mot · G20288 · 1978-11-24 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:50 om inriktningen av den ekonomiska politiken, m. m. Moderata samlingspartiet instämmer i stort sett i den bedömning av ekonomiska läge som görs i propositionen 1978/79:50 och i prognosen avseende utvecklingen . Det innebär att vi räknar med att 1979 kommer att bli ett förhållandevis gynnsamt år för det svenska folkhushållet. De ekonomisk-politiska saneringsåtgärder som den tidigare borgerliga trepartiregeringen vidtog börjar nu bära frukt. Vi instämmer också i bedömningen att det finns utrymme för en ökning av den privata konsumtionen av storleksordningen och att, för att garantera en sådan utveckling, den privata konsumtionen bör ges en stimulans motsvarande ca . Det är enligt moderata samlingspartiets uppfattning beklagligt att regeringen inte velat lägga fram ett förslag om att arbetsgivaravgifterna inte skall höjas från . En sådan åtgärd skulle verka befrämjande på såväl sysselsättningen som på produktion och export. Genom uteblivna prishöjningar skulle den också ha givit en stimulans åt den privata konsumtionen av storleksordningen 700-900 milj. kr., dvs. av ungefär samma storleksordning som motsvaras av den föreslagna höjningen av den särskilda skattereduktionen. Genom regeringens avvisande hållning i detta hänseende saknas parlamentariska möjligheter att i genomdriva det förslag som tillsammans med andra åtgärder skulle ge den samhällsekonomiskt mest gynnsamma effekten i nuvarande ekonomiska läge. Moderata samlingspartiet stöder under nu angivna förutsättningar i huvudsak de förslag som lagts fram i propositionen 1978/79:50 avseende o höjda barnbidrag inom den av regeringen föreslagna ramen; i särskild motion läggs förslag om att barnfamiljer med tre barn eller fler ges ett särskilt flerbarnsbidrag; O åtgärder för att stimulera näringslivets investeringar; o ytterligare arbetsmarknadspolitiska satsningar; förslag läggs dock om en översyn av tillämpningen av trygghetslagstiftningen och de arbetsmarknadspolitiska stödinsatserna. På skattepolitikens område stöder moderata samlingspartiet vidare förslagen avseende o en höjning av den särskilda skattereduktionen; 1 1978/79. O en höjning av det extra skatteavdraget för pensionärer; o en höjning av avdraget för underhållsbidrag till icke hemmavarande barn. Däremot föreslår moderata samlingspartiet 1) vissa ytterligare nedjusteringar av marginalskatterna i inkomstlägen . i syfte att eliminera de orimligt stora språng i marginalskatteskalan som annars uppkommer; 2) att fattar beslut om ett marginalskattetak vid 85 96 att gälla fr. o. m. . Målen för den moderata skattepolitiken i ett längre perspektiv står självklart fast. De orimligt höga marginalskatternas inkomstlägen måste bringas ned. I normala inkomstlägen bör de inte överstiga 50 96. Det föreslagna marginalskattetaket bör nedjusteras till 70 96. När den borgerliga trepartiregeringen tillträdde befann sig den svenska ekonomin i fundamental obalans. Kostnadsökningar på ca 45 96 hade allvarligt skadat den svenska industrins internationella konkurrensförmåga. De hade också lagt grunden till den rekordhöga inflation som vi upplevt efter oljekrisen och t. o. m. . Handels- och bytesbalansen löpte med växande underskott. Tilltron till den svenska kronan var undergrävd på den internationella valutamarknaden, och själva regeringsskiftet ägde rum mitt uppe i en valutakris. Industripoduktionen hade sjunkit , trots de väldiga överlager som byggts upp i näringslivet. Den bedömning av den svenska ekonomins utsikter inför som kan göras är väsentligt ljusare än vad som varit fallet . O En ökning av bruttonationalprodukten med 4,3 96. o En ökning av den privata konsumtionen med 2,2 96. O En ökning av bruttoinvesteringarna med 5,1 96. Näringslivets maskininvesteringar beräknas öka med 10,5 96 och bostadsinvesteringarna med 7,5 96. Lagerinvesteringarna beräknas vidare på nytt komma att öka. o En fortsatt gynnsam utveckling av exporten och handelsbalansen. Handelsbalansens överskott uppskattas till 5,9 miljarder mot 5,2 och mot ett underskott på . Liksom beräknas svensk exportindustri göra marknadsandelsvinster och därigenom återvinna en del av de marknadsandelsförluster som gjordes 1975, 1976 och 1977. O Konsumentprisernas ökning under loppet av 1979 beräknas komma att stanna vid 5 96. I den