ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102263 · 1978-01-12 00:00:00 — om bättre skolmiljö för barn med allergiska besvär § 25 a i skollagen, andra stycket, lyder i sin nuvarande utformning: "Skolhälsovården har till ändamål att bevara elevernas själsliga och kroppsliga hälsa och verka för sunda levnadsvanor hos dem. Den skall främst vara av förebyggande natur och ej avse egentlig sjukvård. Allergi hos barn är oftast en miljöbetingad sjukdom, vilket även fastslagits av i anvisningarna angående elever som lider av allergi (SÖ ). Även om man från central skolmyndighet framhållit att damm- och mögelöverkänsliga elever kan få symtom i otillräckligt städade lokaler och att detta bör beaktas av alla befattningshavare inom skolväsendet, uppstår i dagens skola svårlösta problem för elever och skolpersonal. Då kommunernas ekonomi är ansträngd, är en vanlig åtgärd att minska omfattningen av skolstädningen. Förutom att det minskar trivseln i skolan för alla som vistas där, så utsätter det alla barn med allergiska anlag och besvär för ytterligare risker i skolmiljön. Skolhälsovården har därför svårigheter att fullgöra sina uppgifter med lagens nuvarande utformning. Det är därför lämpligt att i själva lagtexten skriva in anvisningar om bl. a. de allergiska barnens miljöproblem i skolan. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att begär att regeringen utarbetar ett tillägg till § 25 a, andra stycket, skollagen, i syfte att framhålla att skolhälsovården ålägges skyldighet att verka för lämpliga skolmiljöer för barn med allergiska anlag och besvär.
mot · G102266 · 1978-01-11 00:00:00 — av i och om tågreserabatt för handikappade () har, och det med all rätt, opponerat mot utformningen av de nya vagnar SJ beställt. I budgeten tor 1978/79 nämns att SJ lätt i uppdrag att tillsammans med handikappinstitutet ta fram underlag för en vagnstyp som gör det möjligt för rullstolsbundna resenärer att åka tåg. Det tar tid att få fram dessa vagnar, och det dröjer ännu längre innan de kan finnas på de flesta tågsträckor. Ett sätt att hjälpa de 800 000 rörelsehindrade som finns i och en del av de 30 000 rullstolsbundna är att låta dem få utnyttja förstaklassvagnar utan extra kostnad. Utformningen av förstaklassvagnarna ger större möjlighet för fler rörelsehindrade att resa med tåg. Den större kostnaden hindrar många att utnyttja detta resande. Antingen borde läkare kunna utfärda intyg, som man kan visa upp då man löser biljett, eller skulle kunna utfärda intyg efter ett läkarintyg som gör att man utan extra kostnad kan få åka förstaklassvagn. Det är bättre att staten satsar pengar på att de människor som behöver åka förstaklassvagn av hälso- och rörelseskäl får göra det än att förtroendevalda, stats- och kommunalanställda m. fl. av viss löneklass får göra det. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag om utformning av regler för rörelsehindrade att få utnyttja förstaklassvagnar på järnväg utan extra tillägg. () ()
mot · G102267 · 1978-01-12 00:00:00 — 1977/78 267-272 av i och om fortsatt bemanning av fyrplats Enligt planer skall bemanningen av indragas . ligger ungefär mitt emellan och lotsplatser på en utskjutande del av kusten med många grund inom området. Mellan och finns på en sträcka av nära med undantag av inga optiska observationsställen vid , eller . ligger mellan sjöräddningsområde 545 och 555 vilka områden ligger som etta respektive sexa i statistiken i vad gäller sjöräddningar . Stark ström råder ofta utanför . Många fritidsbåtar saknar fortfarande kommunikationsradio och kan således ej larma t. ex. livräddningskryssare på via radio. En bemannad fyrplats är till ovärderlig nytta, när det gäller att via optiska observationer förebygga sjöolyckor. Fyrplatserna fyller även en stor uppgift när det gäller väder- och israpportering, vilket är av utomordentlig betydelse för fiske och sjöfart. Utefter har 100 man. Det blir en ganska gles övervakningskedja, men genom samarbete med fyrplatser och ortsbefolkning har ändå övervakningen kunnat ske på ett tillfredsställande sätt. Från sida har också anförts att kontakterna med en bemannad fyrplats varit särskilt värdefulla. Personalen där harju den bästa tänkbara överblicken över sjötrafiken och över ett stort havsområde. Om något inträffat, som varit av intresse för , har man kunnat lita på att detta inrapporterats från fyrplatsen. är ett förmånligt komplement till sambandscentral i längre norrut. Det skulle bli en avsevärd försämring av övervakningen i om ej förblir bemannad. Därtill kommer de personliga och sociala problem som indragning av fyrpersonalen medför för kommunen och framför allt för den närbelägna med indragning av skola, sviktande underlag för och kanske stängning av öns enda affär, till stort men för den kvarboende fiskarbefolkningen m. m. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att fyr även för framtiden bör vara bemannad. () () 1 1977/78.
