mot · G102654 · 1978-01-20 00:00:00 — För att fonden på ett effektivt sätt skall kunna fungera som ett medel för att åstadkomma offensiva framtidsinriktade investeringar inom ramen för en samordnad näringspolitik bör i dess styrelse finnas representanter för både löntagare, näringsliv och den statliga sektorn. Med hänsyn till den föreslagna finansieringen av fonden och det starka 1977/78: 654 intresse och ansvar för den näringspolitiska utvecklingen som löntagarorganisationerna visar bör dessa tilldelas ett avgörande inflytande i fondens styrelse. Därigenom garanteras även att besluts- och informationssystemen ges en decentraliserad inriktning. De mera expansiva och framtidsinriktade delarna av den svenska industrin arbetar i stor utsträckning inom sådana områden som producerar investeringsvaror eller insatsvaror för industrin eller bostadsbyggandet. Staten har här ett stort ansvar för att i största möjliga mån utjämna variationer i investeringsverksamheten genom ekonomisk-politiska insatser. Bostadsbyggandet utgör ett gott exempel på detta. Den starka expansionen på byggområdet innebar en väsentlig stimulans för stora delar av svensk industri. En snabb ökning av bostadsbyggandet torde därför utgöra en viktig förutsättning för utveckling inom betydande delar av svensk industri. Det är också viktigt att motverka en hotande brist på bostäder i allt större delar av landet. Vi föreslår därför åtgärder för ett kraftigt ökat bostadsbyggande. Vi föreslår att ett särskilt stående, ränte- och amorteringsfritt lån ges till de flerfamiljshusbyggen som startas . Lånet bör beräknas så att det motsvarar mervärdeskatten på de ifrågavarande byggnadsprojekten. Genom den stimulans till byggande som härigenom uppstår räknar vi med att bostadsinvesteringarna kraftigt skall öka under såväl innevarande som . En betydande del av industrins investeringar har skett inom den statsägda företagsgruppen. De ekonomiska strukturproblemen har emellertid slagit särskilt hårt mot statsföretagsgruppen. Detta har i sin tur försvagat denna grupps finansiella resurser. Men denna försvagning har den borgerliga regeringen inte motverkat, utan den har lett till en kraftig minskning av investeringsverksamheten. Därför måste enligt vår mening särskilda åtgärder göras för att öka investeringarna i de statliga företagen. Dessa företag måste spela en mera aktiv näringspolitisk roll. Deras av hävd starka inriktning på exporten understryker ytterligare behovet av en ökning på detta område. Mot denna bakgrund bör en särskild inventering göras av investeringsprojekt i de statliga företagen. Vi anser emellertid redan nu att man bör starta ett antal konkreta utvecklingsprojekt. Flertalet av dem har en anknytning till övre , där sysselsättningsproblemen avtecknar sig som särskilt stora. Sålunda bör man snabbt skapa förutsättningar för en ökad förädling i av Norrbottensmalmen. Man bör även fatta ett snabbt principbeslut om tidigareläggning av miljö- och utvecklingsarbeten i samt uppförande av apatitverket. Man bör ävenledes besluta om ASSI:s planerade investering i . Den av oss föreslagna ökningen av de skogsvårdande insatserna i syfte att bl. a. öka avkastningen i skogen kommer likaledes att skapa ett värdefullt tillskott av sysselsättning i övre . 1977/78: 654 Regeringen har i sin budgetproposition aviserat sin avsikt att komma med förslag angående åtgärder för statliga företag. De av oss föreslagna investeringarna bör man emellertid med hänsyn till den föreliggande situationen redan nu fatta beslut om inom en ram som kan beräknas till 700 milj. kr. utöver det av regeringen beräknade medelsbehovet för /79. Den fullständiga förvirring som den borgerliga regeringen har skapat på energiområdet har bl. a. kommit till uttryck i form av vikande investeringar på detta område. Enligt vår mening bör byggandet av reaktorn III snabbt återföras till sin ursprungliga plan. bör vidare fatta beslut om en snabb utbyggnad av vattenkraften i . I en period då de privata investeringarna