mot · G102865 · 1978-01-23 00:00:00 — om begränsning av finansfullmakten I budgetpropositionen (bil. 2 s. 23-26) föreslås att för nästa budgetår lämna regeringen en finansfullmakt, höjd från 1 500 till 2 000 milj. kr. Höjningen motiveras med att finansfullmakten avses användas för att ställa medel till förfogande i den mån ett (bil. 16 s. 90, 91) begärt medgivande att öka ramar för energisparåtgärder lämnas och utnyttjas. Förslagen till ramar för beslut om bidrag och lån för vissa energibesparande åtgärder i byggnadsbeståndet liksom förslaget om medgivande att utöka dessa ramar torde komma att behandlas av efter civilutskottets beredning. Finansfullmakten innebär ett bemyndigande för regeringen att, om arbetsmarknadsläget kräver det, besluta om vissa utgifter intill angivet belopp. Om bifaller förslaget (bil. 16) om ett medgivande för regeringen att under vissa förutsättningar öka beslutsramarna har redan därmed lämnats en fullmakt som tillgodoser samma syfte som kravet på en ökning av finansfullmakten. Bifaller inte förslaget bortfaller de av regeringen anförda motiven för en ökning av finansfullmakten. Under alla förhållanden bör inte lämna regeringen två fullmakter, vilket i realiteten skulle innebära att finansfullmakten höjdes med 500 milj. kr. utan några giltiga motiv. Det får t. v. förutsättas att detta inte heller varit regeringens sakliga avsikt. Redan det anförda utgör skäl för att inte på i finansplanen angivna grunder höja finansfullmaktens belopp utöver 1 500 milj. kr. Det är möjligt att regeringsförslaget utgått från tanken att det inom område föreslagna medgivandet att höja beslutsramarna är en sak och att utbetalningen av medel för att täcka dessa åtaganden är något annat. Det väsentliga innehållet ligger dock i rambeslutet, och det är självklart att åtagandena måste infrias. Den tid som förflyter mellan ett beslut om ramökning och en utbetalning på grund av med stöd därav fattade beslut om lån och bidrag är avsevärd. Den tillåter under alla förhållanden en sedvanlig medelsanvisning över tilläggsbudget. Det bör noteras att reservationen på föregående budgetårs anslag var nära 500 milj. kr. Inte heller ett sådant eventuellt motiv kan sålunda åberopas som skäl för att öka finansfullmakten. Det kan däremot inte uteslutas att försiaget om att använda finansfullmakten för att ställa medel till förfogande för energisparstöd främst syftar till att rättfärdiga regeringens beslut att utnyttja fullmakten för innevarande budgetår för att ge ökat utrymme för beslut om energisparstöd. 1* 1977/78. Det sakligt berättigade i en sådan åtgärd saknar i detta sammanhang intresse. Det kan emellertid starkt sättas i fråga om åtgärden, hur sakligt motiverad den än framstår, har stöd i lämnad finansfullmakt. Möjlighet har också uppenbarligen funnits att utverka ett beslut om höjning av ramarna i sådan tid att det kunnat effektueras av regeringen senast den dag då fullmakten utnyttjades. Det grundläggande kriteriet för användning av finansfullmakten är att arbetsmarknadsläget kräver medelsanvändningen. Någon redovisning görs inte av övervägandena att arbetsmarknadsläget är huvudmotiv beträffande 250 milj. kr. av energisparstödet medan energisparstödet är huvudmotivet beträffande 150 milj. kr. - det senare beloppet nu föreslaget på tilläggsbudget II. Kvar står därför uppfattningen att regeringen tillgripit finansfullmakten endast på grund av oförmåga att fatta ett så snabbt beslut att kunde fatta beslut före juluppehållet. I detta sammanhang bör också noteras den bristande överensstämmelse som råder mellan finansfullmaktens krav att sysselsättningsläget fordrar vissa utgifter och det för begärt bemyndigande att vidga ramarna angivna villkoret om disposition på det sätt som är lämpligt med hänsyn till främst sysselsättningsläget (budgetpropositionen bil. 16 s. 90). Med hänvisning till det anförda föreslås att inte lämnar regeringen begärd finansfullmakt om 2 000 milj. kr. utan begränsar den till 1 500 milj. kr.