mot · G102268 · 1978-01-12 00:00:00 — om en försöksverksamhet på vissa av SJ:s trafiksvaga bandelar I finns ett antal s. k. trafiksvaga bandelar som hotas av nedskärningar eller nedläggning. Dit hör exempelvis linjerna och . Det material som SJ sänt in till som skäl för nedskärning visar en låg resandefrekvens. Mellan och är antalet resande 35 personer per dag i genomsnitt. Antalet resande på sträckan är 63 personer per dag. SJ har mot den bakgrunden inriktat sig på att avveckla persontrafiken. Obestridligt är att passagerarantalet successivt har minskat på ifrågavarande linjer, men orsakerna är också lätta att förstå: Försämrad service, glest mellan turerna och ständigt stigande biljettpriser. Därigenom har passagerartrafiken på linjerna i fråga drivits över till landsväg. klagar över att passagerarantalet är för lågt och att underskottet blir för stort för att man skall kunna behålla passagerartrafiken. Men inga åtgärder har vidtagits för att popularisera järnvägen och göra den till ett attraktivt och ekonomiskt fördelaktigt alternativ. Låt oss vända på SJ:s resonemang. I stället för att lägga ner passagerartrafiken på grund av den låga resandefrekvensen ställer undertecknad motionär frågan: Vad kan göras för att öka resandefrekvensen? I stället för att lägga ner passagerartrafiken bör SJ göra ett rejält försök att få fler människor att välja tåget som fortskaffningsmedel. Det kan ske genom sänkta taxor, förbättrad service och en intensiv reklamkampanj för att popularisera tågresandet. Det är ett bättre alternativ än att långsamt strypa trafiken på bandelarna i fråga. SJ har tidigare använt sig av viss försöksverksamhet med sänkta taxor i vissa regioner för att få besked om vilken inverkan detta har på resandeströmmen. Undertecknad föreslår att ifrågavarande bandelar blir föremål för försöksverksamhet med drastiskt sänkta taxor (minst 50 96), förbättrad service och att allt understöds av en intensiv reklamkampanj. Försöksperioden bör omfatta . Kostnaderna för ifrågavarande försöksverksamhet inrymmes i kommunisternas motion under punkten , Ersättning för drift av icke lönsamma järnvägslinjer m. m. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att uttalar sig för försöksverksamhet med kraftigt nedsatta taxor och förbättrad service på de i motionen nämnda bandelarna och att medel för verksamheten tas ur anslaget för ersättning till för drift av icke lönsamma järnvägslinjer m. m.
