mot · G1021754 · 1978-02-17 00:00:00 — 1977/78 1754-1756 av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:90 om ändring i utlänningslagen (1954:193), m. m. 1 fråga om polisutredning av utlänningsärenden föreslog utlänningslagkommittén (SOU 1977:28) bl. a. att en utlänning bör ges rätt till offentligt biträde i de fall polismyndighet bedömer att det inte är klart huruvida en ansökan om tillstånd att stanna i kommer att bifallas. Utredningen underströk vidare att utlänningar på grund av förhållandena i deras hemländer i vissa fall kan känna stark misstro mot myndigheter, i synnerhet polismyndighet. Detta kan leda till att de inte vågar föra fram alla skäl för sin önskan att stanna i redan hos polisen. Mot denna bakgrund föreslog kommittén att en lekmannainsyn skall införas i ärenden av detta slag. En sådan insyn bör enligt utredningen vara av störst värde i inledningsskedet av ett ärende, dvs. i ärendets handläggning hos polisen. Kommittén erinrade om det allmänna uppdraget att utreda frågan om medborgarvittnen som givits polisutredning. ansåg forsin del behovet av lekmannainsyn vara särskilt påtagligt i utlänningsärenden. Därigenom skulle utlänningars kontakt med och förtroende för polismyndigheter underlättas. Detta skulle bidra till att utredningen från början omfattade alla skäl utlänningen önskade åberopa för att stanna i landet, vilket i sin tur skulle medföra att utlänningen snabbare skulle kunna få besked i sitt ärende utan den besvärliga tidsförskjutning som förnyade utredningar innebär. föreslog mot denna bakgrund att ett system med medborgarvittnen skulle införas i utredningar i utlänningsärenden och förutsatte att frågan skulle tas upp polisutredning. Förslaget att införa medborgarvittnen har över lag mottagits positivt av remissinstanserna. Regeringen har emellertid inte velat tillstyrka förslaget utan hävdar i propositionen 1977/78:90 att det är för tidigt att ta ställning till frågan om införande av medborgarvittnen i utlänningsärenden. Det är beklagligt att regeringen avstår från att lägga fram förslag om medborgarvittnen i samband med reformeringen av utlänningslagen. Det är väl dokumenterat att många flyktingar som kommer från länder med militäroch polisdiktatur känner osäkerhet inför kravet att redovisa alla sina skäl för att stanna i till polisen vid ankomsten till vårt land. De farhågor som utredningen framförde härvidlag är väl grundade. bör därför hemställa att regeringen i enlighet med intentionerna i utlänningslagkommitténs förslag återkommer till med förslag om införande av ett system med medborgarvittnen. I propositionen 1977/78:90 sägs att huvudprincipen vid utlänningsutred 1 1977/78. ningar bör vara att ingen skall kunna avlägsnas ur riket utan att ha erbjudits bistånd av ett offentligt biträde. Emellertid sägs vidare: Förhållandena kan även annars undantagsvis vara sådana att något behov av biträde inte föreligger. I sådana fall skall biträde inte heller förordnas. Så kan vara fallet om det är uppenbart att någon grund för uppehållstillstånd inte föreligger och att hinder inte finns mot förpassning till hemlandet. Den inskränkning som sålunda anges är oklar till sitt syfte. Enligt motionärernas mening måste det i polismyndigheternas instruktioner klart framgå att varje utlänning, som ansöker om att fl stanna i av politiska skäl, vid ankomsten till landet skall meddelas att han har rätt till offentligt biträde liksom till medborgarvittne. Kommunikationsproblem mellan flyktingen och de svenska polismyndigheterna skall sålunda inte kunna leda till att en utlänning lämnar landet utan att ha fått ta del av sin rätt till offentligt biträde och av den formella gången av prövningen av hans ärende resp. besvärsrätt. Med hänvisning till vad som anförts får vi hemställa att till regeringen ger till känna vad i motionen anförts om medborgarvittnen och rätten till offentligt biträde i utlänningsärenden. () ()