ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102781 · 1978-01-24 00:00:00 — av och om förbättrad postservice i glesbygder Den civiliserade människan uppfattar nog kontakter med yttervärlden som en ytterligt värdefull levnadsbetingelse. Till dessa kontakter räknas i allmänhet också möjligheter att mottaga och sända post av olika slag. Uttrycket "avser i detta fall varje vardag. Ju avlägsnare en plats ligger och ju mindre direktkontakter man kan ha med andra människor desto starkare upplevs behovet av att via tidningar och brev få underrättelser från omvärlden. Detta visar bl. a. en sociologisk undersökning om människors läsvanor. Den noggranne tidningsläsaren finns oftast i glesbygder, där övrigt informationsflöde är ringa. Mot denna bakgrund ter det sig som ytterligt otillfredsställande att postförsörjningen i vissa glesbygdsområden inskränker sig till tre turer och mindre. När detta konstateras vill vi påpeka att vi med glesbygdsområden inte avser s. k. väglöst land, där postgången av praktiska skäl måste inskränkas till ett minimum. Nej, vi avser de mindre byar och gårdar som ligger vid allmän väg men som inte uppfyller postverkets nuvarande fordringar för postbefordran varje vardag med ett minimital på två hushåll per km färdsträcka. Det har bl. a. fört med sig att enstaka hushåll och mindre byar som inte uppfyller denna minimifordran får klara sig med en reducerad postgång. De ställs då inför valet att själva hämta sin post i närmaste tätort, vilket är svårt för exempelvis många gamla, eller att vara utan post. I sammanhanget bör också påpekas den möjlighet som finns att kombinera postbefordran i glesbygden med viss annan service och på detta sätt förstärka underlaget för daglig postbefordran. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer att postverket får i uppdrag att framlägga förslag till förbättrad postservice i glesbygder där daglig postbefordran skall vara målsättningen. () () 1* 1977/78. 3 sami Nr 780-790
mot · G102782 · 1978-01-23 00:00:00 — om återupptagande av järnvägstrafiken på sträckan lades persontrafiken ned på bansträckan . Trafiken på bandelen hade lagts ner 1961. Fram till upprätthölls dock vagnslasttrafiken på sträckan . När SJ 1965 gjorde en framställning om att få lägga ned all trafik på sträckan motiverades detta med bristande trafikunderlag och lönsamhet samt att transporterna skulle kunna upprätthållas med landsvägstrafik. Som framgår ovan fullföljdes nedläggningsplanerna. Sedan vagslasttrafiken upphörde har också rälsen på sträckan rivits upp. då rälsen på sträckan revs upp torde det ha stått klart för ansvariga myndigheter att en kraftig expansion av fritidsbebyggelse och fritidsaktiviteter var på gång i Transtrand-Sälenområdet. I exempelvis betänkandet Turism och rekreation i (SOU 1973:52) utpekar man som ett av 23 primärområden. har fritidsbebyggelsen i t. ex. området kraftigt expanderat. Man räknar med att det 1976 fanns omkring 3 000 bäddar tillgängliga i hotell, pensionat och stugbyar. Till detta kommer i runt tal 8 000 bäddar i privata fritidshus samt en icke obetydlig del bäddar i privatrum som hyrs ut av den bofasta befolkningen. Genom iordningställande av nedfarter och utbyggnad av liftar har Transtrand-Sälenområdet blivit ett mycket attraktivt vintersportcentrum. Man kan också notera områdets ökade attraktivitet även sommar och höst. är vårt lands sydligaste fjällområde. Det är därmed också för flertalet av vår befolkning det närmaste rekreationsområdet av detta slag. Genom nedläggningen av persontrafiken har tillgängligheten för gemene man i höggrad försvårats. Visserligen kan man med kollektiva trafikmedel ta sig till och från området, dock inte utan betydande svårigheter och tidsförlust. Nedläggningen av persontrafiken har också medfört att trafiken med bilar och chartrade bussar kraftigt ökat. Man kan räkna med att under högsäsongens veckoslut ca 10 000 personer anländer till området, som lika många lämnar området. Eftersom den kollektivtrafik som förekommer inte är tillräckligt attraktiv, innebär detta att de flesta som reser till och från Sälenområdet färdas med egen bil. Trafikintensiteten har utan tvivel T rots förbättringsarbeten kan man notera en markant ökn ing av antalet polisanmälda trafikolyckor på bl. a. sträckan . Genom att på nytt bygga ut järnvägssträckan och återupprätta persontrafiken kan man i hög grad öka tillgänglighet för gemene man, minska trafiktrycket på och förbättra kollektivtrafiken för de boende längs . Till detta kommer att en utbyggnad av järnvägen bör kunna underlätta skogsbrukets transporter och förbättra transportmöjligheterna för skogsindustrierna i t. ex. Fiskarheden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en ingående prövning av möjligheten att återupprätta järnvägstrafiken på sträckan samt att erforderliga arbeten därvid kan ske som beredskapsarbete.
