mot · G102654 · 1978-01-20 00:00:00 — Politiken i vårt land måste därför inriktas på att vi skall arbeta oss ur den nuvarande underskottssituationen och på nytt komma tillbaka till ett läge med balans i vår utrikeshandel. Detta är i sista hand denna balans som garanterar vårt lands ekonomiska oberoende och vår rätt att själva välja prioriteringarna i den ekonomiska politiken. För att långsiktigt kunna värna den fulla sysselsättningen och för att kunna fortsätta att bygga ut välfärden och tryggheten i vårt land är det nödvändigt att de ekonomiska resurserna växer. Betydande inteckningar i det framtida resursutrymmet har redan skett på den offentliga konsumtionens område. Den beslutade utbyggnaden av barnomsorgen kommer under en följd av år framöver att ställa krav på ökade resurser, liksom även den fortsatta utbyggnaden av långtidssjukvården. De gjorda åtagandena åt pensionärerna i form av ATP-reformens genomförande och utställda standardökningsgarantier tillsammans med det relativt kraftigt ökade antalet äldre ställer likaledes krav på en ökning av våra produktiva resurser. Skall jämvikten i vår utrikeshandel kunna återställas utan att detta leder till risker för den fulla sysselsättningen, krävs likaledes att man kan falla tillbaka på en växande produktion. Vi måste därför på nytt få till stånd en tillväxt i vår ekonomi. Det är emellertid för socialdemokratin ett oeftergivligt krav att de växande resurserna fördelas på ett rättvis sätt och att den ekonomiska tillväxten verkligen leder till en reellt ökad jämlikhet. Man kan se exempel från vår omvärld på att den ekonomiska tillväxtens resultat tvärtom fördelas på ett sätt som leder till sociala orättvisor och växande klyftor. hör man även argumentet att en minskad jämlikhet är en nödvändig förutsättning för att den ekonomiska tillväxten skall kunna vidmakthållas. Socialdemokratin har alltid tagit avstånd från dessa uppfattningar. För oss är det gemensamma ansvaret för framtiden den enda hållbara grunden för en fortsatt tillväxt av våra ekonomiska resurser. Detta synsätt präglar vår skattepolitik, och det låg även bakom tillkomsten av ATP-reformen en av de största till växt befrämjande reformerna i vårt land. måste vi se till att tillväxten sker så att hänsyn tas till den sociala och fysiska miljöns krav och att den ekologiska balansen bibehålls. Tillväxten måste därför i allt större utsträckning länkas in på banor som minskar användningen av icke förnyelsebara råvaror och energikällor. Begränsningar i råvarutillgången leder därför till att industrin i allt större utsträckning måste basera sin expansion på en ökad förädling. 1977/78: 654 De internationella prisstegringarna har varit kraftiga. Genom vår omfattande utrikeshandel kan vi inte utan mycket omfattande ekonomisk-politiska ingrepp avskärma oss från prisutvecklingen i vår omvärld. Den långsiktiga prispolitiken får därför inriktas på att begränsa genomslaget och verkningarna av de internationella prisstegringarna. Det är mot denna bakgrund desto viktigare att vi med kraft bekämpar alla tendenser till prisstegringar som går utöver det som kommer till vår ekonomi från vår omvärld. Många av de problem som vi upplever i vår ekonomi har sin grund i den särskilt kraftiga inflationen. Den omfördelar på ett godtyckligt sätt de ekonomiska tillgångarna och skapar nya orättvisor. Den förrycker företagens investeringsbedömningar och skapar lönsamhet åt ur hela samhällets synvinkel improduktiva placeringar. Därför måste socialdemokratin engagera hela sin kraft för att få ner inflationen till en markant lägre nivå. Vi kan nu se klara tendenser till att prisstegringarna avtar i vår omvärld. Med desto större kraft måste vi då ingripa mot den nu alltför höga inflationen. För socialdemokratin är människornas rätt till arbete och social trygghet det främsta politiska målet. I det svåra ekonomiska läge som landet nu befinner sig väljer vi tveklöst en politik som går ut på att vi skall arbeta oss igenom svårigheterna och därigenom på nytt