bedömning som gjort avseende utvecklingen har av naturliga skäl hänsyn inte kunnat tas till det åtgärdspaket som redovisas i propositionen 1978/79:50. Till följd av dessa åtgärder kan man räkna med en viss ytterligare uppgång i såväl den privata konsumtionen som i bruttonationalprodukten totalt. Vissa ytterligare skillnader föreligger mellan och regeringens bedömningar. räknar med en viss nedgång i sparkvoten . Som framhålls nedan anser vi inte att man, vid avvägningen av hur stora ytterligare stimulansåtgärder som man bör sätta in, bör utgå från att en sådan nedgång verkligen kommer till stånd. Regeringen har också gjort en något mer optimistisk bedömning av exportutsikterna än . Trots den importstimulerande effekten av föreslagna, konsumtionsstödjande åtgärder kommer man fram till i stort sett samma överskott i handelsbalansen. Viärocksåpådenna punkt benägna att instämma i regeringens bedömning. prognoser avseende handelsbalansen har genomgående underskattat effekten av försämringar resp. förbättringar av relativa kostnadsläge. Den förväntade uppgången iden svenska ekonomin sammanhänger delvis med en förbättring av den internationella konjunkturen. Till väsentlig del är den emellertid ett resultat av de ekonomisk-politiska stabiliseringsåtgärder som den borgerliga trepartiregeringen vidtog i syfte att åstadkomma en sådan förbättring. Genom devalveringen av den svenska kronan med gavs, såsom framhålls i propositionen 1978/79:50, svenska företag möjlighet att på nytt framgångsrikt konkurrera både på hemmamarknaden och exportmarknaderna. Sänkningen av den allmänna arbetsgivaravgiften vid ingången av 1978 och" avgiftens borttagande verkade i samma riktning och hade dessutom pris- och kostnadsdämpande effekter. Det ansvarsfulla avtal som tecknades mellan parterna på arbetsmarknaden och som delvis möjliggjordes genom den av trepartiregeringen föreslagna skatteomläggningen och genom indexregleringen av skattesystemet har också bidragit till att förbättra näringslivets konkurrenskraft. Den svenska ekonomins svårigheter är långt ifrån ur världen. Näringslivet kommer framöver att brottas med allvarliga strukturproblem. Jämvikten i bytesbalansen är ännu inte återställd, även om den har förbättrats, och en viss försämring torde komma att ske jämfört med till följd av ökade investeringar, ökade lagerinvesteringar och ökad privat konsumtion. Utrymmet för ökad privat konsumtion är och kommer framöver att vara begränsat. Det nödvändiga saneringsarbetet efter den socialdemokratiska regeringens politik har emellertid utförts, och grunden har lagts för en fortsatt återhämtning och uppgång i den svenska ekonomin och för en fortsatt välfärdsutveckling. En av den nya regeringens primära uppgifter bör vara att fullfölja detta arbete. Den ekonomiska politikens mål och inriktning I det rådande ekonomiska läget måste den ekonomiska politiken i första hand syfta till att 1) möjliggöra en fortsatt förbättring av den svenska industrins internationella konkurrensläge genom att stimulera till produktivitetsförbättringar och till att den outnyttjade produktionskapaciteten tas till vara samt genom att kostnadsutvecklingen även fortsättningsvis hålls tillbaka; 2) garantera den dämpning av inflationstakten som redan åstadkommits och motverka prisstegringsimpulser i samband med en förbättring av konjunkturläget; 3) medverka till en ökad sysselsättning i första hand inom industrin samt till en ökad arbetsmarknadspolitisk rörlighet mellan företag och branscher med överskott resp. brist på arbetskraft; 4) stimulera till en ökad investeringsaktivitet inom näringslivet på såväl längre som kortare sikt; 5) stimulera till arbete, initiativ och företagande. Som återgivits i det föregående räknar i sin höstrapport med en uppgång i den privata konsumtionen på . Om så blev fallet skulle detta innebära att den privata konsumtionen , 1978 och 1979 ökar med sammanlagt . I kalkyl ligger ett antagande om en minskad sparkvot . Inom den borgerliga trepartiregeringen gjordes bedömningen att det, till följd av den stabilisering av den svenska ekonomin som åstadkommits, var möjligt att låta den privata konsumtionen öka . Den nya regeringen har gjort samma bedömning och framhåller i propositionen 1978/79:50 att en mindre ökning än skulle innebära en risk för att resurserna inom hemmamarknadsindustrin och den