mot · G102459 · 1978-01-18 00:00:00 — av Axel m. fl. om lika konkurrensvillkor vid specialtransporter 1 trafikpolitiska beslut sägs att varje trafikgren skall bära sina egna kostnader. När det gäller om t. ex. järnvägs-och landsvägstrafiken konkurrerar på lika villkor råder minst sagt skilda uppfattningar. Om detta finns anledning återkomma när den av kommunikationsministern aviserade propositionen om en ny trafikpolitik framläggs, förhoppningsvis . Emellertid finns det en speciell transportsektor där man inte med bästa vilja i världen kan påstå att konkurrens sker på lika villkor-specialtransporter av tyngre och större entreprenadmaskiner på järnväg och landsväg. Största lastbredd är på väg och på det svenska järnvägsnätet . Laster med större bredd än ovan angivna kan transporteras, men först måste tillstånd sökas. Om ansökan beviljas blir det fråga om en specialtransport, förenad med särskilda kostnader enligt följande. Transport på järnväg. Kostnaden för vagnslast - specialtransport - är hos SJ ordinarie frakt + tillägg. Dessutom debiteras avsändaren extra för ev. tillkommande kostnader (såsom bevakning av trånga passager, demonteringsarbeten och extra tåg). Dessa frakttillägg är alltså avsedda att täcka de extra kostnader och arbete som transporten medför. Transport på landsväg. Vid transport på landsväg söker transportföretaget tillstånd hos den lokala polisstyrelsen, eller , beroende på vilka vägsträckor som berörs. Kostnaden för tillståndet kan variera från län till län. I utgården f. n. med . Helt utan kostnad ställer sedan polisen personal och fordon till förfogande för eskortering. Allt fler företag har upptäckt denna gratisförmån, och enligt polisen har begäran om eskort vid specialtransporter ökat . Det är t. ex. inte ovanligt att lastbilar och stora trailers eskorteras från mellersta och övre till hamnområden. Ofta krävs två polisbilar, en före och en efter transporten. Med två poliser i varje bil, bilkostnader, traktamenten och övertidsersättningar blir säkert den verkliga kostnaden väl så hög-och ibland högre - än de tillägg som SJ tar ut för specialtransport på järnväg. Staten bjuder alltså lastbilstrafiken på denna service. Det är självklart att de företag som upptäckt denna förmån hellre väljer att transportera sina tunga maskiner på landsväg än på järnväg. Polisen hade tidigare bestämmelser om att kostnader för eskort av transporter skulle debiteras. Dessa bestämmelser ändrades emellertid för ett tiotal år sedan, och polisen ställer numera upp kostnadsfritt i detta sammanhang. Den här relaterade konkurrensen på olika villkor inverkar naturligtvis menligt på SJ:s möjligheter att förhandla till sig dessa specialtransporter. SJ måste ta ut kostnaderna av kunden, medan staten gratis hjälper åkeriföretagen. Förutom den illojala konkurrens som staten bedriver mot sig själv är den ojämlika konkurrenssituationen tåg-lastbil när det gäller specialtransporter ytterst betänklig även av energi-, miljö- och trafiksäkerhetsmässiga skäl. Dessa mycket tunga transporter medverkar till en onödigt hög förbrukning av fossila bränslen, till luft- och vattenföroreningar samt till en snabbare nedslitning av våra vägar. Slutligen utgör dessa stora och långsamma transporter ett allvarligt riskmoment för övrig landsvägstrafik. Enligt vår uppfattning måste en konkurrens på lika villkor upprättas. Detta kan åstadkommas genom att även landsvägsalternativet debiteras de faktiska kostnaderna i samband med specialtransporter. Regeringen bör till berörda myndigheter (främst polisen) lämna de kompletterande anvisningar och direktiv som erfordras för att lika konkurrensvillkor vid specialtransporter på landsväg och järnväg skall kunna bli verklighet. Med stöd av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om införandet av lika konkurrensvillkor i vad avser specialtransporter på järnväg och landsväg.