mot · G1021926 · 1978-04-17 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:164 om åtgärder mot ungdomsarbetslöhet Vi konstaterar att regeringens förslag inte innebär att några andra resurser skall tillföras samhällsinsatserna för de arbetslösa ungdomarna än de som kan erhållas genom begränsade omdisponeringar inom ramen för redan beslutade anslag. Socialdemokraterna anser att samhällets åtgärder för de arbetslösa ungdomarna nu måste ges en sådan omfattning att väsentligt ökade resurser tas i anspråk. 150 nya tjänster bör inrättas vid arbetsmarknadsverket för insatser mot ungdomsarbetslösheten. Nyrekryteringen inom verket bör förstärkas med 150 aspiranter. a. måste arbetsförmedlingarna i samarbete med de sociala myndigheterna intensifiera den uppsökande verksamheten bland arbetslösa ungdomar som inte själva tar kontakt med förmedlingen. Skolans studie- och yrkesvägledning bör få ökade resurser, liksom de lokala planeringsråden (SSA-råden). Regionala planeringsråd bör upprättas i samtliga län. Vidare bör ett centralt planeringsråd inrättas. bör besluta om att avsätta i första hand 2 000 årselevplatser för kortare och påbyggbara yrkesinriktade kurser /79. Dessa platser bör ställas till förfogande för korta yrkesinriktade kurser enligt gymnasieskolgruppens förslag samt för försöksverksamhet med varvad utbildning och praktik enligt sysselsättningsutredningens förslag. Vid behov bör antalet platser ytterligare kunna ökas genom senare beslut. Alla kommuner skall ha rätt att bedriva försöksverksamhet. Ungdomar med olika former av handikapp bör ges förtur. En uppsökande verksamhet bland förtidspensionerade ungdomar bör bedrivas i samband med försöksverksamheten. Vi föreslår att en definition av praktikarbete, enligt sysselsättningsutredningens förslag, förs in i lagen om anställningsskydd. Vidare bör främjandelagen kompletteras, så att länsarbetsnämnderna får befogenhet att anskaffa praktikplatser. Alla ungdomar som deltar i beredskapsarbete skall få handledning, yrkesvägledning, facklig information och kontakt med arbetsförmedlingen. Regeringen bör inventera de statliga myndigheternas möjligheter att ta emot fler ungdomar i beredskapsarbete. Samhället bör genom en informationskampanj upplysa landets arbetsgivare om trygghetslagarnas verkliga innebörd och de möjligheter som finns att anställa ungdomar, bl. a. i enskilda beredskapsarbeten. 1 1977/78. Arbetslösheten får allvarliga följder när den drabbar unga människor. Arbetslöshet och otrygghet kan prägla en hel generations syn på samhället. Det är förståeligt om ungdomar underkänner ett samhälle som inte kan ta till vara deras arbetsvilja. De känner sig överflödiga. Många förlorar tron på sig själva. I ungdomsarbetslöshetens spår följer håglöshet, misstro mot samhället och svåra sociala problem som kan märka individen för resten av livet. Till detta kommer att unga människor förtidspensioneras i en utsträckning som går utöver vad som motiveras av deras handikapp. F. n. förtidspensioneras 2 000 personer i åldrarna . Allmänt gäller att rätten till förtidspension är en viktig reform för att skapa grundtrygghet för människor med svåra handikapp. I tider med sviktande arbetsmarknad ökar dock benägenheten att erbjuda yngre människor pensionering, mera som en konsekvens av bristen på lediga platser och mindre beroende på arten och graden av deras handikapp. Samhället får aldrig acceptera att ungdomar som lämnar skolan hänvisas till arbetslöshetskön. Inte heller får vi nöja oss med att unga erbjuds förtidspensionering bara därför att samhället och näringslivet inte förmår att skapa arbetstillfällen. Alla åtgärder som behövs för att tillförsäkra de unga rätten till arbete eller utbildning med praktik måste därför vidtas. I de västliga ekonomierna finns en tydlig och mycket oroväckande tendens till en ökad andel ungdomar bland de arbetslösa. Särskilt markerat har detta varit under de senaste årens utdragna lågkonjunktur. Ungdomsarbetslösheten har också förvärrats i . Det allmänt