mot · G102783 · 1978-01-24 00:00:00 — av om miljövänliga bränslen Bilavgaserna är ett av de värsta miljöproblemen i våra storstäder. Nya larmrapporter visar oacceptabelt höga halter av bly och andra farliga ämnen i luften. På och i översteg haltema dem som uppmätts i så biltäta amerikanska städer som t. ex. . Särskilt barnen tar skada. Bestående nervskador kan uppstå. Illamående, nervositet och svårigheter att koncentrera sig är andra effekter som kan drabba dem som bor eller vistas i området. Allt fler forskare pekar på samband mellan beteenderubbningar och blyet i luften vi andas. Det finns alternativa bränslen, som kunde ersätta bensinen. För bilarna i storstäderna gäller att de oftast kör tämligen korta sträckor, de gör täta stopp och de rör sig inom ett begränsat geografiskt område. Detta är speciellt karakteristiskt för storstädernas omfattande distributionstrafik. Samtliga dessa faktorer gör det ovanligt gynnsamt att just i storstäderna pröva nya, mer miljövänliga bränslen. Elbilen ligger inom det praktiskt och kommersiellt exploaterbara - vad som fattas är en samhällelig satsning på att introducera den. Butangas, t. ex. gasol, är en annan ofta nämnd och i andra länder också prövad drivmedelskälla. Diesel är ett tredje alternativ till bensinen som bränsle. Miljöeffekterna av dieselavgaserna är dock i vissa avseenden negativa, varför dieselns energiekonomiska fördelar snarare bör tas till vara i mindre tätbefolkade områden. Såväl energi- som miljöhänsyn talar för ett bevarande av den spårbundna trafiken där sådan finns. Trådbussarna, som försvann vid högertrafikomläggningen, hade stora fördelar från miljösynpunkt. Ett återinförande kanske kunde övervägas. Viktigast är emellertid att åtgärder vidtas för att begränsa den fysiska och psykiska nedbrytning som bilavgaserna i våra storstäders centrala delar nu svarar för. Alternativa bränslen finns. Regeringen måste överväga åtgärder att nå en vidgad användning av dessa mer miljövänliga bränslen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. åtgärder för att drastiskt begränsa de luftföroreningar som nuvarande bilavgaser i storstäderna svarar för, 2. utredning och förslag till åtgärder för att främja användningen av miljövänliga bränslen i storstäderna.
