mot · G1021514 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1514 av Per om vårdnadsersättning till småbarnsföräldrar fastställde 1976 ett långsiktigt utbyggnadsprogram för den kommunala barnomsorgen. Enligt planerna skall 100 000 daghemsplatser tillskapas . 1 praktiken kan också ca 50 000 familjedaghemsplatser förväntas tillkomma. I regeringsförklaringen av uttalades att detta utbyggnadsprogram skall fullföljas. Men därutöver angavs också att ett vårdnadsbidrag för småbarnsföräldrar skall införas. Därigenom skulle valfriheten mellan olika barntillsynsformer vidgas. Enighet råder mellan de stora partierna om att en betydande återhållsamhet med samhälleliga utgifter är nödvändig . Endast därigenom kan förutsättningarna för fortsatt reformpolitik tryggas. Möjligheterna till nya kostnadskrävande åtaganden från såväl statens som kommunernas sida är därför ytterligt begränsade under . Familjepolitiken kan nu uppenbarligen inte byggas ut i den utsträckning som vore önskvärd. Därmed blir frågan om hur de tillgängliga resurserna skall användas än mera aktuell än om behoven inom familjepolitiken i större utsträckning skulle kunna uppfyllas. När stark återhållsamhet är nödvändig växer kraven på att tillgängliga resurser fördelas på ett sådant sätt att ekonomiska orättvisor olika grupper emellan i största möjliga utsträckning motverkas. Samhällets kostnader för barnomsorgen ökar markant till följd av den tidigare nämnda utbyggnadsplanen. Den årliga driftkostnaden för barnomsorgen beräknat på antalet tillsynsplatser /78 framgår av nedanstående sammanställning: Drift av 107 300 daghem 2 805 milj. kr. Drift av 61 600 familjedaghem för barn i förskoleåldern 1 032 milj. kr. Den årliga driftkostnaden per barn är för daghemmet satt till . och för familjedaghemmet till . Driftkostnaden för daghemmet och familjedaghemmet har reducerats med den avgift föräldrarna själva har att erlägga. Denna avgift varierar beroende på inkomst. Genomsnittligt beräknas barnfamiljernas avgifter till . per barn och år i daghem och . Med familjedaghem avses i detta fall endast sådana avsedda för förskolebarn. Uppgifterna är hämtade från och statistik. Uppfylls det uttalade målet för utbyggnaden av daghemsplatser och familjedaghemsplatser, ökar samhällets kostnader för barnomsorgen med 630 milj. kr. , oräknat kostnadsfördyringar och löneökning. Fördelningen av stödet till barnfamiljerna Barnbidragen och ersättningen via föräldraförsäkringen fördelas generellt till alla barnfamiljer resp. efter inkomst. Stödet till barntillsynen fördelas emellertid oberoende av fasta kriterier efter ett kösystem, men med speciell hänsyn tagen till föräldrarnas situation. Sålunda har t. ex. ensamstående föräldrar förtur vid tilldelningen av platser. Som framgått av ovanstående beräkningar utgår ett inte oväsentligt indirekt bidrag till familjer som erhåller plats på daghem eller familjedaghem. En tvåbarnsfamilj där båda barnen har plats i daghem erhåller således ett samhällsstöd på . För en tvåbarnsfamilj där båda barnen har plats i familjedaghem är motsvarande stöd . Familjer som vårdar sina barn på annat sätt erhåller inget stöd av detta slag. Det är föräldrarna - inte stat och kommun - som skall avgöra vilken form av barntillsyn som är bäst lämpad för deras barn. Daghemmet, familjedaghemmet, vård i hemmet eller annan tillsyn har alla såväl för- som nackdelar. Vilket som överväger beror i hög grad på barnets behov. Samhället bör av dessa skäl stå neutralt mellan olika barntillsynsformer. Praktiskt innebär detta att ingen tillsynsform ekonomiskt skall privilegieras före någon annan. Den nuvarande fördelningen av stödet till barnfamiljerna är mot denna bakgrund svårförsvarbar. Ekonomiska skillnader mellan olika barnfamiljer av den storleksordning som är legio omöjliggör all neutralitet. Det är knappast ägnat att förvåna att barnomsorgspolitiken av många kommit att uppfattas som en medveten strävan från staten och kommunerna att påtvinga alla föräldrar en viss form av barnomsorg. En vårdnadsersättning är en förutsättning för ekonomisk jämställdhet mellan olika barnomsorgsformer. En vårdnadsersättning till alla småbarnsföräldrar från den tidpunkt när föräldraförsäkringen upphör fram till dess barnet börjar skolan skulle ge föräldrarna förutsättningar att välja den tillsynsform som de bedömer bäst för barnet. Vårdnadsersättningen skulle möjliggöra högre avgifter på daghem och familjedaghem och därmed närma föräldrarnas avgifter för tillsynen till den verkliga kostnaden. Av samhällsekonomiska skäl är en sådan lösning f. n. svårgenomförbar. Vad som däremot är möjligt är att omfördela