mot · G1021850 · 1978-03-29 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78: lil om statens stöd till teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete m. m. Teknisk och naturvetenskaplig forskning och utveckling spelar en avgörande roll för näringslivets och därmed indirekt för hela samhällets utveckling. Mycket tyder på en hotande teknologisk eftersläpning i . Det krävs nu kraftfulla insatser för att återge det svenska näringslivet dess styrka. Därvid är en medveten och omfattande satsning på teknisk forskning och utveckling en viktig förutsättning. Det är visserligen glädjande att regeringen i en särskild proposition uppmärksammar de problem som hänger samman med den tekniska utvecklingen i . tvingas vi dock konstatera att de förslag till åtgärder som läggs fram och som vi i huvudsak inte har några invändningar mot knappast torde innebära några väsentligt förbättrade förutsättningar för svensk teknisk utveckling och forskning. De insatser som behövs är av en helt annan storleksordning och berör flera områden än regeringens förslag, vilka innebär förhållandevis marginella förändringar. Hänvisningar till pågående eller nytillkommande utredningar är otillfredsställande i en situation som kräver snabba och kraftfulla insatser. I socialdemokraternas partimotion om teknisk utveckling, forskning och utbildning (1977/78: 885) framfördes ett antal konkreta förslag som utan att göra anspråk på slutlig lösning av problemen med teknisk utveckling går betydligt längre än de som regeringen nu lagt fram. I den socialdemokratiska partimotionen föreslogs åtgärder inom i huvudsak tre olika områden: stimulans av forsknings- och utvecklingsarbetet inom företagen, förstärkning av resurserna till forskning vid universitet och högskolor samt en översyn av utbildningen. För att öka samhällets stöd till forsknings- och utvecklingsverksamheten inom den svenska industrin föreslogs ett program i fyra punkter: En kraftig ökning av det generella grundstödet till företagens forsknings- och utvecklingsarbete genom ökade avdragsmöjligheter Nuvarande 10-procentiga avdrag föreslogs fördubblas till ett 20-procentigt avdrag fr. o. m. innevarande år. Därutöver skulle företagen få göra ett extra avdrag för den del av forsknings- och utvecklingskostnaderna som volymmässigt överstiger 1 1977/78. den genomsnittliga nivån för godkända sådana avdrag . Avdraget för beräknas med nuvarande regler uppgå till 361 milj. kr. Med den föreslagna utformningen av avdragen skulle med antagande av en kraftig ökning av forsknings- och utvecklingsvolymen i företagen avdragen i stället kunna beräknas nå en nivå om närmare 900 milj. kr. Det inkomstbortfall som avdragen sålunda skulle medföra i fråga om skatteinkomster föreslogs kompenseras genom motsvarande höjning av den generella inkomstskatten för företag. Behovet av ökning beräknades utgöra . Den statliga bolagsskatten skulle sålunda höjas från för att finansiera den föreslagna ökningen av forskningsoch utvecklingsavdragen. Omläggningen skulle få den innebörden att den statliga vinstskatten skulle förskjutas från företag med omfattande forskningsarbete till företag med mindre sådan verksamhet. Stimulanseffekten skulle härigenom ytterligare understrykas. De föreslagna ändringarna skulle gälla . Kraftigt ökat stöd till uppfinnare En kraftig förbättring av det selektiva stödet till företagens forsknings- och utvecklingsverksamhet via styrelsen för teknisk utveckling (STU) Samhälleligt engagemang via särskilda utvecklingsbolag för stimulans och förnyelse av utvecklingsarbetet inom svensk exportindustri Som exempel på områden där samhället (stat och kommun) i samverkan med näringslivet och forskningen bör kunna bidra till utveckling av ny teknik nämndes sjukvårdsteknisk och medicinsk utrustning, kollektivtrafik samt hjälpmedel inom utbildningsområdet. I motionen föreslogs att tre utvecklingsbolag startas i samarbete med representanter för primärkommunerna resp. landstingen för att stimulera den tekniska utvecklingen inom dessa områden. Sammanlagt 200 milj. kr. föreslogs för att upprätta dessa utvecklingsbolag. Dessutom föreslogs att regeringen skulle ta initiativ till bildande av ett utvecklingsbolag för bilområdet där även de två stora svenska bilföretagen skulle ingå. Utöver dessa konkreta förslag krävdes i motionen en systematisk