ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G1021211 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1211 av m. fl. om användning av hjälpljus på motorfordon, m. m. infördes förbud mot användande av hjälpljus vid halvljus. Före detta fastställande uttalade en rad remissinstanser bl. , och kritiska invändningar mot förslaget om ett totalt förbud. De erfarenheter som vunnits efter bestämmelsernas ikraftträdande har icke förändrat situationen. Vägar och fordon är arbetsplats för 10 000tals yrkesförare. Knappast någon yrkeskategori skulle vara tillfredsställd med en så dåligt upplyst arbetsplats som yrkesförarna ofta får acceptera. Att såsom skett få denna arbetsplats ytterligare försämrad på grund av att vissa fordonsförare eventuellt ej helt korrekt skulle använda hjälpstrålkastare kan inte motivera det nu gällande totala förbudet för sådana ljus. Från en råd transportorganisationer representerande den övervägande delen av trafik i näringsverksamhet på landsväg har vid ett flertal tillfällen framförts enträgna krav på att vid mörker få använda två hjälpstrålkastare, väl fastsätta i fordonet och med en ljusspridning som ligger inom ramen för halvljuset i höjd- och längdled men med ökad bredd i sidled. Detta för att öka trafiksäkerheten för medtrafikanter och för att upptäcka andra hinder, som kan finnas invid vägkanterna. Vid framförandet av större fordon med last av t. ex. jordbruks- och skogsprodukter, oljor etc. på smala och krokiga vägar är det av största betydelse att ha bättre uppsikt över den totala vägbredden och vägkanten än vad den obligatoriska färdbelysningen som regel kan ge. Motioner i detta syfte har tidigare väckts och av avslagits med bl. a. motiveringen att utrednings- och forskningsarbete i dessa frågor pågår. Då detta arbete förefaller att ta en inte oväsentlig tid i anspråk, och det måste anses som ytterst angeläget att dessa frågor får en positiv lösning, bör de nu framförda synpunkterna beträffande arbetsplatsbelysning och ökad trafiksäkerhet framföras utan att dessa forskningsresultat först avvaktas. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos regeringen begär 1. att en snar omprövning av gällande bestämmelser sker, eller att det stadgas om möjlighet till dispens för den yrkesmässiga trafiken, så att hjälpstrålkastare till halvljus får användas vid färd under mörker, 2. att behövliga bestämmelser om spridningsbilden för hjälpljuset och erforderliga krav på infästningsanordningar för hjälpstrålkastare måtte utfärdas, samt 3. att forskning och utveckling av belysningsfrågor kring fordon, vägar och miljö intensifieras. L. () . ()
mot · G1021213 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1213 om viss sjukvårdsutbildning i samband med körkortsutbildningen, m. m. Kursplan för förarutbildning körkort klass AB*** fastställdes av trafiksäkerhetsverket med stöd av den då gällande körkortskungörelsen. Enligt samma kungörelse skulle trafikskola bedriva undervisningen enligt denna kursplan. Dessa bestämmelser överfördes oförändrade till den nu gällande körkortsförordningen (1977: 722). I utbildningsmomentet Körkortshavarens ansvar i nämnda kursplan ingår ett moment om åtgärder vid trafikolycka. Målet för denna utbildning är att ge god kunskap om de åligganden och åtgärder som föreskrivs i 14 § vägtrafikkungörelsen och ge kunskap, så att skadad person kan ges första hjälpen på trafikolycksplats. Enligt 14 § vägtrafikkungörelsen skall vägtrafikant, som haft del i trafikolycka, stanna och i mån av förmåga lämna hjälp åt skadade samt i övrigt medverka till de åtgärder som olyckan kan föranleda. Dessutom ges regler om skyldighet att lämna underrättelser. Utbildningen i vad gäller nämnda utbildningsmoment utgörs av Röda korsets s. k. ABC-kurs eller motsvarande. ABC står för andning, blödning och chock. Kursen omfattar och ger den grundläggande kunskapen i första hjälpen. På