mot · G1021109 · 1978-01-25 00:00:00 — av och om komplettering av förskolans arbetsplan Enligt propositionen om förskoleverksamhetens utbyggnad (1973:136) har kommunerna full frihet vid utformningen av förskoleverksamheten. Den centrala tillsynsmyndigheten skall förse kommunerna med vägledande information. I förskolepropositionen anges att i samarbete med skall utarbeta en arbetsplan som pedagogisk vägledning för förskolepersonalen och för dem i kommunen som har att befatta sig med förskolefrågcr. Detta arbete skall enligt propositionen baseras på det material förskoleutredningen presenterat, vidare på synpunkter som framkommit i remissbehandlingen samt på erfarenheter från den påbörjade försöksverksamhet som bedrivs i regi. Detta uppdrag resulterade i att gav ut en arbetsplan för förskolan. Den första delen är kallad Vår förskola och utgör en introduktion till förskolans pedagogiska arbete. Givetvis har det aldrig varit avsikten att en arbetsplan för förskolan på något sätt skulle vara uppbyggd som eller i övrigt påminna om läroplan. Arbetet i förskolan är helt annorlunda, och detsamma gäller givetvis målsättningen för förskolan. Man måste emellertid ställa sig frågan om förskolorna i dagens fyller de målsättningar som slagits fast i förskolepropositionen. Antalet förskolor är ständigt växande, och de årliga driftkostnaderna för dem uppgår nu till nära 6 miljarder (jfr det årliga statsbidraget till om ca 7 miljarder ). Alla barn kommer i kontakt med förskolan under åtminstone ett läsår och ett växande antal . Det måste därför anses vara utomordentligt angeläget att tiden i förskolan blir så stimulerande och utvecklingsbefrämjande som den är ämnad att vara. Det bör emellertid erinras om att av de 23 000 vuxna som arbetade inom förskolan var 8 000 förskollärare, 5 000 hade barnskötarutbildning och övriga hade annan utbildning eller saknade utbildning. Man har därför rätt att ställa frågan om arbetsplanen för förskolan kan anses ge personalen det stöd den behöver i sin verksamhet. Det finns flera orsaker till att denna fråga kan vara berättigad att ställa. Mycket ofta framförs från lågstadielärare klagomål på att sjuåringarna vid skolstarten blir allt oroligare och att barnens svårigheter att koncentrera sig och lyssna ökat mycket kraftigt. Det torde vara allmänt känt att ljudnivån i många förskolor blivit alltför hög och att många barn omöjligen kan göra sig hörda. En följd av detta är att barnen lär sig att slå dövörat till och vänjer sig vid att inte lyssna. I arbetsplanens avsnitt om miljö redogörs endast för vilka krav man har rätt att ställa på den fysiska miljön som stolar, bord, belysning Den inre miljön sägs det ingenting om. Inte heller att barnen borde ha rätt att få uppleva tystnad, att arbetsförhållanden bör vara sådana att inte vissa barn ständigt störs i sina lekar osv. I delen Vi lär av varandra, som bland annat handlar om samverkan med föräldrarna, tar man inte upp de konflikter som kan uppkomma när föräldrarnas värderingar skiljer sig från personalens. Detta är inte ovanligt. För många föräldrar är det viktigt att barnen lär sig ordning och reda, de vill att barnen skall vara artiga osv., och i de fall personalen ställer andra eller mindre krav på barnen är det ofrånkomligt att konfliktsituationer kan uppkomma. Vi finner det märkligt att inte dessa frågor tagits upp i arbetsplanen. I vissa barnstugor ställer personalen upp egna regler. De låter gruppen besluta i föreståndarens ställe. På sina håll förekommer det öppen socialistisk propaganda, t. ex. i form av affischer för kommunistiska partier. Barnen kan få lära sig att inte visa tacksamhet eller respekt mot andra. För sedan genomförde barnstugepersonal i trots uttryckligt förbud från socialförvaltningen en demonstration mot privatbilismen. De lät barnen marschera ute i den livliga trafiken. Åtgärden är ett exempel inte bara på brott mot givna föreskrifter utan också på mycket dåligt omdöme hos personer som anförtrotts vården av små barn. Kommunalpolitiker i och har uttryckt oro över utvecklingen