mot · G1021432 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1432 av m. fl. om inriktningen av den svenska industriproduktionen, m. m. Samhällsutvecklingen i den industrialiserade världen har länge präglats av kraven på ständigt ökad ekonomisk tillväxt och materiell standardstegring för den egna befolkningen. har emellertid bristen på sociala, ekologiska och globala hänsyn i denna utveckling blivit alltmer uppenbar. Svårigheterna att överblicka de totala skadeverkningarna på människor och miljö av produktionen av varor är stora på grund av långa ekonomiska kretslopp mellan råvaruproducent och konsument. Distansen leder till att producenterna blir alltmer okunniga om och okänsliga för människornas verkliga behov. Reklamen får uppgiften att framkalla behov. Reaktionen mot en ensidig produktionsstruktur med allt fler onödiga varor har växt sig stark. I stället reses krav på en mer behovsinriktad produktion grundad på en medveten samhällsplanering. De miljöpolitiska kraven som växte fram gällde bl. a. att samhället lagstiftningsvägen måste ta itu med den ökade miljöförstörelsen och skydda sig mot gifter och farliga utsläpp. Miljölagstiftningen är emellertid huvudsakligen reparativ och griper som regel in först när skadan är skedd. Den tar alltför liten hänsyn till begränsade energi- och naturresurser. Det finns ej heller någon samhällskontroll eller planering angående resursanvändningen för produktionen. saknas nästan helt styrmedel för att bromsa en mindre angelägen produktion och stimulera en socialt motiverad och ekologiskt mer acceptabel inriktning på produktionen. Så länge som det finns en marknad för de framställda varorna fortsätter produktionen. Först när akuta problem uppstår, som t. ex. bristande avsättning för en produkt, hotande arbetslöshet, säkerhetsproblem eller omfattande miljöstörningar reagerar samhället. Detta är en i längden ohållbar politik. Åtgärder måste till som redan på planeringsstadiet förhindrar en produktion, som kan komma att kräva stora reparativa insatser från samhället. Produktionen måste styras in på sådant som vi vet att samhället är i behov av och som i övrigt uppfyller sociala och miljömässiga krav. Inriktningen för framtiden kan inte liksom vara effektivare produktion och högre produktivitet utan att man fäster avseende vid vad som produceras och på vilket sätt detta sker. Fördelningen av produktionsresurserna såväl nationellt som globalt kommer att få ökad betydelse. Det helt avgörande är emellertid vilken produktion som sker vad de samlade resurserna skall användas till. Den centrala frågan är om de används till sådant som människorna behöver eller om de förslösas på onyttigheter eller får sådana följdverkningar att samhällsnyttan av produktionen uppvägs av skadan. Produktionen måste t. ex. inriktas på att använda material som antingen kan återanvändas, återvinnas eller som naturen kan bryta ner. Det gäller också frågan varifrån råmaterialet skall tas. Material som återfinns i den omedelbara omgivningen bör i första hand komma till användning. Lokal produktion för lokal konsumtion måste öka. Onödig handel och import bör undvikas. Råvaror får ej heller totalt sett uttagas i högre takt än de nyskapas. Kvalitet och ökad livslängd måste prioriteras. Underhåll, reparation och service blir viktigare än fler och nya produkter. Arbetet måste också få ett högre värde och ges ett rikare innehåll. Initiativ, fantasi och skaparkraft måste få ökat utrymme. De verksamma i företagen måste få ökat inflytande också över vad som produceras och på vilket sätt detta sker. Nya organisationsformer måste prövas, där de arbetande ges ökat ansvar såväl i fråga om själva arbetet som uppläggningen av det. Samhället kan göra stora vinster på att bättre ta till vara kunskaper hos den som konfronteras med produktionsproblem. Den växande arbetslösheten med ca 18 miljoner arbetslösa i har givit upphov till nya rörelser i europeiskt