svåra läget på arbetsmarknaden har kommit att drabba ungdomarna mycket svårt. har registrerats en arbetslöshet för ungdomar i åldrarna på mellan 30 000 och 40 000 personer. sysselsätts f. n. ca 30 000 unga i beredskapsarbeten och omkring 20 000 i olika former av arbetsmarknadsutbildning. Detta innebär att nu inemot 90 000 ungdomar står utanför den reguljära arbetsmarknaden. avslutar nya ungdomsgrupper sin utbildning eller värnplikt. Allt detta sker i när arbetsmarknaden förblir svag. Läget är nu allvarligt. Ungdomens sysselsättningsproblem måste därför angripas med kraft. Även på finns anledning att se allvarligt på ungdomens arbetsmarknad. kommer de årskullar som lämnar att vara större än de nuvarande. Kraftfulla insatser från samhällets sida är nödvändiga om dagens 13-15-åringar skall kunna se fram mot sitt inträde på arbetsmarknaden med tillförsikt. Ungdomar utan yrkesutbildning har ett särskilt svårt läge på arbetsmarknaden. har arbetsmarknadens struktur förändrats till dessa ungdomars nackdel. Många arbetsuppgifter som tidigare utgjorde viktiga vägar för ett första inträde på arbetsmarknaden har försvunnit, och det krävs allt större kunskaper för att få anställning. För skoltrötta ungdomar som inte får en grundläggande yrkesutbildning har arbetsmarknaden inte mycket att erbjuda. För att ge dem en bättre chans krävs åtgärder som dels förändrar utbildningen, dels skapar lämpliga ingångar till arbetsmarknaden. För att trygga sysselsättningen behövs en ekonomisk politik som sätter sysselsättningen i första hand och en offensiv näringspolitik som syftar till att utveckla industrin. Utan denna grund kan inte ens de mest omfattande arbetsmarknadspolitiska åtgärder bli annat än ett uppehållande försvar som inte ger någon långsiktig trygghet. Vi har i flera motioner påvisat att regeringen inte fört en sådan framåtsyftande politik och framlagt förslag för att utveckla vårt lands industri och därmed vår totala ekonomi. För att med arbetsmarknadspolitiska medel effektivt kunna fördela arbetstillfällen till ungdomar och andra utsatta grupper krävs en politik som ger tillväxt och ny sysselsättning. De förslag som vi här lägger fram för att skapa sysselsättning åt ungdomarna får därför inte ses isolerade, utan de får sin fulla verkan först i kombination med en ekonomisk politik och en näringspolitik efter de grundprinciper som vi utvecklat i annat sammanhang. Att ge de unga arbete är en gemensam angelägenhet för hela folket. Vårt parti har en särskild arbetsgrupp mot ungdomsarbetslöshet, som bl. a. har till uppgift att stimulera det lokala arbetet och att förmedla erfarenheter mellan olika kommuner. () har gett kampen mot ungdomsarbetslöshet en framträdande roll i sin verksamhet, bl. a. genom kontakter med de arbetslösa ungdomarna för att förmå dem att själva ta del i det politiska arbetet och den vägen förbättra sin situation. Detta arbete bedriver SSU i nära samverkan med LO. () har i skrivelse till regeringen föreslagit att studieförbunden skall påbörja arbetet med att förmå arbetslös ungdom att delta i studier som så långt möjligt svarar mot deras intressen och förutsättningar och som därigenom motverkar arbetslöshetens negativa verkningar och bidrar till deras personliga utveckling och mognad. Verksamheten skall främst inriktas mot ungdomar i åldern . begärde vi att regeringen skulle inrätta en parlamentarisk kommission mot ungdomsarbetslösheten. Regeringen dröjde emellertid med tillsättandet av denna kommission, så att den kunde börja sitt arbete först . Den fick namnet delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor. Vi har genom våra representanter i delegationen framlagt förslag till åtgärder mot ungdomsarbetslösheten och har för avsikt att även i fortsätt ningen verka för att delegationen får en betydelsefull roll som initiativtagare. framlade i en skrivelse till regeringen sina förslag till åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. Utredningens förslag utgör enligt vår mening en god grund