mot · G102326 · 1978-01-13 00:00:00 — av m. fl. om värnpliktigas rätt till facklig organisering, m. m. Det finns starka skäl att ägna frågan om demokratiska fri- och rättigheter inom krigsmakten ökad uppmärksamhet. Det militära systemet har alltid karakteriserats av en auktoritär inställning, inriktad på att tvinga folk att lyda order. I bakgrunden har alltid funnits bestraffning eller hot om bestraffning som påtryckningsmedel. Detta har befrämjat en uppdelning inom systemet i styrande och styrda, som inte har någon motsvarighet inom något annat samhällsområde.Det är följaktligen ingen slump att militärapparaten har varit - och är - säte och grogrund för konservativa och reaktionära värderingar, sådana som att det är riktigt att dela upp människor i överhet och undersåtar. Dessa inställningar och värderingar finns fortfarande i stor utsträckning representerade inom den svenska officerskåren och tar sig uttryck i översittarmentalitet mot dem som anses underordnade och i ett segt motstånd mot alla åtgärder som vill reformera systemet. Detta har medfört att demokratiseringen inom försvaret släpar efter i förhållande till utvecklingen i samhället i övrigt. Det bästa sättet att bryta den otidsenliga och odemokratiska struktur det här är frågan om är att ge större inflytande åt dem som befinner sig i botten av beslutspyramiden, dvs. Allmän värnplikt - inget elitförsvar De värnpliktiga, vilkas majoritet är arbetare, tjänstemän eller arbetslösa, är den bästa försäkringen mot att krigsmakten inte används mot folket. Sedan har militärdiktaturer drabbat mer än 50 länder. lever ca 800 miljoner människor under militär- och polisdiktatur. Ingripandena i övriga delar av världen är oräkneliga. Det kan sägas: Sådant händer inte här, men i tider med ökande motsättningar mellan olika samhällsklasser finns det alltid risk för att de som kontrollerar den yttersta, absoluta makten, dvs. har hand om vapnen, också använder den. De värnpliktiga och folkmajoriteten har inga motstridiga intressen och har således inte under några förhållanden något intresse av att den allmänna värnplikten inskränks. Följdriktigt har folkmajoriteten inte heller något emot att de värnpliktigas fri- och rättigheter utökas. Värnpliktiga fackföreningar kommer aldrig att föra en politik som går emot de breda folklagrens intresse. De kan däremot föra en politik och driva igenom åtgärder som går emot militärledningens intresse. Detta är, mot bakgrund av vad som sagts ovan om den militära hierarkin, inte bara nödvändigt utan också önskvärt. Man kan slå fast att det i alla väsentliga frågor råder ett partsförhållande mellan de värnpliktiga och försvarsledningen. På grundval av detta partsförhållande måste de värnpliktiga tillerkännas fullständiga fackliga rättigheter. Motståndarna till sådana rättigheter har som främsta argument att värnplikten regleras av en pliktlag och att det därför måste göras inskränkningar. Men vad innebär lagen om allmän värnplikt? Innebär den att de värnpliktiga måste acceptera vilka sociala och ekonomiska förhållanden som helst? Innebär den att de värnpliktiga måste lyda order om tjänstgöring som strejkbrytare eller som upprätthållare av allmän ordning? Det finns andra lagrum än värnpliktslagen som tillåter regeringen att använda militär trupp vid sådana tillfällen. De som förnekar de värnpliktiga rätten att vägra i sådana sammanhang erkänner också att de ser militärapparaten som ett medel som vid yttersta behov kan användas också mot det egna folket. Pliktlagen är viktig i den bemärkelsen att alla har plikt och rätt att delta i försvaret av landet, men den får inte innebära att svenska värnpliktiga under alla förhållanden kritiklöst skall utföra order uppifrån. De måste ha rätt att ta ställning och handla enligt sitt eget omdöme. Fackliga rättigheter kan inte urholka det väsentliga i lagen om allmän värnplikt. Bakom det myckna pratet om pliktlagen ligger en ovilja att på allvar slå vakt om demokratins och folkmajoritetens positioner inom krigsmakten. Målet för de värnpliktigas fackföreningar En fackförening är inget självändamål. Den är ingen utvidgning av nämndsystemet och inte enbart en . Den är framför allt en organisation som kämpar för att förankra och uppnå krav som ställts av dess medlemmar och som formulerats på dess kongresser. Som en del av arbetarrörelsen kan dess yttersta mål inte vara annat än åstadkommandet av ett demokratiskt folkförsvar. Fackliga rättigheter för de värnpliktiga innebär: - Bestämmanderätt i vissa i avtal reglerade frågor. - Föreningsrätt, innebärande att få tillhöra och verka för sin intresseförening utan att utsättas för repressalier. - Avtalsrätt lokalt, regionalt och centralt. - Förhandlingsrätt, innebärande förhandlingsskyldighet för motparten och rätt till stridsåtgärder. - Informationsrätt, som betyder att upplysningar skall lämnas om viktiga förändringar inom försvaret. Mot bakgrund av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag som ger de värnpliktiga rätt att bilda fackföreningar enligt de riktlinjer som har framförts i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)