mot · G1021326 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om sysselsättnings- och näringspolitiska åtgärder i Orebro län Antalet anställda inom industrin i län minskade kraftigt . Trots detta ökade det totala antalet förvärvsarbetande tack vare den kraftiga tillväxten hos servicenäringarna, framförallt inom den offentliga sektorn. har de största sysselsättningsökningarna förekommit inom elektroindustrin, järn- och stålverk, kemisk industri samt grafisk industri. Minskningar har drabbat textil- och beklädnadsindustrin, jord- och stenindustrin, maskinindustrin, livsmedels- och dryckesindustrin samt trävaruindustrin. Länets hela industri minskade med närmare 1 000 personer, , medan rikets ökade . Den utdragna lågkonjunktur som vi nu befinner oss i beskriver ett helt annat mönster än tidigare konjunkturnedgångar. Lagen om anställningsskydd har naturligtvis stark inverkan på att eljest i lågkonjunkturer vanliga friställningar avtagit, vilket dock knappast undanskymmer en del av de svårigheter många industriföretag har. Investeringsoch miljöfonder liksom lagerstöd och olika former av utbildning i stället för permitteringar har verkat som stabiliseringsfaktorer. Utvecklingen inom de för länet mest betydelsefulla industrigrenarna är oklar och tillspetsas av det snabba händelseförloppet inom framför allt stålindustrin. Det innebär, att åtskilliga människor möter fortsatta svårigheter i konkurrensen om arbetstillfällena i länet och att behovet av arbetsmarknadspolitiska insatser är stort. De redan i ett gynnsamt sysselsättningsläge märkbara svårigheterna att bereda äldre och arbetshandikappade sysselsättning har tilltagit och gäller dess värre inte bara tillverkningsindustrin utan i lika hög grad den offentliga sektorn. Tyngdpunkten i efterfrågan på arbetskraft har legat på de tjänsteproducerande delarna av länets näringsliv. Det starkt minskade behovet av arbetskraft till tillverkningsindustrin framträder mot denna bakgrund ännu tydligare . Vid kontakterna med länets industrier framtonar företagens bekymmer för ett otillfredsställande orderläge. Inom verkstadsindustrin finns företag som inte ser någon snar vändning till förbättring, vilket även gäller de exportinriktade delarna av trä-, massaoch pappersindustrin. Hos flera företag inom berörda sektorer tycks behov av lagringsbegränsande driftsuppehåll föreligga, och i åtskilliga fall utnyttjar man av bl. a. sådana skäl bidragsberättigad utbildning i stället för eljest ofrånkomliga permitteringar. Liksom tidigare är det främst till den offentliga sektorn som behovet av arbetskraft kommer att koncentreras. efterfrågan på personal till industrin bli oförändrat svag så länge det inte finns några tecken på en konjunkturuppgång. håller hög beredskap för att med korta tidsintervaller kunna sysselsätta dem som drabbats av arbetslöshet. har i genomsnitt över 6 000 personer i länet varit sysselsatta i någon arbetsmarknadspolitisk aktivitet. Arbetslösheten vid slutet av 1977 var ca 3 500 personer. Strukturomvandlingen inom specialstålsindustrin kan få allvarliga konsekvenser för län och då speciellt för , , , och kommuner. Den regionala utvärdering av stålindustrins utveckling som genomförts av i län talar entydigt för behovet av snabba initiativ för att undvika skadeverkningar för näringsliv och samhälle i de direkt berörda kommunerna. Specialstålverken sysselsätter en stor andel av de yrkesverksamma inom de fem berörda kommunerna: 36 96, , 14 96, 14 96 och 3 96. Sysselsättningsstrukturen är ensidig och utmärks av låg förvärvsfrekvens speciellt bland kvinnorna. Befolkningen har minskat i , och . I den sistnämnda kommunen är minskningen hela 30 96 . För samtliga fem kommuner gäller, mot bakgrund av den aktuella situationen inom näringslivet, att det är uteslutet att inom kommunerna finna ersättning på den öppna arbetsmarknaden för de personer som drabbats av arbetslöshet genom åtgärder inom specialstålföretagen. Det finns inte heller inom rimligt pendlingsavstånd några sysselsättningsmöjligheter för dem som kan bli arbetslösa i de fem kommunerna. En minskad sysselsättning inom basindustrin medför också lägre sysselsättning inom servicesektorn. Det gäller såväl den industriella (legoföretag) som den egentliga servicen inom regionen. Ett speciellt problem är att ungdomen inte kan få arbete på hemorten efter avslutad skolgång. Det är därför realistiskt att räkna med att färre sysselsatta inom specialstålsföretagen leder till ökad arbetslöshet eller ytterligare ökad utflyttning från regionen, huvudsakligen av personer i åldern under . Äldre personer torde bara i undantagsfall flytta, vilket innebär