trafiksäkerhetsverket uppger man att långt ifrån samtliga av landets trafikskolor har denna kurs i sin körkortsutbildning, i stället ges utbildningen i annan form. Verket har igångsatt en försöksverksamhet i där alla körkortsaspiranter beträffande körkort klass A och/eller B får genomgå Röda korsets ABC-kurs. Försöksverksamheten skall följas upp med elevintervjuer och en utvärdering. Vid många trafikskolor är dock olycksfallsutbildningen av ringa omfattning och består av ca 1 lektion som med hjälp av diabilder och ljudband behandlar första hjälpen vid trafikolycka ABC. Efter visningen ställs frågor och vid det teoretiska körkortsprovet ställs 12 frågor olycksfallskunskap av de 80 frågor som ingår i körkortsprovet. Vid en del trafikskolor erbjuds eleverna sedan en ABC-kurs i Röda korsets regi. Denna del är ej obligatorisk och ingår ej i körkortsutbildningen. Bestämmelser om fordons utrustning finns i fordonskungörelsen. Enligt denna finns f. n. inget krav på att bilar skall vara utrustade med förbandslåda eller liknande olycksfallsutrustning (härvid bortses från den sedan ett pär år obligatoriska varningstriangeln). Den ökande biltrafiken innebär att allt fler människor blir utsatta för traifkolycksfall av mer eller mindre allvarligt slag. När en olycka händer finns sällan personer i närheten som är kunniga att på rätt sätt ta hand om skadade. Utrustning som är lämpad för att stoppa blödning, förbinda sår och liknande saknas som regel. Det vore därför angeläget att förbättra kunskaperna om Första hjälpen hos gemene man, så att varje bilförare kan ställa upp som vägsamarit om en olycka händer. Med hänvisning till det anförda hemställes, att hos regeringen begär 1. att Röda korsets ABC-kurs införes som obligatoriskt moment i körkortsutbildningen; 2. sådan komplettering av fordonskungörelsen, att bil och motorcykel under färd skall vara utrustade med förbandslåda. () ()
mot · G1021214 · 1978-01-24 00:00:00 — Motion 1977/78:1214 om kommuners och landstings möjligheter att överta koncession Föra hade mycket få människor varit utanför den egna kommunen. Att kunna åka och förflytta sig har blivit ett måste. av alla resor är nyttoresor. Resor till och från arbete och bostad, inköp av mat och utnyttjande av offentlig och kommersiell service. Bilismen i våra tätorter utgör ett ganska allvarligt hot mot viktiga ekologiska och sociala krav, och dessutom förbrukar bilismen en mängd av energi. Detta har föranlett flera kommuner och landsting att satsa på kollektivtrafik. För att resenärerna skall nyttja den kollektiva trafiken måste den planeras för god service. Stor turtäthet fordras, busslinjernas sträckning måste vara väl anpassad till olika bostadsområden. Kommuner och landsting måste få möjlighet att planera så att kollektivtrafiken blir attraktiv. Detta är inom många kommuner och landsting inte möjligt på grund av att SJ har koncession på vissa busslinjer. Det är av vikt för kommuner och landsting att kunna ordna en smidig och attraktiv kollektivtrafik. Detta är endast möjligt om tillstånd ges, så att busslinjer, där SJ har koncesison och ringa turtäthet eller ingen trafik alls, kan få disponeras av kommuner och landsting. Även möjlighet bör ges att för någon del av de busslinjer där SJ har koncession och något så när godtagbar trafik lämna tillstånd till kommuner och landsting att övertaga koncessionen så att naturliga och ändamålsenliga busslinjer kan ordnas. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att kommuner och landsting bör erhålla möjlighet att övertaga koncessionen på vägsträckor, där SJ hindrar en ändamålsenlig lokal busstrafik. () . ()