viker är det självfallet av stor betydelse att utnyttja det tillgängliga resursutrymmet för tidigareläggningar av statliga investeringar. Detta innebär dels att investeringsutrymmet längre fram kan frigöras, dels ett välkommet tillskott till efterfrågan av investeringsvaror. Den allmänna ekonomiska situationen pekar emellertid på att dessa tidigareläggningar bör koncentreras till de områden där de på ett ganska sätt påverkar landets samlade produktionsmöjligheter. Det har därför varit naturligt för oss att koncentrera förslagen till i första hand kommunikationssektorn. Vi föreslår därför att de statliga investeringarna får ett i förhållande till regeringens förslag med 290 milj. kr. Anslaget bör i första hand gå till SJ och till en snabb igångsättning av ett dubbelspår till och . En förbättring av vagnparken i närtrafiken kring och bör även verksamt bidra till att höja transportkapaciteten i dessa regioner. Ökade insatser för en upprustning av är även nödvändiga. Vid sidan av ökade anslag till SJ bör även och ifrågakomma. Staten bör även engagera sig aktivt i en vidareutveckling av de delar av svensk industri som spelar en stor roll som underleverantörer till den offentliga sektorn. Erfarenheterna ger vid handen att det ofta är en samlad och enhetlig kravspecifikation som lett till en snabb teknisk utveckling inom industrin. Utvecklingen inom teletekniken utgör här ett näraliggande exempel. Enligt vår mening bör statsmakterna ta ledningen inom tre nya utvecklingsområden och där genom offensiva satsningar skapa förutsättningar för en acceleration av den tekniska utvecklingen och därigenom även öppna möjligheter för en ny inriktning av vår export. Enligt vår mening bör tre nya utvecklingsbolag startas två i samarbete med representanter från primärkommunerna och ett tredje i samarbete med landstingen. Det första utvecklingsbolaget skall ha som uppgift att lägga ut en för våra båda bilbolag gemensam beställning av rationella och ekonomiska 1977/78: 654 Här aktualiseras bl. a. system för kollektiv storstadstrafik som skulle kunna sättas i praktisk tillämpning . På det gemensamma bolaget bör ligga ansvaret att formulera en kravspecifikation och även att finansiera en väsentlig del av de gemensamma utvecklingskostnaderna. Likaledes bör staten i samarbete med representanter för primärkommunema skapa ett utvecklingsbolag för beställning och utveckling av hjälpmedel inom utbildningsområdet. Den internationella marknaden för dessa produkter befinner sig i en utomordentligt snabb expansion, och de svenska företag som har varit verksamma på detta område bör om deras resurser förenas kunna få en betydande internationell konkurrenskraft. Det kombinerade statliga och kommunala bolaget bör här på motsvarande sätt uppträda som systembeställare och bidra med finansieringen av utvecklingskostnaderna. Ett tredje nära till hands liggande område för denna typ av utvecklingsbolag gäller medicinsk teknik. Den delvis splittrade upphandling som sker på detta område i vårt land har medfört en motsvarande splittring av produktionsresurserna och av det tekniska utvecklingsarbetet. Ett gemensamt utvecklingsbolag bör här verksamt kunna bidra till att skapa en konkurrenskraftig tillverkningssektor av medicinska produkter i vid mening. Vi föreslår att sammanlagt 200 milj. kr. anvisas för att upprätta dessa tre nya utvecklingsbolag. En utgångspunkt är därvid att staten bör stå för den helt dominerande delen av kapitaltillskottet och därför också bör ges ett dominerande inflytande i styrelserna. Det är emellertid av stor vikt att primärkommunerna och landstingen blir representerade i dessa styrelser. Teknisk utveckling, forskning och utbildning Den offensiva satsningen på en ökad kapitalbildning inom det svenska näringslivet måste åtföljas av en förstärkning av forsknings- och utvecklingsarbetet inom företagen och av en intensifierad forskning och utbildning vid högskolorna. Vi måste i stället inrikta vår industri och vår export på områden där