privata tjänstesektorn skulle minska alltför mycket, vilket skulle leda till flaskhalsproblem längre fram när den privata konsumtionen åter expanderade. Vi delar denna uppfattning. Vi kan också instämma i att det finns anledning att tro på en ungefär oförändrad sparkvot hos hushållen jämfört med innevarande år. a. gör av trepartiregeringen vidtagna åtgärder för att stimulera hushållssparande! en sådan utveckling sannolik. Liksom regeringen gör vi mot denna bakgrund bedömningen att hushållens reala köpkraft bör tillföras för att det uppställda konsumtionsmålet skall kunna realiseras. En viss beredskap att sätta in ytterligare sparstimulerande åtgärder bör emellertid upprätthållas för den händelse att någon mer markant nedgång i sparkvoten skulle ske. För att åstadkomma den önskade stimulansen av den privata konsumtionen borde enligt vår bedömning den borgerliga trepartiregeringens eko nomisk-politiska stategi ha fullföljts. Det framgångsrika utnyttjandet av arbetsgivaravgiftsinstrumentet borde ha fullföljts genom att beslutade höjningar av olika arbetsgivaravgifter med sammanlagt neutraliserats. En sådan åtgärd skulle dels ha medverkat till en ytterligare förbättring av svenskt näringslivs internationella konkurrenskraft och därigenom kunnat bidra till att ytterligare marknadsandelar återvunnits. Den skulle också positivt ha påverkat industrisysselsättningen och därigenom minskat behovet av andra arbetsmarknadspolitiska insatser - den sysselsättningsstimulerande effekten av den 2-procentiga arbetsgivaravgiftssänkningen beräknades i årets reviderade finansplan beröra åtskilliga 1000-tals personer. Dels skulle en utebliven arbetsgivaravgiftshöjning också ha medverkat till att begränsa prisökningarna och därigenom givit en stimulans av den privata konsumtionen av storleksordningen 700-900 milj. kr., dvs. ungefär lika mycket som motsvaras av den föreslagna höjningen av den särskilda skattereduktionen. Vidare borde såsom i viss utsträckning också skett i regeringens proposition åtgärder inriktas på en sänkning av de orimligt höga marginalskatterna. Dessa två typer av åtgärder, som givetvis kan kombineras med vissa ytterligare insatser på andra områden, skulle tillsammans positivt medverka till realiserandet av samtliga fem i det föregående angivna målen för den ekonomiska politiken . De skulle också bidra till ett generellt sett mer gynnsamt näringspolitiskt klimat. Det har inte minst för den mindre och medelstora företagsamheten stor psykologisk betydelse att bördorna på näringslivet i form av arbetsgivaravgifter inte ytterligare ökas. Och sänkta marginalskatter skulle motverka den allt tydligare tendensen i det svenska folkhushållet mot en växande dold ekonomisk sektor. Regeringen har i sin proposition valt att inte föreslå ett borttagande av de tidigare beslutade arbetsgivaravgiftshöjningarna. Vi beklagar detta ställningstagande. Genom regeringens ställningstagande i detta hänseende saknas parlamentariska möjligheter att i genomdriva det förslag som tillsammans med andra åtgärder skulle ge den samhällsekonomiskt mest gynnsamma effekten i nuvarande ekonomiska läge. Regeringen föreslår i sin proposition olika skattepolitiska åtgärder. Vi återkommer till de skattepolitiska förslagen i det följande. De från ekonomisk-politisk synpunkt viktigaste delarna av förslaget avser nedjustering av marginalskatterna samt en höjning av den s. k. särskilda skattereduktionen. Vi bedömer omfattningen av de skattepolitiska åtgärderna i stort sett riktigt avvägda med hänsyn till stimulansbehovet. I propositionen föreslås vidare en höjning av barnbidraget samt studiebidraget och det förlängda barnbidraget. Vi godtar den ram inom vilken höjningarna sker. I en särskild motion väcker vi emellertid förslag om särskilda insatser till förmån för familjer med tre eller flera barn. ett särskilt flerbarnsbidrag införs. Vårt förslag innebären merkostnad på ca 6 milj. kr. jämfört med propositionens. En rad åtgärder föreslås för att stimulera näringslivets investeringar. De nuvarande reglerna för investeringsavdrag och investeringsbidrag förlängs . Ett tidsbegränsat 10-procentigt investeringsavdrag för byggnadsinvesteringar föreslås. Vidare läggs förslag om vissa förbättringar inom ramen för den s. k. Annell-lagstiftningen. Detta är åtgärder som aviserades redan av den borgerliga trepartiregeringen. Vi