för de åtgärder som skall leda till att alla ungdomar som slutat skolan tillförsäkras rätten till arbete eller utbildning med praktik. Utredningens skrivelse har remissbehandlats, och den föreliggande propositionen är föranledd av sysselsättningsutredningens förslag. Den beskrivning av arbetsmarknadsläget som lämnas i propositionen utgör en stark argumentation för behovet av omfattande åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. Vi tvingas dock konstatera att den borgerliga regeringen varken fullföljt utredningarnas förslag eller förmått utveckla nya initiativ. Några nya resursinsatser vill regeringen heller inte göra, utan man nöjer sig med begränsade omdisponeringar inom redan beslutade anslag. Därför blir huvudintrycket att propositionens förslag endast i ringa omfattning kan påverka ungdomens situation på arbetsmarknaden. Detta intryck står i kontrast till de borgerligas tidigare kategoriska uttalanden om en garanti för de ungas arbete, utbildning och praktik. 1 motsats till regeringen anser vi att det nu behövs aktiva insatser mot ungdomsarbetslösheten av en omfattning som blir möjlig endast genom väsentligt ökade ekonomiska insatser. och skolväsendet måste få ökade resurser för att bättre kunna hjälpa de arbetslösa ungdomarna till ordnade arbetsförhållanden. Dessutom bör länsarbetsnämnderna få vidgade befogenheter för att lättare kunna skaffa fram arbete till ungdomarna. De arbetslösa ungdomarna har större behov av personlig vägledning än de flesta andra arbetssökande. De saknar arbetslivserfarenhet och en stor del av dem är osäkra om sitt yrkesval. En del av de arbetslösa ungdomarna befinner sig också i en svår social situation. För att hjälpa dessa ungdomar till ordnade arbetsförhållanden förutsätts ofta en tidskrävande verksamhet som syftar till att stödja dem och till att väcka deras förhoppningar och intressen. Allt detta kräver att arbetsmarknadsverket får ökade resurser. försök med intensifierade förmedlingsinsatser för ungdomar visar entydigt att många av ungdomens sysselsättningsproblem kan lösas förutsatt att arbetsförmedlingsorganisationen ges rimliga resurser. insatser för de arbetslösa ungdomarna kan ske i många olika former. Vi vill särskilt nämna följande: a) Ökad yrkesvägledning. F. n. har mindre än hälften av landets förmedlingskontor en yrkesvägledare. Vid de kontor där det finns yrkesvägledare spelar denne en central roll i insatserna för de arbetslösa ungdomarna. bästa resultaten nås i regel genom samarbete mellan yrkesvägledare och arbetsförmedlare. Detta motiverar resurser för att anställa fler yrkesvägledare vid förmedlingskontoren. b) Särskilda förmedlingsinsatser för arbetslösa ungdomar. Förmedlingens arbete för att lösa arbetslösa ungdomars problem är krävande. Det gäller inte bara ren arbetsförmedling utan också att klarlägga intressen och förutsättningar och ge tilltro till den egna förmågan hos unga människor som kanske mött svårigheter och motgångar i skolan. Ofta kan det gälla att bryta attityder som hämmar yrkesvalet. Till detta kommer så en nära medverkan vid introduktionen på den nya arbetsplatsen, en noggrann och långvarig uppföljning och insatser för att lösa eventuellt uppdykande problem på arbetsplatsen. Inte minst gäller detta vid sysselsättning i beredskapsarbeten. Alla dessa insatser kräver tid. Ett enda system för att lösa dessa uppgifter finns inte, utan olika sätt att organisera de särskilda förmedlingsinsatserna för ungdomar bör prövas. På flera arbetsförmedlingar har man prövat att ge fördjupad yrkesorientering och yrkesvägledning i särskilda vägledningsgrupper. Förutom samtal i grupp är enskilda stödsamtal ofta nödvändiga för att hjälpa ungdomar som är osäkra i sina yrkesplaner. De hittillsvarande erfarenheterna visar tydligt att alla de insatser som krävs förutsätter att förmedlingen får utökade resurser. c) Service på hemspråket för invandrarungdom. För invandrarungdomar som har svårighet med svenska språket är det ofta mycket svårt att till fullo utnyttja