mot · G102273 · 1978-01-12 00:00:00 — av m. fl. om personalutrymmen vid vissa servicearbeten Tillgången och standarden på personalutrymmen, såsom mat-, tvätt- och omklädningsrum på arbetsplatserna, är starkt eftersatt. De krav på hygien och sanitär standard som varje arbetare har anledning att ställa är högre än vad lagar och anvisningar ger stöd för. I arbetsmiljöutredningen uppmärksammades frågan om personalutrymmen, där det anfördes att den nya lagstiftningen skulle tjäna som underlag för goda utrymmen för mat-, tvätt-, omklädnings- och vilmöjligheter. På arbetsmarknaden har träffats arbetsmiljöavtal mellan parterna. Dessa kan variera beroende på branschernas struktur. I en del av dessa avtal behandlas även fråganom personalutrymmen, och det kan konstateras att det i vart fall inom byggnadssektorn har blivit en överenskommelse som sträcker sig något längre i fråga om standarden än vad arbetarskyddsstyrelsens anvisningar anger som minimistandard. Men detta förhållande gäller inte för dem som utför service eller reparationer i fastigheter. Artrtsmiljölagen - AML - anger att personalutrymmen skall finnas, och detta gjorde även den gamla arbetarskyddslagen. Men verkligheten och de vunna erfarenheterna har visat att för dem som arbetar med service, underhåll eller reparationer av fastigheter finns inte tillgång till personalutrymmen annat än i undantagsfall. Detta beror som regel på att dessa arbeten varar och att det inte anses lönande att tillhandahålla tillfälliga bodar. Här återfinns ett stort problem för dem som utför dessa korta tillfälliga arbeten. Dessa byggnadsarbetare, målare, elektriker eller andra hänvisas oftast till pannrum, smutsiga skrubbar eller skyddsrum utan tillgång till ens vatten, eller att var och en får klara av detta på bästa sätt. Detta bästa sätt brukar få vara att klä om sig i hemmet och resa i arbetskläderna. Dessa förhållanden måste radikalt förändras. Fastighetsägarna måste åläggas att tillhandahålla väl lämpade personalutrymmen. Det kan exempelvis inrättas personalutrymmen i varje normalkvarter i de större städerna eller i bostadsområdena. De skall finnas i sådan omfattning att de ligger inom rimligt gångavstånd för dem som skall nyttja dessa utrymmen. Fastighetsägarna måste åläggas att gå samman och tillhandahålla dessa utrymmen, om det är fler inom samma område eller kvarter. Detta måste gälla såväl det befintliga byggnadsbeståndet som nyproduktion. Standarden måstse tillgodose kraven på goda mat-, omklädnings- och tvättmöjligheter. Dusch bör ingå i utrustningen. De kostnader som uppstår skall åläggas fastighetsägarna med möjligheter 1 1977/78. till statliga lån, så att belastningen på boendekostnaderna blir de minsta möjliga. En utredning som (år i uppdrag att se över hur dessa krav kan tillgodoses bör tillsättas och resultat framläggas för regeringen för åtgärd. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar 1. att hos regeringen hemställa om en snabbutredning för att tillgodose behovet av personal utrymmen för servicearbeten, 2. att hos regeringen hemställa om förslag till de ändringar i byggnadsstadgan som föranleds av den under punkt 1 nämnda utredningen. (vpk) (vpk)
mot · G102275 · 1978-01-12 00:00:00 — av m. fl. om tillträde till arbetsplats under arbetskonflikt Rätten till tillträde till arbetsplatsen under pågående konflikt ärav väsentlig betydelse för arbetarna och fackföreningarna. I kraft av sitt ägande kan arbetsköparna enväldigt bestämma vem eller vilka som skall ha tillträde till arbetsplatsen under pågående konflikt. Det finns ingen lag som ger arbetsköparna denna s. k. rätt. Men enligt arbetsrättslig praxis anses arbetarna inte ha någon rätt att mot arbetsköparens vilja uppehålla sig på arbetsplatsen under pågående konflikt. Denna praxis blir allt svårare att hävda. Det vanligaste är att strejkande arbetare bevakar arbetsplatsen genom att tillsätta strejkvakter. Men om arbetarna förvägras att uppehålla sig på arbetsplatsen, tvingas den fackliga organisationen att utpostera strejkvakter utanför arbetsplatsen för att förhindra strejkbryteri. Detta i sin tur kan medföra polisingripande med hänvisning till att strejkvakter som samlats utanför en arbetsplats stör den allmänna ordningen. kommunisterna anser det vara arbetarnas självklara rätt att förhindra strejkbryteri. Vi anser att statsmakten skall stå neutral i en