mot · G102676 · 1978-01-24 00:00:00 — om biståndspolitiska program för u-Iandskvinnor 1975 var ett för halva jordens befolkning historiskt år. Det internationella kvinnoåret satte sökarljuset på orättvisorna och gav ny skjuts åt den gamla debatten om kvinnors och mäns roller. Det väckte förhoppningar hos många om snabba förändringar. Vi kan inte tillåta att dessa förhoppningar grusas. Det är därför av största vikt att alla stater gör allvarliga ansträngningar för att förverkliga för den internationella kvinnodekaden . Åtgärder för att främja jämställdhet mellan kvinnor och män är oupplösligt förenade med kampen för ekonomisk och social utveckling och rättvisa mellan länderna. Detta sägs klart i de dokument som antogs av FN:s internationella kvinnokonferens i . Kvinnornas ställning i kan inte förbättras om inte ekonomisk och social utveckling kommer till stånd. Men det är också viktigt att slå fast att ekonomisk och social utveckling inte automatiskt förbättrar kvinnornas ställning och skapar rättvisa mellan könen. För att nå dessa mål krävs bestämda ansträngningar och en aktiv politik för att integrera kvinnorna i utvecklingsprocessen. Här hemma fortsätter vi debatten och arbetar vidare med reformer för jämställdhet. Men vi får inte glömma vårt internationella ansvar. framstår som något av ett föregångsland i fråga om jämställdhetspolitik. kan därför göra mycket genom sitt agerande i FN och genom SIDA för att stödja kvinnorna i . Den svenska biståndspolitiken skall främja en allsidig utveckling i mottagarländerna och utvecklingshjälpen skall komma alla invånare - både män och kvinnor - till del. Det svenska biståndet skall naturligtvis utformas i enlighet med mottagarlandets önskemål. Men vi för en dialog med mottagarländerna. Och i den dialogen är det vår skyldighet att se till vad de olika projekten betyder för kvinnorna. SIDA skrev i sina petita för /78 ett utförligt program för ulandskvinnorna samt skisserade ett antal biståndspolitiska aktiviteter för ulandskvinnorna. SIDA framhöll där bl. a. att enskilda organisationer har speciella förutsättningar att genom sina motsvarigheter i eller på annat sätt nå ut till grupper som riskerar att stå vid sidan av utvecklingen. De svenska kvinnoorganisationerna har genom sina kontakter med systerorganisationer i och genom medlemskap i internationella sammanslutningar förvärvat erfarenheter som borde tas till vara i det svenska De har lätt att genom direkta kontakter fä en uppfattning om vilka behov ulandskvinnorna har, vilka projekt som verkligen gagnar kvinnorna. Enskilda organisationer har också genom egna initiativ och projekt visat goda resultat. Ett sådant exempel är Stiftelsen , bakom vilken står åtta olika organisationer. Den svenska biståndspolitiken behöver fä allt stöd i svensk opinion. Också där kan enskilda organisationer spela en viktig roll. Sedan en följd av år ger SIDA också bidrag till organisationer för att informera om . Också kvinnoorganisationer kan fä sådana bidrag. Ett mer aktivt engagemang skulle emellertid kunna komma till stånd om organisationerna fick en närmare kontakt med den svenska biståndspolitiken. I har man insett hur värdefull kvinnoorganisationernas insats är när det gäller att främja u-landskvinnornas ställning. Ett kvindernes ulandsudvalg är knutet till det danska . Udvalgets uppgifter är bl. a. att inspirera och motivera danska kvinnoorganisationer till informationsinsatser om u-landskvinnornas villkor och problem, att söka kontakt med kvinnor och kvinnoorganisationer i för att genom dem söka påverka den nationella utvecklingspolitiken, att påverka den officiella biståndspolitiken och följa de biståndspolitiska programmen, så att också kvinnors intressen tas till vara, samt att stödja u-landskvinnoma direkt genom konkreta projekt. Ett motsvarande organ knutet till SIDA skulle kunna ge svensk biståndspolitik en klar jämställdhetsprofil. Jag hemställer med hänvisning till vad som anförts att uttalar sig för att SIDA till sig bör knyta en referensgrupp av representanter för kvinnoorganisationer och motsvarande, med uppgift 1. att stimulera olika organistioner att målmedvetet informera om u-landskvinnornas villkor och att i sin kontakt med organisationer i stödja u-landskvinnorna, så att de själva lättare kan påverka den nationella utvecklingspolitiken, 2. att följa de biståndspolitiska programmen, med hänsyn tagen till vad de betyder för kvinnorna i respektive land.