mot · G102470 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om höjt statsbidrag för vägbyggnad i Ingen del av landet har av naturen givits så ogynnsamma förutsättningar för vägbyggande som . Vi kan därför inte upphöra med ropet om ökat stöd för väginvesteringarna i länet. Länets topografi och dess geologi är grunden för de besvärliga förhållandena. Med de många övergångarna av vattendrag i det av älvar genomflutna landskapet och på grund av jordarter som i så hög grad är tjälskjutande blir vägbyggnaden dyr. Underhållet är också kostnadskrävande i högre grad än på andra håll. De förhållanden som här antytts ger utslag i att länet har lägre andel vägar öppna för hög belastning än landet i övrigt. Inskränkningarna i vägnätets utnyttjande under tjällossningen är i en klass för sig. Att det allmänna vägnätet under det iet till mellan 20 och måste vara föremål för inskränkningar är något som i andra delar av riket kan verka svårbegripligt. Men det visar att vi ännu har långt kvar till en jämlikhet beträffande vägstandarden. Det är uppenbart att detta har en viktig nationalekonomisk betydelse. I ett skogslän som måste ett rationellt skogsbruk och en rationell skogsindustri baseras på ett gott vägnät. Tillflödet till skogsindustrin måste kunna ske utan hinder av inskränkningar under vissa tider. Det bör också understrykas att vägstandarden är ett stort problem för de mindre skogsägarna. Dessa kan inte, till skillnad från storskogsägarna, i samband med tjällossning eller andra nedsättningar av bärigheten på vägnätet flytta sina avverkningar till områden med bättre vägar. Det är också typiskt för vägnät att de allmänna vägarna i många fall bildar flaskhalsar i inlandet. Det goda och bärkraftiga skogsvägnätet kan då bli mindre utnyttjbart. Andelen av länets vägnät som är upplåtet för 10/16 tons axel/boggitryck var exempelvis . Motsvarande värde för riket var . För inlandets livskraft är glesbygdsvägarna av största betydelse. Det måste då ses till att vägbyggnadsresurserna inte är alltför knappt tillmätta utan att de kan tillgodose viktiga ändamål också för glesbygden. Som exempel på hur vägsituationen är för länet kan nämnas att de Europavägar som finns inom länsgränserna fortfarande har en vägstandard som gör att flaskhalsar uppstår i trafiken. Dessutom är de från trafiksäkerhetssynpunkt helt otillfredsställande. är ett utpräglat skogslän, täckt av skog till . Genom kommunsammanläggningen har länet numera endast sju kommu För de flesta kommunerna innebär detta långa avstånd från inlandet till centralorten, där den kommunala servicen huvudsakligen finns. Behovet av ett bra vägnät och goda förbindelser framstår därfar ännu mer markerat. Vägutbyggandet som en sysselsättningsfaktor är dubbelsidigt. Dels ges givetvis direkt sysselsättning genom arbeten med väganläggningar. Dels uppnås indirekta sysselsättningseffekter för jord- och skogsbruket, för möjligheterna att etablera industri, för fritidslivets förutsättningar och för pendlingsmöjligheterna över större avstånd i arbetsresor. En investeringsnivå i fast penningvärde på cirka 80 milj. kr. torde, liksom för , vara erforderlig för att länets vägsituation, jämförd med rikets i övrigt, skall kunna normaliseras . Med hänvisning till vägsituationen i och till vägarnas omnämnda betydelse för industrins råvaruförsörjning, för näringslivet över huvud taget, för arbetskraftens pendling och för servicens tillgänglighet understryks vägfrågornas centrala ställning som länsfråga för . Också jämlikhetsaspekten, innebärande att medborgare, oberoende av varde bor i länet, skall ha en rimlig och i huvudsak likvärdig vägstandard, bör ytterligare understrykas. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att vägsituationen i och särskilt länets inland ytterligare beaktas vid fördelning av ordinarie vägmedel och vid fördelning av de beredskapsmedel för vägbyggande som kan komma att fördelas .