arbetskonflikt. Men enligt gällande praxis kan arbetsköparna tillkalla polishjälp för att skingra strejkvakter utanför en arbetsplats. Företagen kan också sätta ut egen vaktpersonal för att skydda strejkbrytare. Säkerligen förväntade sig många arbetare att denna fråga skulle få sin lösning i samband med antagandet av medbestämmandelagen. Men så blev inte fallet. kommunisterna framförde i motion 1975/76:1858 krav om arbetares rätt till tillträde till arbetsplatsen under pågående konflikt. Denna motion behandlades med lagen om medbestämmande i arbetslivet av men avslogs av de fyra andra riksdagspartierna. Det är därför angeläget att på nytt aktualisera denna för arbetarna och fackföreningarna vitala fråga. Inte minst med tanke på att det förekommit överväganden från arbetsköparhåll att tillkalla polishjälp vid strejker som förekommit. Den nya arbetsrättsutredningen har i sitt delbetänkande, Ds A 1977:4, heller inte aktualiserat frågan, trots att utredarna diskuterat en utvidgad tillträdesrätt till arbetsplatser i samband med utredningens förslag till lag om fackliga förtroendemän m. m., vilket måste betraktas som en allvarlig brist i utredningsarbetet. kommunisterna hävdar också nu att det är av största betydelse att rätten för arbetare till tillträde till arbetsplatserna under pågående konflikt säkras i arbetsrättslagstiftningen. Med hänvisning till det anförda föreslås att med bifall till motionen beslutar att hemställa hos regeringen om förslag till lag som ger arbetare i konflikt rätt till tillträde till deras arbetsplatser. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G102277 · 1978-01-12 00:00:00 — av i och om arbetslöshetsförsäkringen för deltidsanställda En stor ökning av deltidsarbetande har skett och då särskilt bland kvinnorna. I processindustrin, t. ex., delar man ofta på en skiftbefattning. Sedan delpensionen inforts har deltidsarbetande anställts på skiftbefattningar och på så sätt underlättat för äldre skiftarbetare att få delpension. Men om nu dessa deltidsarbetande skiftarbetare skulle bli arbetslösa får de ofta ingen ersättning från arbetslöshetskassa, vilket deras dagarbetande kolleger får. Nuvarande regler för arbetslöshetskassorna medför nämligen att dessa deltidsarbetande skiftarbetare i stor utsträckning ställs utan möjlighet att få det skydd som man som ansluten har rätt att kräva. Skiftcyklarna vid 36timmars arbetsvecka för skiftarbetare - fem eller sex skift med ofta långa sammanhängande ledighetsperioder - gör att man mycket sällan uppnår de per kalendermånad och som fordras. Bestämmelserna för A-kassorna måste därför omarbetas för deltidsarbetande så att de anpassas till den nya 36-timmars arbetsvecka med skiftcyklar som innebär långa sammanhängande ledighetsperioder. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att ger regeringen till känna att bestämmelserna för arbetslöshetskassorna bör omarbetas så att de anpassas till deltidsarbetandes arbetstider. () ()
mot · G102282 · 1978-01-12 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till bostadsbidrag Vid prövning av bostadsbidrag tas hänsyn dels till den sökandes inkomst, dels till den sökandes eventuella förmögenhet genom att av den del av förmögenheten som överstiger . jämställs med inkomst. Tanken bakom en reducering av sociala bidrag beroende på förmögenhet är att den enskilde har möjlighet att i annan ordning, dvs. genom sin förmögenhet, klara de utgifter bidragen avser. Situationen är emellertid sällan sådan. Många av dessa små förmögenheter är medel som placerats i ett mindre företag, som utgör villkor för bedrivande av ett yrke och som är låsta i företaget. Eftersom vid beräkning av bostadsbidrag ingen skillnad görs mellan i rörelse bunden förmögenhet och en förmögenhet placerad på annat sätt, går lantbrukare och andra egenföretagare, trots en låg arbetsinkomst, ofta miste om dessa stödformer. Trots att den ovannämnda gränsen . beslöts så sent som anser vi att den är för låg och vill föreslå att den sätts vid . Dessutom anser vi, i likhet med föregående motionärer i detta ämne, att 20 96 bör reduceras till 10 96. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att vid prövning av inkomstprövat bostadsbidrag 10 96 av den del av förmögenheten som överstiger . jämställs med inkomst. KERTIN () i () ()
