ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102985 · 1978-01-24 00:00:00 — om omhändertagandet av berusade personer beslutade att i enlighet med propositionen 1975/ 76:113 avskaffa fylleristraffet samt antog en ny lag om omhändertagande av berusade personer. Denna lag, som är känd under förkortningen LOB, skulle ge stöd för den utveckling mot adekvata vårdformer för de akut berusade som f. n. pågår. Enligt LOB kan polisen omhänderta berusade som inte kan ta vård om sig eller som på annat sätt utgör fara för sig själva eller sin omgivning. Kan den berusade inte fä annan vård, får han förvaras i polisarrest, som regel i högst . Den nya lagen ställer emellertid stora anspråk på övervakning av för stark berusning omhändertagna liksom på åtgärdsberedskap i vårdsyfte och därmed på sambandet med företrädare för den mest lämpade och naturliga vården, nämligen sjukhusvården och den primärkommunala nykterhetsvården. Skulle LOB fungera på ett för alla parter tillfredsställande sätt, vore troligen förutsättningen att polisstationerna utrustades och bemannades som smärre alkoholpolikliniker, kompletterade med socialarbetare. Detta är förvisso endast en i realiteten orimlig tanke, men den kan tjäna syftet att understryka det ohållbara i situationen. Erfarenheterna av LOB är nämligen inte uppmuntrande. De flesta av de omhändertagna berusade kommer inte under den adekvata vård som egentligen borde sättas in. Resurserna och/eller samarbetet mellan polis och socialvård är otillfredsställande. De synbarligen svåraste fallen transporteras av polisen till sjukhus, men de flesta blir hänvisade till att sova ruset av sig i en polisarrest. Försök till uppföljning och rehabilitering försvåras i dessa fall synnerligen av att socialvårdspersonal inte kommer i kontakt med de omhändertagna i den utsträckning som vore önskvärd, dels på grund av att resurserna brister, men dels också därför att de omhändertagna kan vara okända för polisen och vägrar uppge sin identitet. Det är inte straffbart att inte lämna ut sin identitet till polisman i en sådan situation. Den som omhändertagits förutsätts då inte vara misstänkt för brott. kan han gå sin väg, och snart nog kanske han måste tas om hand av polisen igen för berusning. I en större ort kan det teoretiskt ta åtskillig tid innan polisen kommer underfund med identiteten hos berusade, trots upprepade omhändertaganden. Att det sker är naturligt, men att kanske kan förflyta innan det sker förefaller vara ett onödigt hinder för de vård- och rehabiliteringssträvanden som LOB ger uttryck för. Vid upprepat fylleri måste det anses rimligt att möjlighet medges till förlängd omhändertagandetid för identitetskontroll och fastställande. Det borde vara en angelägen åtgärd att reglerna därvidlag ändras så att de nykterhetsvårdande instanserna får större möjligheter att komma alkoholmissbrukare till hjälp. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till bestämmelser som gör det möjligt att i större utsträckning få för berusning tillfälligt omhändertagna att komma i kontakt med nykterhetsvården.