mot · G102785 · 1978-01-23 00:00:00 — av och om begränsning av kvicksilverutsläpp Allt fler sjöar i vårt land svartlistas på grund av för höga halter av kvicksilver i fisken. Kvicksilver påverkar människans nervsystem, och risken är speciellt stor för hjärnskador hos och små barn. En betydande del av människans utsläpp i luft och vatten utgörs av fullt avsiktliga emissioner. Till dessa hör bl. a. tandvårdsklinikernas utsläpp i avloppsvattnet (ca /år), jordbrukets användning av kvicksilverhaltiga bekämpningsmedel (ca /år), förbränning av bortkastade batterier, termometrar m. m. på soptipparna (ca /år) samt Bolidenbolagets utsläpp (1,i luften ). Dessa utsläpp kan till rimliga kostnader begränsas eller helt förbjudas. Med stöd av det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att skyndsamt lägga fram förslag om a) förbud mot kvicksilverhaltiga bekämpningsmedel, b) åtgärder vid tand vårdsmottagningarna för att minska utsläppen av kvicksilver, c) lag om obligatorisk pantavgift på alla batterier som innehåller kvicksilver, bly eller kadmium, d) skärpta krav på kvicksilveravskiljning från luft- och vattenutsläpp inom berörda industrier. (vpk) (vpk)
mot · G102787 · 1978-01-24 00:00:00 — av i och om rening av avloppsvatten Avloppsvattenrening har blivit en tung utgiftspost i den kommunala ekonomin. Detta gäller inte minst de driftkostnader som närsaltreduktionen för med sig i form av utgifter för kemikalier. Som fällningsmedel används vanligen aluminiumsulfat, som i och för sig ger bra resultat men som har en försurande effekt på de vattendrag som tar emot avloppsvattnet. Försurningen av sjöar är i många delar av landet ett stort problem. Dels inverkar försurningen på fiskbeståndet och minskar vattendragens rekreativa värde, dels torde höga kvicksilverhalter i fisk ha att göra med den ökande surhetsgraden i vattnet. Två forskare - och i - har inom sitt företag börjat utveckla en metod - minikalkmetoden - där kalk utgör fällningskemikalie. De hittillsvarande försöken visar att man med denna metod når fullgod reningseffekt till en bråkdel av de driftkostnader som vanligen vidlåder närsaltreduktion. Från miljösynpunkt erbjuder metoden flera fördelar: 1. slammängden blir lägre än vid konventionell teknik, 2. slammet blir bättre lämpat för användning inom jordbruket, 3. utsläppet från reningsverket har ej försurande effekt. Från ekonomisk synpunkt ger metoden: 1. mindre kostnader för slamhantering, 2. lägre kemikaliekostnad, 3. återvinningsbart slam. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att minikalkmetoden på lämpligt sätt utvärderas genom ytterligare försöksverksamhet. () ()
mot · G102788 · 1978-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om viss testning av kemiska produkter I allt högre grad försöker man inom olika områden använda sig av nya kemiska föreningar när det gäller att göra nya uppfinningar eller förbättringar av redan gjorda. känner vi till att cancersjukdomarna ökar. På ganska säkra grunder misstänker läkarvetenskapen att denna utveckling är miljöpåverkad. Att den stora mängden kemiska föreningar i vår miljö spelar en stor roll i det här sammanhanget anses sannolikt. Mot bakgrund av att cancersjukdomarna tillhör de allra svåraste och att de i varje fall till viss del av starka skäl misstänks uppkomma genom kemiska föreningar i vår miljö, borde testningsverksamheten på befintliga kemiska produkter intensifieras och ingen ny kemisk produkt släppas ut på den allmänna marknaden förrän den cancertestats. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar uttala att testningsverksamheten av kemiska produkter utbyggs i enlighet med motionens syfte. () () () ()
