mot · G1021533 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1533 av Per m. fl. om en rikare kulturmiljö för barn och ungdom Centerideologin innebär ett ställningstagande för en aktiv kulturpolitik och en beredskap att gripa in, när så är nödvändigt, för att skapa förutsättningar för uttrycksmöjligheter och mångfald. Det måste vara ett samhälleligt ansvar att inte bara tillse att formella hinder undanröjs utan också skapa förutsättningar för att alla människor skall kunna utnyttja de möjligheter som uttrycksfriheten innebär. Det är angeläget att kulturpolitiken inriktas på att stödja de människor som har de största svårigheterna att tillvarata denna rättighet och på att underlätta för dessa att komma till tals. Till de angelägnaste uppgifterna hör att erbjuda barn och ungdomar en rikare kulturmiljö och förbättra deras möjligheter till eget skapande. Barnets iver att upptäcka, känna och uppleva med sina sinnen måste möta ett positivt gensvar. Leken, fantasin och känslorna måste få utrymme för att barnet på ett riktigt sätt skall utvecklas till vuxen. De tidiga uppväxtåren präglar på många sätt individen och individens uppfattning om sig själv och sina möjligheter i vuxenlivet. Barn behöver röra på sig, rasa ut, klänga och klättra. De behöver pröva på nya, skiftande miljöer och bekanta sig med nya sysselsättningar. De behöver stimulans och upplevelser för att lära sig nya begrepp och utveckla språket och andra uttrycksformer. Barns och ungdomars behov av lek och skapande aktiviteter måste ges stor vikt både i den fysiska samhällsplaneringen och när det gäller ansvaret för att barnens omvårdnad skall bli den bästa möjliga. Föräldrar, förskola och skola har självfallet ett ansvar för barnens kulturmiljö, men det är också i hög grad en angelägenhet för kulturpolitiken. Barn och ungdomar måste ges möjligheter till egen aktivitet och förutsättningar att utveckla egna alternativ till skräpkultur och passiviserande kulturutbud. Miljöer för gemenskap och aktivitet Samhällsplaneringen måste inriktas på att skapa levande, variationsrika miljöer och bygga på enheter som inte är större än att de kan uppfattas och överblickas av människor. Människorna måste själva få spela en aktiv roll och forma sin miljö. Trivsel, gemenskap och aktivitet måste få en avgörande betydelse. Den kulturella verksamheten skall ha en förankring i närmiljö och vardag. Människor skall inte behöva söka sig långt bort från den egna bosta den och bostadsområdet för att finna stimulerande miljöer och lokaler för kulturaktiviteter och samvaro. Kvarterslokaler, bygdegårdar och andra gemenskapslokaler är av stor betydelse för det lokala kulturlivet. Ett nära samspel mellan kulturpolitik och samhällsplanering är nödvändigt för att skapa förutsättningar för gemenskap och kulturell verksamhet för alla människor. Arbetsmiljöerna och arbetslivets villkor måste förändras i samma riktning. Såväl arbetsmiljöer som boendemiljöer utarmas om människors kulturella behov förträngs och uteslutande lämnas över till fritiden och fritidsmiljön. De negativa effekterna av den tilltagande kommersialiseringen av kulturlivet måste angripas på olika vägar och de icke-materiella värdena måste värnas gentemot de kommersiella krafterna. Från kulturpolitisk synpunkt är det angeläget att det skapas motvikter och att människors egen kulturella verksamhet stöds. Möjligheterna till alternativ och initiativ, som kan aktivera i stället för passivisera, måste tas till vara och utvecklas. Med grundsyn är det en samhällsuppgift att skapa förutsättningar för att kulturlivet blir vitalt och mångskiftande och att alla människor kan få kontakt med kulturell verksamhet. Folkrörelserna och föreningslivet har särskilda möjligheter att utgöra en motvikt till den tilltagande kommersialiseringen av fritid och kulturliv. Samhällets strukturomvandling har på många sätt förändrat organisationernas möjligheter. Urbaniseringen, den förlängda ungdomsutbildningen, den tidiga familjebildningen, utvecklingen inom arbetslivet och den tilltagande kommersialiseringen av fritiden har på ett avgörande sätt påverkat organisationerna och deras arbetsformer. Konkurrensen om fritiden har hårdnat. Befolkningsomflyttningarna har lett till att det faktiska underlaget för att bedriva verksamhet på landsbygden har minskat som organisationerna möter svårigheter att nå kontakt med människorna i de expanderande tätorterna. Det är därför angeläget att organisationerna ges vidgade möjligheter att arbeta och att samhällets stöd till folkrörelse- och föreningsverksamhet utformas med hänsyn till den förändrade verklighet