genomgång för att identifiera områden där svensk produktförnyelse både kan fylla väsentliga behov och främja export. Sådana områden skulle kunna vara t. ex. miljövård, såväl utrustning för rening och omhändertagande av avfall som indikatorer och mätinstrument för föroreningar och gifter, nya produktionsprocesser och system som uppfyller högt ställda krav på arbetsmiljö samt hushållning med energi och råvaror, teknik för produktion och distribution av energi, högt förädlade produkter inom järn- ooh stålindustrin samt skogsindustrin etc. I motionen föreslogs vidare att forskningsorganisationen vid de matematisk-naturvetenskapliga och tekniska fakulteterna förstärks med 5 milj. kr. utöver regeringens förslag. Vidare föreslogs 20 milj. kr. för ersättning och förnyelse av den vetenskapliga utrustningen vid universitet och högskolor. För forskningsråden, forskningsrådsnämnden och föreslogs i motionen ytterligare sammanlagt 23,8 milj. kr. dels för att kompensera för kostnadsfördyringar, vilket ej skett i full utsträckning i regeringsförslaget, dels för en utvidgad verksamhet. Sammanlagt föreslogs en förstärkning av forskningsanslagen med ca 50 milj. kr. För temaforskningen i föreslogs ytterligare 0,5 milj. kr. för att den skall kunna starta som planerat. Det föreslogs också att skulle förstärkas med 200 milj. kr. I partimotionen behandlades dessutom en rad åtgärder för att på olika stadier i skolan förbättra utbildningen i naturorienterande ämnen och för att förbättra rekryteringen till teknisk-naturvetenskaplig utbildning. Åtgärder för att förbättra utbildningen torde på lång sikt ha utomordentligt stor betydelse för den tekniska utvecklingen och forskningen i landet. Vi beklagar att regeringen inte velat ta fasta på dessa förslag. Det skulle ha inneburit att värdefull tid inte hade förspillts utan att stimulans till teknisk utveckling hade kunnat sättas in snabbare än vad som blir möjligt. Uppfinnare och andra tekniskt kreativa personer spelar en viktig roll för innovationsverksamheten och produktförnyelsen inom näringslivet. Statistiska undersökningar har visat att uppfinnare, inom industrin eller fristående, svarar för den övervägande delen av alla patent. Mycket tyder på att det finns en betydande potential i form av idérikedom och uppfinningsförmåga hos enskilda människor som skulle kunna utnyttjas betydligt bättre än vad som sker. Uppfinnare och andra innovatörer arbetar ofta under villkor som i flera avseenden är mindre tillfredsställande. Många upplever problem med sin ekonomiska försörjning och sociala trygghet som försvårar möjligheterna till kreativt arbete. Att finna lokaler och verkstadsutrustning för experiment och tillverkning och provning av prototyper är också ofta besvärligt. Detta framgår bl. a. av en enkätundersökning som genomförts av styrelsen för teknisk utveckling (STU). Enligt vår mening har propositionen i alltför ringa grad uppmärksammat de enskilda innovatörernas situation. Det är angeläget att en genomgripande översyn görs av deras nuvarande arbetsvillkor och vilka åtgärder som bör vidtas för att från samhällets sida kraftfullt öka in lt 1977/78. satserna för denna grupp. a. bör möjligheterna till kontakter mellan forskare och innovatörer förbättras. På motsvarande sätt bör en ökad kontaktverksamhet mellan innovatörer och potentiella avnämare av ny teknik och nya produkter, bl. a. statliga myndigheter och kommuner, eftersträvas. Härigenom bör innovatörer kunna uppmärksammas på problem som kräver tekniska lösningar och stimulans till idéer som kan resultera i användbara innovationer. Uppfinnarna bör få möjlighet att utnyttja lokaler och utrustning som redan finns i samhällelig ägo, t. ex. i gymnasieskolor med teknisk linje, omskolningscentra eller liknande, alltefter de lokala förutsättningarna. Det ekonomiska stödet till de enskilda uppfinnarna behöver kraftigt förbättras. Vi vill redan nu föreslå att en särskild fond inrättas med resurser för att dela ut totalt 5 milj. kr. , t. ex. . vardera till 100 uppfinnare. Ett belopp av 5 milj. kr. bör anvisas under ett nytt anslag, benämnt Statens fond för stöd till uppfinnare. Ansökan bör ske via de regionala företagareföreningarna och medlen fördelas av en särskild fondstyrelse med representanter för STU, industriverket, de regionala stiftelserna, utvecklingsfonden och