på detta område. Att protesterna från föräldrahåll varit få och lågmälda kan förklaras med att man av rädsla att mista en eftertraktad daghemsplats överser med även långtgående förlöpningar. Det händer dock att sådana här skäl föranleder önskemål om byte av barnstuga. Det är självklart föräldrarna som har ansvaret för barnens uppfostran och trygghet. Lika självklart är det att ett förtroendefullt samarbete mellan föräldrar och förskolepersonal är av stor vikt. Kontakter dem emellan måste då ges sådana former att alla känner sig välkomna. Det är direkt olämpligt att arrangera föräldraträffar tillsammans med politiska organisationer, vilket rekommenderas i en artikel i förskollärarnas fackliga tidskrift. Det förekommer också att barnen på vissa förskolor utsätts för politisk propaganda. Samma konfliktrisker med föräldrarna föreligger också här. Det vore dessutom angeläget att det i förskolans arbetsplan fanns angivet att det objektivitetskrav som gäller för också skall gälla för förskolan. Vissa förskolor använder t. ex. enbart s. k. progressiva berättelser och sagor, och barnen går därmed miste om kontakt med den traditionella barnlitteraturen. Vi finner det nödvändigt att förskolans arbetsplan kompletteras med avsnitt som kan ge förskollärarna ledning i deras personlighetspåverkande verksamhet. Man säger i arbetsplanen mycket klart att barn och vuxna i samspel påverkar varandra, men man borde också ange vissa grundläggande demokratiska värderingar på vilka vårt samhälle är uppbyggt och vilka bör ligga till grund för arbetet också i förskolan .Hur stort skall barnens ansvar vara i förskolan? Vilka krav skall man ställa på dem? Vilka gränser finns för de friheter barnen kan ta sig i leken med sina kamrater och gentemot de vuxna? Vi anser också att det klart bör sägas ifrån att politisk verksamhet inte bör ingå i de kontakter med samhället som i övrigt är önskvärda. I arbetsplanen för förskolan ingår också en temadel Vi upptäcker och utforskar. Boken visar hur enkla, vardagliga situationer kan utnyttjas för ett naturvetenskapligt arbetssätt i förskolan. Dessa arbetssätt innebär att barnen bereds tillfälle att pröva, testa, uppleva och erfara. Genom att få ta initiativ och ifrågasätta får barnen nya erfarenheter och kunskaper. 1 anslutning till arbetsplanen har Liber Läromedel framställt ett antal goda hjälpmedel för förskolan, t. ex. Syftet med boken är att öka barnens gemensamma erfarenheter av omvärlden genom inlärning av några grundläggande matematiska begrepp. tränas barnen att använda dessa begrepp i olika kommunikationssituationer. I arbetsplan för förskolan finns emellertid inte någon temadel om språkträning och lek med bokstäver och ord. Detta är en stor brist. Att låta ett barn få växa upD i en språkligt understimulerad miljö utan att göra något åt det är detsamma som att ge ett barn ett handikapp för livet. Utredning efter utredning har visat att barn med bristfälligt ordförråd är utslagna före, under och efter skolan. Utredning efter utredning har också visat att varken föräldrar eller myndigheter har förstått vikten av att barn, ungdom och vuxna skaffar sig ett ordförråd. Det är ett faktum att när ordförrådet tryter tar man till våldet. Våld mot sig själv och andra, knark, sprit, vandalisering av skolor. Mycket av denna protest kommer ur bristande möjligheter att kommunicera med omgivningen. Förskolepersonalen kan påverka och utveckla de barn som skall bli morgondagens vuxna och skapa morgondagens samhälle. Vid sidan av att skapa trygghet och värme är förskolepersonalens främsta uppgift förmodligen att jämte föräldrarna ge barnen språket och ordförrådet. Det är därför angeläget att för personalens hjälp till förskolans arbetsplan fogar en temadel om språkträning och lek med bokstäver och ord. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bör komplettera arbetsplanen för förskolan enligt vad som i motionen anförts med 1. riktlinjer för förskolans personlighetspåverkande verksamhet, 2. en temadel om språkträning och lek med bokstäver och ord.