vi lever i. Folkrörelserna bedriver en vitt skiftande verksamhet med mer eller mindre anknytning till de ursprungliga folkrörelsetraditionerna. Folkrörelserna innebär mycket stora möjligheter till kontakt mellan skilda delar av kulturlivet, såväl amatörverksamhet som professionell verksamhet, och de breda samhällsgrupperna. Den aktiverande, arrangerande och förmedlande verksamheten inom kulturområdet är i stor utsträckning beroende av och drivs av föreningar och organisationer. Det är angeläget att föreningsverksamheten för barn och ungdom särskilt uppmuntras. Samhället måste på olika sätt förstärka sitt stöd till idéburen ungdomsverksamhet. Det är genom att delta i verksamhet av detta slag sorn ungdomar ges möligheter att själva ta initiativ och ansvar, vidareutveckla sina idéer och också ta del i samhällsarbetet. Den kommunala fritidsverksamheten, t. ex. vid kommunala fritidsgårdar, bör mot denna bakgrund ses som ett komplement, och inte ett alternativ, till den föreningsverksamhet som barn och ungdomar själva formar. Ett samarbete mellan föreningarna och fritidsgårdarna kan vara värdefullt för att ge bredd åt verksamheten vid fritidsgårdarna och stimulera ungdomarna till egen aktivitet. Läsvanor grundläggs i stor utsträckning . Ett ökat samarbete bör ske mellan skola, förskola, bibliotek och föreningsliv för att skapa goda läsvanor bland barn och ungdom. Bibliotekens bokbestånd spelar en viktig roll i sammanhanget och även utgivningen av barn- och ungdomslitteratur. Stödet till kvalitetslitteratur bör även omfatta barn- och ungdomslitteratur. Det statliga stödet i övrigt till barnoch ungdomslitteratur bör byggas ut och följas upp med läsfrämjande åtgärder. Bland barnen måste särskilt invandrarnas och de läshandikappades situation få uppmärksamhet. Bristen på böcker för dessa grupper är påtaglig när det gäller både bokutgivningen och bibliotekens bokbestånd. Invandrarbarnen måste få stöd att behålla sin kulturella identitet och få kontakt med kvalitetslitteratur på hemspråket. Detta är angeläget också för att barnen inte skall bli halvspråkiga och få svårigheter med sin språkutveckling och begreppsbildning. Det är en utomordentligt viktig uppgift att på olika sätt motverka oönskade effekter av den lättillgängliga kommersialiserade kultur som möter barn och ungdomar. Det litteraturutbud som bygger på förljugna verklighetsbeskrivningar, våldsromantik och könsrollsfördomar ger torftiga läsupplevelser och inverkar negativt på kontaktmöjligheterna med andra, rikare uttrycksformer. Skräpkulturens inflytande över barn och ungdomar måste aktivt motverkas och mötas med bättre alternativ. Barns och ungdoms serieläsande måste särskilt uppmärksammas; av serieutbudet består av utländska, främst amerikanska massmarknadsprodukter, utan ambitioner i litterär kvalitet. Många serier domineras av fördomar, rasism och våldsromantik. Produktionen av svenska serier är av mycket liten omfattning. är en betydande del av barn och ungdoms litteraturutbud, är det angeläget att produktion av svenska kvalitetsserier stimuleras. Stöd till utgivning av sådana serier bör inordnas i litteraturstödet. Det är viktigt att kunskaper om barn och litteratur ges i föräldrautbildning, förskollärarutbildning och övrigt lärarutbildning. Även ungdomsledare och organisationer som är engagerade i fritidsverksamhet bland barn och ungdom bör stimuleras att medverka till att väcka intresset för läsupplevelser i nya årskullar. Biblioteken kan fylla en uppgift genom att aktivt presentera lämplig litteratur för föräldrarna. Ökade kunskaper ger föräldrarna stöd att främja barnens fantasi och skapande och att motverka ett traditionellt könsrollstänkande som förmedlas till barnen i det kommersialiserade litteraturutbudet. Språkvården måste i hög grad ta sikte på att göra barn och ungdomar förtrogna med ett gott språkbruk. Det är viktigt att massmedia, inte minst televisionen, fäster avseende vid språkvård och sin egen roll i detta sammanhang. Skolan måste mer än ägna tid och omsorg åt språkförståelse och att ge alla barn tillgång till ett användbart och uttrycksfullt språk som är deras eget. Att behärska det viktigaste medlet för kontakt och förståelse människor emellan är en betydelsefull fråga om jämlikhet. Teater, dans, musik, filin Det är ytterst angeläget att den satsning som gjorts på teater- och dansföreställningar för barn fortsätter och ökar i omfattning. Det handlar om ständigt nya årskullar med samma behov av upplevelser av det slag teatern ger. Föreställningar ges numera ofta i sådana former att publiken integreras, vilket ger en möjlighet till