mot · G102283 · 1978-01-13 00:00:00 — 1977/78 283-293 Vid den senaste reformen av 1975 uttalades farhågor för att möjligheter att verka skulle försvagas, när institutionen ändrades från att ha varit i princip ett åklagarämbete till att bli en allmän granskningsinstans med allmänna uttalanden som i stort sett enda vapen (se motionen 1975:2179 av i ). Olika förslag framfördes för att motverka ämbetets försvagning. , vars mening delade, ansåg dock att man borde skaffa sig erfarenheter av den nya ordningen, innan några åtgärder vidtogs (KU 1975/76:20 s. 48-50). Erfarenheter har vunnits. De är knappast uppmuntrande. Såsom framhålls i en inlaga från Medborgarrättsrörelsen till har insikten om JO:s begränsade möjligheter spritt sig bland både allmänheten och de övervakande myndigheterna. 1 ett bemärkt fall har en generaldirektör i ett formellt brev direkt till JO uttalat att han ej bryr sig om JO:s uttalande. Enskilda har börjat förstå att någon hjälp knappast är att hämta från JO för den som råkat illa ut. Vad man kan hoppas på i bästa fall är att JO:s uttalande på skall få verkan. såg 1975 alltför optimistiskt på JO:s möjligheter att verka i den nya ordningen. Det finns anledning att redan nu ta upp JO:s ställning från två synpunkter. Dels är det önskvärt att JO:s verksamhet knyts an till rättsordningen i övrigt och ej blott består i fristående meningsyttringar utan rättslig verkan. Dels är det önskvärt att JO får möjligheter att i det enskilda fallet bistå den medborgare som på ett eller annat sätt blivit kränkt i sin rätt. Det finns åtskilliga praktiska vägar att utan mera genomgripande ändringar av vår rättsordning nå dessa mål. Förslag härom har framförts direkt till , bl. a. i motion och i Medborgarrättsrörelsens skrivelse. Då ett utredningsarbete kan förmodas ta är det angeläget att detta kommer i gång omgående. Mot bakgrund av ovanstående hemställer jag att uppdrar åt talmanskonferensen att tillsätta en utredning i syfte att förstärka JO:s möjligheter att bistå enskilda som blivit utsatta för rättskränkning. 1 1977/78.
mot · G102285 · 1978-01-12 00:00:00 — om särbeskattning av förmögenhet och inkomst av förmögenhet Till grund för den nyare äktenskapslagstiftningen ligger principen om att äktenskapet skall vara en form av frivillig samlevnad mellan självständiga människor. Detta innebär bl. a. att ingen av makarna skall behöva vara ekonomiskt beroende av den andra och att var och en av dem skall kunna ha en självständig ekonomi. I linje med dessa tankar beslöt 1970 att avskaffa sambeskattningen av äkta makar för inkomst av tjänst m. m. Reformen, som var allmänt önskad av alla som arbetar för jämställdhet mellan kvinnor och män, väckte på sina håll stor opposition. Vi kan emellertid klart seatt den var befogad. Kvinnorna har i mycket större utsträckning än tidigare sökt sig ut på arbetsmarknaden och vill stanna där. Det bör då vara dags att undersöka möjligheterna att genomföra en konsekvent särbeskattning, dvs. att även ta bort sambeskattningen av förmögenhet och förmögenhetsinkomst. Det återkommande argumentet mot en sådan reform brukar vara oron för skattefusk. Exempelvis antar man att som ärvt en förmögenhet om skulle vilja föra över hälften på och på så vis kunde de - beroende på makarnas inkomst i övrigt - spara några hundra eller i skatt. är det emellertid så att vi har en kontroll på gåvor mellan makar genom arvs- och gåvobeskattningen. Härtill kommer att det inte kan finnas så stora risker för sådana självklart icke önskade skatteflyktstransaktioner. Vi lever nämligen i när människorna äntligen upptäckt att man inte bör bygga sin trygghet på känslor, när ekonomisk självständighet börjar accepteras i allt fler äktenskap och när alla börjar inse att alla äktenskap inte alltid varar livet ut. Med andra ord betyder detta att farhågorna för skattefusk i detta sammanhang är överdrivna. Såvitt jag vet saknar vi också uppgifter om vad en särbeskattning i realiteten skulle betyda ekonomiskt för staten och för dem det gäller. Frågan är emellertid av sådan principiell vikt och kan ha sådana konsekvenser att det är nödvändigt att först göra en grundlig genomgång av de skattepolitiska följderna av en från jämställdhetssynpunkt klart motiverad lagändring. Med stöd av det anförda hemställer jag att beslutar att hos regeringen begära en utredning angående möjligheterna att införa särbeskattning av förmögenhet och inkomst av förmögenhet.
