mot · G1021303 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en kartläggning av tillgången på alunskiffer i Malmtillgångarna har varit en av hörnstenarna i den svenska industrialiseringen och välfärden. I den rådande besvärliga situationen även inom denna näring är det angeläget att undersökningsarbetet - malmletning, provborrning, forskning, utveckling av ny utvinningsteknik m. m. - väsentligt utökas och sker mer planmässigt. måste ta till vara sina naturtillgångar om vi vill behålla och utveckla vår position som industrination, öka vårt energipolitiska oberoende och förbättra vår handelsbalans. Helt nya områden i landet skulle kunna bli aktuella för gruvbrytning. Den mineraljakt som Norrlandsfonden under en rad år bedrivit i de fyra nordligaste länen har klart påvisat att det i finns en rad intressanta uppslag och fynd, som tyder på en betydande kvarvarande tillgång på och mineraler. alunskifferutredning visar likaledes att stora lager av värdefulla alunskiffer finns i en rad svenska landskap, t. ex. , , och . Alunskiffrarna innehåller inte bara intressanta mängder kolväten och uran för energiutvinning utan också råvaror som aluminium, fosfor och svavel, som vår industri behöver och som importeras. Av världens uppskattade urantillgångar på beräknas ha ca i alunskifferområdet och fjällområdet. har alltså betydande naturtillgångar som vi själva behöver och som är attraktiva på världsmarknaden. En ökad utvinning kan dessutom i hög grad påverka sysselsättningen, inte minst i områden med undersysselsättning och betydande regionalpolitiska problem. har redovisat material som visar att flera tusen gruvarbetarjobb kan skapas genom en brytning av den svenska alunskiffem. Mycket tyder på att gruvor med 200-300 arbetare kan vara realistiska och detta skulle givetvis ha en enorm betydelse i de områden med ofta extremt gles bebyggelse där intressanta fyndigheter finns. Det finns beräkningar på att en vidareförädling av den svenska alunskiffern dessutom skapar många fler nya arbeten än själva brytningen. Det beror dels på nya användnings- och till verkningsområden, dels på den kvalificerade och komplicerade teknik som krävs för utvinningen, en teknik som och redan utvecklar. fastslår att den norrländska alunskiffern är alltför bristfälligt undersökt - ja t. o. m. förbigången på ett anmärkningsvärt sätt. Det gäller t. ex. Tåsjöfältet i gränstrakterna mellan , och . Där förekommer höga halter av barium, bariumsulfat och fosfor samt sällsynta jordartsmetaller, förutom de betydande urantillgångarna. Även höga halter av zink redovisas i alunskifferns råvarureserv i . skulle således kunna bli ett nytt mineralutvinningscentrum. Alunskiffertillgångarna är landets största sammanhängande område - till ytan sex gånger större än i Billingen-Falbygden - som de är minst kända. Förutom förekomst av alunskiffer har i påvisats t. ex. nickelförekomster, som skulle kunna göra landet helt självförsörjande. är vi helt beroende av import. Utvinning av de svenska mineraltillgångarna måste självfallet så långt det är möjligt ske med bibehållande eller återställande av naturvärdena i landskapsbilden. Men det måste också bli en rimlig avvägning mellan dessa bevarandeintressen och möjligheterna till sysselsättningstillfällen. En del av alunskiffertillgångarna i berör visserligen jordbruksmark, men betydande områden - bl. a. det stora och alltför litet undersökta Tåsjöfältet är eller ligger inom konfliktfria områden, där befolkningens krav på ny sysselsättning är helt dominerande. i berörda kommuner och regeringen nu sagt nej till uranbrytning i borde en samordnad satsning på utvinning, forskning och förädling av alunskiffern i stället ske i mellersta , förslagsvis i , som har förutsättningar att bli ett nytt centrum för denna verksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att uttalar att tillgångarna på alunskiffer i bör kartläggas och undersökas med sikte på en framtida utvinning, forskning och förädling förlagd till länet. () ()