mot · G1021926 · 1978-04-17 00:00:00 — I första hand föreslog utredningen en försöksverksamhet med en alternativ utbildningsgång inom gymnasieskolan. Denna skulle ta formen av individuellt anpassade utbildningsprogram, där korta perioder med fackteori och andra teoretiska ämnen varvas med praktiskt arbete på en arbetsplats utanför skolan. Den borgerliga regeringen angav i budgetpropositionen att gymnasieskolgruppens rapport inte borde föranleda någon åtgärd från regeringens sida. Sedan vi under den allmänna motionstiden motionerat om införandet av korta yrkesinriktade kurser bestämde sig dock regeringen för att försöksvis starta sådana kurser. Kurserna fick emellertid inte den utformning som vi föreslagit. På grund av planeringssvårigheter fick verksamheten inte heller någon större omfattning . För /78 har regeringen beslutat ställa sammanlagt 3 700 årselevplatser till förfogande för korta yrkesinriktade kurser, introduktionskurser för invandrarungdom och kursen Studievägar och arbetsliv. Detta är ett väsentligt steg i rätt riktning. Regeringen har emellertid ännu inte accepterat socialdemokraternas krav att verksamheten permanentas så att kommuner, länsskolnämnder och länsarbetsnämnder kan planera sina insatser på . 1 den nu framlagda propositionen räknar föredraganden med att före läsårets början inkommer till regeringen med förslag till dimensionering av sådana kurser för fortsatt försöksverksamhet under /79. Det är mot denna bakgrund svårt att se något sakligt skäl till att riksdagsmajoriteten avslagit vår motion om att redan i vår besluta om att som en integrerad del av det reguljära utbildningsutbudet inrätta 2 000 årselevplatser för kortare yrkesinriktade kurser. Med denna bas får sedan ytterligare platser inrättas med utgångspunkt i utvecklingen av de ungas arbetsmarknadssituation. Beslutet att avslå vår motion innebär att den nödvändiga planeringen för nästa läsår inte kan komma i gång. I stället tvingas man avvakta en onödig central beslutsomgång. Regeringspartierna ser tydligen verksamheten endast som ett tillfälligt arbetsmarknadspolitisk! Kurserna bör, som vi också framhållit i tidigare sammanhang, utnyttjas till att ge ungdomar en längre yrkesutbildning än . Detta bör ske genom att kurserna görs påbyggbara, så att de kan byggas samman till en fullständig gymnasial yrkesutbildning efter de grundprinciper som angivits i sysselsättningsutredningens skrivelse till regeringen och av gymnasieskolgruppen. En längre planeringstid skulle underlätta denna möjlighet. 1 propositionen föreslås att 200 platser skall ställas till förfogande för den försöksverksamhet som har föreslagits av sysselsättningsutredningen. Vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen härigenom accepterat våra krav på att göra kurserna påbyggbara och på att bygga ut utbildningslinjer med varvad utbildning och praktik. Detta är en framgång för vår uppfattning att gymnasieskolan måste göras mer flexibel för att inte stöta bort de ungdomar som är i störst behov av en gymnasial utbildning. Inskränkningen till 200 elevplatser är dock enligt vår mening inte befogad. De av oss föreslagna 2 000 årselevplatserna bör stå till förfogande för försöksverksamhet med varvad utbildning och praktik samt korta yrkesinriktade kurser. Vid behov bör antalet platser ytterligare kunna ökas genom senare beslut. Vi avstyrker förslaget i propositionen att begränsa försöksverksamheten till tio kommuner. Alla kommuner bör ha denna rätt. bör således hemställa hos regeringen att ges i uppdrag att planera korta yrkesinriktade och påbyggbara kurser i gymnasieskolan inkl. den av sysselsättningsutredningen föreslagna försöksverksamheten från , i första hand motsvarande 2 000 årselevplatser. Då kortkurserna görs påbyggbara som ett led i varvad utbildning finns det anledning att öka flexibiliteten genom mera rörliga tidpunkter för kursstart och genom att även anordna kurser . Detta kan också motiveras av att många ungdomar i rådande sysselsättningsläge har svårt att få feriearbete. Därtill kommer att utnyttjandet av lokaler och utrustning förbättras genom att kurser anordnas utanför traditionell terminstid. bör ge regeringen till känna att kurser skall anordnas även , då elevunderlag för detta föreligger. 