mot · G1021215 · 1978-01-25 00:00:00 — 1977/78 12151221 Motion 1977/78:1215 av m. il. Den nya flygplatsen i öppnades . Ett mångårigt önskemål hade gått i uppfyllelse i och med att fick sin länsflygplats. För regionens näringsliv liksom för befolkningen över huvud taget hade en länge närd folkopinion gått i uppfyllelse. Den korta tid som flygplatsen varit öppen för flygtrafik har visat en ständigt ökad trend i vad gäller resandefrekvensen. Antalet ankommande och avresande passagerare var 1975 14 608, 1976 26 695 och visade en ökning till 51 500. Det är här fråga om en mycket god utveckling. Framställningar har gjorts om att flygplatsen skall få ställning som statlig primärflygplats och därmed erhålla de investerings- och driftsbidrag som därav följer. Sådana framställningar har gjorts från . De har också ingått i yrkanden i flera motioner som väckts i . I trafikutskottets betänkande 1975/76: 18 fann utskottet det lämpligt att aktualisera att frågor rörande luftfartens roll inklusive allmänflygets förhållande i den framtida trafikpolitiken prövades av den trafikpolitiska utredningen eller i annat sammanhang. I samband därmed syntes också en prövning böra ske av de spörsmål som aktualiserats i vissa motionsyrkanden om flygplatserna i , och . Motionskraven var att flygplatserna i dessa orter skulle klassas som primärflygplats. Man anförde vidare att de i motionerna upptagna principfrågorna övervägts inom luftfartsverket men att luftfartsverket i skrivelse till regeringen framhållit att en översyn borde ske av gällande riktlinjer för inrättandet av statliga primärflygplatser. Utskottet fann det angeläget att förslag härom förelädes . Vid fjolårets behandling av de vid dåvarande väckta motionerna i samma ärende hade utskottet samma uppfattning som vid tidigare behandling. Vi finner i årets budgetproposition inget förslag om att skall överföras till statlig primärflygplats. Inte heller kan vi finna något utredningsförslag som berör denna fråga. Vi finner det otillfredsställande att läns innevånare via skattsedeln får finansiera andra flygplatser i landet, vilka har status primärflygplats, men att ej några medel kommer till del. Detta trots att flygintensiteten på länets flygplats har sådan omfattning, att den med bred marginal klarar primärflygplatskraven. läns innevånare får genom landstings- och kommunalskatten vara med och bidra till driftkostnaderna vid sin flygplats. 1 1977/78. Med detta som bakgrund borde staten som man inom departementet överväger hur flygplatserna i landet skall finansieras gå in med bidrag till verksamheten. Ett sätt att lösa problemet med bidrag till flygplatser som icke är primärflygplatser men väl uppfyller kraven härför vore att utforma ett bidragssystem som bygger på antalet ankommande/avgående passagerare, varvid annan statlig flygplats kunde utgöra mall för beräkningen. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. att länsflygplatsen i överförs till statlig primärflygplats, 2. att motsvarande ekonomisk ersättning utgår, i enlighet med i motionen framlagt förslag. () () () () . () ()
mot · G1021217 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1217 av m. il. om verksamheten vid SJ:s verkstad i Från har vi på olika sätt aktualiserat frågan om SJ-verkstaden i , bl. a. genom motion och interpellation i . Under den socialdemokratiska regeringen har SJ-verkstaden styrts mot en negativ utveckling. Anställningsstopp har i praktiken rått . När man följer verksamheten år kan man konstatera en accelererande nedgång i antalet anställda. 1972 sysselsatte verkstaden 141 personer, varav 113 verkstadsarbetare och 28 tjänstemän. är antalet anställda 114 personer, varav 96 reparatörer och 19 tjänstemän. har personalstyrkan minskat med sammanlagt 20. Det är således en mycket kraftig nedgång. Genom anställningsstopp och otillräckliga investeringar växer svårigheterna för verkstaden att vara konkurrenskraftig på marknaden. SJ :s verkstad i har under sin långa existens hävdat sig väl bland SJ:s verkstäder. Den har förmånen av kvalificerad arbetskraft och ett bra läge vid norra stambanan. Verkstaden har betydelse för Bollnäsregionen från sysselsättningssynpunkt. Från