mot · G102791 · 1978-01-20 00:00:00 — Det kan innebära att det företag som orsakat skadorna har lagts ner när skadorna kommer , varför det inte längre finns någon som kan göras ansvarig för det inträffade. Skadorna kan också visa sig vara så omfattande att även om företaget finns kvar kan det inte ekonomiskt klara skadeståndskraven. Också utredningstekniska svårigheter finns. Även om det är klarlagt att en skada förorsakats av ett bestämt kemiskt ämne kan det vara svårt att visa från vilket företag det utsläpp kommit som orsakat skadan. Ofta är flera företag inblandade. Vidare kan ovisshet råda om vilket av flera tänkbara kemiska ämnen som vållat skadan. Skadan kan också ha vållats av flera samverkande ämnen som släppts ut av skilda företag. Vi föreslår att miljöskyddsutredningen får till uppgift att se över skadeståndsfrågoma. Givetvis skall man i första hand förebygga skaderisker genom skärpt lagstiftning och stränga krav på företagen. Om skada likväl uppkommer bör den ersättas av den som vållar skadan. Kan detta av t. ex. ovan redovisade orsaker inte ske bör den kemiska industrin som helhet stå ansvarig. Någon form av fond bör 1977/78: 791 därför byggas upp. Fonden kan t. ex. bygga på avgifter från företag som i sin produktion hanterar vissa angivna kemiska ämnen. Ur fonden bör sedan de skador ersättas som verksamheten vållar. Vidare bör begreppet fara i definieras klarare. Annars kommer möjligheterna att beivra miljöbrott också i fortsättningen att vara begränsade. Vi föreslår att miljöskyddsutredningen i sitt fortsatta arbete får i uppdrag att pröva detta. En möjlighet är att ett tillägg görs till 13 § 9 mom. lydande fara föreligger om hälsofarligt ämne i avsevärd omfattning otillåtet tillförs luft, vatten och jord. Den nu gällande preskriptionstiden för brott mot gällande miljölagstiftning är för kort. Beroende på den långa tid som kan förflyta mellan skadans uppkomst och dess avslöjande är det nödvändigt att preskriptionstiden förlängs kraftigt. Vidare bör straffsatserna skärpas och en obligatorisk skyldighet för kontrollmyndighet att polisanmäla miljöbrott införas. Vi föreslår att hos regeringen begär att åtgärder vidtas i enlighet med i motionen framförda förslag. Människan har tidigare oanade möjligheter att bruka naturens krafter och förfoga över dess tillgångar. Genom utnyttjandet av tekniken har industrisamhället byggts upp. Det har i grunden förändrat vår tillvaro. Med dess hjälp har frigörelsen från nöd och djupt beroende varit möjlig. Men vet vi att priset för det materiella välståndet varit ett hårt utnyttjande av naturresurserna och miljöförstörelse. Vi vet nu att världens och våra egna resurser är begränsade. Ställda mot behoven och mot kraven på en rättvisare fördelning internationellt och nationellt av jordens tillgångar framträder i en nära tidsrymd bilden av en hushållning i knapphetens tecken. I det perspektivet är det en tvingande nödvändighet att hejda det slöseri med naturresurser som är ett av kännetecknen för marknadsekonomin. Det betyder inte ett samhälle som står stilla i utvecklingen. Men det kräver ett annat slags hushållning. Vi accepterar inte längre att priset för framstegen får vara misshushållning med begränsade resurser eller ohälsa och vantrivsel i arbetslivet och förstörelse av den yttre miljön. Att förändra miljön är en sak. Att förstöra den är en annan. Det förra är nödvändigt för att utvinna nya miljökvalitéer. Det senare är förkastligt och hindrar framtida utvecklings- och omdaningsmöjligheter. Det är därför nödvändigare än någonsin att utnyttjandet av naturresurserna föregås av en noggrann planering. Den planeringen måste samhället genomföra. Det privata kapitalets kortsiktiga vinstintresse får inte vara styrande för utvecklingen. 