skapa de ekonomiska förutsättningarna för en fortsatt utbyggnad av vårt välfärdssamhälle. Att som den borgerliga regeringen söka lösningar på våra ekonomiska problem genom att skapa en ekonomisk stagnation är helt oförenligt med det ansvar som socialdemokratin känner för att fullt ut utnyttja de produktionsmöjligheter som vårt land har. Den ekonomiska politikens allmänna inriktning Den svenska ekonomin har kommit in i ett läge som kännetecknas av en markant brist på balans på ett flertal områden. Inget av de mål som enligt socialdemokratin bör gälla för den ekonomiska politiken har tillnärmelsevis varit uppfyllda under detta år. Den vikande produktionen har lett till en successiv försvagning av arbetsmarknaden. Behovet av arbetsmarknadspolitiska insatser har vuxit över alla bräddar. Den borgerliga regeringens skattepolitik har lett till växande klyftor och ökade orättvisor. Underskottet i vår utrikeshandel har vuxit till kända nivåer. Vi har inte längre någon tillväxt utan produktionen sjunker, och detta inträffar med att vi har en i förhållande till den internationella prisstegringen högre inflation än tidigare. Den borgerliga regeringens egna förutsägelser innebär i stort sett att denna helt otillfredsställande situation kommer att bestå 1977/78: 654 även under detta år. Arbetsmarknaden kommer att ytterligare försvagas med en ökning av den öppna arbetslösheten som resultat. Underskottet i utrikeshandeln ökar trots de genomförda devalveringarna och trots en ökad export. Produktionen stagnerar och inflationen är fortsatt hög. Denna situation accepterar den borgerliga regeringen utan att i stort sett göra något annat än att hänvisa till de åtgärder som man företog föregående år då i första hand höjningen av konsumtionsskatterna, sänkningen av den allmänna arbetsgivaravgiften och de tre devalveringar som genomförts, dvs. åtgärder som samtliga riktar sig mot löntagarnas och hushållens standard till förmån för företagens vinster. Sedan den borgerliga regeringen nu lagt denna grund för sin ekonomiska politik avvaktar man passivt det fortsatta händelseförloppet i förhoppningen om att en successivt bättre internationell konjunktur skall lösa landets problem. Man har medvetet skapat en stagnation i vårt lands ekonomi för att därigenom dämpa lönekraven i tron att detta kan skapa balans i vårt lands ekonomi. För socialdemokratin är det läge som uppstått i vår ekonomi en utmaning. Vi har alltid hävdat att det är en regeringens främsta plikt att utforma den ekonomiska politiken så att våra knappa ekonomiska resurser blir fullt utnyttjade. Att inte utnyttja människornas vilja till arbete, att inte använda de produktionsresurser som tidigare ansträngningar skapat är och förblir ett slöseri som står i bjärt kontrast till alla de behov som fortfarande gör sig gällande inte bara i vår egen ekonomi utan även i vår omvärld. Socialdemokratin kräver därför att den ekonomiska politiken läggs om och inriktas på att så snabbt som möjligt återföra vår ekonomi till ett läge med fullt kapacitetsutnyttjande. Med hänsyn till den djupa balansbrist som den svenska ekonomin hamnat i framstår det inte som möjligt att uppnå ett förverkligande av vare sig detta mål eller de andra målsättningar som diskuterades i närmast föregående avsnitt under det nu närmast framförliggande året. Vi måste därför besluta oss för en strategi på den ekonomiska politikens område, vars genomförande kommer att sträcka sig över en följd av år. Vi måste återskapa styrkan i vårt lands ekonomi, vi måste kraftigt öka exportindustrins omfattning och vi måste förstärka de svenska exportvarornas konkurrenskraft. För att vi skall kunna åstadkomma detta måste vi lösgöra de produktiva krafter som finns i vårt land men som den borgerliga regeringen inte förstått att utnyttja. Förverkligandet av denna målsättning kommer självfallet att påverkas av den framtida internationella konjunkturutvecklingen. Det säger sig självt att om vi får hjälp av en kraftig och ihållande internationell konjunktur, så