mot · G102827 · 1978-01-23 00:00:00 — Motion 1977/78:827 av m. fl. om ändring i medbestämmandelagen, m. m. I vår partimotion om medbestämmandelagen (mot. 1976/ 77:544) erinrade vi om det intensiva reformarbete som pågått på arbetslivets område i syfte att stärka löntagarnas ställning och öka tryggheten. Vi framhöll att strävandena från de fackliga organisationernas och socialdemokratins sida att demokratisera arbetslivet skulle fortsätta. Vi pekade på de mest närliggande uppgifterna, nämligen det fortsatta arbetet i arbetsrättskommittén och de pågående förhandlingarna om medbestämmandeavtal. Vid riksdagsbehandlingen av medbestämmandelagen lyckades de borgerliga partierna med hjälp genomdriva försämringar i lagen, sett från arbetstagarnas synpunkt. Från löntagarorganisationernas sida begärde man att medbestämmandelagen skulle återställas i det skick vari den förelåg före riksdagsbehandlingen, dvs. enligt det socialdemokratiska regeringsförslaget. Vi ställde oss bakom de fackliga organisationernas krav och begärde i motionen ändringar i medbestämmandelagen på flera punkter för att undanröja de nackdelar som beslut om ändringar i regeringsförslaget medförde. Den borgerliga riksdagsmajoriteten avslog emellertid på alla punkter våra förslag. Uppskovsreglemas tillämpning vid central förhandling, m. m. I motionen tog vi bl. a. upp frågor om uppskovsreglemas tillämpning vid central förhandling, reglerna om information och tystnadsplikt samt skadeståndsreglerna. På ett par punkter lade vi fram ändringsförslag i lagtexten, i övriga fall begärde vi förslag om sådana lagstiftningsåtgärder från regeringen att innebörden av berörda bestämmelser i medbestämmandelagen skulle bli den som avsågs med propositionen i dessa delar. Vi finnér det inte meningsfullt att nu upprepa dessa förslag. När de parlamentariska förutsättningarna för positiva beslut finns, kommer vi att återkomma med förslag i dessa frågor. På en punkt vill vi emellertid redan nu ge tillfälle att ompröva sitt tidigare beslut. Det gäller den s. k. 1 partimotionen krävde vi att begränsningsregeln åter skulle införas i lagen, varigenom enskild arbetstagare vid brott mot fredsplikten i ett kollektivavtalsförhållande inte kunde ådömas högre skadestånd än . Den borgerliga riksdagsmajoriteten motsatte sig emellertid detta krav. I den socialdemokratiska reservationen till arbetsmarknadsutskottets betänkande (AU 1976/77:32) anfördes följande. För det första finns anledning att tona ner skadeståndets roll i samband med olovliga konflikter. Det är andra metoder än skadestånd som är avgörande när det gäller att komma till rätta med sådana konflikter. Det primära är självfallet att undanröja orsakerna till konflikter. Ett nytt instrument med syftet att snabbt få slut på olovliga konflikter infördes genom medbestämmandelagen i form av den föreskrivna överläggningsskyldigheten. Genom den åläggs parterna att trots pågående konflikt ta upp diskussioner. Utöver det sagda bör det betonas att reglerna om påföljder bör vara förankrade i rättsuppfattningen hos den grupp som är berörd. Avskaffandet av 200-kronorsregeln har väckt en stark reaktion hos arbetstagarna och deras organisationer. De skadeståndsanspråk som har rests i vissa fall hos arbetsdomstolen har också utlöst kraftiga protester. Utvecklingen har bekräftat vår bedömning att ställningstagande var ett olyckligt beslut. Vi föreslår därför att 200-kronorsregeln återinföres i regelsystemet. Förhållandet mellan medbestämmandelagen och aktiebolagslagen Frågan om förhållandet mellan medbestämmandelagen och den associationsrättsliga lagstiftningen tog vi upp i en följdmotion (1976/77:1609) till propositionen 1976/77:137 om ändring i medbestämmandelagen. Vi kritiserade propositionens förslag, som innebar att väsentliga delar av området företagsledningsfrågor i praktiken undantogs från medbestämmande, och lade fram förslag som skulle säkerställa intentionerna i det ursprungliga socialdemokratiska förslaget till medbestämmandelag. Vårt förslag överensstämde med krav som LO och TCO hade framfört i skrivelse till regeringen . Även i denna fråga avvisades vårt förslag av den borgerliga riksdagsmajoriteten. Vi avser att återkomma till frågan, när parlamentariska förutsättningar föreligger för ett positivt beslut. Förhandling vid överlåtelse av aktier Överlåtelse av företag är otvivelaktigt en fråga av sådan dignitet att den bör omfattas av primär förhandlingsskyldighet enligt medbestämmandelagen. Om företaget är ett aktiebolag kan överlåtelse ske genom att hela eller viss del av aktiestocken överlåtes. I detta fall gäller inte medbestämandelagens regler om primär förhandlingsskyldighet, om parterna i överlåtelsen inte har ställning som arbetsgivare. Denna brist i systemet påtalades i vår motion och vi begärde förslag om lagstiftning i ämnet. När det gäller större företag hade denna fråga sammankopplats med frågan om samhällelig kontroll av företagsförvärv. Denna frågeställning tog vi upp i vår näringspolitiska motion. Vid behandlingen av denna motion uttalade ett enhälligt näringsutskott (NU 1976/77:30) att en väg till lösning skulle vara en lagstiftning i linje med den som skisserats i vår näringspolitiska motion. Utskottet räknade med att frågan om åtgärder för kontroll av företagsfusioner etc. togs upp till samlad bedömning så snart resultatet av konkurrensutredningens arbete förelåg. Vid arbetsmarknadsutskottets behandling av vårt motionsyrkande i den del, som tog sikte på mindre och medelstora företag, uttalade utskottet också enhälligt att man förutsatte att de överväganden som skulle följa sedan konkurrensutredningen presenterat sina förslag kom att omfatta arbetsrättsliga frågeställningar av det slag som tagits upp i vår motion och att regeringen vid behov föranstaltade om kompletterande utredning. beslöt att ge regeringen till känna vad utskottet anfört i denna fråga. beräknas lämna sitt betänkande. Vi vill i detta sammanhang understryka att de kompletterande arbetsrättsliga frågeställningarna som vi aktualiserade tas upp till behandling inom . Arbetsrättsreformen syftar till ett vidgat inflytande för de anställda och ett vidgat ansvarstagande för förhållandena på arbetsplatserna. Reformen förutsätter en aktiv medverkan från stora grupper av arbetare och tjänstemän. För att en sådan medverkan skall komma till stånd behöver de anställda och deras förtroendevalda få information om lagar och avtal. 1 det socialdemokratiska förslaget till arbetsrättsreform framhölls att det principiellt var riktigt att kostnaderna förden nödvändiga informationen och utbildningen fick bäras av produktionen. Därför föreslogs att arbetarskyddsavgiften skulle höjas från 0,10 till 0,17 96 från , och att de medel som därvid kom in skulle användas för att bekosta informationen och utbildningen. beslutade emellertid i enlighet med det borgerliga förslaget att ta medel direkt ur budgeten. I årets budgetproposition (prop. 1977/78:100, bil. 15) föreslås att skall anvisa ett anslag på 135 milj. kr. under Bidrag till arbetarskyddsfonden. Enligt vår uppfattning har det inte skett något som ändrar vår principiella inställning att kostnaderna för information och utbildning som hänger samman med arbetsrättsreformen bör bäras direkt av produktionen. Arbetarskyddsavgiften bör därför höjas fr. o. m. från 0,10 till 0,17 96. Ett sådant avgiftsuttag ger ca 140 milj. kr. i inkomst per helår. härtill kan anslaget Bidrag till arbetarskyddsfonden för nästa budgetår utgå. Enligt det socialdemokratiska regeringsförslaget skulle medel ges också till arbetsgivarorganisationerna under ett inledningsskede för att täcka kostnader för information och utbildning. beslutade emellertid att arbetsgivarorganisationerna också i fortsättningen skall erhålla del av de medel som står till förfogande för utbildning och information. Det finns drygt 300 000 arbetstagare med fackligt förtroendeuppdrag. av dessa nyväljs . Omkring 60 000 fackliga företrädare behöver således ny utbildning . Till detta skall sedan läggas ökningen av antalet förtroendevalda som en följd av ett vidgat ansvar för arbetsplatser och företag. Någon motsvarande omsättning med åtföljande utbildningsbehov föreligger inte på arbetsgivarsidan. Dessutom måste det vara naturligt att företagen tar in kostnaderna för utbildningen av arbetsgivarföreträdarna som en del av företagets kostnader och att produktionen den vägen bär kostnaderna direkt. Vi finner det därför riktigt att bidraget till arbetsgivarorganisationerna endast utgår under ett inledningsskede. Vi krävde att detta skede skulle anses avslutat . Vi förordar nu att bidraget till arbetsgivarorganisationerna upphör i och med utgången av innevarande budgetår. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att 1. antar följande förslag till ändrad lydelse av 60 § medbestämmandelagen: Är någon också medges. Vid bedömande av överläggningen. Enskild arbetstagare kan ej i något fall ådömas skadestånd med högre belopp än tvåhundra kronor, 2. beslutar att arbetarskyddsavgiften höjs fr. o. m. och attde influtna medlen används till information och utbildning om medbestämmandelagen, 3. beslutar att bidrag till information om arbetsrättsreformen inte skall utgå till arbetsgivarorganisationerna, 4. avslår regeringens hemställan i vad avser anslag till Bidrag till arbetarskyddsfonden. () () () HANS () () () () () () () () () ()