mot · G102789 · 1978-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om besprutning från luften med kemiska preparat De nutida skogsbruksmetoderna har i miljödebatten starkt kritiserats. Det gäller i forsta hand användandet av fenoxisyror vid bekämpningen av lövsly i återplanterade områden. Av expertis anses de tillåtna preparaten, rätt använda, inte förorsaka några medicinska eller miljömässiga skador. Men många människor är ändå oroade, särskilt de som plockar bär och svamp. Oron är i många fall berättigad, särskilt när besprutningen skett från luften, ty det har ju förekommit att preparatet genom vindavdrift hamnat långt ifrån det område det var avsett för. Lövvirket, som ger korta fibrer, anses av pappersmasseindustrin som mindre värdefullt. Men lövskogens lövavfall har en gödslande effekt som det hjälper till att hålla marken frisk. Det har därför vid en måttlig inblandning i bestånden indirekt en produktionshöjande effekt på barrskogen. Eftersom vi f. n. har förbud att använda DDT-behandlade plantor, har vi stora svårigheter att få lyckade barrskogsplanteringar på grund av snytbaggens angrepp på plantorna. Bestånden blir ojämna och luckiga. En sådan lucka kan lämpligen fyllas ut med självsådda lövplantor. Samma förhållande råder i kärrområden, där lövskogen fyller en viktig uppgift som dränerande pump. En besprutning från luften slår blint utan urskillning. Också från energisynpunkt böijar lövskogen bli intressant. Ur den kan metanol framställas. Mätningar visar att blyet i bensinen är en stor hälso- och miljöfara. Därför bör vi möjligt övergå till inblandning av metanol i bensinen. Övergång till vedfliseldning för bostadsuppvärmning skulle minska vårt importbehov av olja. Hur stora mängder lövvirke, som därmed skulle kunna avsättas, kan inte beräknas. Det är närmast en politisk viljeinriktning hur snabbt vi kan använda oss av nya energisystem. Av det sagda framgår att det finns flera anledningar till att vi bör vara försiktiga med att i varje fall från luften mer eller mindre okontrollerat bespruta våra skogar. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar hos regeringen anhålla om förslag, innebärande att besprutning från luften med kemiska preparat avsedda att döda viss vegetation kan upphöra. () () () ()
mot · G102792 · 1978-01-24 00:00:00 — 1977/78 792-798 av m. fl. Frågan om utökad svensk sockerbetsodling har aktualiserats i motioner och interpellationer. Inte minst har det då gällt återupptagande av sockerbetsodlingen i . jordbruksutredning framhöll i sitt betänkande våren (1977 SOU 1977:17) att den inhemska sockerbetsarealen bör anpassas så, att den vid normalskörd med hänsyn till intresse av export av socker till ger ett importutrymme av 10-15 96 av vår sockerkonsumtion, dvs. av ungefär nuvarande omfattning. I propositionen 1977/78:19 om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken godkändes utredningens förslag, och detta blev även beslut. Bland östgötska jordbrukare finns ett betydande intresse för odling av sockerbetor. var ett 70-tal lantbrukare från samlade i för information och diskussion om sockerbetsodling. Ca 90 96 av de i mötet deltagande var starkt intresserade av att odla sockerbetor även om det rörde sig om relativt begränsade arealer. Även mot bakgrund av riksdagsbeslutet bör det finnas utrymme för i varje fall en begränsad odling av sockerbetor i . Frågan om intresse, arealstorlek och hur raffineringen skall ske bör därför utredas, exempelvis via lantbruksnämnden i . Därvid bör beaktas även sådana alternativ som exempelvis anläggande av en saftstation. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer vi att hos regeringen anhåller 1. att intresset för sockerbetsodling i kartläggs, 2. att om stort intresse föreligger det medges att viss areal får brukas för odling av sockerbetor inom , 3. att frågan om var raffineringen av socker från odlingar i skall ske utreds. () PER () 1 1977/78.
