mot · G1021392 · 1978-01-23 00:00:00 — Motion 1977/78:1392 av m. fl. om fritid i skärgård Våra skärgårdsområden utgör en omistlig tillgång för rekreation och friluftsliv för stora delar av vårt lands befolkning, inte minst den i våra stora tätorter. Skärgårdarna erbjuder en variationsrik fritidsmiljö inom relativt korta reseavstånd. Denna unika rekreationsmöjlighet har i för stor utsträckning kommit att användas för stationär vistelse i enskilda fritidshus av befolkningsgrupper som haft goda förutsättningar att lösa sina rekreationsbehov. Om skärgårdarna skall kunna fungera som goda rekreationsområden för breda folkgrupper fordras en livskraftig bygd och befolkning. Det på socialdemokratiskt initiativ införda skärgårdsstödet skapar förutsättningar för detta. Detta stöd bör vidareutvecklas. För att skärgårdsområdena i större utsträckning skall fungera som rekreationsområden även för de medborgargrupper som har begränsade ekonomiska resurser fordras en målmedveten politik där samhället medverkar i planering och utbyggnad av kollektiva kommunikationer, hamnar, turistanläggningar etc. Skärgårdens natur och miljö, liksom den bofasta befolkningens näringsliv, bör skyddas så att rekreationsutbudet styrs och leds med hänsyn tagen till dessa intressen. I fortsättningen görs ett försök att skissera en sådan politik. Stora delar av våra skärgårdsområden ingår i de kustområden som enligt den fysiska riksplaneringen skall skyddas från fortsatt utveckling av enskild fritidsbebyggelse genom att antingen tillhöra det högexploaterade området eller genom att ha andra skyddsvärden. Alltför stora områden är dock för hårt belastade med enskild fritidsbebyggelse. Detta tryck kommer att öka. Ett kraftigt skydd mot fortsatt utveckling av den enskilda fritidsbebyggelsen i skärgårdsområdena måste läggas fast i den fysiska riksplaneringen. Fortsatt privatisering av skärgårdsområdena bör därför stoppas. Detta måste få som följd ett stopp för nya planer på enskild fritidsbebyggelse i skärgårdarna men också en omprövning i högexploaterade delar av de planer som fastställts och inte lett till bebyggelse. Det är uppenbart att enskilda kommuner har svårigheter att upprätthålla en restriktiv inställning på detta område bl. a. beroende på snäva lokala markegoistiska synpunkter men också förment viktiga sysselsätt 1 1977/78. Till en del bottnar denna inställning i att vi i vårt land inte utvecklat en turistpolitik i skärgårdsområdena som kan erbjuda alternativa sysselsättningsmöjligheter. Erfarenheter från andra länder visar att en målmedveten turistpolitik har möjligheter att ge betydligt fler arbetstillfällen än vad den enskilda fritidsbebyggelsen kan erbjuda. Och dessa arbetstillfällen blir betydligt långsiktigare än vad en kort tids husbyggande kan ge. För en satsning på skärgårdarna som rekreationsområden fordras en omfattande utbyggnad av uthyrningsstugor för korttidsuthyrning. Detta är en grundläggande förutsättning för att nya grupper av människor skall få tillgång till skärgårdarnas unika rekreationsmöjligheter. Genom uppförande av uthyrningsstugor undvikes också den privatisering av omfattande markområden som de enskilda fritidshusen medför. Erfarenheter visar att sysselsättningstillskottet vid en verksamhet med uthyrningsstugor är 34 gånger större än det som erhålles vid uppförandet av enskilda fritidshus. Med hänsyn till natur och miljö bör uthyrningsstugorna erhålla en lämplig utformning. Här bör samhället aktivt vara med och utveckla lämpliga typer. Om uthyrningsverksamheten skall få slagkraft och bredd bör stugorna uppföras både i grupp och som enskilda. Kommuner, organisationer, företag bör stimuleras att delta i denna verksamhet, liksom enskilda intressenter. I fråga om de enskilda uthyrningsstugorna är en förutsättning att dessa inte förvandlas till enskilda fritidshus antingen genom försäljning eller långtidsuthyrning. Garantier mot detta måste utformas i lagstiftningen, lämpligen genom att planer fastlägges där avstyckning inte får ske medan garantier mot långtidsuthyrning bör skapas i samhällets stödverksamhet. Lämpligen bör rekreationsberedningen kunna lägga fram sådana förslag. Detta bör ges regeringen till känna. Obestridligen finns ett stort intresse inte minst från befolkningen i tätorterna, att ägna sig åt odlingsverksamhet i någon form. Detta har visats i olika