företrädare för uppfinnarna. Stödet bör kunna utgå även än . När det gäller det stöd till uppfinnare som kanaliseras direkt genom STU är det väsentligt att innovationsverksamhetens särskilda problem och behov uppmärksammas vid handläggningen. Därvid kan andra krav behöva ställas än i fråga om forskning och kunskapsuppbyggande. STU:s kompetens inom särskilt de senare leden av innovationsprocessen bör därför, som påpekat, förstärkas. STU-kommitttén har föreslagit en organisatorisk uppdelning av STU:s operativa verksamhet på en forsknings- och en innovationsenhet. Det finns dock även skäl vilka talar för en organisation som den som praktiskt tillämpas på STU, där samma personer handlägger innovationsprojekt och forskningsprojekt. Däremot finns det anledning att överväga förslag om att inrätta två övergripande nämnder inom STU, dels en som har att pröva projekt av teknisk grundforskningskaraktär, dels en särskild . Inte minst från uppfinnarhåll har man förordat detta. Förutom stödet till personer som mer eller mindre på heltid ägnar sig åt innovationsarbete bör också uppmärksammas möjligheterna att bättre ta till vara idéer och uppslag till ny eller förbättrad teknik från andra kreativa personer, t. ex. anställda inom företagen. Enligt en rapport av professor är antalet potentiella uppfinnare bland arbetare betydande. En undersökning av olika verkstadsföretag visade att av samtliga verkstadsarbetare är att betrakta som högkreativa. hade inte lämnat några förbättringsförslag över huvud taget. Det är angeläget att den resurs som här finns i form av idérikedom baserad på praktisk erfarenhet ut nyttjas bättre än . a. bör representanter för de anställdas organisationer i ökad utsträckning ges möjlighet att delta i STU:s arbete. Regeringen föreslog i sin proposition om de mindre och medelstora företagen (1977/78: 40) att statens utvecklingsfond (SUFO) i praktiken skulle avskaffas. I vår partimotion 1977/78: 190 tog vi bestämt avstånd från detta förslag. Vi fann förslaget anmärkningsvärt redan av den anledningen att det inte hade föregåtts av någon utredning eller remissbehandling. Fem olika skäl anfördes mot den föreslagna regionaliseringen. För det första behövs en viss överblick för att en optimal satsning på utvecklingsprojekt skall komma till stånd; risken är stor att resurserna utnyttjas sämre om de splittras upp på de olika stiftelserna. För det andra torde det vara svårt att vid alla de regionala stiftelserna bygga upp den sakkunskap som behövs för denna speciella typ av projektbedömning. Den kreditgivning det här är fråga om skiljer sig, bl. a. genom större risktagande, väsentligt från den kreditgivning som företagareföreningarna har bedrivit. För de erforderliga bedömningarna krävs också ett mycket omfattande kontaktnät. För det tredje torde resultaten av den verksamhet som f. n. bedrivs av statens utvecklingsfond kunna användas i större utsträckning inom regionalpolitiken än som skulle bli fallet om medlen fördelades på de olika regionala stiftelserna; i den mån utvecklingsfonden stöder projekt i företag utan egen tillverkning stimulerar nämligen fonden till att legotillverkning förläggs till orter av särskild regionalpolitisk betydelse. För det fjärde är det inte givet att kontakten med företagen blir bättre om administrationen läggs över på de regionala stiftelserna; redan nu finns nära kontakter mellan fonden och företagareföreningarna. För det femte slutligen finns det stor risk för dubbelarbete; flera olika regionala stiftelser kan komma att lägga ner mycket arbete på snarlika projekt. Regeringsförslaget kritiserades även från annat håll än vårt. I motionen 1977/78: 128 anfördes sålunda att statens utvecklingsfond har en god överblick över det tekniska området och besitter en kompetens som sannolikt inte kan uppnås inom ramen för var och en av de 24 regionala stiftelserna. Vidare är, sägs det i motionen, i flertalet län antalet utvecklingsprojekt otillräckligt för att de regionala stiftelserna skall kunna erbjuda lockande arbetsuppgifter för personer med den typ av kompetens som behövs. En regionalisering av statens utvecklingsfond skulle kunna leda till att en för samhällets tekniska utveckling betydelsefull resurs går till spillo. Det finns också, ansåg motionärerna, betydande risker för att projekt som inte kan genomföras inom det