1977/78: 791 Den socialdemokratiska regeringen initierade en råd åtgärder för att förbättra hushållningen med begränsade naturtillgångar. beslöt om vissa riktlinjer för hushållningen med mark och vatten. Riktlinjerna avser sådan användning av mark och vatten som är av intresse för hela landet. Det gäller utnyttjandet av dessa naturresurser för såväl näringarnas intressen jord, skog, industri som utnyttjandet för fritid, rekreation och naturvård. I den planeringen skall bl. a. ekologiska bedömningar göras. Den fysiska planeringen förs nu vidare genom ett detaljarbete i landets kommuner. Jordbruket och dess markbehov behandlas i särskild utredning. pågår, och har fattat beslut om jordbrukspolitiken. Skogsfrågorna behandlas i skogsutredningen som väntas komma med sina förslag . Havsresursfrågorna har utretts i särskild ordning. Utnyttjandet av våra grustillgångar utreds av naturvårdskommittén. Mineralpolitiska utredningen har i uppdrag att utarbeta en långsiktig prognos över försörjning med mineralråvaror. Också inom statens industriverk pågår ett omfattande utredningsarbete på detta område. riksdag fattade beslut om omhändertagande och återvinning av avfall. Det gäller avfall från såväl hushållen som industrin. Särskild uppmärksamhet ägnas återvinning av pappersavfall, bilskrot och industrins miljöfarliga avfall. Genom en omfattande statsbidragsgivning stimuleras kommunerna att bygga anläggningar för återvinning av hushållsavfall. Utöver det arbete med vattenresurserna som pågår inom ramen för den fysiska riksplaneringen har en särskild utredning getts i uppdrag att se över planeringen av utnyttjandet av vattenresurserna. Vårt förslag till åtgärder Omsorgen om våra begränsade naturresurser måste vara utgångspunkten för all verksamhet som kräver utnyttjande av sådana resurser. Därför är det nödvändigt att allt utnyttjande av dessa tillgångar föregås av en noggrann planering. Vid den måste omsorgen om naturvärdena beaktas. Innan en icke förnyelsebar naturresurs tas i anspråk måste det klarläggas om den kan ersättas i produktionen med annat material. Det gäller att stimulera en övergång från icke förnyelsebara till förnyelsebara naturresurser. I det sammanhanget måste möjligheterna till återanvändning belysas. Som vi tidigare framhållit och i samband med behandlingen av förslagen om återvinning och omhändertagande av avfall 1975 anslutit sig till bör målet vara att innan en produktionsprocess sätts i gång bör det klarläggas hur det avfall som blir en följd av produktionen skall tas om hand och återanvändas på nytt. 1977/78: 791 Regeringen bör låta göra en utvärdering av det omfattande utredningsarbete rörande naturresurser som pågår. En sådan utvärdering bör kunna belysa tillgången på de icke förnyelsebara naturresurserna och de anspråk som inom överskådlig framtid ställs på dem. Med det materialet som grund bör den översiktliga fysiska riksplaneringen utvidgas till att omfatta också de naturresurser som inte omfattas av den fysiska riksplaneringen. Regeringen bör också låta utreda frågan om behovet av en särskild lagstiftning för att värna om naturresurserna, en övergripande naturresurslag med vars hjälp kraven på hushållning och omsorg om naturresurserna kan ställas. bör hos regeringen begära att åtgärder vidtas i enlighet med motionens förslag. Våtmarker är den samlande beteckningen för myrar, kärr, mossar, träsk, sumpmarker, flyt, strandängar m. m. Våtmarkerna är en naturresurs av stort vetenskapligt, kulturellt, rekreativt och ekonomiskt värde. Våtmarksmiljöerna är oftast biologiskt högproduktiva delar av landskapet. Genom dem garanteras en uthålligare och jämnare vattenföring i vattendragen. Våtmarkerna är som regel värdefulla viltmiljöer och har vanligtvis rikt växt- och djurliv. De grunda vattnen svarar ofta för stor produktion av fisk. Många av människans verksamheter har inneburit bestående ingrepp i våtmarkerna. Torrläggning eller dränering för uppodling eller skogsodling har påverkat stora arealer värdefull våtmark. Genom dikningsföretag i våtmarker har stora arealer påverkats. 1970 var dikeslängden . 1975 var motsvarande längd , vilket innebär att 29 000 ha påverkas. Anspråk på mark för odling av s. k. energiskog kan också utgöra ett hot mot våtmarkerna. Våtmarkerna har också ofta använts som soptippar. Genom oplanerade ingrepp har betydande våtmarksområden ödelagts. Hotet mot våtmarkerna är också ett internationellt problem. beslöt därför om en våtmarkskampanj . Genom kampanjen ville man öka förståelsen för våtmarkernas betydelse. undertecknade en internationell överenskommelse för skydd av våtmarker. Genom den har vi förbundit oss att genomföra särskilda åtgärder till skydd för våtmarkerna. I den särskilda lista som presenteras finns bl. a. och upptagna. I vår miljömotion till 1976/(mot. 1976/77:521) krävde vi dels att skulle ges i uppdrag att genomföra en inventering av våtmarkerna, dels att naturvårdskommittén skulle ges i uppdrag att föreslå åtgärder för att förbättra skyddet av våtmarkerna. 