mot · G102428 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om förbättrade värnpliktsförmåner m. m. Regeringen har i budgetpropositionen (bil. 7 s. 78) redovisat förslag till ändringar i värnpliktsförmånerna för /79. Förändringarna innebär följande. Dagersättningen höjs med , maximibeloppet för dagpenning till hustru med /dag och till barn med /dag. De värnpliktiga skall vidare få fria sovplatser i samband med ytterligare en hemresa per kalendermånad. Det särskilda anslaget för hjälpverksamhet till värnpliktiga höjs med . De förbättrade förmånerna beräknas till 37 milj. kr. Under den socialdemokratiska regeringen genomfördes en rad genomgripande förändringar av det vämpliktssociala systemet. De som genomför repetitionsutbildning behåller i princip sin lön, de som grundutbildas får en skattefri ersättning som växer med utbildningstidens längd. fastställda utryckningsbidraget avses brygga över till den första avlöningen efter utbildningens avslutande. För den som har försörjningsplikt mot barn utgår särskilt stöd. Härigenom har en fast grund lagts för det vämpliktssociala stödet. Givetvis måste detta ständigt förändras eftersom, i vad gäller grundutbildningen, beloppen är krontalsbundna. Statsmakterna måste från tid till annan kunna göra avvägningar av var de största behoven av direkta förbättringar ligger. En etapp av det under 1975-1976 beslutade reformarbetet återstår emellertid. Och det är anpassningen av reglerna för det familjesociala stödet till den moderna familjepolitiken. har den arbetsgrupp inom försvarsdepartementet som sett över familjebidragslagen presenterat en promemoria härom. En proposition hade aviserats till . Den har ej kommit. Det hade då varit naturligt att man i en särskild proposition samordnat budgetpropositionens förslag med förestående ändring av lagstiftningen. Vi beklagar att det inte skett. I motioner till föregående års yrkades från socialdemokratiskt håll på bl. a. fria sovvagnsbiljetter inom Vpl 10-systemet och höjd medelsanvisning för den särskilda hjälpverksamheten. De borgerliga ställde sig då kallsinniga till våra förslag. Vi är till freds med att de nu ändrat sin tidigare negativa inställning. 1 1977/78. Dagersättningen m. m. Den socialdemokratiska regeringens politik när det gäller det värnpliktssociala stödet gick ut på att dels skapa ett utvecklingsbart förmånssystem, dels ge de värnpliktiga en rimlig standardhöjning. Regeringens förslag för nästa budgetår innebär enligt budgetpropositionen att förmånerna ökar med ca 37 milj. kr. Försvarsdepartementet har i annat sammanhang uppgett dels det beräknade utfallet beträffande förmånerna till mellan 360 och 400 milj. kr. 1976/77, dels den beräknade reformkostnaden /78 till ca 45 milj. kr. Med den prisutveckling som kan förutses med den borgerliga regeringspolitiken kommer de föreslagna höjningarna knappast att täcka effekterna av inflationspolitiken. Vi vill i sammanhanget påpeka att, även om regeringen drivit igenom ett särskilt hänsynstagande i prisregleringssammanhang till vämpliktsförmånerna så att det militära försvaret tillförs ökade medel om värnpliktsförmånerna stiger mer än vad nettoprisindex ger, det givetvis är den allmänna prisnivåns utveckling som skall beaktas när man tar ställning till det vämpliktssociala stödet. Detta inses lättast när man konstaterar att i nettoprisindex ingår inte effekterna av indirekta skatters förändring. Men de värnpliktiga får givetvis betala konsekvenserna av den momshöjning regeringen har drivit igenom. Enligt vår mening är det därför nödvändigt att en ytterligare höjning görs av värnpliktsförmånerna. Syftet bör vara att ge de värnpliktiga en standardförbättring. Vi kan för vår del acceptera den föreslagna höjningen av dagersättningen med . , men detta endast under förutsättning av att utryckningsbidraget höjs. Vid riksdag fastställdes det till . men har sedan varit oförändrat. Det socialdemokratiska yrkandet vid förra om en höjning avslogs. Genom den snabba inflation som är en följd av regeringens ekonomiska politik har bidragets värde urholkats kraftigt. För att det skall fylla sitt avsedda syfte krävs en väsentlig höjning. Vi föreslår därför att utryckningsbidraget fastställs till . Merkostnaden härför utgör ca 22,5 milj. kr. Vad gäller det familjesociala stödet har vi tidigare framhållit att detta borde utformas i enlighet med riksdagsbeslut. Som framhållits ovan hade det också varit rimligt att behandla utformningen av familjestödet tillsammans med en ny lagstiftning på området. I avvaktan på att en sådan skall komma