mot · G102986 · 1978-01-24 00:00:00 — om åtgärder mot barnpornografi Jag hade läst i olika porrtidningar att vuxna och barn kan ha sexuellt umgänge med varandra. Därför var jag fast besluten om att söka kontakt med en liten flicka. Så uttryckte sig enligt pressuppgift (SDS 17/1-78) en man som anhållits som misstänkt för att under Trettonhelgen 1978 ha våldtagit två småflickor i . slogs larm om en ökning av barnpornografin. Från en del psykiatriker har varnats för att en ökning av barnpornografin i kombination med vissa narkotiska preparat, särskilt kokain, skulle kunna bidra till en ökning av det sexuella övervåldet mot små barn. Såväl justitiesom socialministern har uttalat sig kraftfullt negativt mot barnpornografi. Men ett eventuellt förbud förutsätter grundlagsändring och kan i bästa fall träda i kraft först efter riksdagsvalet . Frågan prövas nu av yttrandefrihetsutredningen. Under trycket av debatten efter ett TV-program utfäste sig en del grossister i pornografibranschen att upphöra med distribution av barnpornografi. Men enligt pressuppgifter säljs nu barnpornografiska alster som aldrig . Mot den bakgrunden är det angeläget med snabba och kraftfulla åtgärder. Ett förbud mot alster som avbildar barn och vuxna i sexuella situationer torde i princip vara nödvändigt. Ett sådant måste dock dröja, eftersom det förutsätter ändring av tryckfrihetsförordningen. Men det behöver inte betyda att samhället är maktlöst inför den profitering på småbarns bekostnad som hänsynslösa personer nu hänger sig åt. En möjlighet är att regeringen tar initiativ till en frivillig överenskommelse med grossisterna i branschen, vilken med brett massmediastöd och mobilisering av folkrörelserna som övervakare av att överenskommelsen följs borde kunna få brett genomslag. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär omedelbara åtgärder mot barnpornografi i enlighet med vad som anförs i motionen. GOTAB 57417 Slockholm 1978
mot · G102987 · 1978-01-25 00:00:00 — 1977/78 987-989 av m. fl. om skärpta bestämmelser rörande barnpornografi m. m. Bestämmelser om pornografi återfinns i tryckfrihetsförordningen, och allmänna ordningsstadgan, har pornografialstren förgrovats. Mer och mer har pornografi med vålds- och djurinslag fått spridning. synes också pornografiska bilder med barn ha fått en större marknad, vilket bl. a. visats i ett par uppmärksammande TV-program. Bilder och film med dessa inslag synes i allmänhet vara importerade. Samhällets möjligheter att hejda spridningen av angivna alster är tydligtvis inte tillräckliga. a. saknas förbud mot att i pornografiskt syfte fotografera barn. har dessa frågor på ett beklagansvärt sätt åter aktualiserats i samband med avslöjanden vid förhör med den person som är misstänkt för våldtäkter mot två småflickor i en förort till . Denne har bl. a. hänvisat till pornografiska tidningar, som han studerat och där bl. a. bilder av barn förekommit. med att dessa brott tydligen kommit till utförande efter studier av pornografiska skrifter arbetar en statlig utredning - yttrandefrihetsutredningen - med att se över de lagar som reglerar t. ex. pornografiska bilder. Medan utredningen arbetar, är det tydligen fritt fram för fortsatt kommers med barn-, vålds- och djurpornografi. Utredningen tillsattes och har hållit ett par sammanträden. Den beräknas pågå . Frågan om skärpning av lagstiftningen gällande barnpornografi intar en mycket liten och dåligt strukturerad del av utredningsdirektiven, medan den som synes får större och större betydelse. 