mot · G1021124 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till barnteater seglade barnteatern i medvind. En rad nordiska symposier hölls, där man med entusiasm och i positiv anda diskuterade barnteaterns framtid. Man ansåg att ett allmänt och rimligt mål för denna verksamhet skulle vara att varje barn borde kunna få se åtminstone två föreställningar . Vid det s. k. krävdes bl. a. bättre resurser till barnkulturen och till barnteatern. Man krävde en omfördelning av anslagen till teatern för att barn- och ungdomsteatern skulle få en stor andel som motsvaras av antalet barn och ungdomar i landet. Men är man inte längre lika entusiastisk. är situationen följande: för att varje barn skall få se två föreställningar krävs en produktion av ca 18 000 föreställningar. Men endast ca8 000 föreställningar ges, vilket statistiskt sett innebär färre än en föreställning per barn och år. De regionala aspekterna har också betydelse i detta sammanhang. Bor man i t. ex. och är mellan sju och har man möjlighet att se fyra barnpjäser . Ett jämnårigt barn i kan få vänta ungefär 2 1 /på ett teaterbesök. Utanför storstadsregioner är väntetiderna ännu längre. Den satsning på barnteater som man enades om har alltså uteblivit. Barnteaterföreställningarnas antal har i stället minskat, och detta trots att efterfrågan på barnteater är stor. Förskolor och skolor har behov av betydligt flera föreställningar. Nästan alla barn- och ungdomsföreställningar blir därför abonnerade i förväg. Detta medför att det nära nog är omöjligt för allmänheten att få se barnteater - i varje fall om man inte beställt biljett i mycket god tid i förväg. Dessa missförhållanden påverkar inte bara den konstnärliga kvaliteten på barnteatern. De påverkar även barnens förmåga att stimuleras till att utveckla sin egen skapande förmåga. Detta fordrar en kontinuitet i utbudet. Men med en föreställning vart tredje eller fjärde år uteblir helt givet denna påverkan och entusiasmering. De initiativ som togs har således inte fått den kulturpolitiska uppföljning som erfordrats. De nödvändiga ekonomiska resurserna har uteblivit. Visserligen haren del institutionsteatrar inrättat s. k. barnteatergrupper, men dessa grupper har för det mesta ej blivit särskilt långlivade bl. a. beroende på att detta arbete inte varit så lönande för teatrarna, därför att biljettintäkterna varit lägre än vid vuxenteatern. En annan orsak har varit att dessa teatergrupper ofta haft ett mycket slitsamt arbete - alltför få kulturarbetare skulle tillgodose behovet av barnteater hos alltför stora grupper. De som utfört detta arbete har därtill ständigt upplevt sin existens hotad och ständigt lätt argumentera för att fä ekonomiska resurser till verksamheten. De ungas syn på kulturtraditioner och deras kommande attityder till kulturell verksamhet är beroende av den kultur de möter i sin omgivning. Det talas ofta om hur viktigt det är att just ge barnen kvalitativt goda kulturupplevelser som motvikt till all den skräpkultur som omger dem. Barnteater kan utgöra barnets första kontakt med sceniskt skapande och prov på offentligt kulturutbud, varför det är ytterligt angeläget att denna kulturform uppmuntras och understöds. En omfördelning av de resurser som teatern har skulle kunna möjliggöra att barn erbjuds kvalitativt god teater och möjliggöra att de som arbetar i denna verksamhet kan få likvärdiga arbetsförhållanden som de som spelar teater för vuxna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av nuvarande regler för erhållande av ekonomiskt bidrag till teaterverksamheten för att möjliggöra att ekonomiska resurser ställs till barnteaterverksamhetens förfogande i enlighet med vad i motionen anförts. () ()