mot · G202642 · 1978-01-01 00:00:00 — av m. fl. om vägbyggen i m. m. Rörligheten inom är av avgörande betydelse för det stora flertalet invånare i produktionen. Trots ytterst svårt sysselsättningsläge pendlar 240 000 människor mellan tätorter i landskapet. Här ej inräknat resor inom resp. tätort. Vid bedömning av sysselsättningsbas kan man konstatera att är ett arbetsområde med de större basindustrierna i tre centra, , och samt med följd industrier och mindre industrier fördelade på övriga kommuner inom landskapet. För att ge invånarna så stora möjligheter till valfrihet i arbetet och boendet som möjligt fordras väl utbyggda kommunikationer. Skånetrafiken utför ett omfattande planeringsarbete för såväl järnväg som landsvägstrafik, men för att kunna effektuera behoven krävs bland annat ett väl utbyggt, modernt och underhållet vägnät. Det här anförda kräver ett vägnät anpassat till boendeorter och bebyggelseplaner som medger snabba transporter i trafikstråk genom landskapet. Tvyärr finns dessa möjligheter i ringa omfattning. Att uppfylla länsplanernas målsättning om arbete åt alla i hela fordrar ett "rundare . Samma målsättning med ett nära förverkligande saknas i dagens vägplaner liksom i de vägplaner som finns för den närmaste tioårsperioden. Underen lång följd av år hårde båda vägbyggnadsanslag varit i underkant, oftast med den motiveringen att medlen använts inom andra landsdelar, där behoven varit större på grund av vikande sysselsättning. Detta har säkert varit riktiga ställningstaganden . När därför nu har ett av de svåraste sysselsättningslägena i landet bör motsvarande omfördelning ske till fördel för de båda . Det är därför ett oeftergivligt krav att vägplanering och vägutbyggnad i omgående forceras för att skapa ett "rundare " och därmed ökade möjligheter till utveckling och expansion. En annan viktig del av kommunikationerna är att säkerställa att såväl person- som godstransporter sker planmässigt under olika väderleksförhållanden. Detta är av avgörande betydelse för olika samhällsfunktioner. Servicenivån skall därför upprätthållas och periodiskt underhåll utföras, så att inte vägnätet utsätts för kapitalförstöring. Det finns ett utbrett krav på en förbättrad vägstandard, som återspeglas inte minst i yttrande över flerårs- och långtidsplaner. En god standard på vägnätet är av väsentlig betydelse för vårt näringsliv och för de många människor som , individuellt eller kollektivt, måste färdas på vägarna. Till en god vägstandard räknar vi också de resurser som krävs för att vidmakthålla denna. Även här är enligt vår mening medelstilldelningen för knapp. Inom resp. län befintliga arbetsområden måste bibehållas och ges den bemanning och maskinutrustning som erfordras för att uppfylla dessa krav. satsas en del av resurserna på inlejning av fordon och maskiner som i genomsnitt ger en högre kostnad än egna. Detta är ett felaktigt sätt att använda givna resurser; i stället bör resp. arbetsområde ges ökad kapacitet genom förstärkta resurser- personellt, fordon och maskin-så att inlejningen kan minskas och den egna effektiviteten ökas. Den överskottskapacitet som kan uppstå bör kunna utnyttjas genom att arbetsområdena i stället för att köpa tjänster i stället säljer tjänster. Resp. arbetsområden bör etablera samarbete med kommunerna, som man bl. a. bör kunna utföra underhållsarbete på statsbidragsberättigade vägar där tillsynen är hos . Detta torde vara möjligt till konkurrenskraftiga priser med den kvalificerade personal och de specialmaskiner som man har att tillgå. Därmed säkerställs en effektiv och slagkraftig organisation som ytterst kommer medborgarna till godo i form av ett fullgott vägnet till lägsta kostnad. bör enligt vår mening i detta avseende utgöra ett lämpligt försöksområde. De nuvarande arbetsområdena bibehålls och ges utökade resurser för att under t. ex. en försöksperiod av visa vilka effekter som därmed uppkommer. Ett hinder för en tillräcklig utrustning maskinellt inom resp. arbetsområden synes vara förrådsfonden, som bör upphöra. ställs organisationer inom de båda länen på särskilt svåra prov, som de dock så långt som deras resurser räcker löser, men tillfällen uppstår då man frågar sig om planeringsberedskapen över hela fältet är tillgodosedd. Mycket talar för att ett gemensamt beredskapsplaneringsorgan på vägdirektörsnivå borde finnas vid svåra tillfällen, som vid senaste nyårshelg då halva hade trafikproblem, för att rätt kunna tillvarata alla resurser inom de båda länen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer att statens vägverk ges i uppdrag att dels inom och läns vägförvaltningar med bibehållen organisation med utbud av tjänster till kommuner och enskilda i enlighet med vad som anförts i motionen, dels vid fördelning av anslag beakta behovet av vägutbyggnader i som är av största betydelse för sysselsättning och utveckling, dels inrätta ett gemensamt beredskapsorgan på vägdirektörsnivå för samordning av resurser i krissituationer. P. O. () HANS () i