mot · G102786 · 1978-01-24 00:00:00 — om brister i strålskyddet på röntgen och radioterapiavdelningar Bestämmelser om radiologiskt arbete finns i strålskyddslagen (1958:110). Sålunda fordras tillstånd av strålskyddsmyndigheten, , för att inneha röntgenutrustning och för att bedriva radiologiskt arbete. Den som bedriver sådant arbete är skyldig att vidta allt som - med hänsyn till arbetets natur och personalens yrkesvana - kan göras för att förebygga skador av strålningen. Inom sjukhusen är det i regel klinikchefen för röntgenavdelning eller radioterapeutisk avdelning som har det direkta ansvaret för verksamheten. ger fortlöpande ut föreskrifter, anvisningar och råd om användningen av röntgenutrustning och annan teknisk utrustning som sänder ut joniserande strålning. 1 "Säkerhetsfrågor vid röntgenundersökningar -Patientstrålskyddet 1974 framkom de stora bristerna på strålskyddsområdet, främst för patienter inom den röntgendiagnostiska verksamheten men även på läkarstationer, sjukstugor och mottagningar. De största bristema berodde enligt rapporten på obefintlig eller bristfällig utbildning för flera av de personalkategorier som deltar vid eller beställer röntgenundersökningar samt i spridning av röntgenutrustning och apparater till små enheter utan röntgenexpertis. har i egenskap av tillsynsmyndighet för sjukvården i en skrift tagit upp frågor om patientsäkerheten vid röntgenundersökningar (anser, 1976:4). Den innehåller synpunkter och förslag beträffande organisation, tillsyn och drift av röntgenverksamhet. Styrelsen framhåller bl. a. att all röntgendiagnostisk verksamhet inom ett sjukvårdsområde bör samordnas under en röntgenläkares ledning. Styrelsen understryker vikten av att personalen är ändamålsenligt utbildad för uppgiften och fortlöpande informeras om centralt eller lokalt utfärdade föreskrifter eller anvisningar. I skriften rekommenderas sjukvårdshuvudmännen att inrätta lokala röntgenkommittéer med uppgift att övervaka den röntgendiagnostiska verksamheten inom sjukvårdsområdet. Det är minst sagt anmärkningsvärt att det , när lade fram sin rapport om säkerhetsfrågorna vid röntgenundersökningar, skall ta innan anvisningarna kommer ut, . Någon uppföljning av hur anvisningarna efterlevs har ej skett, men enligt ett svar på interpellation i denna fråga redogjorde statsrådet för att hade begärt yttrande från en del sjukvårdshuvudmän med anledning av uppgifter i massmedia om att bristfälligt utbildad personal tagits i anspråk för röntgenundersökningar. Något svar från berörda sjukvårdshuvudmän hade då ej inkommit. De medicinsk-tekniska assistenter och röntgensjuksköterskor som arbetar med joniserande strålning har länge haft vetskap om missförhållandena och förgäves försökt få och strålskyddsinstitutet att lyssna. Detta är ett skrämmande dokument över en obefintlig insikt om den joniserande strålningens effekter på den mänskliga organismen. Men om både läkare och övrig vårdpersonal saknar utbildning i strålskydd och röntgenteknik är de omedvetna om farorna för både patienterna och sig själva. Vid röntgenundersökningar som utförs med hjälp av radioaktiva isotoper krävs en ubildning i isotoplära och radiofysik. Det har inte röntgenassistenterna, utan de behöver en påbyggnadsutbildning i isotopdiagnostik. Har man inte tillräcklig utbildning, är man en fara både för patienterna och för sig själv. Skadorna från de radioaktiva ämnena visar sig inte förrän , och den kontroll man har i form av en filmdosimeter som man bär på sig kontrolleras bara en gång , då man kan konstatera om man utsatts för en för hög stråldos. Vi har vetskap om att den skadliga strålningen från medicinsk verksamhet, främst då från röntgendiagnostiken, vida överstiger strålningen från kärnkraftverken och utgör en fara, och vi vet inte hur stora konsekvenser den får i form av genetiska skador och leukemi för befolkningen, då blodbildande organ, äggstockar och testiklar utsätts för höga strålningsdoser. Ett självklart krav måste uppfyllas. All personal som arbetar med och utsätter patienter för joniserande strålning måste ha erforderliga kunskaper i strålfysik och strålskydd. Kompetensregler måste utarbetas och fastställas. Den samarbetsgrupp för patientstrålskydd som och har bildat skall syssla bl. a. med utbildnings- och kompetensfrågan men också med hur utfärdade rekommendationer beaktas i det praktiska arbetet. hade den expertgrupp av läkare, fysiker, med-tekn. assistenter m. fl. som är knutna till samarbetsgruppen som experter ännu ej, , varit i kontakt med samarbetsgruppen. Regeringen har inte tillsatt denna arbetsgrupp och har därför ingen möjlighet att utfärda direktiv eller tidsplan för när arbetet skall redovisas. Det skulle enligt vår uppfattning vara av stort värde om kunde hemställa till regeringen om en utredning, så att denna för många människors hälsa och liv oerhört viktiga fråga kunde påskyndas och lösas på ett sätt som ökar säkerheten när det gäller arbete med joniserande strålning. Med anledning av det som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär att den samarbetsgrupp som tillsatts mellan och bl. utreda utbildnings- och kompetensfrågor för personal som arbetar med joniserande strålning skall påskynda sitt arbete så att förslag kan framläggas under innevarande år, 2. att hos regeringen begär att strålskyddsinstitutets möjligheter till övervakning och kontroll av apparatur som sänder ut joniserande strålning förbättras. () ()