egna länet helt kommer vid sidan av systemet, liksom att man satsar på likartade projekt i flera län Motionärerna drog slutsatsen att en regionalisering av statens utvecklingsfond inte är ägnad att främja exploateringen av tekniska utvecklingsprojekt och att verksamheten vid utvecklingsfonden därför bör fortsätta som . Dock borde behovet av regionala insatser till stöd för innovationsverksamhet och tekniskt utvecklingsarbete tillgodoses genom att de nya stiftelserna får rätt att bevilja produktutvecklingslån på . inom de låneramar som angavs i propositionen. En majoritet i näringsutskottet och sedermera även i avslog emellertid de båda motionerna. Majoriteten i näringsutskottet motiverade sitt avslag med att industriministern i ett uttalande uppmärksammat de kritiska argument som framförts i motionerna och uttalat sin förståelse för farhågorna. Utskottsmajoriteten framhöll också att man tillmätte dessa farhågor betydelse. Utskottet utgick dock, med en uttrycklig hänvisning till industriministerns nyssnämnda uttalande där han utlovade ytterligare åtgärder, ifrån att regeringen i den proposition om forsknings- och utvecklingspolitiken m. m. som aviserats skulle lägga fram förslag till ytterligare åtgärder som skulle motverka de berörda riskerna. Mot denna bakgrund var utskottsmajoriteten beredd att tillstyrka förslaget i propositionen rörande verksamheten vid statens utvecklingsfond. Mot detta reserverade sig de socialdemokratiska ledamöterna till förmån för ett bibehållande av SUFO enligt hittillsvarande riktlinjer. Regeringens förslag beträffande verksamheten vid utvecklingsfonden föreligger nu i propositionen 1977/78: lil. Propositionen innehåller två konkreta förslag. För det första skall stiftelserna åläggas att tillställa styrelsen för teknisk utveckling en avskrift av varje beslut om produktutvecklingslån med projektbeskrivning. För det andra föreslås att den lånegräns på . som enligt riktlinjerna för de regionala utvecklingsfondernas verksamhet i småföretagspropositionen skulle gälla för produktutvecklingslån nu höjs till 3 milj. kr. Det överensstämmer med de hittillsvarande reglerna vid statens utvecklingsfond. En förutsättning för lån . skall dock enligt regeringen vara att samråd med STU skall ske innan lån beviljas. Enligt vår uppfattning innebär de nu framlagda förslagen att de farhågor som framfördes från socialdemokratiskt och annat håll och som då även av utskottsmajoriteten tillmättes betydelse fortfarande står kvar oförändrade. Den modell som skisseras i propositionen och som innebär att varje stiftelse tillställer STU en avskrift av varje fattat beslut om produktutvecklingslån med projektbeskrivning kan enligt vår mening knappast innebära någon förbättring i vad gäller behovet av en bred överblick för att uppnå en optimal satsning av resurserna, tillgängliga för utvecklingsprojekt, eller för att kunna samla den sakkunskap som be hövs vid denna speciella typ av projektbedömning. Det slås för övrigt fast i den nu aktuella propositionen att någon samrådsskyldighet i varje enskilt låneärende inte bör komma i fråga. Risken för dubbelarbete kan rimligen heller inte minska i och med att kopia av handlingarna sänds in till STU efter det att man i stiftelsen analyserat beslutsunderlaget och fattat beslut. Det kan för övrigt påpekas att STU f. n. inte är verksam och enligt propositionen inte heller kommer att vara verksam inom den del av innovationskedjan som statens utvecklingsfond har till uppgift att bevaka. Projekten har ju här lämnat det rent tekniska utvecklingsstadiet, medan däremot produktionstekniska, marknadsmässiga och övriga kommersiella bedömningar kommer in och spelar en betydelsefull roll. En gemensam handläggning tillsammans med STU skulle kunna innebära väsentligt fördröjda handläggningstider, vilket för de flesta företag torde innebära ett betydande problem. Förslaget om en höjning av lånegränsen för produktutvecklingslån från . till de 3 milj. kr. som f. n. gäller för statens utvecklingsfond tar sikte på att undanröja en uppenbar oformlighet i det tidigare av fattade beslutet. Konsekvensen av det tidigare beslutet blev ju en avsevärd minskning av möjligheterna att stödja utvecklingsprojekt. Regeringens nya förslag får emellertid den egenartade konsekvensen att de regionala utvecklingsfonderna får rätt att gå upp