mot · G1021885 · 1978-04-13 00:00:00 — med anledning av propositionen 1977/78:141 om kompetensprov för jägare I propositionen 1977/78:141 föreslås en jägarexamen som skall omfatta bl. a. lagar och författningar. Det har väckt uppmärksamhet att utkommit med en bok kallad Jakten Jägaren och lagen, i vilken bok görs en missvisande framställning av samernas jakträtt. I själva verket befästes samernas jakträtt redan av 1543, varvid kungen även talade om lappgränsen som ett existerande faktum. I korthet kan rättsutvecklingen skildras på följande sätt. Här bör först erinras om ett rättsfall i högsta domstolen 1965 där det sades att renbetesrätten inte ingår i markägandet. Högsta domstolens dom ger vid handen att man i viss mån kan se äganderättsbegreppet som uppdelat, vilket möjliggör det något säregna uttryckssättet att samerna äger jakträtten, äger fiskerätten etc. Lagarna inom detta ämne kom sent. fick sin första inomsvenska samelag 1886, men kodifierades samernas rätt i den s. k. kodicillen till gränstraktaten med 1751. transformerade på kunglig befallning kodicillen till inomsvensk rätt, innefattande landssed. svenske samelagstiftare stod under starkt darwinistiskt inflytande och var främmande för den verkliga historiska traditionen. 1886 årslag är emellertid ej någon lagom vem som äger fjällen och ej heller någon lag om vem som äger jakträtten och fiskerätten. I dessa avseenden hänvisar lagen bakåt till lantmäteriförrättningar tidigare , det s. k. talade om samernas jakträtt och förbjöd bönderna som bodde vid lappgränsen att hindra samernas jakt: samerna hade rätt att fälla vilt i skogarna såväl ovanför som nedanför lappgränsen och de skulle få behålla de djur som de resa och fälla var som helst i skogarna. Detta är alltså en mycket omfattande jakträtt för samerna. utfärdade några brev som gällde rikets nordligaste trakter, upp emot Varangerhalvön, i de delar av som till stor del ingår i men även i och . Här gällde det för att försvara landet mot ryssen. Kungen uttalade sig i dessa brev om de stora samemarkerna ovan lappgränsen, och han tillförsäkrade samebyarna deras ägor i rörligt och Breven innebär att fyllde ut hela arealen med samebyarnas ägor, och han åstadkom på det sättet rör och råmärken mot . Det gällde areella näringar, och de viktigaste var jakt och fiske. Särskilt pälsdjursjakten intresserade i högsta grad, och han hade en särskild skinnkammare på , dit lappmarksskinnen gick i väldig omfattning. Mycket sannolikt är att till grund för sina brev 1551 lade de läror i hans verk De Indis 1539. Man bör ha klart för sig att kommunikation i den vetenskapliga politiska världen fungerade snabbt. hävdade att även hedningarna kunde äga mark, och hans läror blev grundläggande för de stora svenska 1600-talsjuristerna, och , som hävdar en ockupationslära enligt vilken en grupp människor kan med äganderättsverkan ockupera även montes äsperi, dvs. icke odlingsbara bergstrakter. uppfattning om samernas rätt till land återkommer i brev av lil , av och av drottning - för det nyerövrade /- i ett frihetsbrev med särskild skattläggning och tillförsäkran om full jakträtt på skattefjällen inom råmärken och gränser, dvs. på hela arealen. allmänna svenska och finska rikslag diskuterades på riksdagarna 1731 och 1734. Frågan om jakträtten har redovisats i bokform av P. A. 1896. redovisar att de ofrälse stånden erkände konungens allmänna regalrätt till jakt. Adelns jakträtt uppfattades som ett feodalt privilegieutflöde av konungens jakträtt. säger i en avslutande kommentar att de ofrälse stånden begick ett taktiskt misstag när de erkände regal rätten till jakt och att detta misstag först reparerades under , då denne konung stärkte de ofrälse ståndens rätt till fast egendom och då även återgav dem jakträtten. Det intressanta är här att samernas jakträtt aldrig varit underkastad någon regalrätt utan erkänts såsom en samisk rätt. Renbeteslagarna 1886,1898,1928 och rennäringslagen 1971 konstaterar att samerna har jakträtt, men går ej närmare in på vem som är bärare innehavare - av denna rätt och ej heller på rättens juridiska karaktär. Det är emellertid stor skillnad på en av ålder bestående