personalsynpunkt måste den stagnation som skett upplevas som svår och oroande. Allteftersom antalet anställda minskar genom naturlig avgång blir givetvis oron för de fortsatta arbetsuppgifterna större. Det är förståeligt att moderniseringen av SJ:s lok- och vagnpark minskar behovet av underhåll. Det är också förståeligt att en rationalisering måste ske av SJ :s verkstäder. Men lika väl som andra företag har ett ansvar gentemot sina anställda och samhället har också SJ ett ansvar för sina anstälda i och för den fortsatta verksamheten där. Från olika företag i bygden har man tidigare utnyttjat SJ-verkstaden. Verkstaden har bl. a. varit erkänd för sina skickligt utförda svets- och plåtarbeten. Här bör möjligheterna till legoarbete undersökas från såväl privata företag i bygden som statliga företag i landet. Över huvud taget bör en översyn göras för att trygga verksamheten vid SJ-verkstaden i . SJ har inga planer på investering och inga planer på nyanställning. Med hänvisning till det anförde hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att trygga verksamheten vid SJ-verkstaden i . () . ()
mot · G1021220 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om SJ:s styckegodstaxa, m. m. I avvaktan på den aviserade trafikpolitiska propositionen, som regeringen av allt att döma inte kommer att lägga fram , tvingas SJ att vidta en rad kostnadsbesparande rationaliseringsåtgärder med samhällsekonomiska konsekvenser. Vi klandrar inte SJ:s ledning för dess ansträngningar att nedbringa kostnaderna. SJ skall ju drivas enligt företagsekonomiska principer och då måste verksamheten relateras till den otillräckliga ersättningen för olönsam trafik. Följden blir att medan vi väntar på en övergripande trafikplanering tvingar verkligheten på oss en trafikstruktur som har vittgående näringsoch lokaliseringspolitiska effekter som inte är önskvärda. SJ:s styrelses beslut om ny konstruktion av taxa för styckegods och den planerade omorganisationen av styckegodshanteringen kan bli förödande för företagsamheten på mindre orter. Den nya taxan bygger på principen att bilfrakt och jämvägsfrakt är separerade. En styckegodsfrakt kan således bestå av bilfrakt från avsändaren till SJ-terminalen, järnvägsvakt mellan två SJ-terminaler och därefter ytterligare en bilfrakt till mottagaren. Taxan är dessutom konstruerad så att man betalar dels en sändningsavgift, dels ett kilopåslag som är frekvensberoende, dvs. det baseras på hur mycket gods som fraktas just från eller till ortema vid resp. billinje. Således blir frakterna dyrast för små orter i glesbygd. Det nuvarande zontaxesystemet som skapats för att få så jämlika fraktkostnader som möjligt bryts sönder och de som inte bor på terminalorterna får i fortsättningen avsevärt högre kostnader. Fördyringen har uppskattats till . Prishöjningarna kommer att få stora negativa närings- och regionalpolitiska konsekvenser. I regioner med stora avstånd kommer kostnaderna för det bilburna godset att bli orimligt höga. De orter som drabbas förlorar därmed i konkurrenskraft gentemot terminalorterna. Det kan knappast anses vara rimligt att beslut som i så stor omfattning griper in i lokaliseringspolitiken skall kunna fattas internt inom SJ. Frågor med så stora samhällsekonomiska konsekvenser måste prövas av de politiska organ som svarar för den regionalpolitiska översynen. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att hos regeringen anhåller om erforderliga åtgärder för att eliminera de negativa lokaliseringspolitiska effekterna av SJ:s nya styckegodstaxa, 2. att hos regeringen anhåller att proposition om ny trafikpolitik framläggs. () () () LARS-IN G VAR ()