kommer vi att snabbare och med mindre uppoffringar kunna förverkliga de utsatta målen. Skulle däremot den internationella utveck 1977/78: 654 lingen bli fortsatt svag, krävs det desto större ansträngningar och en desto för att vi på nytt skall kunna skapa balans i vårt lands ekonomi. Såsom framgick av det inledande avsnittet finns det en del tecken som tyder på att den internationella konjunkturen kommer att bli relativt uppåtriktad under detta och eventuellt även under nästkommande år. Men problemen för vårt lands ekonomi kommer inte att vara över, även om vi får en internationell uppgång . Många av de långsiktiga strukturproblemen kommer att finnas kvar, även om deras yttringar skulle komma att mildras under inflytande av en internationell uppgång. Om man inte ingriper mot strukturproblemen och på en bred front söker skapa för framtiden varaktiga sysselsättningsmöjligheter, löper vi en betydande risk att nästa gång den internationella lågkonjunkturen gör sig kännbar hamna i problem som måhända blir ännu större än de vi har upplevt . För att vi skall kunna arbeta oss tillbaka till ett läge med balans i vår ekonomi måste den ekonomiska politiken enligt vår mening kännetecknas av följande fem grundegenskaper: För det första måste vi öka investeringarna och det totala sparandet i vår ekonomi för att därigenom på nytt få till stånd en tillväxt i vår ekonomi. Den borgerliga regeringen har tillåtit industriinvesteringarna att sjunka till en för vår framtid oroväckande låg nivå. Detta har skett med att bostadsinvesteringarna har varit kraftigt vikande. För att vi med bibehållen full sysselsättning skall kunna arbeta oss ut ur situationen med brist på balans i vår utrikeshandel måste vi emellertid kraftigt öka investeringarna. Det är i första hand genom ökade investeringar som vi skall lösa problemet med vår konkurrenskraft i förhållande till omvärlden. Ökade investeringar bidrar också till att öka kapacitetsutnyttjandet i vår ekonomi och på nytt få i gång inkomstbildningen. Vi kommer i det följande att föreslå en rad åtgärder som har denna inriktning. För det andra måste detta komma att leda till en under framöver dämpad tillväxt i konsumtionen. Det är i första hand genom en lägre takt i konsumtionsökningen som man skapar ett realekonomiskt utrymme för ökade investeringar. Men det är oacceptabelt att en återhållsamhet från löntagarnas sida ger upphov till omotiverade vinstökningar inom företagen eller förmögenhetsökningar hos kapitalägarna, vilkas disposition ligger utanför löntagarnas möjligheter att påverka. En ökad kapitalbildning, åstadkommen genom en dämpad konsumtionstillväxt, förutsätter att vi kan lösa frågan om löntagarnas medinflytande över kapitalbildning inom företagen. Den dämpade konsumtionstillväxten skärper för det tredje kraven på en rättvis fördelning av produktionsresultaten och välfärden. Den av den borgerliga regeringen genomdrivna indexregleringen av den statliga skatteskalan får för många människor utmanande fördelningspo 1977/78: 654 Det går knappast att skapa förståelse hos en lågavlönad industriarbetare hårt drabbad av prishöjningar på nödvändighetsvaror för en skattepolitik som ger höginkomsttagaren en tre fyra gånger så stor skattesänkning som denne industriarbetare får. Skall vi kunna skapa den känsla av solidaritet och gemensamt ansvar som är en nödvändig förutsättning för en återhållsam konsumtionsutveckling är det nödvändigt att den borgerliga skattepolitiken bringas att upphöra. Den borgerliga regeringens släpphänthet med statsfinanserna har lett till att budgetens underskott för såväl det innevarande som det kommande budgetåret blir rekordartat. Statsbudgetens underskott uppgår nu till av bruttonationalprodukten. av statsutgifterna finansieras innevarande år lånevägen. Dessa svaga statsfinanser tvingar oss att ta stora utländska lån och effekterna via vår inhemska kreditmarknad utgör ett latent inflationshot. Den ekonomiska politiken måste därför för det fjärde inriktas på att målmedvetet nedbringa