mot · G102935 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. fattade beslut om nya riktlinjer för jordbrukspolitiken. Beslutet innefattade bl. a. åtgärder för de statliga insatserna rörande jordbrukets rationalisering och villkor för statligt stöd i olika former för jordbruksnäringen. En ovillkorlig förutsättning för att de nya riktlinjerna skall kunna förverkligas är sålunda att jordbrukarna får tillgång till långsiktigt kapital i större utsträckning än vad som är fallet. I av svårigheter för näringslivet och ekonomisk oro i samhället är det angeläget att alla goda krafter samverkar för att nå ekonomisk stabilitet och sund ekonomisk samhällsutveckling. Emellertid får detta inte innebära att lantbrukets rimliga andel av kapitalmarknaden inte tillgodoses. Lantbruksnäringen delar problemet rörande begränsad kapitaltillgång med andra delar av näringslivet, men en väsentlig skillnad är att lantbruket i högre grad än andra näringar har mycket kapital bundet i fastigheter. , som enligt uppgift kommer att lämna sitt slutbetänkande, kan väntas behandla olika problem på kapitalmarknaden som hänger samman med att förse olika sektorer i samhället med långfristigt kapital. I avvaktan på detta betänkande och remissbehandlingen därav är det angeläget att regeringen inom ramen för tillgängligt utrymme tillgodoser jordbrukets kreditbehov i sådan utsträckning att prioritering sker i syfte att tillgodose lånebehovet i landshypoteken och därmed den till f. n. långa lånekön. Investeringsviljan i jordbruket kan inte upprätthållas, om det fortlöpande skall råda brist på kapital så att finansieringen av angelägna projekt först kan ske . Otvivelaktigt fungerar exempelvis den statliga lånegarantigivningen som ett stöd endast under förutsättning att kreditinstituten kan bevilja lånen. Obligationsutgivningsrätten för landshypoteken har varit helt otillräcklig. Fastighetsöverlåtelser, som är angelägna från såväl enskild som allmän synpunkt, försvåras av nu rådande förhållanden liksom av att vissa särskilt kapitalkrävande produktionsgrenar inom jordbruket inte bibehålls på en rationell nivå på grund av uteblivna eller försenade investeringar. Möjligheter att nå önskade produktivitetsförbättringar påverkas likaså i negativ riktning av en knapp tillgång på kapital. Då frågan om vad som är en rimlig andel av den långa kapitalmarknaden för lantbruksnäringen behandlas, bör flera faktorer beaktas, t. ex. lånekö, väntetid, efterfrågat och tillgängligt kapital. Genom fastighetsöverlåtelser, såsom vid arvskiften och försäljningar, lämnar kapital näringen och nyttiggörs inom andra delar av näringslivet. tigt förhåller det sig så att en kontinuerlig kapitalström finns från i lantbruksnäringen bundet kapital till bankinlåning, bostadsfastighetsinköp, obligations- och aktiesparande etc. F. n. finns en limit om /år avseende obligationsutgivningsrätt för , vilket skall sättas i relation till summan av nu inlämnade låneansökningar på ca . En avvägning av ökande taxeringsvärden och fortgående inflation samt den ovan påtalade avtappningen av kapital från lantbruksnäringen bör också göras för att rätt bedöma vad som kan anses vara en för lantbruket rimlig del av kapitalmarknaden. Slutsatsen av ovan påtalade förhållanden måste leda till bedömningen att kapitalfrågan är en av de allra viktigaste och mest akuta frågorna att lösa på jordbrukets område. Enligt vår mening måste en sund jordbrukspolitik och en ansvarig ekonomisk politik oundgängligen innefatta ett kapitaltillskott till landshypoteken genom ökade emissionsrätter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande behovet av ökad emissionsrätt till i syfte att ge lantbruksnäringen en rättvis andel av den långsiktiga kapitalmarknaden. () . () (m) () () . NISSER (m)