1 direktiven anförs (Kommittéberättelse 1978 del II s. 82): På en punkt bör kommittén emellertid mera ingående behandla frågan om det straffbelagda områdets omfattning. Som jag redan har nämnt kan det visa sig lämpligt att något vidga detta om filmcensuren för vuxna avskaffas. En utgångspunkt skulle här kunna vara det förslag till en yttersta gräns för pornografi och våldsframställningar som föreslogs av kommittén för lagstiftningen om yttrande- och tryckfrihet. Den utveckling som har skett på pornografiområdet med bl. a. bilder av barn i sexuella situationer visar att en viss försiktig utvidgning av det straffbara området kan vara motiverad, också vad gäller framställningar i andra medier än film, t. ex. tryckta skrifter och videogram. Direktiven tar följaktligen enbart upp en ev. utvidgning av straffbarheten. Därutöver bör lagstiftas om förbud mot dylika pornografiska bilder, eftersom 1 1977/78. sådan lagstiftning saknas. Dessutom måste skärpt lagstiftning komma snabbt, innan nya tragiska våldsdåd inträffar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en skyndsam skärpning av lagstiftningen gällande pornografi innebärande förbud mot fotografering av barn, djur och våldshandlingar i pornografiskt syfte. () AXEL () () () () ()
mot · G102988 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om upprustning av tingshuset i Regeringen har vid olika tillfällen uppdragit åt att projektera byggnader för domstolsväsendet och därvid föreskrivit att projektet skall ingå i projektreserv och sålunda kunna utföras när behov föreligger. Medelsbehovet för sådana projekt är givetvis beroende av de igångsättningstidpunkter som beslutas av regeringen. Ett sådant projekt är om- och tillbyggnad av tingshuset i . Lokaliteterna där har varit otillräckliga alltsedan kommunsammanslagningen, då förutvarande och förutvarande Östra Karups kommun tillfördes domsagan i . hemställde till regeringen om projekteringsuppdrag, och sedan MBL-förhandlingar ägt rum lämnade regeringen projekteringsuppdrag . Man räknade med att projekteringsarbetet skulle bedrivas så att byggstart skulle kunna ske med färdigställande . Medel för ombyggnaden har dock ännu inte anslagits, och projektet lär f. n. betraktas som ett reservprojekt. Det är dock synnerligen angeläget att denna ombyggnad kommer till stånd möjligt. Arbetsförhållandena för en stor del av kanslipersonalen är sådana att de upplevs som mycket besvärande. Lokalerna är för små, och för många personer tvingas att arbeta i samma lokal. Maskinskrivning, telefonsamtal, inskrivningar och samtal med besökare från lantmäteri, banker eller mäklarfirmor, som skall ha uppgifter ur fastighetsböckerna, försiggår i samma lokal. Detta medför att arbetet blir stressigt och både fysiskt och psykiskt påfrestande. Dessa förhållanden har bl. a. föranlett att yrkesinspektören efter företagen inspektion påkallat att vissa åtgärder skall vidtas så att arbetet kan bedrivas enligt 7 § arbetarskyddslagen. Dessa åtgärder skall vidtas möjligt, men då det bl. a. gäller ventilationen måste det ske i samband med ombyggnaden i övrigt. Då arbetsmiljön för personalens vidkommande inte kan anses acceptabel, är det angeläget att ombyggnaden kan få igångsättas . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas så att omoch tillbyggnaden av tingshuset i kan igångsättas. () ()
mot · G102992 · 1978-01-25 00:00:00 — om en alternativ utformning av domareden ändrades bestämmelserna om domareden. Efter att ända sedan den första kristna tiden i vårt land ha varit grundad på och den kristna tro som är vår nations fundament blev den helt profan. Det finns dock i ett stort antal människor som har övertygelse. En ed eller försäkran upplevs av dem som av föga värde, om den icke grundas på en övergripande princip, ett rättesnöre för mänsklig samlevnad och statsbyggnad. Vad vi kallar samvetet är alltid relaterat till något. Enligt övertygelse måste samvetet upplysas av och en försäkran vid samvetet djupast baseras på de tio budorden och evangeliet. Det borde här föreligga valfrihet. De som genom den skedda sekulariseringen lämnat den kristna tron och värderingen och icke vill avge en försäkran enligt den gamla domaredens formulär, bör icke ha något att invända om den som ännu omfattar den äldre uppfattningen vill avge domareden vid och hans heliga ord. Det torde ännu vara en majoritet i vårt land som föredrar den gamla ordningen och anser det som oriktigt eller i vart fall onödigt att ändra edens lydelse och utformningen av dess avläggande vid rätt eller myndighet. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till alternativ domared.