välförvärvad rättighet och en av sentida lag skapad civilrätt, som är lättare att ändra genom nya lagar. Stundom uppfattas civillag endast som ett instrument för samhällets omdaning. För den som förfäktar detta ter det sig som en omöjlig och oriktig ståndpunkt att vilja leva under lagens hägn i lagbunden ordning och i förlitan på dess bestånd. Emellertid har den svenska regeringsformen i 1 kap. 2 § en särskild garanti för etniska och språkliga minoriteter till eget samfundsliv och kulturliv. Motiven till grundlagsstadgandet nämner särskilt samerna och rennäringen såsom samekulturellt dominant. Ingen torde bestrida att regeringsformen avser att ange förblivande målsättningar i samhället. I detta perspektiv blir det livsviktigt för samerna att kunna få domstolsförklaring om vem som är bärare av samernas äganderätt till jakt och fiske och om den djupare civilrättsliga grunden för denna verkliga rätt. Beträffande landskapslagarna, landssed m. m. hänvisar vi till : Samernas i Kemi rätt till bäverfänge i Samenes og sameområdenes rettslige historisk belyst, 1977 (med efterföljande diskussion s. 34-55). lappmarksreglemente återfinns för samerna förmånliga bestämmelser om jakt och fiske, som begränsar nybyggarens koncessionsrätt, införd 1673 i det första lappmarksplakatet(reglemente i Modée IV s. 290, se En extremt missvisande framställning av samernas urgamla jakträtt finns i Jakten, jägaren och lagen, 1978 (), av . Detta är en kursbok för statsstödda kurser. Betänker man hur samerna utövat jakt och fiske som näring långt före kontakter med svenskarna och före renskötseln och hur väl bestyrkt samernas jakträtt är som en verklig rätt (se ovan), måste man förundra sig över bokens presentation. I samband med jägarexamen kan anta kurslitteratur. Mot bakgrunden av det här anförda kan skildringen av samernas jakträtt såsom blott en jaktutövningsrätt ej anses annat än grovt felaktig. Detta är en uppfattning som med skärpa görs gällande från samernas håll såsom grundad på gällande lag, nämligen rennäringslag, 25 och 32 §§. Uppfattningen torde delas av vederbörande experter i kammarkollegiet och samt justitiekanslern. hade, när rennäringslagen antogs , i högsta grad sinne för samernas rätt till land och vatten. Det var genom insatser som uttrycket samernas uteslutande begagnande behölls i p. 2 av övergångsbestämmelserna lagverk. När 32 § rennäringslagen talar om samernas rätt till jakt avses givetvis en verklig jakträtt, alldeles särskilt inom områden som just ligger till samernas uteslutande begagnande. hade då tillfälle till ett verkligt inträngande bedömande, som skedde med högsta beaktande av samernas rätt till land och vatten. För samerna, som saknar politisk makt, är grundlagens och lagens garantier, rätten till att leva under deras hägn och garanti, av ytterst stor betydelse. Det pågår nu i högsta domstolen en rättegång om skattefjällen, vari även jakträttens grund och beskaffenhet prövas. Det framstår som ytterst olämpligt att kurser skulle kunna äga rum från till med Jägareförbundets nämnda bok såsom kurslitteratur. Det finns ett utmärkt samarbete mellan , å ena sidan, samt exempelvis och , å andra sidan. bok kan i olämpliga händer sprida en felaktig uppfattning, särskilt bland i saken mindre kunniga jägare i , och de orosungar och irritationer, som enligt pressen förekommit, kan avsevärt förvärras, till skada för relationerna mellan olika folkgrupper i vårt land. Här må särskilt påpekas den viktiga avtäktsrätten enligt 31 § jaktlagen. Staten bör ej bidra till en stort upplagd kursverksamhet, grundad på en felaktig kursbok med olämpliga och orosskapande skildringar beträffande samernas jakträtt. Särskilt under en pågående rättegång ter sig dylikt som ytterst olämpligt. Frågan synes oss vara av den vikt, att den bör tas upp i , varvid den - i likhet med vad som skett beträffande internationella naturvårdsunionens resolution 5/1975 - torde hänvisas till den särskilda arbetsgruppen för samefrågor. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att den särskilda arbetsgruppen för samefrågor bereds tillfälle att ge synpunkter på kurslitteraturen för utbildning av jägare.