mot · G102795 · 1978-01-24 00:00:00 — av och om export av svensk miljövårdsteknik ligger väl framme på miljövårdens område. Vi har tidigt byggt upp både miljömedvetenhet och industriellt kunnande. Våra erfarenheter av problemlösning på miljövårdens område skulle kunna vara av stort värde för andra länder. Förhoppningen är att vårt bistånd till andra länder skall fortsätta att öka, och det är därför angeläget att erbjuda vårt kunnande på områden som länder i förindustriella stadier tenderar att eftersätta. På flera avsnitt av miljövården anses ha utvecklat väl fungerande metoder. Detta gällert, ex. vattenreningen, där kunnandet och potentialen är stor och där produktionen skulle kunna ge utrymme för export, eftersom utbyggnaden i nu snart har täckt de eftersatta sektionerna. Också högt specialiserad teknik som hydro-metallurgisk extraktion, utvinning av råvaror ur industriavfall, kunde vara ett lämpligt område för export. De höga miljökraven på svensk processindustri har också tvingat fram nya råvaru- och energisnåla processer, som borde komma fler nationer till godo. Exempel på länder, som i första hand bör övervägas som handelsmål för miljövårdsteknik är statshandelsländerna, länderna i västra med starkt slitage av sin omfattande turistnäring samt länderna i , som befinner sig i ett expansivt utbyggnadsskede. Den tekniskt-vetenskapliga kompetensen inom landet bevakas bl. a. av STU:s miljövårdstekniska nämnd. Bedömningen är där, att kompetensen ännu är god och att potential finns för ökade insatser. I och med att marknadsförutsättningarna är osäkra, finns det dock risk, menar STU, för en urgröpning av kompetensen, vilket i sin tur innebär risker för den fortsatta inhemska miljövårdsutbyggnadens kvalitet. En sådan utveckling vore självfallet mycket beklaglig. En satsning på exportfrämjande åtgärder inom miljövårdstekniken kan, förutom en renare miljö, också få positiva effekter på vår sysselsättning och vår bytesbalans. Miljövårdsindustrin behöver dock stöd för att klara en introduktion på nya marknader. Med hänvisning till det anförda hemställes att begär att regeringen överväger lämpliga former för stöd till export av svensk miljövårdsteknik. () ()
mot · G102796 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om statens engagemang i Asea-Atom och Uddcomb Alldeles oavsett om kärnkraften avvecklas eller görs något längre parentes i energiförsörjning, står det alldeles klart att någon bestående efterfrågan på den inhemska reaktorindustrins tjänster inte är att vänta. Staten är hälftendelägare i och delägare i Uddcomb. I den nu uppkomna situationen bör staten inte längre hålla reaktor- och reaktortanktillverkningen under armarna. De anställda bör beredas mera meningsfull sysselsättning genom en satsning på alternativ produktion - t. ex. inom energisektorn. Staten bör aktivt verka för att produktionen inom de båda företagen får en icke-nukleär inriktning eller, om de övriga ägarna inte accepterar en sådan förändring, lämna sitt engagemang i ASEA-Atom och Uddcomb. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen om att en aktiv insats för att ASEA-Atoms och Uddcombs verksamhet får en ickenukleär inriktning, 2. att , därest de övriga delägarna i nämnda bolag inte accepterar en sådan förändring, hemställer hos regeringen om att avsluta det statliga engagemanget i de båda företagen. (vpk) (vpk)
mot · G102801 · 1978-01-19 00:00:00 — av och om statlig insyn i försvarsmaterielproduktionen Staten köper vapen och annan utrustning till försvaret för . Det allra mesta köps från svenska industrier. Bland leverantörerna är det några få som svarar för den helt övervägande delen. En fortgående koncentration har lett till att det för flertalet produktslag numera bara finns en enda leverantör inom landet. Flygplansdiskussionerna ger också en illustration till ställning inom sitt område. Av säkerhetspolitiska skäl är dessutom någon utländsk konkurrens över huvud inte lämplig för många viktiga produktområden. Ett exempel på långtgående koncentration har registrerats i kartellregistret. Där har för någon tid sedan införts ett vittsyftande avtal om bl. a. produktuppdelning mellan AB och det statsägda Förenade fabriksverken. Från företagsekonomisk synpunkt kan säkerligen avtal av denna typ innebära en värdefull rationalisering. En viktig fråga är emellertid om rationaliseringsvinsten i tillbörlig utsträckning kommer det allmänna till godo. Genom att leverantören i praktiken fått en ställning som monopolist, har han sannolikt ofta