mot · G102994 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om förstärkning av frivården I budgetpropositionen har bl. a. för begärts 130 nya polistjänster. Motiveringen är främst den påstådda ökningen i brottsligheten - en motivering som underbyggs med en diskutabel statistiktolkning. Brottsbekämpning är inte i första hand en fråga om repressiva och kontrollerande åtgärder. Det är en fråga om att öka utstötta människors möjligheter att övervinna följderna av den sociala utstötningssituationen. Frivården bör av nämnda anledning prioriteras framfor en kvantitativ utvidning av polisorganisationen. I årets budget ökas frivårdens medel med 23 milj. kr. och polisväsendets med 326 milj. kr. Detta är inte rimligt. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att under punkt B 6 i budgetpropositionen 1977/ 78:100, bil. 5 avslår den begärda anslagsökning som avser 130 nya polistjänster, 2. att , vid bifall till yrkande 1, beslutar öka anslaget under punkt i samma propositions bilaga 5 avseende frivården med motsvarande belopp. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G102995 · 1978-01-24 00:00:00 — av i Kumla m. fl. om gemensam vårdnad av barn pågår reformarbetet kring gemensam vårdnad av barn vid föräldrarnas skilsmässa. Målet måste vara att gemensam vårdnad blir huvudregel. Reformarbetet har steg för steg utgått från följande insikter: För det första: Barnens bästa i en skilsmässa måste innebära fortsatt närhet till båda föräldrarna. Med skilsmässobarns egna ord: Om jag skulle välja mellan mamma och pappa skulle jag välja båda. Laglig möjlighet till sådan gemensam vårdnad finns . Den nödvändiga omstruktureringen av samhällets ekonomiska och sociala insatser pågår, om än i långsam takt. För det andra: Skilsmässoföräldrarnas önskan om fortsatt kontakt med sina barn har kunnat ta sig uttryck i uppslitande vårdnadstvister. Föräldrarnas panik inför hotet att mista sina barn har ibland helt missförståtts. En socialdemokratisk motion i (motion 1976/77:333) föreslog därför en positiv utslagsregel i vårdnadsfrågor till förmån för gemensam vårdnad. Härigenom skulle eventuella vårdnadstvister, tysta eller öppna, kunna lösas upp innan de ens hinner börja. och instämde genom ett positivt motivuttalande i motionens syfte. Vi måste , för det tredje, inse att de djupare orsakerna till vårdnadstvistens grymma påfrestningar i själva verket härrör från en föråldrad familjepolitik. Denna har haft som halvt fördold förutsättning att vårdslöst låta föräldrarna spelas ut mot varandra. Vi borde i stället solidariskt och målmedvetet ha inriktat oss på att stödja föräldrarnas gemensamma intresse att gemensamt ta till vara sina barns bästa. Vi måste då också fullfölja reformarbetet i fråga om gemensam vårdnad. När de ekonomiska frågorna är lösta och den positiva utslagsregeln etablerad kan vi ta steget fullt ut och genomföra gemensam vårdnad som huvudregel för alla barn. Barnen skiljer sig ju inte från föräldrarna, även om dessa skulle skilja sig inbördes från varandra. Det grundläggande familjerättsliga stadgandet bör vara följande: Föräldrar till gemensamma barn är gemensamt vårdnadshavare. Det bör observeras att denna huvudregel inte innebär något tvång; den förälder som vill avstå från sitt ansvar och sitt deltagande har lika stora möjligheter som . Misskötsel av en gemensam vårdnad är tillräcklig grund för att ompröva beslutet, en bestämmelse som synes ha en stark och betryggande preventiv verkan mot ett sådant missbruk. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning med utgångspunkt i den i motionen föreslagna huvudregeln om gemensam vårdnad av alla barn. () i Kumla () () () () ()