mot · G1021223 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1223 av m. fl. har trafikstandarden på delen norr om diskuterats. SJ har vidtagit ett flertal åtgärder som försämrat servicen för resande och företag. Enighet har dock rått om att järnvägen skall behållas även om, som nämnts, SJ genomfört förändringar i trafiken. Den del av som utgörs av järnvägen till är nu speciellt eftersatt. Rälema är utmattade och sliprama har dålig standard. Detta har till resultat att spårets geometri är svår att bibehålla, dvs. spårvidden förändras och skevning uppkommer, speciellt i kurvorna. Mätningar som utfördes visade att standarden var så låg, att maximihastigheten för alla tåg måste sänkas . En permanent förbättring kan åstadkommas genom att sliprar och räler byts ut. En s. k. omspikning av rälema utförs . Detta ger endast en temporär förbättring och tillåter inte att hastigheten höjs. Fortsatt järnvägstrafik är mycket viktig för Lysekilsområdet. Det behöver här endast nämnas att ett petrokemiskt centrum byggs upp i och att detta av många skäl måste ha möjlighet till järnvägsförbindelse. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uttalar att SJ inom ramen för sitt anslag till det ersättningsberättigade bannätet upprustar Lysekilsbanan så att person- och godstrafik kan fortgå utan de inskränkningar som måst vidtagas. . () ()
mot · G1021226 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1226 av m. fl. om slopande av kanalavgifterna för trafiken på och Nyttotrafiken på våra inlandsfarvatten och dess hamnar arbetar ej under samma betingelser som sjöfarten på de svenska hamnarna i övrigt. Särskilda kanalutgifter utgår för trafiken på såväl som . Trafikpolitiska utredningen förordade 1977 i sitt betänkande ang. sjöfarten på och att kust- och inlandshamnar helt borde jämställas i avgiftshänseende. Vi ansluter oss till denna av trafikpolitiska utredningen enhälligt fastslagna princip och delar utredningens uttalande att de betungande speciella kanal- och seglationsavgiftema bör avskaffas. Vi vill starkt betona de samhällsekonomiska fördelarna med insjötrafik. I de regioner som berörs av bättre förutsättningar för Väner- och Mälarsjöfarten torde till allra största delen alternativet till sjötransporten vara lastbilstransporten. Genom överflyttning av gods till sjötransport kan också i berörda regioner en betydande del av den tunga landsvägstrafiken avlastas vägnätet. Detta ger minskad olycksfrekvens, minskat vägslitage, minskad energiåtgång och bättre miljö på grund av mindre mängd bilavgaser. Detta sammanfaller väl med den socialdemokratiska målsättningen för den framtida trafikpolitiken. När regeringen aviserade förslag om nytt system för statliga sjöfartsavgifter var det väntat att i enlighet med trafikpolitiska utredningens enhälliga förslag de extra kanalavgifterna för den svenska insjötrafiken skulle tas bort. Så blev dock icke fallet. Förslaget var en halvmesyr och blev en besvikelse för berörda parter inom näringen. Vi anser därför att det beslut som i denna del fattades i enlighet med regeringsförslaget bör omprövas. Nyttotrafiken på våra inlandsfarvatten och dess hamnar och bör ej belastas med de extra avgifter som kanalavgifterna utgör. Vi föreslår därför att de särskilda kanalavgifterna tas bort. Detta gäller såväl som och de särskilda avgifter som erläggs för trafiken till via Hammarbyleden. Slopade kanalavgifter innebär minskade inkomster om ca 1012 milj. kr./år. Detta inkomstbortfall kan kompenseras genom höjning av statliga sjöfartsavgifter. Vi föreslår att farledsvaruavgiften för mineraloljor därför höjs med erforderligt belopp. Det rör sig därvid om ca /ton. Jämfört med priserna på mineraloljor och de allmänna skatter och avgifter som i övrigt tas ut för dessa torde den föreslagna höjningen av avgiften vara helt försumbar. I de av sänkta kanalavgifter berörda regionerna kan däremot i stället oljepriset bli lägre genom lägre transportkostnader. att beslutar att de särskilda kanalavgifterna för och slopas och att inkomstbortfallet härav kompenseras genom erforderlig höjning av den allmänna farledsvaruavgiften för mineraloljor.