till 3 milj. kr. i fråga om produktutvecklingslån som är svåra att bedöma och förenade med stort risktagande, medan möjligheterna att ge lån till företag för investeringar i anläggningar, maskiner eller rörelsekapital där riskerna är avsevärt mindre maximeras till . Någon särskild uppdelning av de medel som är tillgängliga för ordinära lån resp. lån för produktutvecklingsändamål kommer enligt de av fastlagda riktlinjerna ej att ske. Kapaciteten för nyutlåning i varje regional utvecklingsfond kan i allmänhet antas vara relativt begränsad. Mot den bakgrunden är det uppenbart att det finns en betydande risk för att stiftelserna ofta hellre kommer att välja att ge ett förhållandevis stort antal lån av traditionellt slag med mer betryggande säkerheter och inom ett område där man har en betydande erfarenhet av kreditbedömningar än ett begränsat antal större, avancerade och svårbedömda utvecklingsprojekt som skulle ta en betydande del av fondens kreditresurser i anspråk. Härtill kommer de problem som är förknippade med att ett utvecklingsföretag ofta kan bedriva legotillverkning hos ett företag i ett annat län. För att få stöd till ett sådant utvecklingsprojekt från den stiftelse i vilken legotillverkningen sker måste kanske utvecklingsföretaget förbinda sig att långsiktigt förlägga legotillverkningen vid ett företag i länet, vilket ofta kan vara olyckligt. finns risken att intresset från den stiftelsens sida sorn finns i samma län som utvecklingsföretaget är litet eftersom någon påtaglig sysselsättningseffekt inte skulle uppstå där. Regeringsförslaget är ej ägnat att lösa detta problem. De nu föreslagna ändringarna beträffande villkoren för produktutvecklingslån undanröjer sålunda inte vår tidigare slutsats att avskaffandet av statens utvecklingsfond innebär en mycket betydande och allvarlig försämring i vad gäller stödet till utvecklingsarbete i företagen samt möjligheterna till positiva insatser i regionalpolitiken. Det nya regeringsförslaget leder oss alltså till den bestämda slutsatsen att den verksamhet som bedrivs vid statens utvecklingsfond i någon form måste bibehållas. Enligt vår uppfattning kan detta ske på två vägar. Ett alternativ är att ändra det tidigare riksdagsbeslutet om regionalisering av statens utvecklingsfonds medel och bibehålla den nuvarande organisationen. Ett annat alternativ skulle vara att i stort sett den verksamhet som bedrivs i statens utvecklingsfond skulle inrangeras som en del av den verksamhet som drivs i investeringsbank. Möjligheterna att ge produktutvecklingslån av begränsad storlek bör dock fortfarande finnas kvar hos stiftelserna. Utvecklingsfonden har ju fått sin verksamhet finansierad via avsättningar från investeringsbank. Verksamheten skulle i övrigt kunna bedrivas i stort sett efter de riktlinjer som gällt för statens utvecklingsfond. En höjning av den övre lånegränsen bör, inte minst med hänsyn till kostnadsutvecklingen , emellertid göras oavsett valet av organisationsform, till 5 milj. kr. Vid valet mellan dessa två alternativ har vi för vår del stannat vid att förorda att upphäver sitt tidigare beslut att regionalisera statens utvecklingsfond. Ett beslut bör alltså fattas av om att utvecklingsfondens verksamhet även från skall bedrivas enligt nuvarande organisation och riktlinjer. För att medge fortsatt utveckling av fondens verksamhet bör av de medel som ställts till förfogande för stiftelsernas utlåningsverksamhet under anslaget Bidrag till regionala utvecklingsfonder och som bl. a. avser att täcka behovet av medel för produktutvecklingslån till statens utvecklingsfond överföras ett belopp som i stort sett överensstämmer med de tillskott som fonden fått . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att 1. beslutar att till Statens fond för stöd till uppfinnare för /79 under fjortonde huvudtiteln anvisa ett investeringsanslag av , 2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs beträffande åtgärder för att förbättra uppfinnarnas situation i , 3. beslutar att verksamheten vid statens utvecklingsfond skall bedrivas även efter enligt den organisation och de riktlinjer som anges i motionen, 4. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om fördelning av medel under anslaget Bidrag till regionala utvecklingsfonder. () () () () () HANS () () () () () () () ; Z rn iyi: i-; ' . v\-.'