mot · G102996 · 1978-01-24 00:00:00 — om viss ändring i hyreslagen Syftet med hyreslagens bestämmelser om besittningsskydd, bytesrätt, bruksvärdeshyra etc. är att ge dem som bor i hyreshus en grundläggande trygghet. Därför kan fastighetsägare inte träffa bindande avtal som strider mot hyreslagens bestämmelser. Beträffande tjänstebostäder och fastighetsskötarbostäder gäller särskilda regler (46 S punkt 7 och 8 HL); besittningsskyddet upphör i princip med anställningen. För den som hyr personalbostad (s. k. kopplat avtal) gäller hyreslagen i sin helhet men med viss inskränkning i besittningsskyddet (46 § punkt 9 HL). Man har sökt åstadkomma en avvägning mellan arbetsgivarens intresse av att kunna förfoga över lägenheten för annan anställd och arbetstagarens intresse av att kunna bo kvar när anställningen av något skäl upphört. En tidsgräns gäller; än upphör besittningsskyddet normalt med anställningen och gäller besittningsskyddet om inte hyresvärden har synnerliga skäl. Hyreslagen innehåller dock en undantagsbestämmelse (67 § HL) genom vilken ett kollektivavta] på arbetsmarknaden kan sätta ur kraft alla hyreslagens grundläggande trygghetsbestämmelser: besittningsskyddet, bytesrätten, rätten att i vissa fall hyra ut i andra hand, rätten att säga upp avtalet för villkorsändring och rätten att överklaga en uppsägning. Denna undantagsbestämmelse, genom vilken ett avtal mellan arbetsmarknadens parter kan undergräva den viktiga tryggheten i boendet, strider mot den grundläggande tanken i hyreslagstiftningen. Undantagsbestämmelsen har i lagkommentarer ansetts motiverad för fastighetsskötare - men gäller även för andra personalkategorier, t. ex. inom sjukvården. Det finns dock ingen anledning att ha kvar paragraf 67 i hyreslagen. Den ger vissa arbetsgivare som disponerar hyreslägenheter möjlighet att införa ett slags slavkontrakt men inte ens för fastighetsskötare torde undantag från 46 § HL vara nödvändiga. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att 67 S skall utgå ur 12 kap. Jordabalken. (Hyreslagen).
mot · G102997 · 1978-01-20 00:00:00 — av och om fullföljd i mål där överförmyndare för talan Enligt 20 kap. 9 § (FB) skall i fråga om mål och ärenden, där och överförmyndare för talan, bestämmelserna i 20 § lagen om införande av nya (Rp) äga motsvarande tillämpning. Detta innebär att regler för brottmål skall tillämpas bl. a. beträffande rättegångskostnad och i fråga om ordningen för måls fullföljd i högre rätt. Att brottmålsreglerna skall tillämpas i fråga om fullföljd medför att en överförmyndarnämnd som för talan om t. ex. omyndighetsförklaring eller arvode till förmyndare inte får fullfölja talan mot hovrätts dom eller beslut till högsta domstolen. Sådan talan skall nämligen när det gäller brottmål föras av riksåklagaren. För att överförmyndarnämnden skall få målet eller ärendet underställt högsta domstolens prövning måste nämnden således hemställa att riksåklagaren fullföljer nämndens talan. Att riksåklagare skall behöva pröva fråga om t. ex. förmyndararvode kan dock synas något märkligt. Bestämmelserna i 20 kap. 9 § FB omfattade tidigare förutom och överförmyndare även allmän åklagare, som ägde föra det allmännas talan i vissa mål och ärenden, bl. a. i fråga om entledigande av förmyndare. Med hänsyn härtill tedde det sig naturligt att i alla mål och ärenden där det allmänna förde talan tillämpa brottmålsreglerna. En tillämpning av brottmålsreglerna medförde även vissa fördelar, bl. a. när det gäller rättegångskostnaderna. Allmän åklagares rätt att i vissa fall föra talan i mål och ärenden enligt är upphävd. Att under sådan omständigheter ha kvar regler som innebär att riksåklagaren skall föra det allmännas talan i högsta domstolen kan vi inte finna påkallat. Frågorna om t. ex. arvode till förmyndare måste ju också te sig rätt främmande för riksåklagaren. Från enskild parts synpunkt kan det även te sig mindre tilltalande att ett mål eller ärende enligt FB skall få karaktär av brottmål. Vi anser att skäl därför talar för att brottmålsreglerna inte längre bör tillämpas när det gäller mål och ärenden enligt FB. För att undvika att enskild parts situation inte försämras när det gäller rättegångskostnaderna kan särskilda regler därom införas. Enligt vår mening bör bestämmelserna i 20 kap. 9 § FB bli föremål för översyn. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna 20 kap. 9 § FB. () ()