mot · G1021230 · 1978-01-25 00:00:00 — om avgiften för biltelefon i handikappfordon Med stöd av medel från allmänna arvsfonden har de rörelsehindrades organisationer i samarbete med , och trafiksäkerhetsverket bedrivit en försöksverksamhet med biltelefon i bilar ägda av handikappade. avlämnade utredningen en redogörelse över erfarenheter av försöksverksamheten. Rapporten överlämnades till social- och kommunikationsdepartementen med hemställan om att regeringen måtte besluta om nedsättning av eller bidrag till telefonavgifter för att ekonomiskt göra det möjligt för berörda grupp av bilister att använda sig av biltelefon. Försöksverksamheten visade att kommunikationsmöjligheter från bilen har stor betydelse för bilistens och hans anhörigas trygghet och säkerhet samt möjlighet att fungera självständigt. biltelefonsystem gav god kommunikation i stora delar av landet, och de använda fabrikaten av biltelefon kan av rekommenderas att användas för här avsett ändamål. På grundval av undersökningens resultat har beslutat att installationskostnaderna för bilradio åt gravt handikappade kan täckas genom bidrag ur anslaget till handikappbilar. har under hand meddelat att det är berett att rekommendera landstingen att bidrag skall kunna utgå ur hjälpmedelsanslaget till biltelefon i de fall AMS icke ersätter kostnaderna och biltelefon bedöms behövlig från handikappsynpunkt. Förutsättning för rekommendation är emellertid att staten befriar berörda abonnenter från avgifter. Utredningsgruppen har föreslagit att innehavare av biltelefon, som erhåller bidrag till installationen genom AMS eller landsting, skall befrias från abonnemangsavgift. Den för staten uppkomna kostnaden, om skulle gottgöras för uteblivna avgifter, beräknas till . Försöksverksamheten omfattade 36 personer. betalades såväl abonnemangs- som samtalsavgifter ur anslaget för verksamheten. Det är inte ekonomiskt möjligt för den berörda gruppen att själv helt klara dessa kostnader. Det är därför nödvändigt att samhället går in och täcker större delen av kostnaderna. Antalet personer som behöver använda sig av biltelefon uppgår till ca 350. Om frågan inte kan lösas, tvingas de nuvarande abonnenterna att avstå från detta från såväl säkerhets- som självständighetssynpunkt viktiga hjälpmedel. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att hos regeringen begär förslag som innebär att abonnemangs- och samtalsavgifter för biltelefoner i handikappfordon icke uttages.
mot · G1021231 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1231 av m. II. om SMHIts behov av forskningsresurser m. m. Vid utlokaliseringen av () till diskuterades institutets beroende av nära kontakt med forskning och undervisning på universitetsnivå. Tillgång till sådana kvalificerade resurser finns i men saknas tyvärr i . Denna brist innebär risk för en gradvis kvalitetssänkning av produktion. Genom anslagstilldelningen i budgetpropositionen skapas nu förutsättningar för att s. k. temaforskning påbörjas vid . Högskoleregionen får därmed ett värdefullt tillskott i en annorlunda forskningsorganisation. Propositionen öppnar vägen för en satsning på fler än ett av föreslagna teman. Det vore därvid värdefullt om också behov av meteorologiska, hydrologiska och oceanografiska forskningsresurser beaktades. Temat vatten har nära samband med dessa geofysiska vetenskapsgrenar, men det föreliggande utredningsmaterialet synes inte kunna tillgodose mera närliggande önskemål om geofysisk expertis. Representanter för har vid en uppvaktning hos utbildningsministern förklarat sig villiga att medverka till att forsknings- och undervisningsresurser byggs upp för att vidmakthålla höga kompetens. a. har man pekat på de möjligheter till samutnyttjande av lokaler som kan finnas genom att vissa tekniska resurser står outnyttjade vid . verksamhet och framtida organisation utreds f. n. av en särskilt tillkallad sakkunnig (). Utredningen väntas lägga fram förslag . Det är därför viktigt att förutsättningarna för högre forskning och undervisning i meteorologi, hydrologi och oceanografi i regionen klarläggs så att inte ett onödigt dubbelarbete uppstår med risk för att likartade resurser byggs upp såväl inom som utom . Med stöd av vad i motionen framförts föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att behov av externa forsknings- och undervisningsresurser i högskoleregion bör kartläggas och att frågan om forsknings- och undervisningsresurser för institutet bör be redas i samråd med pågående SMHI-utredning och . () ()