1 propositionen anger föredraganden att utformningen av det mera detaljerade utbildningsprogrammet i försöksverksamheten bör ske på lokal nivå och i nära samråd mellan elev, skolstyrelse, arbetsförmedling, arbetsmarknadsutbildning, lokalt planeringsråd, företag och förvaltningar. Vi finner det anmärkningsvärt att propositionen här utelämnar de fackliga organisationerna vid de berörda företagen. Vi anser det vara en självklarhet att även dessa har en viktig funktion att fylla i detta samråd. bör ge regeringen till känna att även de fackliga organisationerna skall delta i utformningen av det detaljerade utbildningsprogrammet i den föreslagna försöksverksamheten. Även handikappad ungdom måste beredas möjlighet till arbetslivspraktik. Denna rättighet skall omfatta både de redan förtidspensionerade ungdomarna och dem som står inför en pensionering. Särskilda insatser bör göras inom ramen för försöksverksamheten för att möjliggöra för handikappad ungdom att delta i denna. Detta skall gälla ungdomar med både fysiska, psykiska och sociala handikapp. Dessa bör ges förtur till utbildningen. Samhället måste enligt vår mening ta ett ökat ansvar för ungdomar som blivit förtidspensionerade. Målet skall vara att förtidspensionärer kontaktas och får tillfälle att diskutera möjligheterna till rehabilitering och sysselsättning. Vi avser att återkomma till denna fråga i samband med behandling av sysselsättningsutredningens delbetänkande om arbetshandikappade. Vi vill dock redan nu ta upp frågan om den uppsökande verksamhet som behövs för att förtidspensionerade ungdomar skall kunna delta i försöksverksamheten med varvad utbildning och praktik. På försöksorterna bör enligt vår mening bedrivas en uppsökande verksamhet bland unga förtidspensionärer. Verksamheten bör genomföras i nära samarbete med de handikappades egna organisationer. För detta ändamål bör ett anslag om 1 milj. kr. Förtidspensionärer skall kunna pröva utbildning och praktikarbete utan att behöva känna oro för sin pension. De bör därför få behålla sin pension de deltar i försöksverksamheten. Skulle det i något fall vara förmånligare att uppbära studie-/utbildningsbidrag samt lön under beredskapsarbete bör den pensionerade tillförsäkras vilande pensionsrätt . Detta bör av ges regeringen till känna. På initiativ av den tidigare nämnda gymnasieskolgruppen inleddes i några kommuner en försöksverksamhet med utbildning för socialt handikappade ungdomar. I kom denna att inriktas på arbetslösa ungdomar med svåra sociala problem, som bereddes tillfälle att genomgå kursen Trivsel- och Kurserna har gett mycket uppmuntrande resultat tack vare en hög personaltäthet, kurativa insatser och en stark tilltro till ungdomars förmåga att under för dem gynnsamma förhållanden utveckla sina intressen och anlag. har man också haft nära kontakter med hemmen. Ett stort antal av de ungdomar som har genomgått kurserna har sedan kommit in på annan utbildning eller fått arbete. Därmed har man i med aktiva insatser lyckats motverka en tidig utslagning av en del ungdomar. Liknande verksamhet har också genomförts i bl. a. och . allmänna skolstyrelse har fått besked om att kurserna inte kan få fortsätta, bl. a. av det skälet att statsbidraget varit högre än för andra utbildningsvägar i gymnasieskolan. Enligt vår uppfattning bör samhället även i fortsättningen och i ökad utsträckning satsa på verksamhet för de ungdomar som har det svårast. bör därför få medel för att initiera kurser av liknande slag på andra platser och för att möjliggöra fortsatt verksamhet i . En förutsättning bör vara att kommunerna i viss utsträckning själva bidrar med medel för bl. a. lokaler, utmstning och kurativa insatser. Kurserna bör utgå från lokalt identifierade behov och inriktas på att engagera