1977/78: 791 anslöt sig till motionens krav om en inventering av våtmarkerna (JoU 1976/77: 36). Regeringen har gett i uppdrag att genomföra denna inventering. Resultatet skall verket redovisa före . Vi hälsar med tillfredsställelse att denna del av våra i motionen framförda krav angående våtmarkerna lett till önskat resultat. beklagar vi att regeringen inte vill ge våtmarkerna ett förstärkt skydd. Vi anser att detta är nödvändigt och att omedelbara åtgärder krävs. Vi upprepar våra tidigare framförda krav i detta avseende. Våra förslag till åtgärder Skyddet av våtmarkerna sker huvudsakligen med stöd av naturvårdslagen. Vattenlagen är tillämplig för att skydda våtmarker mot torrläggningsföretag. Däremot är skyddet mot dikningsföretag otillräckligt. Länsstyrelsernas möjlighet att med stöd av naturvårdslagens 20 § ingripa är begränsad och otillräcklig. Det är därför nödvändigt att möjligheterna att skydda våra våtmarker förstärks. bör ges i uppdrag att framlägga förslag om detta. Ett led i ett sådant förstärkt skydd är att införa tillståndsplikt för dikningsföretag i likhet med vad som gäller för täkter av olika slag. Vägrat tillstånd till dikningsföretag bör dock inte medföra ersättningsrätt för markägare. Möjlighet att förbättra skogsoch genom dikning eller annan torrläggningsåtgärd bör nämligen inte ses som en rättighet utan i stället som en möjlighet som en markägare kan utnyttja om dikningsföretaget är lämpligt från allmän synpunkt. Ett prövnings- och tillsynssystem bör tillskapas som svarar mot moderna miljökontrollkrav. Det innebär att t. ex. större dikningar bör föregås av obligatorisk förprövning, medan för mindre dikningar bör gälla att företaget skall anmälas till . bör sedan ha möjlighet att förbjuda dikningar som inte är lämpliga från allmän synpunkt. Vi föreslår att hos regeringen begär att naturvårdskommittén i tilläggsdirektiv ges i uppdrag att framlägga förslag om ökat skydd av våtmarkerna. Naturen är en grundläggande del av vår miljö. Sedan urminnes tid gäller i vårt land förhållandet att naturen skall vara tillgänglig för alla allemansrätten. I detta ligger ett stort värde men också ett stort ansvar i första hand för den som äger marken att vårda och sköta den på ett sådant sätt att den kan utnyttjas både av nuvarande och kommande generationer. Men det åvilar också den som utnyttjar marken 1977/78: 791 för rekreation och andra ändamål att visa omsorg och hänsyn till naturen. Utgångspunkten för handlandet måste vara ett starkt hänsynstagande till naturresurser och naturmiljö. Ingen har rätt att handla på ett sådant sätt att oersättliga naturvärden förstörs. Därför är det nödvändigt att samhällets inflytande över utnyttjandet av våra naturresurser stärks. Allemansrätten är en urgammal sedvanerätt. Den ger oss rätt att vistas i skog och mark. Den ger oss skyldighet att vara aktsamma i vårt umgänge med naturen. Vid olika tillfällen har allemansrätten attackerats. Allemansrätten är för socialdemokratin av omistligt värde. Vi avvisar alla krav på en uppmjukning av allemansrätten och kommer att ständigt göra allt för att slå vakt om och värna den. Naturvårdslagen trädde i kraft . Lagen ändrades i väsentliga avseenden (prop. 1974: 166). a. ändrades bestämmelserna om strandskyddet så att det numera omfattar land- och vattenområden vid alla stränder som har betydelse för allmänhetens friluftsliv intill från strandlinjen eller när det behövs högst från denna. Vidare infördes allmänt tillståndstvång för täkt av matjord och torv. Ett nytt av markområden infördes, naturvårdsområde. Avsikten är att det skall användas när ändamålet kan uppnås utan att längre gående restriktioner i pågående markanvändning för jord- och skogsbruk skall behöva införas. Ersättning skall inte utgå till markägare när ett område förklaras som naturvårdsområde. Möjligheten att säkerställa mark genom att göra ett område till naturreservat kvarstår. Då utgår ersättning. Vidare beslöts att privata förbudsskyltar