vi tekniskt och utbildningsmässigt kan konkurrera med andra länder. Betydelsen av dessa förhållanden understryks av att de svenska företag som lyckats hävda sin ställning på exportmarknaderna även under det hårdnande internationella klimatet just är de företag som har legat i frontlinjen när det gäller den tekniska utvecklingen. Det är mot denna bakgrund som vi är oroade över de rapporter som börjat komma om att forsknings- och utvecklingsarbetet i företagen är på väg att stagnera och i vissa fall t. o. m. minska. I och för sig är en sådan utveckling inte ägnad att förvåna. Erfarenheterna har visat att företagen i nedåtgående konjunkturer företrädes 3 1977/78. 1977/78: 654 vis drar in på långsiktiga satsningar, eftersom resultatet av sådana neddragningar inte märks . De kortsiktiga vinstintressena tillåts alltså att gå ut över de mera långsiktiga satsningarna. I stället försöker företagen lösa uppkommande problem genom att satsa på marknadsföring och/eller nedläggning av i en snäv mening icke lönsamma produktionsgrenar. Det är för socialdemokratin en viktig uppgift att bryta den nedåtgående tendensen i fråga om insatserna på forskningens och utvecklingens områden. Det gäller därför att kraftigt förstärka den naturvetenskapliga och tekniska forskningen vid våra universitet och högskolor. Kraftfulla åtgärder bör även sättas in för att stimulera forskning och utveckling i näringslivet. Det gäller att skapa en positiv attityd till forsknings- och utvecklingsverksamhet på alla nivåer i företagen. I dagens läge krävs en kraftig förstärkning av högskolans och forskningsrådens resurser inom främst de naturvetenskapliga och tekniska områdena. Den socialdemokratiska regeringen tillsatte flera utredningar av central betydelse för forskningen inom högskolan. har , forskningsrådsutredningen och forskarutbildningsutredningen lagt fram sina slutbetänkanden. Härigenom har ett underlag skapats för de kommande ställningstagandena till forskningspolitikens utformning. Utan att föregripa de ställningstaganden som på olika punkter kommer att göras till dessa utredningars förslag vill vi emellertid framhålla nödvändigheten av att det redan nu sker en förstärkning av de här aktuella resurserna. Vi kommer i en särskild motion att framlägga förslag om en förstärkning av forskningen vid högskolorna och av forskningsrådens verksamhet som med ca 50 milj. kr. överstiger regeringens förslag. Socialdemokratin vill även föreslå att man nu lägger grunden för ett program för ett kraftigt ökat stöd till forsknings- och utvecklingsverksamheten inom den svenska industrin. Huvudpunkterna i ett sådant program bör enligt vår mening vara följande: En betydande ökning av det generella grundstödet till företagens forsknings- och utvecklingsverksamhet. Kraftigt ökat stöd till uppfinnare. En avsevärd förbättring av det selektiva stödet till företagens forsknings- och utvecklingsverksamhet via styrelsen för teknisk utveckling (STU). Samhälleligt engagemang via särskilda utvecklingsbolag för stimulans och förnyelse av utvecklingsarbetet inom svensk exportindustri. Det säger sig självt att resultaten av denna kraftiga satsning på forsknings- och utvecklingsarbete inte kommer att ge några omedelbara resultat. Men det är viktigt att snabbt bryta den nedåtgående utvecklingen och skapa förutsättningar för en industriell expansion och en stabil ekonomisk tillväxt . 1977/78: 654 har redan förlorat värdefull tid och dessutom genom sin oklara industripolitik och förvirrade energipolitik skapat ogynnsamma betingelser för en vändning till det bättre. Enligt vår mening bör man snabbt sätta in ett ökat stöd till företagens eget forsknings- och utvecklingsarbete. infördes på den socialdemokratiska regeringens förslag ett särskilt avdrag för forsknings- och utvecklingskostnader i företagen. Avdragen får enligt dessa regler endast göras från den statligt taxerade inkomsten. Avdraget består av ett 10-procentigt basavdrag på de totala forsknings- och utvecklingskostnaderna