mot · G20271 · 1978-11-23 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:49 om vissa varvsfrågor Vår ekonomiska framtid beror på möjligheterna att hävda oss på de internationella marknaderna. Innovationer och produktutveckling är av avgörande betydelse för det svenska näringslivets förmåga att hävda sig i den internationella konkurrensen. Vårt näringsliv är i hög grad inriktat på exportförsäljning. Det är bl. a. mot denna bakgrund som man nu skall bedöma de insatser som vidtas för att underlätta strukturomvandlingen inom en rad branscher. Sådana förändringar är oundvikliga. Det måste bli fråga om omställningar i vad gäller produktionsinriktning, teknisk uppläggning och arbetsorganisation. Förutsättningarna för att kunna bereda arbete åt alla måste baseras på ett konkurrenskraftigt näringsliv. Självfallet kommer utomordentligt stora krav att ställas på företagen i den strukturella anpassning som måste ske. De åtgärder som regeringen föreslår i propositionen 1978/79:49 måste syfta till att minska de Finansiella hindren för angelägna strukturförändringar. Emellertid betyder punktvis insatta stödinsatser i denna och andra branscher stor risk för snedvridning av konkurrensen och att utslagning av företag kan ske på annat håll än där insatserna har gjorts. Åtgärder av de slag som föreslås kan medföra att problemen flyttas till andra, utvecklingsbara Företag. Det kan röra sig om mindre varv - ofta på mindre orter - som beFinner sig i en sådan situation. Staten måste därFör ta på sig ett ansvar för vad som sker. De förändringar som stödåtgärderna syftar till får inte genomföras på ett sätt som skapar problem i andra företag, vilka kan klara sig utan samhällets stöd. Det är därför angeläget att det föreslagna stödets påverkan på befintliga fartygs och rederiers ekonomi beaktas. Detta bör leda till en mer nyanserad bedömning av på vilket sätt insatserna för stöd till varvsnäringen skall fullföljas. Företrädare för de privata mindre varven har till näringsutskottet framfört bl. a. följande synpunkter: De mindre och medelstora varven behandlas i propositionen som en homogen och enhetlig grupp. En närmare analys visar emellertid att i gruppen ingår varvsföretag som visar mycket stora förluster räknat i procent av omsättningen. Andra varv ger ett överskott. När man behandlar de mindre och medelstora värven som en generell grupp blir slutsatserna därför till en belastning för de lönsamma varven inom gruppen. Att på ge stora statliga förlusttäckningsbidrag till statliga varv som konkurrerar med privata varv utan motsvarande statliga bidrag kan inte försvaras. Propositionen innehåller ingen analys som visar varför de mindre och medelstora varven föreslås bli neddragna medan de större varven skall neddras med 20 96. Vi anser det vara olyckligt att redan nu fastställa en procentsats för neddragning av de mindre varven. I stället bör inriktningen vara att de statliga förlusttäckningsbidragen till de mindre och medelstora varven inte skall utgå efter att de medel som föreslås till sådant ändamål i denna proposition är förbrukade. Vi vill särskilt understryka det som sägs i propositionen om att kapacitetsneddragningen vid de mindre och medelstora varven ej kan göras generellt. Målsättningen måste vara att efter neddragningen är gjord skall de varvsenheter som finns kvar vara företagsekonomiskt väl rustade att konkurrera enbart med hjälp av de eventuella generella stödåtgärder till varvsindustrin som kan komma att erfordras även . Vi finner det värdefullt att en statlig utredningsman tillsätts för att tillsammans med berörda varv analysera varvens framtida förutsättningar och med uppdrag att föreslå erforderliga strukturåtgärder. Strukturåtgärderna måste syfta till att slå vakt om de enheter som har bäst förutsättningar till framtida lönsamhet samt till avveckling i samhällsekonomiskt och socialt acceptabla former för enheter som inte bedöms ha förutsättningar att klara sig utan förlusttäckningsbidrag. Vi förutsätter att det generella varvstödet i form av avskrivningslån och kreditgarantier inte blir kopplat till krav på kapacitetsneddragningar. Däremot förutsätter vi att det statliga förlusttäckningsbidraget blir beroende av att strukturåtgärder överenskoms med den särskilde förhandlingsmannen. Varvs- och rederinäringarna kännetecknas inte bara av de mycket stora kapitalbelopp som varje nybyggnadskontrakt avser. Det ställs också mycket stora krav på snabbhet i beslutsprocessen. Den formella handläggningen av lån och kreditärenden anses av både varvs- och rederinäringen vara alltför byråkratisk. De flesta ärenden handläggs först av som hänskjuter ärendena till Riksgäldsfullmäktige, varefter ärendena i de flesta fall slutligt avgörs i regeringen. Företrädare för finns i . För att förenkla handläggningen och därigenom vinna tid bör direkt underställas regeringen och Riksgäldsfullmäktige därför frikopplas från de i propositionen behandlade lån- och garantiärendena. Det kan inte vara meningsfullt att medgiva ett beställarstöd som är bara ungefär hälften av vad som erfordras för att senare taga upp denna fråga igen och därefter utöka beställarstödet. Redan nu är läget sådant att varven har fått starta produktion av fartyg, där beställarstöd är erforderligt för att kontraktet skall vara bindande i tro på att sådant stöd kommer att beviljas. Detta beroende på att propositionen har framflyttats avsevärt. Ett liknande förhållande kommer att uppkomma när en utökning av stödet tages upp till behandling och ny proposition skrives. Resultatet av ovanstående blir att varven får synnerligen korta leveranstider, varvid konstruktionen får utföras på och blir då dyrare, material får köpas utan att tillräckligt antal offerter begäres och även detta blir Allt samverkar till att göra fartyget dyrare än det skulle behöva vara. Utan att göra någon värdering av de uppgifter i detalj som redovisats i ovanstående citat finnér vi likväl anledning för regering och riksdag att noga beakta de mindre och medelstora varvens synpunkter vid fullföljandet av de åtgärder som propositionen syftar till. Att ge stora statliga förlusttäckningsbidrag till statliga varv som konkurrerar med privata varv utan att motsvarande bidrag kommer de privata varven till del kan, som branschens företrädare framhåller, inte vara försvarbart. Likaså är synpunkterna för lån och kreditgarantier beaktansvärda. Det är därför välbetänkt, som föredraganden anför i propositionen (s. 26), att dessa frågor blir föremål för översyn. Ett annat alternativ är att samordna handläggningen hos fartygskreditgarantinämnden med handläggning, vilket förutsätter vissa organisatoriska förändringar. Oavsett vilken lösning som väljs skall målsättningen vara att förenkla och inte minst förkorta handläggningstiderna. Vad sedan allmänt gäller de mindre varvens och rederinäringens situation vill vi understryka det angelägna i att dessa även kan bevara sin konkurrenskraft. bör därför i anslutning till behandlingen av ifrågavarande proposition uttala att de åtgärder som föreslås inte får utformas så att de på något sätt påverkar de mindre varven och den därvid berörda rederinäringen. Med anledning av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande utvecklingen för de mindre varven i förhållande till varvsindustrin i övrigt.