som kan leda till inskränkning i allemansrätten skulle förbjudas. Kommunernas ställning inom naturvården förstärktes och allemansrätten skrevs in i lagen. Bestämmelser av betydelse på naturvårdsområdet finns också i byggnadslagen, byggnadsstadgan, väglagen, vattenlagen, miljöskyddslagen, skogsvårdslagen och kommunala renhållningslagen. Totalt har omkring 800000 ha mark avsatts som naturreservat och 615 000 ha som nationalpark. Den möjlighet som avsättande av naturvårdsområde ger för säkerställande av värdefulla markområden har utnyttjats i mycket liten utsträckning. Enligt beslut med anledning av propositionen 1974: 166 skall kunna förklara ett område som naturvårdsområde inom vilket särskilda åtgärder behövs för att skydda eller vårda naturmiljön. De inskränkningar som detta kräver skall vara av mindre beskaffenhet. I den mån särskilda åtgärder behövs för att det nödvändiga 1977/78: 791 skyddet skall erhållas skall markägaren vara skyldig att tåla att sådana åtgärder genomförs utan att markägaren berättigas till ersättning. Som exempel anfördes röjning, renhållning, plantering, anläggning av stigar, rastplatser o. d. Jämfört med naturreservat har institutet naturvårdsområde den fördelen att det inte inkräktar på förvaltningen av den berörda fastigheten. Däremot, framhölls i propositionen, borde institutet naturreservat användas i de fall då skyddet av markområdet krävde mera långtgående föreskrifter eller där pågående markanvändning avsevärt skulle försvåras. Bestämmelser om naturvårdsområde finns intagna i naturvårdslagens 19 §. Enligt redovisning har endast tre förordnanden av naturvårdsområden gjorts då institutet infördes. Enligt beror detta bl. a. på att markägare hellre accepterar naturreservatsförordnande med möjligheter till ersättning. Vårt förslag till åtgärder Det är enligt vår mening beklagligt att möjligheten att säkerställa mark genom att förklara ett område som naturvårdsområde inte utnyttjats mer. Behovet av att säkra för rekreation, vetenskap och kultur väsentliga markområden är stort. De anslag har till sitt förfogande för att betala de ersättningar som krävs när ett markområde förklaras som naturreservat är begränsade. Som ovan framhållits skall naturreservatsförordnanden förbehållas sådana markområden där utnyttjandet av marken för rekreation, kulturella och vetenskapliga ändamål inte kan kombineras med pågående markanvändning. I flertalet fall torde det emellertid vara fullt möjligt att utnyttja ett markområde för t. ex. rekreation utan att normalt jord- och skogsbruk hindras. I sådana fall bör naturvårdsområdesinstitutet användas. Vi föreslår därför att ger regeringen till känna att sådana föreskrifter omgående utfärdas så att det klargörs för länsstyrelserna hur institutet naturvårdsområde lämpligen bör utnyttjas. Utbyggnaden av kommunala avloppsreningsverk har haft avgörande betydelse för vattenvården i vårt land. Sammanlagt har i statsbidrag 1 445 milj. kr. betalats ut till landets kommuner. Utbyggnaden har också haft påtagliga sysselsättningseffekter. Kommunernas ansökningar om bidrag ur anslaget har ökat. Vi anser att en fortsatt kraftfull satsning på reningsverksutbyggnaden är nödvändig från såväl vattenvårds- som sysselsättningssynpunkt. Vi kan därför inte acceptera den nedskärning av bidragsramen som 1977/78: 791 Vi föreslår därför att ramen höjs med 40 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. Det innebär att bidragsramen till reningsverksbyggen föreslås uppgå till 130 milj. kr. Anslaget till miljövårdsforskning används företrädesvis till målinriktad miljövårdsforskning. Från anslaget lämnas medel till forskning om luft, vatten, natur, buller, vilt samt miljögifter. har en särskild forskningsnämnd som fördelar anslaget. 