mot · G1021733 · 1978-02-06 00:00:00 — Motion 1977/78:1733 med anledning av propositionen 1977/78:87 om statligt engagemang inom handelsstålsindustrin, m. m. Propositionen innehåller förslag syftande till omstrukturering av stålindustrin och statlig finansiell medverkan vid bildandet av ett handelsstålbolag. 1 bolaget skall, enligt förslaget, ingå stål- och gruvrörelserna i , och samt järn vägsrörelse. Propositionens förslag innebär också den fullständiga dödsstöten åt projektet 80 Regeringens förslag bygger i väsentliga delar på den utredning som lagts fram av professor (SOU 1977:15-16) Handelsstålsindustrin inför 1980-talet. Den utredningen är en partsinlaga från en framträdande representant för storkapitalet. I utredningen erkänns att en av orsakerna till handelsstålbranschens trängda läge är att man i andra länder, t. ex. , investerat mera och planmässigare på stordrift, mekanisering och förädling, men den naturliga slutsatsen uteblir, nämligen att man inom svensk stålindustri måste satsa stort och djärvt på utbyggnad, utveckling och långtgående förädling. Nabseths utredning är defensiv till sin karaktär, och detsamma måste sägas om regeringens proposition. I föredragandens redogörelse (s. 39 i propositionen) heter det bl. Med utgångspunkt i prognoser om marknadsutvecklingen har handelsstålsutredningen förutsatt att den svenska produktionen av handelsfärdigt stål kommer att öka med fram . Utredningen föreslår vissa strukturförändringar mot bakgrund av den förväntade marknadsutvecklingen. Sålunda föreslår utredningen att s. k. platta produkter i fortsättningen skall produceras enbart i och Domnarvet. NJA bör enligt bedömningen bli ensam tillverkare i av stångstål i grova dimensioner. Vad råstålstillverkningen beträffar föreslås att malmbaserat stål tillverkas enbart vid NJA och medan den malmbaserade metallurgin vid Domnarvet föreslås bli nedlagd. I såväl ett högre som ett lägre alternativ räknar utredningen med en minskning av den totala sysselsättningen i branschen . I propositionen förutser man kallt att de åtgärder som föreslås kommer att leda till minskad sysselsättning. Enligt de prognoser som nämns i propositionen måste personalen minskas med över 4 000 personer. Propositionen innehåller ingen konkret plan för hur den övertaliga personalen skall beredas nya arbetstillfällen. Man rör sig med synnerligen 1 1977/78. diffusa formuleringar om ett omfattande utbildningsprogram och andra åtgärder för att stärka möjligheterna för den personal som berörs att erhålla nya arbetsuppgifter. I propositionen (s. 45) heter det: Handelsstålföretag är dominerande på arbetsmarknaden i , , , och . I dessa kommuner kommer en ev. neddragning inom stålindustrin att behöva mötas med sysselsättni ngssk apande åtgärder. I propositionen finns ingen garanti för att sysselsättningen på berörda orter skall upprätthållas. Det finns tvärtom stor risk för att propositionens luddiga formuleringar kommer att betraktas som till intet förpliktande när det verkligen gäller. De svikna löftena om 2 300 nya jobb i bara man fick slå ihjäl 80 visar vad ord kan vara värda, om de inte följs upp av bindande beslut. Något konkret förslag för hur sysselsättningen skall garanteras finns, som nämnts, inte. Här följer man utredningen linje att vifta bort frågan. I det nämnda betänkandet heter det också mycket krasst att det inte har varit utredningens uppgift att ta speciell hänsyn till konsekvenserna för sysselsättningen av förslagen till strukturförändringar. Den totala samhällsekonomiska kalkylen saknas i utredningen såväl som i propositionen. Den s. k. strukturomvandling av branschen som föreslås innebär bl. a. en rollfördelning så att s. k. platta produkter i fortsättningen skall produceras enbart i och Domnarvet. Allt tal om valsverk i eller om att aktualisera 80 är borta ur bilden. Tvärtom använder industriministern flera