78:125, bilaga 7, punkten E 14, föreslår föredragande statsrådet en omdisponering av medlen under anslaget Bidrag till kontakttolkutbildning så att även studiesociala kostnader kan täckas. Förslaget är i och för sig bra. påpekade i sitt betänkande 1977/78:15 att de studiesociala frågorna för deltagarna i kontakttolkutbildningen ännu inte fått en tillfredsställande lösning. Utskottet hänvisade också till att frågan var under prövning i departementet. De studiesociala frågorna för deltagarna i kontakttolkutbildningen måste lösas. Det förslag som läggs berör endast dem som innevarande budgetår bedriver dessa studier. Det finns ingen antydan om vilka regler som skall gälla efter . Det finns enligt min mening ingen möjlighet att täcka studiesociala kostnader enbart för vissa studerande under innevarande läsår. Även de studerande under resterande del av programmet för utbildning av kontakttolkar måste få del av denna förmån. Enligt min mening måste därför ett godkännande av regeringens förslag på denna punkt följas upp med en beställning att studiesociala förmåner skall utgå till deltagare i kontakttolkutbildning även efter . Med hänvisning till det anförda hemställer jag att begär att regeringen i tilläggsbudget I till statsbudgeten för /79 lägger fram förslag om studiesociala åtgärder fr. o. m. för deltagare i kontakttolkutbildning.