1968/69 uppgick anslaget till 15 milj. kr. Innevarande budgetår är anslaget 32,9 milj. kr. Anslaget har alltså mer än fördubblats . Åtskilliga forskningsprojekt sträcker sig , varför en del av anslaget är intecknat på förhand. Det är emellertid nödvändigt med nya satsningar för att belysa aktuella miljöproblem. har tidigare uttalat sig för att bl. a. frågorna kring försurningen av mark och vatten kräver ökade forskningsinsatser. har fått i uppdrag att lägga fram ett särskilt program på området. Som anfört i sitt anslagsäskande är det också nödvändigt att intensifiera bullerforskningen, ökade insatser erfordras också för att klarlägga verkningarna av de s. k. miljögiftema, gödslingens inverkan på yt- och grundvatten samt i fråga om tungmetaller och PCB. Vårt förslag till åtgärder Vi har i denna motion pekat på en rad områden där det är nödvändigt med ökade kunskaper. Vi anser att de områden som forskningsnämnden prioriterat är viktiga. Inte minst gäller detta i fråga om miljögiftema. Den av regeringen föreslagna anslagsökningen till miljövårdsforskning uppgår till . Detta täcker inte ens ökade pris- och lönekostnader. Om inte miljöforskningen skall skäras ner krävs därför ytterligare medel. Vi kräver från socialdemokratiskt håll att anslaget till miljövårdsforskning räknas upp med . utöver det av regeringen förordade beloppet. Därmed skulle anslaget till miljövårdsforskning för /79 uppgå till . Anslaget Undersökningar av hälso- och miljöfarliga varor Anslaget står till produktkontrollnämndens förfogande för att täcka de kostnader nämnden har för särskilda undersökningar rörande hälsooch miljöfarliga varor. Det viktiga arbete som produktkontrollnämnden bedriver med att klarlägga olika kemiska ämnens skadeverkningar måste fortsätta. Undersökningar pågår bl. a. i fråga om bly, kadmium och kvicksilver. begär att anslaget för /79 1977/78: 791 skall öka med 1 milj. kr. till 3,0 milj. kr. Regeringen har föreslagit en anslagsökning med . Vårt förslag till åtgärder Vi kräver att anslaget Undersökning av hälso- och miljöfarliga varor för /79 utöver regeringens förslag räknas upp med . till 3,0 milj. kr. i enlighet med anslagsäskande. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begära att en kemikommission tillsätts med de uppgifter som anförs i motionen, 2. att hos regeringen begära att ett åtgärdsprogram för begränsning av luftföroreningar från motorfordon i enlighet med vad som anförs i motionen skyndsamt utarbetas, 3. att hos regeringen begära ett sådant ställningstagande till produktkontrollnämndens förslag om begränsning av blyhalten i bensin till /liter att detta kan träda i kraft till , 4. att hos regeringen begära att en utredning tillsätts med uppgift att framlägga förslag dels om metoder att kraftigt begränsa användningen av handelsgödsel inom jord- och skogsbruket, dels i de övriga frågor som aktualiseras i motionen, 5. att hos regeringen begära en kartläggning av de utsläpp som kan påverka ozonskiktet och klimatet samt anhålla att regeringen i olika internationella sammanhang aktualiserar en begränsning av dessa utsläpp, 6. att hos regeringen begära, dels att förslag framläggs om ett genomförande av de sista etapperna av den plan för begränsning av svavelutsläppen som tidigare antagit, dels fortsatta åtgärder på det internationella planet för begränsning av svavelutsläpp, 7. att hos regeringen begära att fattade beslut om årlig deklarationsskyldighet för miljöfarligt avfall genomförs i enlighet med riksdagsbeslutet, 8. att hos regeringen begära att ges de resurser som erfordras för uppbyggnaden av erforderliga mottagnings- och behandlingsanläggningar för kemiskt avfall, 9. att hos regeringen begära att de krav i fråga om kemiskt avfall 1977/78: 791 som i övrigt redovisas i motionen behandlas i samband med översynen av miljöskyddslagen, 10. att hos regeringen begära en plan över anspråk på och utnyttjande av begränsade naturresurser samt att en utredning tillsätts för utarbetande av en naturresurslag, 11. att hos regeringen begära att naturvårdskommittén får i uppdrag att utreda formerna för ett förstärkt skydd av våtmarkerna. 12. att hos regeringen begära att sådana föreskrifter omgående utfärdas att det klargörs hur institutet naturvårdsområde bör utnyttjas, 13. att till Bidrag till kommunala avloppsreningsverk m. m. (H 13) anvisa en i förhållande till regeringens förslag med . förhöjd statsbidragsram av , 14. att till Miljövårdsforskning (H 7), mot bakgrund av vad som anförts i motionen, för /79 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av , 15. att till Undersökningar av hälso- och miljöfarliga varor (H 10) för /79 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av . () () () () () () HANS () () () () () () () () () ()