arbetsliv. I presenterade de anställda vid flyg- och elektronikindustrin en alternativ produktionsplan vid hot om avsked . I stället för en destruktiv produktion av stridsflygplan och det miljöstörande och kapital-, energi- och resurskrävande har man i stället krävt att få producera nyttigare produkter, som t. ex. nya energisystem, resurssnåla och miljövänliga fordon och medicinsk utrustning. Flygindustrin är ett särskilt belysande exempel på gapet mellan vad teknologin kan åstadkomma och vad den i verkligheten åstadkommer för att möta de problem som omger oss. Lucasarbetarna säger att det är något i grunden fel med ett samhälle som kan producera en teknologi för att tillverka , men som inte kan åstadkomma tillräckligt enkla uppvärmningssystem för att hindra att åldringar dör i lunginflammation. Lucasarbetarnas alternativa produktionsplan har två målsättningar: för det första att skydda rätten till arbete genom att föreslå en rad alternativa produkter 150 produktförslag föreslås i den 2 000 sidor långa planen som kan tillverkas som alternativ till produktionen inom flygindustrin, för det andra att dessa alternativa produkter skall vara nyttiga för samhället som helhet. Lucasarbetarnas initiativ har fått snabb spridning, främst i men också i andra länder. Inom varvsindustrin har de anställda inom i en rapport föreslagit övergång till annan produktion, t. ex. inom havsteknologin. Bilarbetare och tjänstemän på bl. a. , Rolls , , British Leyland och Vauxhall och inom Fiatkoncemen talar om nödvändigheten att förändra transporttänkandet från privatbilism till ekologiskt sundare och energisnålare kollektiva transportsystem. De nya idéerna har också nått . Såväl inom LO som inom tjänstemannarörelsen diskuteras mer behovsinriktad produktion. och är några exempel. , och SaabScania är några andra. På det senare företaget har man bl. a. beslutat göra ett studiebesök på Lucasfabrikerna i . Kollektivfordon, vindkraftverk och medicinsk utrustning är alternativa produkter som diskuterats. Utveckling av rotorer till vindkraftsystem och övriga tekniker för omvandling av vindenergi är närliggande alternativa produktionsområden för en flygindustri. Inom detta område bör sysselsättningen kraftigt kunna ökas. Andra viktiga områden där behoven är stora är förbättringar i arbetsmiljön, i stads- och trafikmiljön. Vi måste också få bort farliga ämnen ur produktionen och förbättra vår livsmedelsproduktion genom att t. ex. utnyttja all jordbruksmark för livsmedelsproduktion, kombinerat med restriktivi tet med kemiska ämnen, minskad spannmålsbaserad köttproduktion och en mer näringsriktig kost. Energiområdet är särskilt viktigt och intressant. Den ökade satsningen på kontinuerliga energikällor öppnar vägen för många, såväl små som stora företag att med statligt stöd ställa om produktionen och utveckla nya energiförsörjningssystem och utrustning till sådana. Biologisk energiproduktion, baserad på exempelvis skogsavfall, energiskogar, jordbruksavfall såsom halm och gödsel samt torv bör kunna svara för en betydande del av det framtida energibehovet och bereda många människor sysselsättning i våra glesbygder. Transportområdet kommer att kräva stora omställningar . Det blir alltmer uppenbart att vi knappast kan fortsätta att använda dagens överdimensionerade fordon och resursslösande transportsystem. Transportsystem med exempelvis elektriska fordon drivna med batterier eller bränsleceller anpassade till en framtida decentraliserad energiförsörjning är en nödvändighet. Forskning sker också för att få fram nya motorer som s. k. Sterlingmotorer, ångkraft och alternativa bränslen som metan och väte med tillhörande utrustning, liksom hela alternativa transportsystem. Socialt och ekologiskt bättre anpassade boendeformer, produktionssystem och produktionsmetoder är andra viktiga fält liksom utrustning inom sjuk- och hälsovård. Den arbetslöshet som drabbar industriländerna är inte enbart förknippad