mot · G102999 · 1978-01-25 00:00:00 — om indrivningen av skadestånd på grund av brott Full enighet torde råda om att den som begått ett brott - stort eller litet skall sona brottet inom ramen för gällande lagstiftning, liksom om att den som förorsakat ekonomisk skada skall ersätta densamma. Men ibland uppstår det konsekvenser som direkt motverkar syftet att återföra den dömde till ett normalt och rättskaffens liv, t. ex. i de fall då återbetalningsskyldigheten blir så betungande med hänsyn till den dömdes ekonomiska bärkraft att den spolierar möjligheterna för honom eller henne att återgå till ett normalt liv och en hederlig vandel. Man behöver bara tänka på sådana fall där kronofogden driver in skulden med alla till buds stående medel, även utmätning. Om den dömde då har återgått till ett hederligt liv - och kanske t. o. m. har gått med i en ideell förening eller församling - kan mycket lätt allt det rivas ner som han själv och andra människor lyckats bygga upp. Vederbörande kommer kanske åter in på brottets bana. Detta kan då få till följd nya stora kostnader för samhället när det gäller vederbörandes rehabilitering. Ett dylikt förfarande står givetvis i direkt strid med lagstiftarnas strävan. Samhälleliga åtgärder som motverkar rehabilitering får naturligtvis också en negativ inverkan på de många frivilliga krafter som arbetar för att hjälpa dem som kommit på sned i samhället, inte sällan på grund av problem med sprit och narkotika. Det kloka bör i stället vara att ha en sådan ordning att kronofogden inte kräver snabbare återbetalning än den ersättningsskyldige orkar med. Med det anförda hemställs att hos regeringen begär sådan lagändring att dömd persons återbetalningsskyldighet anpassas efter vederbörandes verkliga förmåga.
mot · G202101 · 1978-01-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:50 om inriktningen av den ekonomiska politiken, m. m. Ingår i motionen 1978/79:96.
mot · G2021034 · 1978-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om regionalpolitiska åtgärder inom kommun När förslaget om stödområde genomfördes kom att delas i fråga om stödområdets gränser så, att kom utanför det område som skulle erhålla särskilt lokaliseringsstöd. Detta förhållande har föranlett motionsyrkanden vid ett flertal tillfällen i . Riktigheten i dessa yrkanden framträder med större skärpa . borde, om det kom att tillhöra stödområdet, få lättare att utveckla ett mer differentierat näringsliv och kunna erbjuda ett ökat antal arbetstillfällen. Ett ökat antal arbetstillfällen är f. n. speciellt angeläget med hänsyn till den arbetslöshet som råder inom området. Vid tidigare behandling av regionala handlingsprogram togs frågan om stödområdets gränser upp. Det sades bl. a. i propositionen att man skulle vara generös vid bedömningen av stöd till områden som gränsar till stödområden. Vi anser att detta uttalande inte kommit att i praktiken gälla för . Den negativa klassificeringen av har tidigare påtalats av oss i t. ex. motionen 1973:223. Man klassade som kommuncentrum. Den klassningen visade hur fel det var att använda det ortsklassificeringssystem med den centrala klassning som man då tillämpade. är ett exempel på att den förda regionalpolitiken varit felaktig. har inte kommit i åtnjutande av den generösa bedömning som tidigare gjort gällande skulle ske. Vid utarbetandet av nya åtgärder på det regionalpolitiska området är det därför av största vikt att man får en generösare bedömning för vidkommande än . Med stöd av det anförda hemställs att i skrivelse till regeringen begär att situation beaktas bättre i arbetet med det kommande regionalpolitiska stödet.