mot · G1021950 · 1978-04-28 00:00:00 — 1977/78 1950-1956 Motion 1977/78:1950 med anledning av propositionen 1977/78:155 om exportkreditfinansiering, m. m. Förslagen i exporlkreditpropositionen 1977/78:155 innebär avsevärda förbättringar av många företags möjligheter att lämna exportkrediter till konkurrenskraftiga räntesatser. Det finns dock vissa begränsningar i förslagen som medför att de nya möjligheterna främst kommer att kunna utnyttjas av medelstora och stora företag. Jag tänker härvidlag på kravet att kredittiden skall vara , på att de nya stödsystemen endast i begränsad utsträckning skall få utnyttjas för export till industriländer samt på föreskriften att kreditbeloppet skall vara . En utgångspunkt för förslagen har varit att svenska exportörer skall få ungefär samma stöd vid sin exportkreditfinansiering som exportörer i andra industriländer. Eftersom man i många av dessa länder huvudsakligen ger stöd till exportaffärer med kredittider om förefaller en sådan begränsning rimlig också i de föreslagna systemen. Vid exportkreditgivning till industriländer kan det enligt handelsministern (prop. s. 76) te sig mindre motiverat att lämna statligt stöd. Export till sådana länder bör därför endast i särskilda fall kunna komma i åtnjutande av de föreslagna åtgärderna. Det sägs också i propositionen att det bör ankomma på regeringen att inom ramen för våra handelspolitiska strävanden lämna nödvändiga riktlinjer i detta avseende. Allt fler mindre företag har börjat med export, varvid de i regel i första hand inriktat sina ansträngningar på närliggande marknader i . Många av dessa företag tillverkar kapitalvaror där kredittider och längre är vanligt förekommande. Enligt min uppfattning bör stöd kunna utgå också för deras exportkreditgivning även om den enbart skulle avse industriländer. De ovan refererade uttalandena i propositionen avseende stöd vid export till industriländer är allmänt hållna men synes tyda på att regeringen avser att ge restriktiva riktlinjer i detta hänseende. Osäkerheten om regeringens intentioner förstärks av att det i propositionen inte finns några anvisningar rörande vilka länder som i detta sammanhang skall anses vara industriländer. Jag anser att de utlovade riktlinjerna från regeringen bör ges en liberal utformning, vilket kan motiveras bl. a. med.att många instustriländer ger ett omfattande statligt stöd vid exportkreditgivning till . I propositionen nämns också att vissa remissinstanser påpekat att utredningens förslag inte i någon större utsträckning löser de mindre företagens exportproblem. För att i någon mån tillmötesgå dessa synpunkter föreslår 1 1977/78. handelsministern att den beloppsgräns som gällt för avdragssystemet, , skall sänkas till . och tillämpas även i SEK-systemet. Någon motivering för att gränsen skall sättas just vid . anförs inte i propositionen. Handelsministern hänvisar emellertid till att exportkreditutredningen inte närmare berörde frågan om minimibeloppets storlek och utgår därför ifrån att utredningen avsåg att nuvarande beloppsgräns om . skulle tillämpas i båda de föreslagna systemen. Mot denna tolkning av utredningen vill jag invända att den dock föreslog att exportkreditnämndens praxis skulle vara vägledande för båda systemen och att kredittiden skulle vara . Utredningen torde då ha varit väl medveten om att EKN:s praxis bl. a. innebär att garantera en affär med minst två års kredittid kräver att kontraktsbeloppet skall vara . Även om utredningen inte direkt uttalat det torde det sålunda ha varit dess avsikt att minimibeloppet i båda systemen skulle vara . Någon anledning att sätta gränsen högre föreligger inte heller. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar uttala 1. att båda systemen för exportkreditfinansiering skall kunna utnyttjas också vid export till industriländer och att detta skall kunna ske utan krav på bevisning om utländsk statssubventionerad kreditkonkurrens, 2. att minimibeloppet för båda systemen för exportkreditfinansiering sätts till . i stället för föreslagna . HANS () i