har inget att erinra mot att åtgärderna genomförs. Slutligen föreslås ytterligare arbetsmarknadspolitiska insatser till ett belopp om ca 3 000 milj. kr. Såsom vi framhållit i det föregående hade behovet av sådana insatser kunnat minskas om det ekonomisk-politiska åtgärdspaketet fått en något annan inriktning. Vi har emellertid inget emot att medlen ställs till arbetsmarknadsmyndigheternas förfogande. Vi vill dock i detta sammanhang starkt understryka nödvändigheten av att de arbetsmarknadspolitiska insatserna inte leder till en låsning av arbetskraften. Det är desto viktigare i en situation då en ökning av efterfrågan på arbetskraft redan nu gör sig gällande och kan komma att ytterligare öka inom en överskådlig framtid. De arbetsmarknadspolitiska insatserna måste underlätta en rörlighet mellan företag och branscher. 1 annat fall är risken stor för att en uppgång i den svenska konjunkturen snabbt leder till uppkomsten av flaskhalsproblem med ty följande inflationsrisker. finns det, trots en efter svenska förhållanden relativt hög arbetslöshet, en rad företag som inte kan erhålla den arbetskraft som efterfrågas. På många håll har det visat sig att den nödvändiga flexibiliteten på arbetsmarknaden kommit att hämmas genom det sätt på vilket olika arbetsmarknadspolitiska stödinsatser kommit att tillämpas och trygghetslagstiftningen att tolkas. För att åstadkomma en ändamålsenlig användning av vårt lands resurser och för att ta till vara den konjunkturförbättring som är på väg - till fördel för hela det svenska folkhushållet - bör enligt vår mening regeringen låta föranstalta att en översyn av gällande regler och deras tillämpning i ifrågavarande hänseende kommer till stånd. Redan nu pågår en utredning av den s. k. Åmanlagen. Säkerligen behövs också bättre information om vad denna lag kräver. De farhågor som på företagarhåll framförs är säkerligen överdrivna, men de utgör likväl en realitet och inte sällan en hämmande faktor vid nyanställning av arbetskraft. I den del av propositionen 1978/79:50 som behandlar skatterna föreslås att 1) det extra skatteavdraget för pensionärer höjs; 2) avdraget för underhållsbidrag till icke hemmavarande barn höjs; 3) en uppräkning av den särskilda skattereduktionen . 4) vissa nedjusteringar av marginalskatterna i inkomstläget motsvarande en taxerad inkomst på . Med hänvisning till vad som i det föregående anförts har vi inga särskilda yrkanden vad gäller punkterna 1-3. Vad beträffar nedjusteringen av marginalskatterna motsvarar förslaget i propositionen enbart ungefär halva första steget i den skattesänkningsplan i tre steg som skatteutredning föreslog och varom enighet rådde mellan de borgerliga partierna i utredningen. Det är enligt vår uppfattning utomordentligt beklagligt att ett förslag inte har kunnat läggas som åtminstone sammanföll med detta första steg. Vi delar emellertid regeringens bedömning att det inte finns utrymme för åtgärder som mer markant avviker från den föreslagna ramen. Några justeringar i den av regeringen föreslagna skatteskalan är emellertid enligt vår uppfattning erforderliga. Enligt regeringsförslaget skulle, vid en utdebitering på , marginalskatten vid en inkomst överstigande 13 basbelopp (=74 700 kr. i beskattningsbar inkomst) stiga från , dvs. Detta är enligt vår uppfattning ett orimligt stort marginalskattekliv i ett förhållandevis vanligt inkomstläge. Enligt vår uppfattning bör marginalskatten i inkomstskikten 13-14 och 14-16 basenheter justeras ned . Därigenom erhåller skatteskalan en något mer välavvägd utformning. Denna justering ger ett ytterligare skattebortfall för staten på ca 75 milj. kr. Regeringen har vidare inte ansett sig nu kunna förelägga förslag om ett marginalskattetak. Enligt vår uppfattning finns det emellertid ingen anledning att ett sådant beslut inte fattas redan nu för att träda i kraft fr. o. m. . Marginalskattetaket bör t. v. sättas vid men bör successivt justeras ned i samband med att arbetet med att justera ned marginalskatterna i övrigt fortskrider. Skattebortfallet för staten på grund av denna åtgärd torde inte överstiga 20 milj. kr. Med hänsyn till vad som ovan anförts hemställs 1 att i vad gäller riktlinjerna för den ekonomiska politiken beslutar i enlighet med vad som i motionen anförts. H. () L. () i () () () () () () 1 Se även motionerna 1978/79:89-90, 93