ungdomar av båda könen. bör följa och utvärdera kurserna. Detaljreglering i form av styrda läroplaner bör inte förekomma. Vi föreslår att 4 milj. kr. ställs till förfogande för sådan verksamhet. Dessa medel skall användas för att utöver gällande bestämmelser om personaltäthet m. m. ge kommuner ett tilläggsbidrag då dessa anordnar kurser för ungdomar som är i behov av ett större samhälleligt stöd. bör sålunda besluta att till Bidrag till driften av gymnasieskolor för /79 anvisa ett i förhållande till det av fastställda beloppet med . förhöjt förslagsanslag av 2 . Det finns även skäl att uppmärksamma de insatser som görs inom folkhögskolan och folkbildningen i syfte att förbättra ungdomarnas sysselsättningssituation. Folkhögskolans och folkbildningsorganisationernas möjligheter och vilja att medverka i kampen mot ungdomsarbetslösheten bör tas till vara. Vi vill här hänvisa bl. a. till den av oss tidigare nämnda skrivelsen från ABF till regeringen i denna fråga. F. n. ger inte genomgången kort yrkesinriktad kurs, introduktionskurs för invandrarungdom, kursen Studievägar och arbetsliv eller kursen Arbetsliv och utbildning inom arbetsmarknadsutbildningen någon merit vid ansökan till studieväg i gymnasieskolan. För många ungdomar kan dessa kurser vara ett sätt att bättre förbereda sig för studier i gymnasieskolan. Åtskilliga är skoltrötta och behöver känna att de kan meritera sig på områden som ligger utanför det vanliga skolarbetet. Det är angeläget att ungdomar som genomgått nämnda kurser också får tillgodogöra sig detta som en merit vid ansökan till gymnasieskolan. bör därför hos regeringen hemställa om att regeringen meddelar föreskrifter så att sådana kurser räknas som merit vid ansökan till gymnasieskolan, så länge urvalssystemet grundas på betyg från . I en nyligen utkommen rapport från , Vilka söker till gymnasieskolan och vilka kommer in?, konstateras: Utslagningen av dem med låga medelbetyg har framfor allt skett på jordbrukslinjen och vårdlinjen samt på fordonsteknisk linje och musiklinjen. Dagens system för urval till gymnasieskolan leder enligt vår mening till att många ungdomar som borde stimuleras och ges förtur till utbildningen inom gymnasieskolan stöts bort från utbildningen. Dessa förhållanden är ett starkt motiv för att reformera betygs- och urvalssystemet. 4.4 Anskaffning av praktikplatser Systemet med varvad utbildning och praktik kommer, fullt utbyggt, att kräva ett stort antal praktikplatser. Ett ökat behov av praktikplatser kan förväntas också inom andra utbildningar. Sammantaget betyder detta att vi har att räkna med ett kraftigt ökat behov av praktikplatser . har i sin skrivelse till regeringen utförligt behandlat frågan om praktikanställning. Utredningen lämnar ett flertal konkreta förslag till åtgärder för att förbättra tillgången på praktikplatser. Som utgångspunkt föreslår sysselsättningsutredningen följande definition på praktikarbete. För att en anställning skall kunna betecknas som praktikanställning så ska den - vara föreskriven i läroplan/utbildningsplan eller vara godkänd av avtalsslutande parter som en del av en utbildning - gälla för viss bestämd tidsperiod - vara förlagd utanför skolan. Samtliga villkor måste vara uppfyllda för att anställningen skall betecknas som praktikanställning. Det är nödvändigt att samhället intensifierar sitt arbete med att skaffa fram praktikplatser. Det krävs då en klar definition och avgränsning av begreppet praktikplats. förslag till definition fyller enligt vår mening väl denna uppgift. Inte heller regeringen har i sin proposition haft något i sak att anföra mot definitionen. Ändå är regeringen inte beredd att förankra denna definition i lagstiftningen. Som skäl anges att regeringen vill avvakta pågående förhandlingar mellan parterna på arbetsmarknaden samt den pågående översynen av anställningsskyddslagstiftningen. Frågan är emellertid redan utredd av sysselsättningsutredningen. Vi kan inte acceptera att frågan skall behöva genomgå ytterligare en utredningsomgång. I