mot · G102421 · 1978-01-17 00:00:00 — om lagstiftning rörande ideella föreningar Den svenska lagstiftningen inrymmer regleringar rörande flertalet typer av juridiska personer. Inte bara aktiebolag och handelsbolag utan också ekonomiska föreningar måste bedriva sin verksamhet inom ramar som lagstiftaren har ställt upp. Många övertygande skäl kan anföras för en sådan reglering: olika intressenters legitima behov av möjlighet att kontrollera och få insyn i den verksamhet som bedrivs och kunna hävda sina intressen på samma villkor som övriga intressenter; det allmännas berättigade intresse av att verksamhet som är av stor betydelse för samhället sker i ordnade former och även de juridiska personernas s. a. s. egna intresse av att genom lagstiftning få fastlagt kompetensområde, ansvarsgränser etc. För ideella föreningar gäller dock icke någon reglering, åtminstone inte i skriven lag. I den juridiska doktrinen och i rättspraxis har vissa förutsättningar ansetts gälla för att en ideell förening skall vara juridisk person, och vissa regler har också ansetts tillämpliga på de ideella föreningarna. När det gäller frågor om exempelvis revision av ideella förreningars verksamhet torde vanligtvis aktiebolagslagens eller föreningslagens regler analogivis tillämpas. Det finns dock inte någon egentlig lagreglering av ideella föreningars förhållanden. Med tanke på den mycket omfattande lagstiftning som finns för övriga juridiska personer är det naturligt att ställa frågan på vilket sätt de ideella föreningarna särskiljer sig så att någon lagstiftning inte är motiverad för dem. En artskillnad i förhållande till olika företagstyper och även i förhållande till ekonomiska föreningar skulle kunna hävdas vara att ideella föreningar icke ägnar sig åt verksamhet som avses vara till direkt ekonomisk för medlemmarna. står det dock klart att ett stort antal betydelsefulla ideella föreningar har en omfattande egen ekonomisk verksamhet. Vad som måhända är än mer betydelsefullt är det ökande inflytandet i olika sammanhang som tillerkänts ideella föreningar av skilda slag. Såväl formellt genom lagstiftningsåtgärder som indirekt genom en faktisk utveckling har flera ideella organisationer kommit att hävda maktpositioner av betydande dignitet. Det torde inte vara någon överdrift att hävda att några av våra största ideella föreningar, av folkrörelsekaraktär, har ett inflytande över landets utveckling som inte står de centrala samhälleliga beslutsorganen långt efter. Den utveckling som lett fram till denna situation kan i sig diskuteras. Under alla förhållanden finns det inget skäl att förvänta att denna maktbild under överskådlig framtid kommer att radikalt förändras. 1 detta perspektiv finns det givetvis än större anledning att ifrågasätta om inte någon form av reglering av de ideella organisationernas förhållanden borde komma till stånd. Det kan visserligen, med all rätt, hävdas att lagstiftaren inte bör gripa in med regleringar där så inte är oundgängligen nödvändigt. Det har också hävdats i debatten att de ideella föreningarna fungerar väl också utan någon lagstiftning o ch att det skulle innebära onödigt krångel att införa en lagstiftning på detta område. Det finns dock knappast någon som är beredd att hävda att lagstiftningen rörande övriga juridiska personer i princip skulle vara överflödig eller generellt innebära onödigt krångel, även om vissa anmärkningar måhända i detta hänseende kan riktas mot denna lagstiftning. Trots att många ideella föreningar spelaren väsentligt större roll för samhället och för den enskilde än många andra juridiska personer hävdas alltså att lagstiftning erfordras för i princip alla juridiska personer utom de ideella föreningarna. Den argumentationen synes inte övertygande, än mindre konsekvent. Sammantaget måste det alltså i och för sig anses berättigat med en ramlagstiftning rörande ideella föreningar. Med hänsyn till det starka intresset av att från samhällets sida reglera enskild verksamhet så litet som möjligt måste en eventuell lagreglering ges en sådan utformning att den varken medför en tillkrånglad lagstiftning eller en byråkratisering av organisationernas verksamhet. Tyngdpunkten i en sådan reglering bör ligga på det som från samhällets synpunkt framstår som mest skyddsvärn den enskilde medlemmens ställning i förhållande till organisationen. Varför är då detta särskilt angeläget? När stora ideella organisationer har givits ett betydelsefullt inflytande eller rent av en maktposition i vissa hänseenden har detta i allmänhet grundats på förutsättningen att organisationen i fråga företräder ett stort antal medlemmar. Nästan undantagslöst är det den breda medlemsbasen som ger en organisation dess styrka. Såväl för den enskilde medlemmen som för samhället måste det då naturligtvis vara av största vikt att de beslut som fattas i ideella organisationer verkligen baserar sig på en medlemsopinion. Detta kan givetvis aldrig innebära att lagstiftaren skall kräva någon typ av majoritetsbeslut i alla frågor. Vad som erfordras är ett minimiskydd av den enskildes möjligheter att föra fram egna åsikter och uppträda på ett självständigt sätt inom organisationen. Ett sådan förstärkt skydd för den enskilde förefaller vara helt i konsekvens med nya regler som stärker den enskildes inflytande på arbetsplatsen och som syftar till att öka demokratin på det kommunala och statliga planet. Det kan gentemot detta hävdas att medan kommun och stat är samhälleliga organ och inflytandet häri måste regleras av lagstiftaren, de ideella organisationerna själva skall avgöra vem som skall bestämma vad och vilken grad av demokrati som skall råda inom ifrågavarande organisation. I takt med att ett stort antal ideella föreningar institutionaliserats i så måtto att de getts den maktställning som ovan har berörts måste det dock vara helt naturligt att från samhällets sida kräva ett stärkt inflytande för den enskilde. Under alla förhållanden är det motiverat att skapa lagstiftning där så erfordras för att skydda den enskildes frihet i något I den mån det kan hävdas att för mycket av samhällslivet är omgärdat av statliga regelsystem gäller detta inte skyddet för medborgarnas frihet. Denna uppgift, en av lagstiftarens allra viktigaste, har kommit i bakgrunden i en del av den lagstiftning som tillkommit . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer om att en utredning tillsätts i syfte att framlägga förslag till lagstiftning för att rättsligt reglera de ideella föreningarna.