medskapande och aktivitet som barnen har särskild glädje av. Med den utsatta situation barn och ungdomar har i det kommersialiserade fritidssamhället har barnteaterns aktiverande roll ett mycket stort värde. Ett ökat samarbete mellan teaterinstitutioner, barnteatergrupper, skola och föreningsliv bör ske för att alla barn skall få uppleva teater och även ges möjligheter att själva agera. Särskilt i de delar av landet där eftersläpningen är stor på detta område är snara insatser nödvändiga. Såväl kommuner och landsting som staten bör medverka till att barnteatern ges hög prioritet. Barn med särskilda behov, t. ex. barn som är beroende av teckenspråk, får inte glömmas bort. Teater och dansteater bör ägnas större uppmärksamhet i skolan. Allmänkulturell verksamhet skall komma in i undervisningen och utnyttjas på ett metodiskt sätt. Det får inte vara så att direktkontakten med kulturell verksamhet blir enstaka, udda inslag utan anknytning till undervisningen i övrigt. Att barnen t. ex. aktivt får ta del i teaterverksamhet och själva lära sig gestalta är betydelsefullt för den personliga utveckling som skolan bör se som en viktig uppgift att främja. Genom att kulturen får en naturlig plats i skolarbetet kan undervisningen göras mer stimulerande och meningsfull. Den kommunala har sedan den började växa fram kommit att spela en mycket viktig roll i barnens och skolans kontakt med kulturell verksamhet. Det bestående värdet i denna form av musikundervisning har varit det aktiva musikutövandet och det musikintresse som väckts hos många barn för hela livet. Bredden på undervisningen har gjort att många barn fått direkt kontakt med den levande musiken och spelglädjen. Den kommunala har därigenom ett utomordentligt värde för att rekrytera nya musiker och musikintresserade. Det är angeläget att verksamheten kan utvidgas. Behovet av en god filmproduktion är särskilt uttalat i vad gäller barnfilmen. På detta område krävs speciella insatser för att trygga en kvalitetsproduktion och göra denna tillgänglig för publiken. Med hänsyn till de relativt höga framställningskostnaderna är ett nordiskt samarbete önskvärt. Ett internationellt samarbete och filmutbyte bör även eftersträvas för att barn i vårt land genom filmen skall få en kontakt med barn i andra länder och olika miljöer. De kulturpolitiska målen måste få stor betydelse vid utformningen av utbildningspolitiken. Skolan har en avgörande betydelse för barns och ungdomars kulturupplevelser och framtida hållning till kulturverksamhet. Ett brett program för den framtida kulturpolitiken antogs på partistämma , med den inriktning vi här redovisat i vad gäller barnen och kulturpolitiken. I programmet slås sammanfattningsvis fast att kulturpolitiken enligt uppfattning är ett viktigt medel att förändra samhällsutvecklingen, från ett på ensidig materiell tillväxt inriktat samhälle till ett samhälle grundat på gemenskap, jämlikhet och en rättvisare fördelning av jordens resurser. Arbete pågår i olika organ och instanser för att kartlägga barnens kultursituation och för att lägga fram förslag om åtgärder. Det kan nämnas att en särskild barnkulturgrupp inom har utlovat en redovisning av sin verksamhet, men denna låter fortfarande vänta på sig. En sammanfattning av förekommande kartläggningsarbete och en värdering av åtgärdsförslag måste komma till stånd som ett underlag för ett samlat och långsiktigt program på barn- och ungdomskulturområdet. En särskild utredning är enligt vår bedömning icke erforderlig. Barn och ungdom är i betydligt högre grad än vuxna utsatta för det kommersiella kulturutbudets negativa verkningar och de välfärdsvärderingar som mäter välfärden i materiella termer. Det är i dubbel mening av grundläggande betydelse att samhällets kulturpolitiska insatser i avsevärt större omfattning än tidigare inriktas på dessa åldersgrupper. En genomtänkt och medveten kulturpolitik måste ha som främsta syfte att främja den uppväxande generationens självständighet och dess känslomässiga, intellektuella och sociala utveckling. De i motionen framförda riktlinjerna som ingalunda är fullständigt utvecklade bör kunna ligga till grund för det samlade program av åtgärder som erfordras. Riktlinjerna är mera detaljerat utformade i cen terns kulturpolitiska program men har även stöd i en bred opinion, oavsett partitillhörighet. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen anhålla om att ett samlat åtgärdsprogram på kulturområdet utarbetas, vilket främjar barns självständighet samt deras känslomässiga, intellektuella och sociala utveckling. PER () () () () () () () () () () () () ()