sidor i propositionen för att dödförklara 80 och motivera varför det nu helt avförs från dagordningen. Enligt förslaget skall staten lämna Statsföretag ett bidrag på 181,3 milj. kr. för avveckling av projektet 80. Denna avveckling av ett framtidssyftande projekt samt att man genom den föreslagna rollfördelningen går in för att klavbinda det tidigare NJA är ett slag som riktar sig mot vitala intressen. I yttrande över handelsstålsutredningen 29/9 1977 heter det bl. En utveckling vid NJA enligt handelsstålsutredningens förslag får svåra regionalpolitiska konsekvenser. Förutsatt ersättningsindustrier ej kommer till stånd förutses för och Fyrkanten som helhet en minskning av det totala antalet arbetstillfällen. Arbetsmarknadsläget förvärras härigenom drastiskt. Förutom särskilt på kort sikt ökad arbetslöshet blir resultatet härav flyttningsförluster. Räknat för hela Fyrkanten uppskattas dessa till 6 000-7 000 t. o. m. . För länet som helhet innebär detta sannolikt att upprepar sig, dvs. länet får vidkännas betydande flyttningsförluster. I regeringsförklaringen hette det att NJA skall byggas ut till ett metallurgiskt centrum. I propositionen finns inte en skymt av den ambitionen. Den strukturomvandling som föreslås i propositionen skall tvärtom ske på NJA:s och bekostnad. Det som föreslås är avveckling i stället för utveckling. I propositionen snuddar man också vid orsaken till branschens nuvarande svårigheter. Andra länder har modernare produktionsutrustning och har i större utsträckning gått in för stordrift och teknisk utveckling. nämns som exempel. Men dessa i och för sig riktiga konstateranden leder icke till den slutsats som borde vara naturlig, nämligen att svensk stålindustri måste satsa på forskning, utbyggnad och en långt driven förädling för att kunna möta den internationella konkurrensen. Propositionen föreslår tvärtom en ytterligare nedskärning och avskärmning från den stora exportmarknaden. Handelsstålsbranschens nuvarande krisläge beror i stor utsträckning på att dess ägare icke satsat tillräckligt på utveckling utan nöjt sig med att ta hand om vinsterna under många goda år. har som nämnts satsat på stora stålverk och högrationaliserade sådana. De svenska stålverken är nerkörda och i akut behov av nyinvesteringar. Att mot den bakgrunden har övertagit stora svenska marknader är inte underligt. Märkligt är också att medan den svenska stålbranschen alltmer ställts på sparlåga har importen av stålvaror till ökat. 7 och 8 i propositionen redogörs utan ingående kommentarer för detta fenomen. Importens andel av ståltillförseln har vuxit starkt . Totalt sett ökade importandelen från till . Importandelen uppgick till 53 96. I propositionen heter det lakoniskt: Resultatet av denna utveckling har blivit att den svenska stålindustrin har förlorat andelar av hemmamarknaden. är en del av den kapitalistiska världen och påverkas självfallet av den kapitalistiska krisen. När det gäller stålbranschen har situationen ytterligare förvärrats genom storkapitalets kortsynta profitjakt och underlåtenheter att investera för framtiden, bristen på samordning och en handelspolitik som tillåtit starkt ökande stålimport, medan svenska stålverk ställts på sparlåga. Propositionens förslag innebär att de arbetande och hela regioner skall få ta konsekvenserna av storkapitalets underlåtenhetssynder och att man avvecklar i branschen i stället för att utveckla och satsa på förnyelse. Tanken på en samordning av svensk stålindustri är riktig, men det bör inte ske inom ramen av ett blandekonomiskt missfoster där privatkapitalet de facto kommer att få ett avgörande inflytande. 