sammanhang, inte minst i de koloniområden som upplever en ny renässans. En drivkraft vid anskaffandet av ett enskilt fritidshus är ofta möjligheterna till trädgårdsarbete och odlingsverksamhet. Dessa möjligheter har utnyttjats i alltför liten utsträckning i våra skärgårdsområden. Inte obetydliga områden i skärgårdarna, som varit uppodlade eller som inte används för jordbruk, skulle vara väl lämpade för en betydande koloniverksamhet. Förutom att vara en attraktiv rekreationsform skulle en sådan verksamhet kunna medverka till att vårda och skydda skärgårdsmiljön där skärgårdsjordbruket tidigare var och fortfarande på många håll är ett viktigt inslag. Naturligen bör en samlokalisering av stugbyar, campingplatser och koloniområden eftersträvas. Formerna och stödet för en verksamhet av denna art bör utredas av rekreationsberedningen. Campingplatser i ordnad form förekommer endast i mindre omfattning i våra skärgårdsområden och då mera på de allra största öarna och på . Detta har medfört att denna relativt billiga övernattningsform inte utnyttjas i tillräcklig omfattning som här och var betydande problem med vild camping finns. Ett problem som endast i ringa omfattning uppmärksammats är behovet av husvagnscamping i anslutning till våra skärgårdsområden. Ansvaret för anordnandet av erforderligt antal campingplatser ligger naturligen på kommunerna. De speciella problemen i skärgårdsområdet förutsätter dock att stödmöjligheterna förbättras, inte minst mot bakgrunden av att campingverksamheten är en serviceverksamhet för andra kommuners innevånare. bör därför erhålla i uppdrag att utreda möjligheterna till en utveckling av campingverksamheten i våra skärgårdsområden. En betydande del av rekreationslivet i skärgårdarna är knutet till småbåtar. har klarlagt dessa aktiviteter och framlagt förslag till åtgärder. har, när det gäller registreringen av fritidsbåtar, en ny utredning verkställts. Utredningarna har ännu inte föranlett några förslag till . Det är angeläget att förslag läggs fram i anslutning till utredningarna, inte minst med hänsyn till den snabba ökning som sker av båtflottan och de allt svårare praktiska problem som blir en följd av detta. Båtfolket är beroende av hamnmöjligheter, service i olika former, tillgång till affärer m. m. Båtlivets inverkan på miljön måste minskas och de sanitära kraven på båtverksamheten måste skärpas, även om betydande insatser gjorts på detta område . Men ökningen av båtlivet är så snabb och trycket på den känsliga skärgårdsmiljön allt starkare varför ytterligare åtgärder måste vidtas. Förslagen i utredningarna Båtliv I och II bör därför genomföras, särskilt bör den föreslagna registreringen av fritidsbåtar komma till stånd, inte minst för att få en stabil grund när det gäller utbyggnaden av hamnar och styrningen av båtlivet. Registreringen bör få en enkel utformning och ta rimliga hänsyn till olika båtstorlekar och beakta de behov som kan aktualiseras för de båtar som används i skärgårdens näringsliv. bör därför begära hos regeringen att förslag framläggs i anledning av fritidsbåtutredningen och registreringsutredningen. En plan bör vidare upprättas för utbyggnaden av småbåtshamnar i En sådan plan skulle kunna bli ett viktigt hjälpmedel i en aktiv sysselsättningspolitik. I planen bör finansieringsmöjligheterna och ekonomiseringen ägnas särskild uppmärksamhet varvid principen bör vara att staten helt svarar för utbyggnaden av gästhamnar medan kommunerna och i sista hand båtägarna svarar för småbåtshamnarna. Det praktiska utförandet kan sannolikt ske i stor utsträckning på nivå och i intimt samarbete med båtorganisationerna. bör lämpligen kunna verkställa erforderlig utredning och planläggning. Det är nödvändigt att de sanitära förhållandena för båtlivet förbättras. Framför allt gäller detta kraven på båtarna i fråga om sopor och latrin. För detta fordras bättre mottagningsförhållanden särskilt för latrin. bör erhålla i uppdrag att framlägga erforderliga förslag. Våra skärgårdar besöks av många utländska båtar. Dessa båtägare är dåligt orienterade om de regler som gäller för friluftslivet i skärgårdarna. Ett särskilt informationsmaterial bör därför utarbetas och hållas tillgängligt i hamnar och på serviceinrättningar. Ett specialproblem av växande betydelse är de felparkerade båtarna dvs. båtar som bara kommer och lägger till