det stora underskottet i statsbudgeten. Vi har konstaterat att den borgerliga regeringen helt har nonchalerat det av godkända, enhälliga uttalandet av finansutskottet (FiU 1977/78: 10) om att det enligt utskottets mening är uppenbart att den statsbudget för /79, varom förslag föreläggs , måste utformas med stor restriktivitet och att staten (måste) bringa ned sitt budgetunderskott väsentligt om man vill hålla tillbaka utlandsupplåningen. För att en statsfinansiell åtstramning skall kunna åstadkommas med att man ökar den effektiva efterfrågan måste den ekonomiska politiken utformas med ett betydligt större inslag av selektiva åtgärder än vad den borgerliga regeringen vill använda. En viktig anledning till den kraftiga försvagningen av statsfinanserna är den borgerliga regeringens användning av generella åtgärder med en låg ekonomisk-politisk effektivitet. Ett exempel på detta är sänkningen av den allmänna arbetsgivaravgiften, vilken leder till en försvagning av statsbudgeten med . Genom denna åtgärd avser regeringen att förstärka företagens vinstsituation och därigenom indirekt öka investeringsbenägenheten. Men genom denna allmänna utspridning av statsmedel skapas självfallet inga garantier för att denna åtgärd får sin avsedda effekt på investeringsbenägenheten. Den fördelas dessutom på ett sådant sätt att den i större utsträckning stöder de sektorer inom den svenska ekonomin som inte möter någon utländsk konkurrens detta i ett läge då behovet av en förstärkning av vår exportindustri och den med importen konkurrerande hemmamarknadsindustrin är större än på mycket . Det kan därför med fog hävdas att skattebetalarnas medel hade kunnat användas på ett effektivare sätt om användningen styrts direkt till sitt avsedda syfte. Vi socialdemokrater hävdar att man med ett väsentligt större inslag 1977/78: 654 av selektiva åtgärder och med en starkare styrning av stödåtgärderna skulle kunna uppnå större samhällsekonomiska effekter i fråga om t. ex. investeringar och sysselsättning som man också skapar en i förhållande till den borgerliga regeringens förslag bättre statsfinansiell situation. En sådan inriktning av den ekonomiska politiken med ett starkare inslag av selektiva åtgärder måste för det femte inordnas i ett långsiktigt och planmässigt återställande av den svenska ekonomins styrka. Den borgerliga regeringen har förlitat sig på generella åtgärder och på de fria marknadskrafternas spel med resultat att investeringarna visat en katastrofal tillbakagång, att produktionen minskat och att statsfinanserna kraftigt försvagats. Vi har härigenom förlorat värdefull tid. Vi socialdemokrater föreslår därför en politik som på ett offensivt och planmässigt sätt löser landets problem och på nytt skapar en tilltro till landets framtid. Vi vill göra detta i en anda av konstruktivt samarbete med näringslivet och med arbetsmarknadens parter ett samarbete som måste präglas av insikten om att ett hårt arbete kommer att krävas av oss alla men att detta arbete kommer att bära frukt i en bättre utveckling och en ökad välfärd . Därför blir egentligen dennna femte punkt den viktigaste av dem alla. Det planmässiga och målmedvetna arbetet på att återställa framtidstron och styrkan i vårt lands ekonomi kommer att bli det centrala inslaget i en strategi för den ekonomiska politiken . I det följande kommer vi att i kort sammandrag redovisa åtgärder på en rad olika områden vilka ingår som ett led i socialdemokraternas ekonomiska politik. De olika förslagen preciseras sedermera i olika partimotioner. I det följande sammanfattas socialdemokratins riktlinjer för en politik för arbete, trygghet och utveckling. Vi måste bryta den kris- och undergångsstämning som den borgerliga regeringen spritt i det svenska samhället. Vi måste på nytt återvinna och befästa framtidstron i vårt land. Våra riktlinjer ansluter till det program för arbete och trygghet som vi gick till val på och till vårt förslag till aktionsprogram som lades fram . Det grundar sig också på det storrådslag som genomfördes . Vårt förslag gör inte anspråk på att täcka politikens alla fält. Men det som är centralt är att klara sysselsättningen och . Sysselsättningen har alltid varit socialdemokratins och fackföreningsrörelsens viktigaste fråga. 