samt ett 20-procentigt avdrag på kostnadsökningen från föregående år. Detta är således ett extra avdrag som företagen får göra utöver den rätt som alltid föreligger för dessa att dra av utgifter som kostnader i rörelsen. Med hänsyn till att den statliga bolagsskatten uppgår till motsvarar alltså avdraget en subvention på av de totala kostnaderna för forsknings- och utvecklingsarbete. Vi föreslår nu en kraftig ökning av de hittillsvarande avdragsmöjligheterna. Nuvarande 10-procentiga avdrag bör sålunda fördubblas till ett 20-procentigt avdrag fr. o. m. innevarande år. Därutöver bör det s. k. ökningsavdraget förbättras ytterligare. Det bör ske på så sätt att företagen får göra ett extra avdrag för den del av forsknings- och utvecklingskostnaderna som efter hänsynstagande till pris- och kostnadsstegringar överstiger den genomsnittliga nivån för godkända sådana avdrag . Det inkomstbortfall som bidragen skulle medföra och som kan uppskattas till ca 250 milj. kr. bör kompenseras genom en motsvarande, temporär höjning av den statliga bolagsskatten. Behovet av en ökning kan beräknas utgöra . Den statliga bolagsskatten bör sålunda temporärt höjas från för att finansiera den föreslagna ökningen av forsknings- och utvecklingsavdragen. Denna finansieringsform, som i princip är avsedd att vara budgetmässigt neutral, skulle få som konsekvens en omfördelning av den statliga nettovinstskatten från företag med omfattande forskningsarbete till företag med en mindre sådan verksamhet. Man synes ha anledning räkna med att detta skulle kunna ge upphov till en kraftig stimulanseffekt. Det företag som inte redovisar vinst och således inte kan tillgodogöra sig något avdrag bör få möjlighet till ett särskilt bidrag enligt samma principer som gäller för avdragen för maskininvesteringar. Beträffande samhällets insatser för att öka stödet till uppfinnare och för att bygga ut det selektiva stödet till företagens forsknings- och utvecklingsverksamhet via STU avser vi att återkomma i samband med att de förslag som regeringen nu aviserat framläggs. 1977/78: 654 Den borgerliga regeringen har inte redovisat någon genomarbetad bedömning av utvecklingen på svensk arbetsmarknad . Man nöjer sig med allmänna och svepande omdömen som prognoserna i nationalbudgeten visar på en ökning av den registrerade arbetslösheten under detta år. Arbetsmarknadsministern begränsar sig till att notera att företagen f. n. har en betydligt svagare ekonomisk ställning än . Detta innebär ökade risker för att företagen skall tvingas säga upp personal trots att dessa i ett längre perspektiv kan komma att behövas. Det blir enligt regeringen en arbetsmarknadspolitisk uppgift att hjälpa företagen att behålla sin personalstyrka tills efterfrågan okar. Den övergripande ekonomiska politikens roll i sammanhanget diskuteras inte. Socialdemokratin har redan påtalat regeringens oförmåga att utveckla en väl sammanhållen och sysselsättningsskapande politik. Senast i vår motion 1977/78:58 påtalade vi regeringspolitikens brister i dessa avseenden. Vi underströk då att i den mån den borgerliga regeringen även fortsättningsvis misslyckas med att utforma en samordnad sysselsättningspolitik, så växer riskerna snabbt för att arbetsmarknadspolitiken kan ställas inför övermäktiga uppgifter. Den för sysselsättningspolitiken viktigaste åtgärden är därför i den nu uppkomna situationen att bryta den allmänna stagnationstendensen i vår ekonomi. Utvecklingen på arbetsmarknaden är självfallet beroende av den allmänna utvecklingen av vår ekonomi. Den i dagens läge viktigaste arbetsmarknadspolitiska åtgärden är därför att den borgerliga stagnationspolitiken bringas att upphöra och att vi på nytt börjar föra en ekonomisk politik som innebär ett ökat utnyttjande av vår produktionskapacitet. För att på kort sikt öka arbetskraftsefterfrågan som vi långsiktigt förstärker vår produktionskapacitet och därmed även våra sysselsättningsmöjligheter måste investeringarna på bred font bringas att öka. Av särskild betydelse