vid kajplatser som förhyrts av annan men där ägaren tillfälligt är borta med sin båt. Sådana båtar bör kunna flyttas men detta kan inte ske med nuvarande lagstiftning. Sådana möjligheter bör ges polis, kustbevakning och hamnmyndigheter. Förslag om sådan lagändring bör därför framläggas. I anslutning till yrkesfiskares redskap bör ankrings- och förtöjningsförbud generellt kunna hindra detta under förutsättning att anvisning om andra ankringsmöjligheter lämnas. Förslag i dessa frågor bör ingå i det uppdrag som lämnas . En intensivare rekreationsverksamhet i våra skärdgårdsområden förutsätter en utbyggnad av den service, övervakning och tillsyn som är erforderlig för att trivsamma förhållanden skall råda för både bofast befolkning och rekreationssökande allmänhet. Inte minst behövs detta för att skydda natur och miljö från alltför stark förslitning liksom att övervaka skyddet för natur- och fågelskyddsområden. I årets budgetarbete har begärt medel för detta, vilket inte bifallits. Det är angeläget att en sådan utbyggnad av tillsynsverksamheten kommer till stånd. bör därför ge regeringen detta till känna. Skärgårdarna ett primärt rekreationsområde I anslutning till behandlingen av turistutredningens förslag förklarades vissa delar av våra skärgårdar som primära rekreationsområden. Stora delar fick inte denna beteckning därför att de ansågs vara för hårt exploaterade. För andra delar bedömdes inga åtgärder erforderliga. unika tillgångar som skärgårdsområdena erbjuder med aktiviteter i vatten och på land, närheten till de stora befolkningsområdena och det stora behovet av att utveckla rekreationsmöjligheter inom räckhåll för dessa talar starkt för att skärgårdarna i sin helhet bör ges en särställning i turistplaneringen. För detta talar det stora behovet av en aktiv politik från samhällets sida på detta område men också behovet av en samordning av skärgårdsstödet till den bofasta befolkningen med en aktiv utbyggnad av turistnäringen. Mot denna bakgrund bör uttala att hela skärgårdsområdet, med samma gränser som för skärgårdsstödet, bör förklaras som primärt rekreationsområde med de möjligheter till samhällsstöd som detta ger. För att utveckla en riksomfattande planering bör och rekreationsberedningen i samarbete med respektive kommuner utarbeta en särskild plan över utbyggnaden av de turistiska anläggningarna i våra skärgårdsområden. Uppenbarligen erfordras för en utbyggnad av rekreation, friluftsliv och turism i våra skärgårdsområden betydande insatser både när det gäller planering och byggande. Inom ramen för vad de samhällsekonomiska resurserna medger bör samhällets stöd framför allt inriktas på de betalningssvaga grupperna. kan därutöver inte särskilt stora budgetmedel disponeras för dessa ändamål. En förutseende planering kan dock leda till att, i den mån sådana behov uppkommer, arbeten önskvärda ur sysselsättningssynpunkt förläggs till skärgårdsområdena som avser utbyggnaden av rekreationsanläggningar. Därutöver står det klart att kostnaderna för rekreationsverksamheten bör bäras av de rekreationssökande. I detta sammanhang bör den av fritidsbåtutredningen föreslagna båtavgiften ses. Denna bör således införas i samband med att ställning tas till utredningens övriga förslag. Även andra avgifter kan bli aktuella. Ur samhällsekonomisk synpunkt står betydande värden att vinna i en, på bekostnad av utlandsturismen, ökande inhemsk turism. Därutöver torde möjligheterna vara stora att finna nya valutainkomster från en ökande utländsk turism i skärgårdarna, inte minst när det gäller den starkt ökande internationella fritidsbåtstrafiken. Under hänvisning till vad som sagts i det föregående föreslår vi* att beslutar 1. att hos regeringen begära att rekreationsberedningen får i uppdrag att framlägga förslag och former för koloniområden för odlingsverksamhet i skärgårdsområden, 2. att hos regeringen begära att får i uppdrag att, tillsammans med kommunerna, utreda och föreslå en plan för utbyggnad av campingplatser i skärgårdsområdena, 3. att hos regeringen begära att får i uppdrag att framlägga en plan för utbyggnaden av småbåtshamnar i skärgårdarna, 4. att hos regeringen begära att erhåller i uppdrag att utarbeta flerspråkig information om service och föreskrifter för rekreationsliv i skärgårdarna. () () () () () () () () () * Se även motionerna 1977/78: 13931395.