likhet med LO anser vi inte heller att förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter behöver avvaktas innan beslut kan tas om att föra in definitionen av praktikarbete i lagstiftningen. bör hemställa att regeringen redovisar ett förslag till komplettering av lagen om anställningsskydd, så att en definition av praktikanställning enligt sysselsättningsutredningens förslag får stöd i lagstiftningen. har föreslagit att behovet av praktikplatser skall kartläggas genom de lokala planeringsråden. Regeringen har tillstyrkt detta förslag, vilket vi hälsar med tillfredsställelse. Däremot har regeringen inte anvisat nya medel till planeringsråden trots att dessa nu får kraftigt utvidgade arbetsuppgifter. Vi har ovan i avsnitt 4.2 redovisat vårt förslag till utvidgade resurser för de lokala planeringsråden som vi påvisat behoven av regionala planeringsråd och föreslagit att dessa bör byggas ut i alla län. har föreslagit att arbetsförmedlingen skall ha huvudansvaret för anskaffning av praktikplatser samt att redan existerande kontakter mellan skola och arbetsgivare skall kunna utnyttjas. Vi delar denna uppfattning, som även har accepterats av regeringen. har också föreslagit att länsarbetsnämnderna skall få befogenheter inom ramen för främjandelagen att kunna anskaffa praktikplats åt alla som genomgår en utbildning där praktik är obligatorisk. 1 propositionen avvisas detta förslag av regeringen. Det är enligt vår mening förvånande att arbetsmarknadsministern, trots sina deklarationer om en heltäckande ungdomsgaranti, inte ens är beredd att garantera praktikplatser åt de ungdomar som behöver praktik för att kunna fullfölja sin utbildning. Samhället måste fullt ut ta ansvar för att ungdomar garanteras praktik, när denna ingår som en förskriven del av utbildningen. Då måste samhället också ha möjlighet att fullgöra detta ansvar. bör enligt vår mening hemställa hos regeringen att den i en proposition lämnar förslag till hur främjandelagen kan kompletteras så att länsarbetsnämnderna får befogenhet att anskaffa platser åt dem som behöver praktik som en obligatorisk del av sin utbildning. Handikappad ungdom ställs inför särskilda svårigheter i sina försök att vinna fotfäste på arbetsmarknaden. För dessa ungdomar är det av särskild vikt med en tidig kontakt med arbetslivet i form av praktisk yrkesorientering och feriearbete. För att allmänt stärka de handikappades sysselsättningsmöjligheter utgår statsbidrag för arbetshjälpmedel åt handikappade. De statliga insatserna består bl. a. i bidrag till arbetsbiträde, särskilda anordningar på arbetsplatsen samt speciella arbetstekniska hjälpmedel. Vi föreslår att nu beslutar ändra gällande regler för dessa bidrag så att stöd även kan utgå till arbetsgivare vilka förbinder sig att ställa platser till handikappade ungdomars förfogande för pryo, praktiktjänstgöring eller feriearbete. bör bemyndiga regeringen att göra de eventuella särskilda anpassningar av bidragsreglerna som kan visa sig befogade. De ökade anspråk på statsbudgetmedel 1978/79 som blir följden av vårt förslag att vidga bidragsgivningen torde väl kunna tillgodoses inom ramen för av beslutade anslag. Vi vill slutligen understryka vikten av att gällande främjandelagstiftning kommer till användning i arbetet för att främja de unga handikappades sysselsättning. Den bidragsreform vi här föreslagit torde kunna stärka myndigheternas insatser härvidlag. Beredskapsarbeten har kommit att bli en viktig del av insatserna för de arbetslösa ungdomarna. Av dem som får arbete genom beredskapsarbete är f. n. ungdomar. I många fall leder beredskapsarbete också till fortsatt anställning hos den arbetsgivare där beredskapsarbetet anordnats, även om man kunnat notera en viss försämring härvidlag. Dock gäller att även de ungdomar som måste lämna arbetsplatsen då beredskapsarbetet är slut har fått en arbetslivserfarenhet som de har nytta av då de söker sig arbete på annat håll. Planeringen av beredskapsarbeten har, som bl. a. sysselsättningsutredningen