för sysselsättningen är därvid byggnadsverksamheten. Den är något av en motor på svensk arbetsmarknad. Det har uppskattats att ungefär var sjätte sysselsatt på ett eller annat sätt är beroende av byggandet. Men byggnadsverksamheten i den svenska ekonomin har vikit av borgerligt styre. Bostadsinvesteringarna har minskat med , byggnadsinvesteringarna inom industrin med . Det statliga byggandet har störts genom upprepade regeringsingripanden. I budgetpropositionen 1977 lade regeringen fram förslag om statliga byggnadsinvesteringar, vilka grundades på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som regeringen föreslog i finansplanen. Beslut om dessa investeringar fattades av . I sitt kort därefter framlagda förslag till besparingsåtgärder föreslog emellertid regeringen att 200 milj. kr. 1977/78: 654 det beslutade byggandet skulle senareläggas. återkom så regeringen ånyo med förslag om tidigareläggning av statligt byggande med samma belopp. Regeringens sätt att sköta byggplaneringen har förutom att det verkat fördyrande även förorsakat störningar på arbetsmarknaden. Likaledes har den borgerliga regeringens sätt att hantera energifrågan hotat sysselsättningen för många människor inom byggnads- och verkstadsindustrin. Vid sidan av de stora ekonomiska förluster detta ger upphov till och de påfrestningar vår utrikesbalans blir utsatt för påverkas självfallet även sysselsättningsutvecklingen. Socialdemokratin kräver därför att den ekonomiska politiken läggs om så att man kraftigt förstärker investeringsverksamheten och bostadsbyggandet och så att man återgår till den planering av utbyggnaden på energiområdet som låg energipolitiska beslut. För att trygga målet full sysselsättning krävs därför en målmedveten samordning av handlandet inom hela det ekonomisk-politiska verksamhetsområdet. Den berör finanspolitiken, närings- och branschpolitiken, energipolitiken, investeringspolitiken inkl. byggnadsverksamheten, vilka nu alla måste utformas med sikte på att skapa en konkurrenskraftig och stark ekonomi som den på kort sikt okar den ekonomiska aktiviteten i vårt land och därigenom även efterfrågan på arbetskraft. Den borgerliga regeringens politik har i stor utsträckning gått ut på att konservera vår hittillsvarande sysselsättningsstruktur. För att klara framtidens krav måste vi emellertid på ett helt annat sätt aktiv underlätta omstruktureringar av vår ekonomi och avdela en del av samhällets stöd åt de expanderande företagen. Detta bör inte endast få gynnsamma effekter på arbetsmarknaden utan bör även till följd av sina gynnsamma effekter på produktiviteten kunna dämpa pris- och kostnadsstegringarna. Med den inriktning och utformning som vi föreslår för den ekonomiska politiken bör bättre sysselsättnings- och arbetsmarknadsutveckling uppnås än vad som följer av regeringens politik. Det är självklart svårt att kvantitativt precisera dessa effekter; det nuvarande låga kapacitetsutnyttjandet inom industrin talar för att den uppgång i efterfrågan som följer av vår politik i viss utsträckning inte kommer att leda till någon nyanställning utan i stället till en förbättrad produktivitet något som man i rådande läge har anledning att välkomna med hänsyn till dess kostnadsdämpande effekter. Den investeringssatsning som vi föreslår och som omfattar industriinvesteringar, bostadsbyggande, investeringar i statliga företag och påslag på de statliga investeringarna bör emellertid leda till en betydande ökning i efterfrågan på arbetskraft. Den finanspolitiska åtstramning som ligger i vårt förslag kan emellertid inte undgå att sätta sina spår på arbetsmarknaden utan kommer sannolikt att föranleda en viss 1977/78: 654 dämpning av arbetskraftsefterfrågan på hemmamarknaden i synnerhet från kommunernas sida. Den sammanlagda nettoförstärkningen beräknas dock få en relativt betydande omfattning . steg priserna på dagligvaror . Fjolårets inflation kom att bli den största och representerar därigenom ett av den borgerliga regeringens största