1977/78: 654 Närings - och investeringspolitiken Regeringen beräknar att den kraftiga nedgången i industriproduktionen kommer att fortsätta även . Produktionen beräknas då ligga lägre än 1974. Denna vikande utveckling har även lett till att sysselsättningen kraftigt minskat inom industrin. Enbart beräknas denna ha nedgått med ca 70 000 personer. Likaledes beräknas industrins investeringar minska med . Det innebär att de skulle ha fallit tillbaka till ungefär nivå. Orsaken till denna svaga utveckling ligger till en viss del i den internationella konjunkturutvecklingen och i de särskilda strukturproblem som uppträtt i ett antal branscher. Men en stor del av förklaringen får sökas i den allmänna utformning som den borgerliga regeringen givit den ekonomiska politiken med dess starka inslag av i rådande läge ineffektiva generella åtgärder. I ett läge då vi mer än tidigare behöver en förstärkning av vår industriella produktionskapacitet har den borgerliga regeringen inte kunnat motverka att industriinvesteringarna kraftigt sjunker och sysselsättningen försvagas. Det är därför en målsättning av utomordentlig vikt för socialdemokratin att förändra denna situation och snabbt föra in utvecklingen på nya banor. Vi måste återskapa tillförsikten till det svenska näringslivets framtid. Förutsättningarna härför är klart bättre än vad den borgerliga regeringen velat ge intryck av. Den viktigaste förutsättningen är den höga grad av kunskap, skicklighet och initiativkraft som finns på alla nivåer i de svenska företagen. En annan viktig förutsättning är den konstruktiva attityd till näringslivets utveckling och strukturförändring som finns hos de anställda i de svenska företagen och hos de anställdas organisationer. Denna inställning grundas på insikten om att en fortsatt förändring av den svenska industrin är nödvändig för att fullfölja samhällsbyggande och välståndsutveckling. Denna grundinställning har kunnat uppstå till följd av att samhället har kunnat garantera de anställda en social trygghet i omställningsprocessen. Erfarenheterna från andra länder visar klart att de anställda inte på samma sätt är beredda att bejaka förändringar i näringslivet, om dessa förenas med arbetslöshet och otrygghet. Övertygelsen om att näringslivets utveckling är ett gemensamt och ömsesidigt intresse ligger också som en grund för det alltmer omfattande samråds- och medinflytande som äger rum på alla nivåer inom företagsamheten. Detta gör det möjligt att på ett konstruktivt sätt utnyttja den stora fond av erfarenheter och kunskaper som anställda i de svenska företagen har. Industrin är för sin utveckling också i hög grad beroende av en utbyggd och väl fungerande offentlig sektor. Genom den socialdemokratiska politiken på detta område har vi nu uppnått en hög nivå i 1977/78: 654 fråga om t. ex. utbildning, kommunikationer, transporter, energiförsörjning, bostadsförsörjning och, inte minst viktigt, även barnomsorg. Det är endast genom en väl utbyggd samhällsservice på dessa områden som det är möjligt att vidareutveckla en avancerad industri på ett sätt som upplevs som positivt och som en gemensam angelägenhet för alla medborgare. Det ligger ett stort ansvar på samhället att skapa sådana betingelser att alla dessa gynnsamma förutsättningar för en industriell utveckling tas till vara i vårt land. Den internationella utvecklingen ställer nu krav på att vi förstärker vår industriella produktionskapacitet och internationella konkurrenskraft. Dessa internationella krav utgör en självklar utgångspunkt för närings- och investeringspolitikens utformning. En annan sådan utgångspunkt är att industrin även skall kunna erbjuda de sysselsatta trygghet och välbetalda arbetsplatser med god arbetsmiljö. (De måste finnas i olika delar av landet