1* 1977/78. föreslår att hela branschen nationaliseras och att en ny och från samhällets synpunkt genomtänkt stålpolitik utformas. Med stålbranschen avser vi också specialståltillverkningen, vilket vi i annat sammanhang motionerat om. Vi anser att en ny stålpolitik måste utformas så, att den blir till största möjliga nytta för de arbetande människorna och de regioner som är beroende av stålbranschens utveckling. Den får inte innebära att bruksorter offras och att människor görs arbetslösa. Dess inriktning måste också bli sådan att importen av stål nedbringas till ett minimum. En ny stålpolitik måste bli offensiv och även utformas för att öka marknadsandelarna utomlands. Stålbranschens huvudinriktning måste bli ökad förädling, som ger fler arbetstillfällen på satsat kapital i jämförelse med råvaror och halvfabrikattillverkning. Den måste helt frigöras från storfinansens inflytande. kommunisterna föreslår att projektet 80 återupptas som en viktig del av den nya statliga stålpolitiken, som måste ses också mot bakgrunden av den nuvarande gruvkrisen. Ett av vårt lands stora problem ligger ju i att de statliga gruvorna kan exportera malmen till förädling utanför gränserna till rimligt pris. Den svenska malmen måste göras säljbar och vinstgivande genom att den förädlas före export, och det var också den konstruktiva tanken bakom projektet 80. Vårt lands stora chans att dra nytta av våra malmtillgångar utan rovbrytning och massexport ligger i en långtgående förädling. 80 måste därför återupptas som en viktig del av en statlig, samhällsinriktad och offensiv stål politik. Det kommer att kosta mycket pengar, men det blir dyrare att avstå. Förnuftet säger att världens behov av både hel- och halvfabrikat liksom tekniskt högtstående produkter av järn och stål snabbt kommer att växa. Det vore dårskap om med sina rika naturtillgångar och övriga resurser icke satsade på en utbyggnad för att möta dessa växande behov. Mot den bakgrundsen godkänner vi inte tanken på att lägga ner tillverkningen av s. k. platta produkter vid NJA utan föreslår tvärtom att det i anslutning till nuvarande anläggning byggs ett nytt valsverk och att man i övrigt vidtar åtgärder för att främja en långt driven förädling och differentiering av produktionen. En plan för legotillverkning i olika delar av är minst lika angelägen som . Vi anser vidare att det vore naturligt att i långt högre grad än vad som planerats använda forsknings- och utvecklingsresurserna i . I en statlig stålpolitik måste resurserna för forsknings- och utvecklingsarbete byggas ut. I finns redan två viktiga komponenter: tekniska högskolan och Metallurgiska forskningsstationen, och har också geologiska undersökning (SGU) förlagts dit. Det vore naturligt att bygga upp hela stålbranschens forsknings- och utvecklingscentrum i , vilket skulle baseras i första hand på tekniska högskolan och Metallurgiska forskningsstationen. När det gäller stålbranschen i dess helhet måste gälla att planeringen skall utgå från sysselsättningsmässiga och regionala mål. För att rädda och utveckla branschen är det nödvändigt att slå in på nya vägar - höjd förädlingsgrad över hela linjen som ger bättre lönsamhet och ökar antalet arbetstillfällen. Ett genomtänkt program för uppbyggande av statliga verkstadsindustrier och andra anläggningar för högindustrialiserad produktion måste utformas för att trygga sysselsättningen för samtliga nu berörda enheter. Mot bakgrund av det anförda föreslås att med anledning av propositionen 1977/78:87 beslutar anmoda regeringen att utveckla stålindustrin i enlighet med följande riktlinjer: 1. den svenska stålindustrin förstatligas i sin helhet, 2. sysselsättningen tryggas och utökas genom utarbetandet av ett program för långtgående förädling inom stålindustrin, 80-projektet återupptas i sitt ursprungliga omfång och kompletteras med valsverk och andra åtgärder för förädling av stålämnen, 4. med tekniska högskolan och Metallurgiska forskningsstationen som grundval upprättas ett forsknings- och utvecklingscentrum för hela den samlade stålindustrin, 5. åtgärder för att begränsa importen av stål vidtas. (apk) (apk)