mot · G102615 · 1978-01-18 00:00:00 — av m. fl. om regionalpolitiska åtgärder beträffande Norrlandslänen minskade andel av vårt lands befolkning från nära 18 96 till omkring 14 96. Anledningarna till denna utveckling var många. Den svåra arbetslösheten drabbade särskilt hårt. Den snabba rationaliseringen inom jord- och skogsbruket under 1950- och 19^0-talen friställde ett stort antal människor. De blev utan arbete som industrin i Syd- och hade en betydande brist på arbetskraft. Suget söderut innebar särskilt efter slut en betydande folkflyttning från . När samhället med olika åtgärder började ingripa mot den snabbt försämrade regionala balansen tog det innan åtgärderna gav märkbara resultat. Den samhällsstyrning över frisläppet av investeringsfonder som sattes in medverkade till flera betydande lokaliseringar till . Tillkomsten av det statliga lokaliseringsstödet 1965 kom att få stor betydelse för att utveckla den norrländska industrin och medverkade också till en viss nyetablering. Men de flesta Norrlandslänen kunde först avläsa resultaten av dessa insatser i form av ökad sysselsättning, överskott i flyttningsrörelserna och plus i folkmängden. Lokaliseringsstödet kompletterades med andra värdefulla regionalpolitiska stödformer: fraktstödet, utbildningsstödet, introduktionsstödet, glesbygdsstödet, norrländska jordbrukarstödet, beredskapsarbetena, skatteutjämningsbidraget m. m., som kommit att medverka till en industriell utveckling, utbyggd samhällsservice och ökad sysselsättning i . Det kom att ta innan den negativa utvecklingstrenden för de norrländska länen stoppade upp och vände. Ännu noterade alla de fyra nordligaste länen avsevärt fler utflyttade än inflyttade. Så här såg summeringen ut det året: Denna trend vände , då resultaten av samhällets insatser började ge utdelning i fler in- än utflyttade. noterade alla fem Norrlandslänen fler inflyttade än utflyttade. Överskottet var det året ca 4 000. Befolkningsutvecklingen i de fem länen vände i klart positiv riktning. Så här förändrades folkmängden : (Folkmängdsförändringama i och beror till viss del på ändrad länsgräns .) har en oroande vändning i samhällets regionalpolitiska satsningar inträffat. Beslutade omlokaliseringar från till har avbrutits, planerade näringspolitiska insatser har stoppats, stödområdesgränser har forskjutits till nackdel, lokaliseringsstödet har alltmer kommit att nyttjas i andra delar av landet. Många andra exempel kunde anföras. Två särskilt oroande exempel på att samhällsinsatserna för att skapa den behövliga regionala balansen håller på att avmattas utgör en summering av hur investeringsfondsmedlen nyttjats förbi. a. industriutbyggnad och fördelningen i riket av det statliga lokaliseringsstödet. Den regionalpolitiska styrningen av industriutbyggnaden med investeringsfondsmedel var särskilt betydelsefull . Ännu gjordes nära 12 96 av näringslivsutbyggnaden med dessa fondmedel i de tre industrisvagaste Norrlandslänen: , och . minskade den andelen till 7,6 96 och fram till var andelen av utbyggnad med fondmedel i de tre länen så låg som 5,6 96. En motsvarande minskad betydelse för har det statliga lokaliseringsstödet fått . Under stödets tio första år, , var industriutbyggnaden med detta samhällsbidrag ett utpräglat Norrlandsstöd. 70,2 96 av bidragen och 54,3 96 av lånen gick den perioden till de fem nordligaste länen. Den trenden har brutits. /77 fick Syd- och en dominerande del av dessa samhällsinsatser. Endast 38,6 96 av näringslivsutbyggnaden med lokaliseringsstödet det budgetåret gjordes i . Denna utveckling kan, om den fortsätter, innebära att den positiva utvecklingstrenden för Norrlandslänen förbyts i en förvärrad regional obalans. Åtgärder som vidtagits av regeringen kommer att allvarligt motverka de regionalpolitiska målsättningarna. De ökade fraktkostnaderna, de ökade bensinpriserna, uteblivna statliga omlokaliseringar, kraftigt värdeminskade regionalpolitiska stödinsatser, oklarheter om utnyttjandet av råvarutillgångarna i (vattenkraften, uranfynd m. har inneburit väsentliga regionalpolitiska försämringar. Den kraftigt ökade arbetslösheten i - särskilt bland ungdomen - är illavarslande tecken på en förändring i utvecklingen, som måste ägna särskild uppmärksamhet. Ett fullföljande av de regionalpolitiska insatserna i , som klart markerade i ett flertal åtgärdsbeslut , måste ske med fast ledning från samhällets sida. I budgetpropositionen 1978/79 redovisas att en proposition om regionalpolitiska stödinsatser inte kan lämnas förrän våren 1979.1 avvaktan på den måste regeringen vidta åtgärder som leder de nuvarande samhällsinsatserna till önskade regionalpolitiska resultat. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om åtgärder som kan motverka den för negativa utvecklingen av regionalpolitiken som redovisats i motionen. () () () () () BO ()