så att människorna kan få sitt behov av sysselsättning tillgodosett.) För att dessa krav skall tillgodoses krävs inte allenast att goda förutsättningar föreligger, utan de måste få sitt konkreta uttryck genom en kraftig ökning i investeringsverksamheten. En sådan ökning fyller den dubbla funktionen att dels öka den effektiva efterfrågan och därmed även resursutnyttjandet, dels förstärka vår kapacitets- och konkurrenskraft. Socialdemokratins politik för att åstadkomma detta innehåller följande åtta åtgärdskomplex: Förstärkning av investeringsbankens aktiekapital. Inrättande av en strukturfond för offensiva industrisatsningar. En kraftig ökning av bostadsbyggandet. En väsentlig förstärkning av investeringarna inom den statliga företagsgruppen. Industriella satsningar på samarbets- och upphandlingsprojekt, bl. a. tillsammans med kommunerna. Satsningar för att öka avkastningen i skogsbruket. Ökade offentliga investeringar inom i första hand kommunikationsområdet. En energipolitik i enlighet med beslut. En industriell expansion i vårt land kommer självfallet att ställa starkt ökade krav på företagens kapitalförsörjning. En första grundläggande svårighet uppstår här på grund av den allmänna inriktning som regeringen gett den ekonomiska politiken. Genom de mycket stora budgetunderskotten kommer kraven på en återhållsamhet på det kreditpolitiska området successivt att växa sig allt större. Konsekvenserna blir därför allt hårdare begränsningar av lånemöjligheterna inom det ordinarie kreditväsendets ram. Genom den annorlunda inriktning av finanspolitiken som vi förespråkar kommer visserligen ett ökat utrymme att kunna skapas på vår 2 1977/78. 1977/78: 654 Men trots detta behöver man förstärka möjligheterna att ge krediter till enskilda projekt som också kan vara förenade med ett inte obetydligt risktagande. Här spelar investeringsbankens utlåning en väsentlig roll. Mot denna bakgrund är det angeläget att investeringsbankens möjligheter att öka utlåningen inklusive ett ökat risktagande kommer till stånd. Mot den bakgrunden upprepar vi vårt tidigare förslag om en förstärkning av investeringsbankens eget kapital på 500 milj. kr. Detta medelstillskott bör anvisas på tilläggsstat för innevarande budgetår. En förstärkning av företagens investeringar förutsätter emellertid även en ökning av det egna kapitalet. Möjligheterna att på aktiemarknaden genom nyemissioner lösa detta problem är under ett sannolikt ganska stort antal år framöver mycket begränsade. Mot denna bakgrund finns det därför anledning att vidta särskilda åtgärder för att förstärka företagens försörjning med eget kapital. Styrelsen för har i en framställning till regeringen begärt att få öka sina möjligheter att köpa och delta i nyemission av aktier för ytterligare 750 milj. kr. Enligt vår mening är det mycket angeläget att fjärde fondstyrelsens begäran bifalls. har socialdemokratin i samförstånd med krävt inrättande av en särskild strukturfond för att förbättra företagens försörjning med risktagande kapital och därigenom underlätta finansieringen av nya, framtidsinriktade investeringar. Utvecklingen i vårt land har sedan detta förslag första gången lades fram understrukit behovet av en sådan fond. Vi upprepar därför ånyo vårt krav om att den skall inrättas. Den måste emellertid ges betydligt större finansiella resurser än vad som var aktuellt . Den bör ges en omslutning på redan under sitt första verksamhetsår. Den bör inrättas fr. o. m. och läggas vid sidan av statsbudgeten men ges möjlighet att med statliga garantier gå ut på de internationella lånemarknaderna för att finansiera delar av sin verksamhet. Den bör finansieras genom att en särskild avgift strukturav giften införs på företagens lönesumma fr. o. m. . Denna avgift bör sättas till , vilket innebär att den höjer företagens arbetskraftskostnader för . Strukturfonden bör tillföras 2 miljarder av dessa avgiftsinkomster . Därtill bör den ges möjligheter att låna upp kapital inom en ram på under sitt första verksamhetsår.