de möjligheter till yrkesvägledning och stödsamtal som förmedlingskontoren erbjuder. De hittillsvarande erfarenheterna av förmedlingsinsatser på hemspråket är över lag mycket positiva. Det finns därför anledning att bygga ut förmedlingskontorens service till invandrare i detta hänseende. d) Insatser för att bryta ned könsrollsmönstren. Genom en information som syftar till att bryta ned könsrollsmönstsren kan arbetsförmedlingen hjälpa ungdomarna att få tillgång till arbetstillfällen inom fler yrken. För att lyckas med detta krävs en ibland ganska tidskrävande kontakt med ungdomarna, eftersom dessa ofta är minst lika bundna till rådande könsrollsmönster. e) Uppsökande verksamhet i samarbete med socialvårdens myndigheter. På många orter finns ett betydande antal arbetslösa ungdomar som inte har någon kontakt med arbetsförmedlingen. Dessa ungdomar befinner sig ofta i en mycket svår social situation, och det behövs omfattande insatser från socialvårdens och arbetsförmedlingens sida för att hjälpa dem till en normal livsrytm och till att få ett arbete som de kan trivas med. Denna uppgift måste enligt vår uppfattning ges hög prioritet i arbetsförmedlingens verksamhet. bör kommunerna känna ett växande ansvar för att genom särskilda personalinsatser, bl. a. i de arbetslag som förordats av sysselsättningsutredningen, engagera sig i de ungas arbetsmarknadsproblem. En sådan medverkan får ses som ett viktigt inslag i kommunernas arbete med att genom förebyggande insatser motverka en annars hotande social utslag 1* 1977178. 0 Ökat samarbete med skolan. Arbetsförmedlingen bör utöka sitt samarbete med skolan i fråga om t. ex. uppsökande verksamhet och i gymnasieskolplaneringen. Arbetsförmedlingens yrkesvägledare bör också delta i skolans elevvårdskonferenser då ungdomars sysselsättningsproblem behandlas. g) Utökade kontakter med arbetsgivare för att skaffa fram arbetstillfällen. Under punkterna 4.4 och 4.5 redovisar vi vår syn på hur anskaffningen av beredskapsarbeten och praktikarbeten kan effektiviseras. Det kommer att krävas förstärkta resurser för denna verksamhet, om det stora behovet av beredskaps- och praktikplatser skall kunna tillgodoses. h) Utökad verksamhet med kurserna Arbetsliv och Utbildning. Dessa kurser är avsedda för ungdomar som är osäkra om sina önskemål och förutsättningar inför valet av arbete och utbildning. ALU-kurserna, som i regel omfattar , innehåller en teoretisk och en praktisk del. Den teoretiska delen består av arbetsmarknadsinformation, yrkesorientering och personlig vägledning. Den praktiska delen består i att kursdeltagarna får prova på arbete inom två eller tre olika yrkesområden. Erfarenheterna av denna verksamhet är över lag goda, och det finns anledning att bygga ut ALU-verksamheten. Det framgår av propositionen att arbetsmarknadsministern inte är omedveten om att det krävs ökade resurser för att arbetsförmedlingarna skall kunna öka sina insatser för de arbetslösa ungdomarna. Så heter det t. ex. på s. 24: Arbetsförmedlingarna har prövat nya former för att intensifiera sina insatser att hjälpa ungdomar som slutat skolan att få arbete, arbetslivserfarenhet och kompletterande utbildning. Försöken med s. k. intensifierade arbetsförmedlingsinsatser visar att detta är ett tidskrävande arbete, men också att svårigheterna kan övervinnas om personalen vid arbetsförmedlingen kan avsätta den tid som behövs i de enskilda fallen. Mot bakgrund av denna och andra deklarationer i propositionen om behovet av ökade förmedlingsinsatser för de arbetslösa ungdomarna är det anmärkningsvärt att någon utökning av resurserna för sådan verksamhet inte föreslås. Det är inte i första hand deklarationer från statsmakterna som arbetslösa ungdomar behöver utan praktisk hjälp av förmedlingstjänstemän som har tid att ta sig an deras problem. Vi föreslår därför att arbetsmarknadsverkets medel /79 för lönekostnader och expenser uppräknas med sammanlagt 25,2 milj. kr. Detta kan beräknas ge verket utrymme för att fr. o. m. dels inrätta 150 nya tjänster inom förmedlingen, dels vidga rekryteringen och utbildningsverksamheten med 150 aspirantplatser. 