ett sådant övertag att risker uppkommer för att statenköparen inte fullt ut får del av rationaliseringsvinsterna och att prisnivån allmänt sett drivs upp. Av företagsanalyser i olika fackpublikationer från senare tid framgår också att vissa stora leverantörer gjort mycket goda vinster på försvarsleveranserna jämfört med företagens övriga verksamhetsgrenar. Det synes önskvärt att staten genom en utredning närmare kartlägger här antydda problem, eftersom det rör sig om en fortlöpande upphandling till mycket stora belopp varje budgetår. Utredningen bör syfta till att åstadkomma garantier för att de berörda företagens produktion för försvaret bedrivs med största möjliga effektivitet och till en rimlig vinstnivå. Sådana metoder för insyn och kostnadskontroll bör skapas att samhället fortlöpande får del av de rationaliseringsvinster som uppstår. Mot bakgrund av det anförda hemställs att uttalar att regeringen bör tillsätta en utredning om effektivitet, prissättning och vinstnivå i försvarsmaterielproduktionen. () ()
mot · G102802 · 1978-01-23 00:00:00 — om kontroll och varudeklaration av kosmetiska preparat I vårt land har konsumtionen av kosmetika och andra hygienprodukter ökat kraftigt . Försäljningen uppgår f. n. till ca 450 milj. kr. I marknadsföringen används en mängd argument för preparaten som mer eller mindre undergörande. Det hänvisas bl. a. till att preparaten innehåller ämnen som kan påverka kroppens funktioner på olika sätt utan att de substanser som uppges ha denna inverkan närmare anges. har en del kosmetiska preparat även börjat säljas under argumentet att vara sammansatta av biologiska ämnen. Denna utveckling har kunnat ske utan närmare kontroll av att preparaten uppfyller vad som utlovats. Några bestämmelser om kontroll eller varudeklaration av kosmetika finns inte. I andra länder, exempelvis , finns speciell lagstiftning som reglerar produktion och försäljning av livsmedel, läkemedel och kosmetika. Vi saknar även en klar definition av vilka preparat som skall hänföras till kosmetika och vilka som skall hänföras till hygienprodukter. Desssa förhållanden är otillfredsställande. Det har visat sig att en del preparat kan ge upphov till olika allergiska besvär på grund av att preparaten innehåller skadliga färg- och doftämnen. behandlades frågan om kontroll och obligatorisk varudeklaration av kosmetika av näringsutskottet (NU 1971:33) med anledning aven motion i ämnet. Motionen avslogs med hänvisning till det utredningsarbete som då pågick inom branschen. Utredningsarbetet inom har emellertid endast resulterat i vissa rekommendationer till de olika medlemsförbunden angående varumärkning. Riktlinjeförhandlingar med avvaktas men har ännu inte kommit till stånd, bl. a. på grund av svårigheter att avgöra till vilken eller vilka varugrupper kosmetika skall hänföras. Varken livsmedelslagen eller läkemedelslagen anses tillämplig. Vi utgår ifrån att regeringen klargör de gränsdragningsproblem som finns mellan kosmetiska preparat och andra varugrupper. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om kontroll och obligatorisk varudeklaration av kosmetiska preparat. () ()
mot · G102803 · 1978-01-23 00:00:00 — Motion 1977/78:803 av om facklig representation i styrelsen för statens provningsanstalt De krav som ställs på officiell provnings- och kontrollverksamhet kommer med all sannolikhet att öka . Med hänvisning till den centrala ställning som statens provningsanstalt intar på detta område har också behovet av en vidgad kontaktyta med olika myndigheter och organ anmält sig. Detta kommer särskilt till uttryck i sammansättningen av de rådgivande organ vid statens provningsanstalt som arbetar i nära kontakt med anstaltens styrelse. Styrelsen för statens provningsanstalt består f. n. av generaldirektören, som också är styrelsens ordförande, av två myndighetspersoner två representanter för industrin och en representant för forskning och utbildning. Någon representant för arbetstagarorganisationerna - vars medlemmar i mycket hög grad berörs av denna verksamhet - finns inte i styrelsen. Jag finner detta vara en brist mot bakgrunden av de nya uppgifter som kommer att anmäla sig på detta område och finner det därför naturligt att de fackliga organisationerna blir företrädda i styrelsen för statens provningsanstalt. Under åberopande av ovanstående hemställer jag att beslutar att ge regeringen till känna vad i motionen anförts om att de fackliga organisationerna bör vara representerade i styrelsen för statens provningsanstalt.