mot · G102287 · 1978-01-12 00:00:00 — om vidgad rätt till rättshjälp I gällande rättshjälpslags 8 § stadgas att allmän rättshjälp för ej lämnas 1. i angelägenhet som ej prövas eller på annat sätt behandlas i landet, om ej den rättssökande är bosatt här och särskilda skäl föreligger för rättshjälp. I rättshjälpsutredningens förslag till lagtext är detta avsnitt i sak oförändrat (SOU 1977:49 s. 25, 12 S). Rättshjälp vid mål som behandlas i utlandet förutsätter dels att den rättshjälpssökande är bosatt här, dels att särskilda skäl föreligger. Vad är då särskilda skäl? Man skulle kunna tänka sig att ett särskilt skäl vore felaktigt handlande av myndighet. Men uppenbarligen är det inte så. Följande fall illustrerar detta. I en vårdnadskonflikt tillät en socialchef att modern hämtade barnet medan fadern var frånvarande och tog det med sig till utlandet. Socialchefen dömdes för tjänstefel till 20 dagsböter. Ärendet finns utförligt beskrivet i JO:s ämbetsberättelse 1975 s. 231-243. Mot bakgrund av det inträffade har fadern begärt rättshjälp för att i utlandet kunna driva process om vårdnaden av barnet. Han har beviljats en del av den begärda rättshjälpen, för vårdnadsmålet. Han hävdar dock att han behöver rättshjälp också för en skadeståndsprocess mot modern för att därigenom förbättra sin ställning i vårdnadsmålet. har bekräftat att den uppfattningen sannolikt är riktig, men besvärsnämnden har ändå funnit sig nödgad avslå begäran om rättshjälp med hänvisning till lagtextens krav på särskilda skäl. I det läget har fadern vänt sig till regeringen, bl. a. och . Från sida har man avvisat faderns begäran om utvidgad rättshjälp. Uppenbarligen har här skett ett rättsövergrepp som samhället formellt har beivrat (JO-utlåtande och dom mot socialchefen), men där de praktiska verkningarna för offret (fadern) kvarstår i allt väsentligt. Barnet vistas nu i utlandet hos modern. I det läget vore det ganska rimligt om samhället gjorde en kraftansträngning för att skapa reella möjligheter för rättsövergreppets offer att hävda sin rätt. Det borde vara möjligt att i särskild ordning bevilja den begärda rättshjälpen. Det är också angeläget att liknande situationer för framtiden undviks. Vid rättshjälpslagens reformering måste det klart framgå att rättshjälp skall kunna utgå generöst vid mål som handläggs i utlandet om den i bosatta rättshjälpssökanden blivit försatt i den situation som motiverar rättshjälpsbehovet av påvisat felaktigt handlande från svensk myndighet. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att riksdagern ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om generösare principer för rättshjälp då rättshjälpsbehovet uppstått på grund av felaktigt myndighetshandlande.