resurser inom samma ekonomiska ram som den nuvarande barnomsorgspolitiken baseras på. Vårdnadsersättning i stället för nya daghemsplatser I ett ekonomiskt läge som inte möjliggör ett stöd till barnfamiljerna i de former och den omfattning som vore mest önskvärt bör nya vägar prövas. Därvid bör möjligheten övervägas att temporärt avbryta utbyggnaden av daghem och familjedaghem. De därmed frigjorda resurserna skulle kunna överföras till en vårdnadsersättning till alla småbarnsföräldrar. Därigenom skulle en utjämning mellan samhällets stöd till olika barnomsorgsformer kunna påbörjas. I första hand bör en sådan resursöverföring övervägas för en tidsperiod av . En omfördelning skall inte ses som något ställningstagande mot daghem och familjedaghem som omsorgsform. För många familjer är, som redan påpekats, dessa tillsynsformer de mest ändamålsenliga. Omfördelningen motiveras i stället av angelägenheten av att inom en given ekonomisk ram i någon mån rätta till den orättvisa som en ensidig utbyggnad av daghem och familjedaghem resulterar i. Följande exempel visar hur en omfördelning skulle kunna ske: De resurser som står till förfogande för en vårdnadsersättning baseras på en årlig utbyggnadstakt om 18 750 daghems- och 8 360 familjedaghemsplatser . Med ett tidigt avbrott i nybyggnationen kan driftkostnaderna /79 för daghem och familjedaghem överföras till vårdnadsersättningen. kan driftkostnaden för nya daghem och familjedaghem beräknas uppgå till 630 milj. kr. De sålunda frigjorda resurserna bör fördelas lika på alla barn . Taxorna på daghem och familjedaghem bör i samband med omfördelningen höjas med samma belopp som vårdnadsersättningen. Familjer som utnyttjar daghem och familjedaghem kommer därmed inte att vare sig gynnas eller missgynnas av omläggningen. I det aktuella åldersintervallet finns 684 000 barn. Av dessa kan 126 000 beräknas utnyttja daghemsplats och 70 100 plats i familjedaghem. De totalt tillgängliga resurserna, 630 miljoner, fördelade på 488 900 barn skulle medge en vårdnadsersättning som obeskattat eller i genomsnitt efter skatt utgör ca . 1980 skulle vårdnadsersättningen kunna höjas till ca . och 1981 till ca , allt räknat enligt kostnads- och lönenivå. Kan därefter såväl daghems- och familjedaghemsutbyggnaden som en fortsatt ökning av vårdnadsersättningen rymmas inom ramen för de resurser samhället kan satsa på familjepolitiken, borde det föreslagna utbyggnadsstoppet för samhällets barnomsorg kunna hävas . Det långsiktiga målet bör vara en utbyggnad av barnomsorgen till det faktiska behovet vid kostnadsneutralitet mellan olika tillsynsformer. Statsmakterna och kommunerna svarar tillsammans med föräldrarna gemensamt för driftkostnaderna för daghem och familjedaghem. Statsbidraget till daghemmen uppgår till . per plats, medan bidraget per familjedaghemsplats i genomsnitt beräknas uppgå till . Vid en omläggning i enlighet med det ovan skisserade förslaget skulle kommunernas kostnader jämfört med alternativet utbyggnad enligt tidigare planer sjunka. Statsmakternas kostnader skulle genom införandet av vårdnadsersättningen öka jämfört med nuvarande planer. Målsättningen bör vara att en omläggning från barnomsorgsutbyggnad till vårdnadsersättning ekonomiskt skall bli neutral för såväl staten som kommunerna. Detta kan åstadkommas genom en justering av statens bidrag till driften av de kommunala tillsynsplatser som redan finns. Det bör betonas att den antydda omläggningen skall vara av temporär karaktär och avse en tidsperiod då en fortsatt utbyggnad av barnomsorgen inte kan förenas med införandet av vårdnadsersättningen. Syftet med den temporära lösningen är emellertid detsamma som motivet bakom kravet på vårdnadsersättning i den mening det tas upp i regeringsförklaringen, nämligen att utjämna skillnaderna ekonomiskt mellan olika barnomsorgsalternativ för att därmed främja familjernas valfrihet. Ovanstående uppgifter är självfallet av ungefärlig karaktär och påverkas bl. a. av pris- och löneutveckling liksom av kommunernas möjligheter att lägga om planeringen. Ytterligare utredning krävs för att utröna de närmare konsekvenserna av en omfördelning från daghemsutbyggnad till vårdnadsersättning. Regeringen bör således ges i uppdrag att så snart det sig göra låter för presentera förutsättningarna för en omfördelning av barnomsorgsresurserna med den inriktning som skisserats i motionen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en skyndsam utredning om förutsättningarna för en temporär omfördelning av resurser från utbyggnad av daghem och familjedaghem till en vårdnadsersättning till alla småbarnsföräldrar. PER UNCK.EL (m)