kan vi godta propositionens förslag. Det vämpliktssociala stödet har - efter en förändring av familjestödet i enl ighet med tidigare beslut - enligt vår mening i och för sig en ändamålsenlig utformning. Men det får sägas att de totala ersättningarna för många värnpliktiga framstår som låga. Beloppen - och detta gäller särskilt dagersättningen - har utmätts under förutsättningen att de värnpliktiga under grundutbildningen är en åldersmässigt, ekonomiskt, boendemässigt och socialt homogen grupp. I flera avseenden torde dessa förutsättningar inte Enligt vår mening kan det därför vara lämpligt att man belyser dessa grundläggande förutsättningar men också kombinerar dessa med uppgifter om de värnpliktigas ekonomi. Motsvarande undersökningar har tidigare gjorts av de högskolestuderandes ekonomiska situation. Härigenom skulle man kunna grunda fortsatta diskussioner och beslut i värnpliktssociala frågor på ett aktuellt faktamaterial om de värnpliktigas situation. bör hos regeringen begära en sådan undersökning. Förbättringarna på det värnpliktssociala området har också gällt de värnpliktigas resor. Fria resor och det s. k. Vpl 10-systemet har införts. föreslås, enligt de principer vi förordade , en viss förbättring av reglerna. Den socialdemokratiska regeringen tillsatte en arbetsgrupp för att utvärdera reseförmånssystemet och därvid bl. a. frågan om fria resor. Inte heller redovisar regeringen några resultat av detta arbete. 1 många sammanhang har kravet på helt fria resor förts fram, främst från de värnpliktigas sida. Kostnadsskäl har anförts mot en sådan förändring. Inte heller kan ett system med fria resor medföra att transportföretagens behov av att få förbeställningar etc. kan försvinna. I de fortsatta övervägandena bör man således skilja mellan å ena sidan i vilken omfattning de värnpliktiga skall betala för resor och å andra sidan själva beställningssystemet. Det senare är en teknisk fråga främst för transportföretagen, vilken vi lämnar därhän i detta sammanhang. Utan tvivel kan det anföras starka principiella skäl för att den värnpliktige som förläggs på annan plats än hemorten genom fria resor får möjlighet till kontakt med hemorten. Däremot följer inte härav att man skulle behöva ge en allmän rättighet för alla värnpliktiga att utan kostnad resa till valfria resmål i landet. Enligt vår mening borde man därför undersöka i pågående utredningsarbete om ett system med fria resor mellan förläggningsort och hemort kan införas. I övrigt skulle då för de värnpliktiga gälla de kommersiellt motiverade reserabatterna som finns för t. ex. studerande. Detta bör av ges regeringen till känna. Vi vill inledningsvis något beröra efter vilka grunder den fortsatta demokratiseringen inom värnpliktsutbildningen skall ske. Inom arbetslivet syftar den nya medbestämmandelagen till att stödja strävandena till en social förnyelse av arbetslivet. Lagstiftningen bygger på övertygelsen att demokratiska principer, samverkan och gemensamt ansvar bör prägla förhållandena på arbetsplatsen. Ökad delaktighet och engagemang från de anställdas sida i beslut som rör deras dagliga arbetsmiljö är i grunden 1* 1977/78. till fördel inte bara för de enskilda företagens och myndigheternas del utan också för hela samhället. Dessa principer måste givetvis också vara vägledande för arbetet med inflytandefrågorna på värnpliktsområdet. För socialdemokratin är principen om den allmänna värnplikten inte bara en fråga om hur vårt lands militära försvar lämpligen skall ordnas. Utan den är, som vi framhållit i åtskilliga sammanhang, en viktig garanti för att försvarsmakten blir föremål för folklig insyn, kontroll och påverkan. Utvecklingen mot en ökad demokratisering inom det militära försvaret blir med detta synsätt ett led i strävandena att stärka uppslutningen kring vårt samhälle och påverkar därmed också viljan att delta i dess försvar. Den socialdemokratiska regeringen tog initiativ till en bred försöksverksamhet med värnpliktsinflytande. Förslagen i betänkandet (Ds Fö 1976:3) Utökat värnpliktsinflytande hade till syfte att permanenta pågående försök och därmed lägga grunden till en ny utveckling på området, i medvetande om att man inte därmed hade nått någon slutpunkt i utvecklingen. Den borgerliga regeringen beslöt om en fortsatt utvidgad försöksverksamhet. Det är beklagligt att man inte tillgodosåg förslaget om att verksamheten skulle övergå i definitiva former och att de nya reglerna inte blev så nyutvecklande som föreslogs i nämnda betänkande. Sålunda har man inte gett partssammansatta organ möjlighet att fatta vissa beslut, och även andra av utredningsförslagen har inte fullföljts. Genom tillsättandet av värnpliktsinflytandekommittén - med samma uppdrag som den tidigare utredningen om inflytande m. m. inom vämpliktsutbildningen-har utredningsarbetet försenats men också riktats in på frågor som inte är så centrala för att lösa de värnpliktigas inflytandefrågor lokalt. Det är enligt vår mening utomordentligt viktigt att man nu bedriver arbetet med kraft, så att syftet med det av den socialdemokratiska regeringen initierade reformarbetet nås. Med hänsyn härtill är det därför nödvändigt att anger efter vilka riktlinjer det fortsatta arbetet skall bedrivas. Av särskild betydelse i detta sammanhang är givetvis informationen av de värnpliktiga. Vi berörde denna fråga i vår motion 1976/77:1504 där frågan om skolans information togs upp. begärde i anledning därav att försvarsinformationen rent allmänt skulle ses över. Publicerat material har klarlagt att de värnpliktigas kunskaper om värnplikt och försvar är bristfälliga, vilket negativt påverkar motivationen i utbildningsammanhang. Det ankommer i första hand på det militära försvaret att svara för den behövliga informationen, vilken måste sättas in på ett tidigt stadium. Arbetet måste nu bedrivas så att man kommer till rätta med de problem som här finns. Det bör kunna ske av värnpliktsinflytandekommittén under medverkan av de militära myndigheterna. En annan viktig - och i själva verket helt grundläggande - fråga är hur de värnpliktigas inflytande över sin utbildning skall kunna ske. Detta är i sig en svår uppgift med hänsyn till den i många fall centralt reglerade detaljstyr ningen av utbildningen, där det kan vara svårt för den aktuella värnpliktskontingenten att bryta igenom detta bestämmandekomplex. Olika försök har emellertid bedrivits med att registrera de värnpliktigas inställning till utbildningen och att återföra deras erfarenheter av denna. Vid en delegering av arbetsuppgifter från de centrala staberna till utbildningsenheterna, något som förutsätts i propositionen 1977/78:63, bör möjligheterna till ett förbättrat vämpliktsinflytande över utbildningsverksamheten också öka. En tredje fråga gäller i vilka former det utökade värnpliktsinflytandet skall ske. Det förhållandet att värnplikten är en av fastställd skyldighet för dem som genomgår utbildningen skapar naturligtvis sina svårigheter när det gäller att avgöra denna fråga. Detsamma gäller f. ö. även för annan utbildningsverksamhet, såväl obligatorisk som frivillig. De yttersta stridsvapen på arbetsmarknaden, i sig sällan utnyttjade i vårt land, kan inte användas. Vi vill i detta sammanhang understryka att en viktig fråga är att åstadkomma ett gott och förtroendefullt samarbete mellan myndighetens ledning, den fast anställda personalen och de värnpliktiga. Former måste sökas härför. Man måste därvid söka sig fram efter en samverkanslinje som är lokalt förankrad. En möjlighet är att till forum, över vilka de värnpliktiga själva råder eller där de är företrädda tillsammans med myndigheten och anställd personal, delegera så stor beslutanderätt som möjligt. En utgångspunkt måste vara att man som regel kommer överens om de frågor som t. ex. ett partssammansatt organ har att besluta om. I vissa fall kommer det dock inte att bli fallet. I dagens läge gäller då alltid myndighetens mening. Det kan emellertid finnas skäl att överväga om man skulle kunna finna en möjlighet att föra principiellt viktiga frågor vidare för ytterligare bedömning av annan instans. Denna finge i så fall förankras utanför myndigheten (förbandet, skolan osv.) och bära ansvaret för ett slutligt avgörande av den aktuella tvistefrågan. Eftersom det här inte rör sig om att tolka avtalsbestämmelser är det inte en juridisk utan en politisk instans som man i första hand bör söka. De frågor vi här tagit upp är av både principiell och praktisk natur. Vi anser det nödvändigt att ställer sig bakom dessa riktlinjer för att arbetet inom vämpliktsinflytandekommittén skall leda till en demokratisering av förhållandena för de värnpliktiga. Detta bör av ges regeringen till känna. Med stöd av det ovanstående hemställs 1. att beslutar att uttryckningsbidraget höjs från . 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om värnpliktsekonomisk undersökning, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om systemet med fria resor m. m. för värnpliktiga, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inflytandefrågor för de värnpliktiga. () () () HANS () () () () () () () () () ()