4.2 SYO och SSA-verksamheten Skolans studie- och yrkesorientering (SYO) har successivt byggts ut. Denna utgör en viktig del i arbetet med att ge alla ungdomar utbildning, arbete eller praktik. Detsamma gäller den verksamhet som bedrivs inom ramen för de lokala och regionala planeringsråden för samverkan mellan skola och arbetsliv (SSA-råden). Det är nödvändigt att studie- och yrkesorienteringen sätts in i ett långsiktigt arbetsmarknadspolitisk! F. n. återspeglas tillfälliga konjunktursvängningar i alltför hög grad i elevernas förstahandsval till gymnasieskolans utbildningvägar. Som exempel kan nämnas att den Verkstadstekniska linjen har anmärkningsvärt få sökande i förhållande till antalet platser, trots att arbetsmarknadssituationen på kommer att förbättras på detta område. Det är angeläget att kapaciteten på olika utbildningsvägar i gymnasieskolan inte kortsiktigt anpassas efter konjunkturerna. Resultatet kan annars bli att de unga står utan sysselsättning efter avslutad utbildning som det råder brist på utbildad arbetskraft inom vissa sektorer. Studie- och yrkesorienteringen måste därför motverka konjunktursvängningarnas genomslag i elevernas val av utbildningsväg. Inom t. ex. arbetsmarknadsutbildningen utnyttjas lågkonjunkturen för att yrkesutbilda vuxna inom områden där det framtida behovet förväntas öka. Samma princip bör tillämpas inom gymnasieskolan. har i sin anslagsframställning /79 framhållit behovet av en översyn av bestämmelserna för statsbidrag till studie- och yrkesorienteringen. De nuvarande reglerna innebär nämligen enligt uppfattning ett alltför högt antal elever per grundbelopp. framhåller också att särskilda insatser inom studie- och yrkesorienteringen är nödvändiga för invandrarelever i och gymnasieskolan. Många invandrarungdomar har också ett stort behov av att få vägledningssamtal på sitt hemspråk. Vi instämmer i dessa bedömningar. I propositionen framhålls betydelsen av de insatser som kan göras inom ramen för studie- och yrkesorienteringen. Däremot förordar regeringen ingen utökning av resurserna utan hänvisar till det årliga budgetarbetet för behandling av de förslag till åtgärder inom den uppsökande studie- och yrkesorienteringen som framlagts av sysselsättningsutredningen. Enligt vår mening är en utökning av resurserna på detta område nödvändig i kampen mot ungdomsarbetslösheten. Därför bör nu fatta beslut om en förstärkning med 1,6 milj. kr. för att förbättra den uppsökande studie- och yrkesorienteringen. Detta motsvarar 16 grundbelopp. 1 propositionen föreslås ökade arbetsuppgifter förde lokala planeringsråden (SSA-råden). Dessa avses spela en viktig roll, bl. a. i fråga om den föreslagna försöksverksamheten med kortkurser och beredskapsarbete samt vid anskaffning av praktikplatser. Någon förstärkning av rådens resurser för att kunna utföra dessa uppgifter föreslås dock inte. Planeringsråden saknar enligt vår mening förutsättningar att med oförändrade bidrag klara både tidigare uppgifter och de uppgifter som åläggs dem. Enligt anslagsframställning för /79 borde råden med då kända arbetsuppgifter få ett väsentligt utökat verksamhetsbidrag. Med hänsyn till de nu föreslagna nya arbetsuppgifterna bör verksamhetsbidraget till de lokala planeringsråden enligt vår mening höjas till den av föreslagna nivån. Detta innebär ett tillskott av ytterligare ca 3,4 milj. kr., eller ca 34 grundbelopp. Den förstärkning som vi föreslår av de lokala planeringsråden samt av studie- och yrkesorienteringen bör ges formen av ett samlat belopp som ställs till förfogande. bör få ca 50 grundbelopp eller ca 5,0 milj. kr. att fördela till olika kommuner. Fördelningen skall ske med hänsyn bl. a. till ungdomsarbetslösheten, andelen ungdomar som inte tagits in i gymnasieskolan, antalet invandrarelever samt försöksverksamheten med varvad utbildning och praktik och korta yrkesinriktade kurser. Socialdemokraterna