risk för ökad förtidspensionering och därmed ökade kostnader för stat och kommuner. Om större nedskärningar inträffar, kan man befara att överkapacitet uppstår inom flera sektorer av samhällsservicen och i fråga om bostäder. Kostnaderna per invånare stiger därmed för den kvarvarande befolkningen. De kommunalekonomiska konsekvenserna hotar att bli ytterst allvarliga i , och , om de lägsta alternativen i planeringen genomförs . Mot denna bakgrund framstår det som nödvändigt att allt görs för att begränsa minskningen av antalet sysselsatta vid länets specialstålsindustrier. Den beslutade statliga investeringsstimulansen är helt otillräcklig med tanke på de stora behoven även i andra mellansvenska regioner. För att under de närmaste åren säkra den nödvändiga investeringsviljan bör staten gå in i specialstålsföretagen med ägarkapital. Det räcker inte att bara erbjuda lån och kreditgarantier. Viljan att ikläda sig de risker som investeringar i specialstålsbranschen nu anses utgöra är mycket låg. Ett aktivt statligt agerande med riskkapital är därför den enda utvägen att slå vakt om specialstålsindustrin . Under nuvarande internationella konjunktur skulle en strukturomvandling, som främst styrs av snävt företagsekonomiska överväganden, kunna leda till en alltför snabb och alltför långtgående krympning av specialstålsindustrins kapacitet och bredd. Specialstålsindustrin i länet sysselsätter direkt över 6 000 personer, dvs. nära en femtedel av branschens anställda. Det är nödvändigt att ny sysselsättning tillförs de orter i län där strukturförändringarna vid specialstålsföretagen innebär personalminskning. En aktiv lokalisering av nya arbetstillfällen bör därför vara en förutsättning för personalminskningar inom specialstålsektorn. Detta kan för län underlättas av att de fem specialstålsverken ägs av fyra stora koncerner med flera andra tillverkningslinjer. Den försämrade stålkonjunkturen har i hög grad återverkat på läget för de båda kvarvarande järnmalmsgruvorna i länet. Visserligen torde gruva oavsett en avtagande brytning, som innebär efter hand minskade personalbehov, inte komma att utsättas för några störningar med hänsyn till givna åtaganden. Däremot befinner sig Bastkärna gruva, som sysselsätter knappt 70 personer, i en ytterst brydsam situation. Skulle centrala påtryckningar om bistånd för gruvdriftens fortsatta bedrivande inte ge positivt resultat, kommer en nedläggning inte att kunna undvikas. Detta skulle medföra att ett 70-tal personer ställs utan arbete. Eftersom gruvan är belägen i en på sysselsättningstillfällen utglesad bergslagskommun, skulle en nedlägggning skapa stora svårigheter för den ortsbundna arbetskraften. Visserligen har arbetslösheten tack vare arbetsmarknadspolitiska insatser totalt kunnat hållas tillbaka, men framför allt industrin är genomgående synnerligen beskuren på arbetstillfällen. Till övervägande del tycks företagen inte ersätta naturlig avgång, och många företag tillämpar anställningsstopp. upplever rådande lågkonjunktur som den längsta och djupaste . Kapacitetskutnyttjandet är mer eller mindre starkt begränsat. För byggnadsbranschens anställda har en befarad nedgång i sysselsättningen kommit tidigare än beräknat . Rekryteringen till industrisektorn har varit synnerligen sparsam och minskat valmöjligheterna även för den etablerade arbetskraften. Antalet arbetslösa kassamedlemmar har sålunda ökat som en del i de totala arbetslöshetssiffrorna. Efterfrågan på arbetskraft har i förhållande till läget avtagit kraftigt också inom de tjänsteproducerande delarna av länets näringsliv. Arbetsmarknaden är sålunda mycket dämpad med längre anmälningstider bland de arbetslösa och ett ökat antal varsel. Detta kommer att ställa ökade krav på den sysselsättningspolitiska aktiviteten på flera områden både vad gäller ungdomar, kvinnor, andra nytillträdande och arbetshandikappade, som möter en hård konkurrens om arbetstillfällena. Genom möjligheterna att i stället för permittering av arbetskraft utnyttja den s. k. 25-kronan för utbildning och i vissa fall ett särskilt s. k. 75 %sysselsättningsbidrag har varselanmälningarna kunnat hållas tillbaka. Minskad efterfrågan på arbetskraft och en tilltagande arbetslöshet gör att behovet av intensiva insatser kvarstår. Till följd av lagda och tillkommande varsel och åtskilliga företags behov av arbetsmarknadspolitiskt stöd i olika former för att undanröja permitteringar samt anställningsstopp inom många branscher kommer arbetslösheten att öka . Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att särskilda sysselsättnings- och näringspolitiska åtgärder vidtas för län. () i Kumla () ()