påpekat, ännu stora brister. En förbättrad planering är nödvändig för att beredskapsarbetena skall kunna användas på bästa möjliga sätt i kombination med andra arbetsmarknadspolitiska instrument. Ett nytt och effektivt planeringssystem måste utarbetas. I första hand bör arbetsmarknadsverket få i uppdrag att bedriva en försöksverksamhet med nya former för planering av beredskapsarbeten. Både privata och offentliga arbetsgivare i försöksområdena bör bli skyldiga att vid anfordran från länsarbetsnämnden upprätta och förete beredskapsplaner. bör besluta att en sådan försöksverksamhet inleds möjligt och hemställa att regeringen förelägger de förslag till rättslig reglering som behövs för en sådan försöksverksamhet. Enligt uppgift (prop. 1977/78:164, s. 29) uppgick antalet ungdomar i beredskapsarbete till ca 29 000. Av dessa sysselsattes drygt 14 000 i primärkommunernas verksamhet. 5 000 ungdomar hade beredskapsarbeten med staten som huvudman. Antalet beredskapsarbetande ungdomar utgjorde av det totala antalet anställda i primärkommunerna. Motsvarande tal för ungdomar i statliga beredskapsarbeten var endast 1,3 96. Det bör följaktligen finnas ett betydande utrymme för ökad sysselsättning av arbetslösa ungdomar i statlig regi. Ett ofta påtalat hinder för ökad rekrytering av unga beredskapsarbetare i statliga myndigheter är bristen på personal för introduktion och handledning. För att eliminera denna brist och aktivera den statliga sektorns medverkan i sysselsättningen av de unga föreslår vi följande ordning, vilken bör ersätta nu tillämpat förfarande vid planering av statliga beredskapsarbeten (SFS 195:326). Samtliga statsmyndigheter bör i anslagsframställningarna för /80, vilka inlämnas till regeringen före utgången av , dels redovisa sina totala möjligheter att ställa beredskapsarbetsplatser för ungdom till arbetsförmedlingens förfogande, dels begära de medel för handledarpersonal som krävs för att möjliggöra ett utnyttjande av de redovisade platserna. För oss är det naturligt att understryka vikten av att regeringen i budgetbehandlingen välvilligt bedömer myndigheternas anslagsframställningar i dessa stycken. Den av oss föreslagna ordningen bör permanentas och ingå i myndigheternas och regeringens budgetberedning. Med hänsyn till det nu mycket allvarliga läget för de unga och behovet av snabba och resoluta insatser bör regeringen överväga möjligheterna att behandla dessa delar av myndigheternas anslagsframställning i särskild ordning, i syfte att förelägga förslag om medel för statliga beredskapsarbeten . Det nu anförda bör ges regeringen till känna. anordnas beredskapsarbete i kombination med arbetsmarknadsutbildning inom vårdsektorn och den kommunala barnstugeverksamheten. Fr. o. m. vidgades verksamheten till att omfatta hela det primär- och landstingskommunala området. Syftet är dels att bereda möljlighet till utbildning för redan anställd personal, dels att ge sysselsättning åt arbetslösa som är lämpade att träda in som ersättare för dem som genomgår utbildning. Vid uttagning av ersättare skall arbetsförmedlingen i första hand välja ungdomar . har det visat sig att denna beredskapsarbetsform fått ett betydande genomslag. Ett stort antal kommunalanställda har denna väg kunnat bygga på sin utbildning som tusentals ungdomar beretts sysselsättning som ersättare. Vissa uppgifter tyder dock nu på att verksamheten minskat i omfattning. Kurser för de kommunalanställda som anordnas av inom arbetsmarknadsutbildningen får, med undantag för utbildningen av barnskötare/barnvårdare (högst ), personal för "hemma-hosarbete (högst ) och utbildning av vårdbiträden/hemsamariter (högst ), omfatta högst . har i samråd med berörda myndigheter och arbetsmarknadsparter fastställt vilka kurser som får anordnas. Då det som nämnts finns tecken på att beredskapsarbete i kombination med arbetsmarknadsutbildning nu minskar i omfattning bör man, med hänsyn till den fortsatt allvarliga situationen för de unga på arbetsmarknaden, överväga