med konjunkturnedgångar. Det är en strukturarbetslöshet, a. har sin orsak i den teknologiska förnyelsen. Även om satsningen på att hålla nere arbetslösheten lyckats väl i vårt land, är ändå insatserna att betrakta som kortsiktiga, eftersom nya strukturproblem i nya branscher kommer att följa. Vi kommer alltså att få räkna med fortsatta och omfattande traditionella insatser för att hindra arbetslöshet även i fortsättningen, om vi inte gör något åt situationen som får mer långsiktiga verkningar. En mer behovsinriktad och socialt och ekologiskt motiverad produktion för angelägna samhällsmål skulle kunna ge såväl arbete som arbetstillfredsställelse åt ett ökat antal människor. skulle det också kunna vara ett delsvar på den ekologiska krisen, misshushållningen med energi- och naturresurser och sociala problem i samhället. En sådan inriktning tar på samma gång upp flera sidor av vårt liv såväl i arbetet som utanför. Det skulle kunna innebära en lösning på en lösning som inte bara plåstrar om såren. Det grundläggande syftet med en sådan inriktning är att utforma ett system för social kontroll över teknologisk utveckling och industriell verksamhet. Ett annat syfte måste också vara att öka medbestämmandet för de verksamma i företagen också över produktutformning och produktionsmetoder liksom forskning inom dessa områden. Den måste ingå inom ramen för en mer utvecklad nationell hushållningsplanering som tagit sin början i energiplaneringen och som närmare kommer att utredas av den aviserade naturresurs- och miljöutredningen. En nödvändig utgångspunkt är en decentraliserad utformning, där beslutanderätten inom ramen för den nationella hushållningsplaneringen läggs på de enskilda företagen liksom på lokal och regional nivå. En anknytning till de regionala utvecklingsfonderna är en naturlig väg som bör prövas. Eventuellt kan särskilda fonder byggas upp för att möjliggöra alternativa industriprojekt vid nedskärningar i den ordinarie verksamheten eller av andra skäl. Samarbetet mellan producenter och konsumenter måste också öka för att man skall få en bättre uppfattning om vilka produkter som skall produceras. Syftet med en mer behovsinriktad produktion kan inte vara att lägga fram program för produkter som skall konkurrera med den produktion som sker . Det är snarare fråga om att ifrågasätta vilka krafter som styr produktionen och peka på de prioriteringar som måste göras. Det är frågan om rätten att arbeta med produkter som verkligen kan lösa mänskliga problem i stället för att vara upphov till dem. En behovsinriktad alternativ produktion ger oss också de bästa möjligheterna att lösa den nuvarande och framtida strukturkrisen. En av de frågor som måste ställas är om trycket från marknaden eller kraven från en alltmer medveten opinion är tillräckliga styrmedel för att förmå näringslivet att producera efter samhällsbehov och sociala och miljömässiga mål. Positiva stimulansåtgärder och lagstiftning kan påskynda en sådan utveckling. För att få ökad möjlighet att bedöma olika produkters miljöpåverkan, såväl i fråga om arbetsmiljö vid framställningen som i fråga om föroreningar och åtgång av råvarumaterial och energi, fordras en utvecklad s. k. miljöanalys. Det innebär att man analyserar effekterna av såväl bruket av produkten som själva produktionsprocessen. Det kan gälla sådant som lokalisering, anställningsbehov, utbildning, miljöförstöring, resursåtgång samt mark- och energianvändning. En ökad forskning krävs även inom detta område. Statliga utredningar, som t. ex. utredningen om bilindustrin, bör få tilläggsdirektiv inom detta område. Det arbete som pågår inom industridepartementet avseende nödvändiga strukturförändringar och långsiktig målsättning för svenskt näringsliv bör i väsentlig del utgå från en mer behovsinriktad produktion. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående inriktningen av produktion och struktur inom svenskt näringsliv. () ()