i utbildningsutskottet har i följd motionerat om att beslut att införa s. k. regionala planeringsråd skall fullföljas (motion 1977/78:740). Utskottet uttalade att organisationen med regionala planeringsråd bör byggas ut (UbU 1976/77:13). Då utskottet behandlade frågan avslog emellertid utskottsmajoriteten det socialdemokratiska förslaget om en snar utbyggnad av de regionala planeringsråden i samtliga län (UbU 1977/78:16). Statsrådet anför i propositionen att i de lokala planeringsråden bör också kunna diskuteras hur behovet av praktikplatser ska kunna tillgodoses och hur platserna bör fördelas på ortens/regionens arbetsmarknad. Att klara praktikplatsfrågorna enbart på grundval av den enskilda kommunens arbetsmarknad torde inte vara möjligt. Det krävs också en regional planering av praktikplatsanskaffningen. De regionala planeringsråden är alltså nödvändiga för att genomföra regeringens egna förslag. Mot bakgrund av detta och av den ökade vikt som regeringen säger sig vilja fästa vid ungdomens sysselsättningsproblem är det egendomligt att den inte nu utnyttjat tillfället att i denna proposition uppfylla beslut och uttalandet om en snar utbyggnad av de regionala planeringsråden. Enligt vår mening är det nödvändigt att de beslutade regionala planeringsråden införs /79. bör därför hemställa hos regeringen att regionala planeringsråd inrättas i hela landet /79. För detta krävs ca 30 grundbelopp, motsvarande ca 3 milj. kr. Anslaget Bidrag till studie- och yrkesorientering m. m. bör således räknas upp med 5,0 + 3,0 milj. kr., vilket innebär en höjning från . För att följa och samordna de regionala planeringsråden bör ett centralt planeringsråd inrättas inom . Detta skall bl. a. verka för ett effektivt och obyråkratiskt samarbete mellan de olika myndigheter och organisationer som tar del i arbetet med att tillförsäkra ungdomarna rätten till arbete eller utbildning med praktik. bör ge regeringen till känna att ett sådant centralt planeringsråd bör inrättas inom . 4.3 Förbättrad tillgång till utbildning Ungdomar som saknar yrkesutbildning löper en större risk än andra att inte få en fast förankring på arbetsmarknaden. Det är därför angeläget att olika åtgärder vidtas för att erbjuda ungdomar utbildning efter . bör den skoltrötthet som ofta utvecklas under högstadieåren på allt sätt motverkas genom att skolarbetet bättre anpassas till elevernas behov och intressen. Mer praktiska arbetssätt bör tillämpas. Skolarbetet bör i högre grad knyta an till verkligheten utanför skolan. Inte minst bör skolans samarbete med arbetslivet förstärkas så att ungdomarna är bättre förberedda på arbetslivets krav och möjligheter. Den socialdemokratiska regeringens gymnasieskolgrupp, som tillsattes , behandlade dessa frågor i sin . m. för 16-19-åringar. Rapporten och remissyttrandena kom därefter att utgöra en av utgångspunkterna för direktiven till gymnasieutredningen. Dessa präglas av socialdemokratins principiella uppfattning att utbildningen på gymnasial nivå måste göras mer flexibel, bl. a. för att göra den mer attraktiv för fler ungdomar. Det gymnasiala utbildningssystemet får inte vara så uppbyggt att det stöter bort de ungdomar som är i allra störst behov av utbildning. Gymnasieskolan skall vara en skolform för alla ungdomar. Gymnasieskolgruppen föreslog att försök med korta yrkesinriktade kurser skulle påbörjas i gymnasieskolan för ungdomar som valt att inte studera vidare i gymnasieskolan. Dessa kurser skulle anpassas efter ungdomarnas behov, och innehållet skulle endast styras av en ramtimplan. Kurserna skulle också kunna göras påbyggbara. Gruppen föreslog vidare en uppföljning av ungdomarna till . Socialdemokraterna genomförde i regeringsställning vissa av arbetsgruppens förslag och har i därefter successivt följt upp dessa frågor. I sin skrivelse till regeringen betonade sysselsättningsutredningen, liksom tidigare gymnasieskolgruppen, att utbildningssystemet måste omvandlas i riktning mot ett system med återkommande utbildning.