åtgärder för att återge denna stödform dess tidigare betydelse. Vi föreslår därför att regeringen uppdrar åt delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor att i samråd med berörda myndigheter och arbetsmarknadsparter föreslå de åtgärder som bedöms nödvändiga för att vidga verksamhetens volym. I fråga om .yrkesvägledning och utbildning under beredskapsarbeten är regeringen inte beredd att förslå några fasta regler utan inskränker sig till att uttala att "ungdomar som har ett beredskapsarbete bör ges möjlighet att inom ramen för arbetet få kortare inslag av yrkesvägledning och utbildning då detta är möjligt. Enligt vår mening måste alla beredskapsarbeten för ungdomar innefatta planerade inslag av handledning, yrkesvägledning och förmedlingskontakter. Även viss yrkesteoretisk utbildning bör i många fall ingå i beredskapsarbetet. Alla ungdomar som genomgår beredskapsarbete måste vidare få tillfälle till facklig information. Vad vi här sagt om vägledning, utbildning och facklig information under beredskapsarbete bör ges regeringen till känna. 4.6 Information om trygghetslagen Av den allmänna debatten framgår att det råder många missförstånd om trygghetslagarnas egentliga innebörd och om arbetsgivares möjligheter att anställa ungdomar. För att undanröja missförstånd som kan stå i vägen mellan arbetsgivare och arbetssökande ungdomar bör samhället genom AMS låta genomföra en informationskampanj. Syftet med denna skall vara att upplysa arbetsgivare om trygghetslagens verkliga innebörd och om de möjligheter att anställa ungdomar som finns, bl. a. genom systemet med enskilda beredskapsarbeten. Vi föreslår att beslutar anvisa 1 milj. kr. till sådan informationsverksamhet, som skall administreras av arbetsmarknadsverket. Redan i vår partimotion (motion 1977/78:893) om sysselsättningspolitiken underströk vi betydelsen av att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna nu ges en mera aktiv inriktning. Vi konstaterade att genom de sysselsättningsskapande effekter som skulle följa av våra förslag till bl. a. ekonomisk politik samt närings- och branschpolitik skulle arbetsmarknadspolitiken kunna avlastas sin nuvarande i huvudsak defensiva uppgift att möta konsekvenserna på arbetsmarknaden av den förda regeringspolitiken. De arbetsmarknadspolitiska medlen skulle åter kunna inriktas mot offensiva insatser för att förmedla de arbetstillfällen som vår politik skapar till personer som är arbetslösa, går i beredskapsarbete och utbildning eller sysselsätts genom andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder. En sådan expansiv sysselsättningsskapande politik är av särskild betydelse för ungdomen. En väg att åstadkomma en sådan expansion, utöver de förslag vi tidigare framfört, är att stimulera nyrekryteringen i expanderande företag. Med tanke på tillverkningsindustrins centrala roll i arbetet för att återvinna styrkan i den svenska ekonomin bör stödet i första hand avse nyrekrytering Med den inriktning av stödet som vi anger blir nyrekryteringsbidraget en aktiv insats för att stärka företag med framtidsinriktad investeringsverksamhet och produktion. Stödet bör koncentreras till företag som visat prov på socialt ansvar genom att hålla sysselsättningen uppe. Stödet bör kunna utgå med visst belopp för varje nyanställd och avse nyrekryteringar under en i förväg avgränsad tidsperiod. Stödet bör utgå endast föranställning av personer som rekryteras genom arbetsförmedlingen och som antingen är arbetslösa eller som går i beredskapsarbete, arbetsmarknadsutbildning eller sysselsätts genom särskilda arbets vårdsinsatser. Stödet bör differentieras så att nyrekrytering i början av stödperioden stimuleras. Ett starkt skäl för stödet är att stimulera anställningar av personer som befinner sig i bl. a. beredskapsarbete och arbetsmarknadsutbildning och till viss del är svårplacerade på grund av psykiska eller fysiska arbetshinder. Därför är det viktigt att anpassningsgrupperna i företagen ges en aktiv roll vid nyrekryteringarna.