misslyckanden på den ekonomiska politikens område. Detta är desto allvarligare som regeringen i sin finansplan ställde i utsikt att prisstegringarna på hela den privata konsumtionen endast skulle uppgå till . De har alltså blivit mer än dubbelt så stora. För att vi skall kunna återvinna styrkan i vår ekonomi är det nödvändigt att vi kraftigt reducerar takten i inflationen. Det är den snabba inflationen som snedvrider investeringsutvecklingen och håller tillbaka kapitalbildningen på en rad för framtiden avgörande områden. Den ger upphov till ett sparande i former som inte bidrar till att öka vår produktionsförmåga. Den ökar även klyftorna i vårt samhälle och lägger de tyngsta bördorna på de lågavlönade och på barnfamiljerna. En omfattande förmögenhetsöverföring sker genom de stora värdestegringarna på fast egendom. En viktig anledning till den snabba inflationsutvecklingen har varit de tre devalveringar som den borgerliga regeringen medverkat till under sitt första regeringsår. Genom de höjda importprisema har detta inte endast medfört realinkomstminskningar för löntagarna utan även bidagit till en försämrad kostnadssituation för den långa rad av exportföretag som är beroende av importerade råvaror och halvfabrikat. De borgerliga partiernas devalveringspolitik måste därför upphöra. I dagens läge gäller att varaktigt ta ner den alltför höga inflationstakten i vår ekonomi. En ytterligare anledning till den snabba inflationsutvecklingen har varit att regeringen inte med tillräcklig kraft utnyttjat de medel till en aktiv prisövervakning och kontroll av prisutvecklingen som man har till sitt förfogande. Även då man tillämpat vad som rubricerats som prisstopp har konsumentpriserna stigit i en betydande omfattning. Enligt vår mening måste prisövervakningen och priskontrollen skärpas. Detta är av utomordentligt stor betydelse för att man skall kunna skapa det förtroende för en stabilare prisutveckling som ingår som en nödvändig förutsättning för en lugn avtalsrörelse . Fr. o. m. upphävdes det allmänna prisstopp som regeringen införde i samband med den senaste devalveringen Det skulle i stället ersättas med en intensiv prisövervakning, för 1977/78: 654 vilken man angav vissa allmnäna riktlinjer i propositionen 1977/78:45 om den ekonomiska politiken. I fråga om sin allmänna uppläggning är dessa riktlinjer överensstämmande med dem som gällde under den socialdemokratiska regeringens tid. Men skrivningarna i finansplanen antyder emellertid att regeringen inte avser att göra några större insatser på detta område. Eftersom den borgerliga regeringen inte heller i handling visat sig vilja annat än i några få undantagsfall selektivt ingripa mot omotiverade prisökningar bör man därför enligt vår mening återinföra ett prisstopp på dagligvaror. Självfallet spelar utfallet av den pågående avtalsrörelsen en väsentlig roll för pris- och kostnadsutvecklingen i vår ekonomi. Så länge regeringen fortsätter med sin svaga prispolitik kommer man icke heller att få något förtroende för deklarationer om att inflationen kommer att minska . Ett sådant förtroende är emellertid nödvändigt för att förväntningarna om fortsatt inflation skall minska och en stabil grund läggas för avtalsarbetet. Den borgerliga regeringen har därtill genom det förslag till skattesänkning som fattade beslut om lagt en dålig grund för stabiliseringen av vår kostnadsutveckling. Fördelningen av skattesänkningarna kännetecknades av att låginkomsttagarna fick jämförelsevis mycket små sänkningar. Man måste nu i stället avtalsvägen kompensera dessa grupper för den försämring av deras reala standard som den kraftiga inflationen kommer att medföra. Detta pressar upp hela nivån på lönekostnaderna på ett sätt som skulle kunna ha undvikits om man i stället hade valt att besluta i enlighet med det socialdemokratiska förslaget till skatteomläggning . En ytterligare viktig anledning till den ogynnsamma pris- och kostnadsutvecklingen har varit den stagnerande utvecklingen i vår ekonomi.