ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102532 · 1978-01-20 00:00:00 — om slopande av u-hjälp till befrielserörelser, m. m. 6 till budgetpropositionen 1978 föreslås ett rekordstort anslag till uhjälp. En mycket allvarlig sak är att anslag liksom tidigare föreslås utgå även till s. k. befrielserörelser och till länder som befinner sig i krig. Vårt lands ekonomiska situation är som alla vet besvärlig. När det gäller att tillfredsställa behov i vårt eget land så måste stor återhållsamhet iakttas. Då är det inte för mycket begärt att en viss begränsning sker även i fråga om u-hjälpen, särskilt som den måste ges med utomlands upplånade pengar. Vissa sådana begränsningar ter sig självklara. För det första att inte u-hjälp ges till något land som är invecklat i krigshandlingar på eget eller annat lands territorium. Om hjälp till sådana länder anses ofrånkomlig av humanitära skäl, skall sådant bistånd endast kanaliseras genom missionen eller någon humanitär hjälporganisation. För det andra bör inte några biståndsmedel utgå till s. k. befrielseorganisationer. Dessa organisationer arbetar för att förändra vissa länders styrelseskick för att själva komma till makten. När inte detta kan ske på annat sätt tar man till våld, vilket resulterar i allvarliga krigshandlingar inom och mellan flera afrikanska stater. Under innevarande budgetår har anslagits sammanlagt 37,7 milj. kr., och för nästa budgetår föreslås sammanlagt 50,0 milj. kr. i stöd till s. k. befrielserörelser. På detta avsnitt har alltså skett en uppräkning med inte . Det kan inte vara i intresse att ekonomiskt underhålla stridande gerillaförband i andra länder, lika litet som det är något intresse för vårt land att höja segerchanserna för länder som befinner sig i krig genom ekonomisk hjälp åt dem. De svenska krigsansträngningama i andra länder bör därför upphöra möjligt. En effekt av detta torde vara att anslaget till u-hjälp kan behållas på oförändrad nivå. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att vid behandlingen av propositionen 1977/78:100, bil. 1. att som sin mening ge regeringen till känna att ingen u-hjälp skall ges till s. k. befrielserörelse, 2. att som sin mening ge regeringen till känna att land som är invecklat i krigshandlingar endast skall erhålla humanitär hjälp, 1 1977/78. 3. att för internationellt utvecklingssamarbete bevilja sammanlagt 3 550 milj. kr., dvs. samma belopp som under innevarande budgetår.
mot · G102534 · 1978-01-19 00:00:00 — Motion 1977/78:534 av om samutnyttjande av militär mark i De skäl som framkommer mot utvidgningar av militära övningsfält och skjutfält måste tillmätas stor vikt. Det gäller hushållningen med åker- och skogsmark, förstöring av gammal kulturbygd, rätten till sysselsättning inom jord- och skogsbruk, rätten att leva vidare i hembygden, förutsättningarna för god planering, miljön i närbelägna områden och begränsningar för det rörliga friluftslivet. Det ökade behovet av militär övningsmark bör i första hand lösas genom förläggning av områdeskrävande skjutövningar till ett fåtal platser och med accepterande av vissa längre transporter. Detta kan vara billigare än kapitalkrävande markköp. I första hand bör statlig mark utnyttjas. Oundgängligen nödvändiga utvidgningar av övningsfält bör ske i områden som inte används för jordbruksproduktion. Existerande skjutfält bör i befintligt skick nyttjas mer effektivt. För garnison har militärbefälhavaren i västra militärområdet genomfört en utredning angående nytt skjutfält. De alternativ som framförts är Vreten i anslutning till nuvarande övningsfält och . Militären har förordat Vreten med hänsyn till fördelarna från militär synpunkt. har förordat , och kommunens majoritet har uttalat att man ej motsätter sig lokalisering enligt något av alternativen under förutsättning att några angivna frågeställningar löses på ett från kommunens synpunkt tillfredsställande sätt. Någon samlad bild finns således inte i vad gäller förslag till skjutfält för garnison. Båda alternativen till nytt skjutfalt/övningsfält kommer i konflikt med de skäl som inledningsvis redovisats mot utvidgningar av militära övningsfält och skjutfalt. Detta kan inte accepteras. Någon redovisning av möjligheten att effektivare samutnyttja de militära skjutfälten i västra har inte gjorts i samband med skjutfältsutredningen för garnison. Enligt min uppfattning bör en sådan utredning komma till stånd innan slutlig ställning kan tas. Beslut beträffande skjutfält för garnison bör därför uppskjutas i avvaktan på nämnda utredning. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att en utredning angående effektivt samutnyttjande av militära markresurser i västra genomförs innan slutlig ställning tas till frågan om nytt skjutfält för garnison.
mot · G102535 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om ekonomisk ersättning till hemmaman med minderårigt barn vid repetitionsövning Vid repetitionsövning utgår dagersättning som motsvarar av lönen enligt samma princip som gäller för sjukpenningen. Den som inte har någon inkomst får . För ensamföretagare, exempelvis lantbrukare, kan ett näringsbidrag på högst /dag utgå. Syftet med detta är att det därigenom skall bli möjligt att anställa en ersättare för att verksamheten skall kunna fungera även som företagaren gör repetitionsövning. har i olika sammanhang uttalat att det är angeläget att de olika vämpliktsförmånerna ger den värnpliktige förutsättningar att fullfölja tjänstgöringen och återgå till civil verksamhet utan annan uppoffring än den som värnplikten i sig innebär. Vi anser att denna tanke är riktig. Det har dock visat sig att det finns fall där reglerna i den praktiska tillämpningen inte ger denna effekt. Den situation vi här avser är när en hemmaman med förvärvsarbetande hustru blir inkallad till repetitionstjänstgöring. Eftersom han inte har någon egen inkomst får han endast /dag i ersättning. När han inte kan sköta barnen på grund av repetitionstjänstgöringen måste barntillsynen lösas antingen genom att en ersättare anställs i hemmet eller genom att hustrun tar tjänstledigt från sitt arbete och därmed avstår från sin lön. I det senare fallet kommer familjen således endast att fl /dag att leva av. Detta är givetvis en ohållbar situation som stämmer illa överens med grundtanken att ingen skall bli lidande på att göra repetitionstjänstgöringen. Enligt vår uppfattning bör denna skevhet i det värnpliktssociala stödet rättas till. Detta kan sannolikt ske på olika sätt. En metod som kunde prövas är att hemmaman på samma sätt som egenföretagare skulle kunna bli berättigad att uppbära näringsbidrag, eftersom det är absolut nödvändigt att han han gör repetitionstjänst kan anställa en ersättare för att ta hand om barnen. Eftersom antalet personer som drabbas av ovannämnda problem knappast torde vara särskilt stort, skulle kostnaden för att lösa frågan på ett tillfredsställande sätt bli obetydlig. Principiellt är det dock av stor betydelse att man inte genom stelbenta och ogenomtänkta ersättningsregler ställer de familjer som avviker från det traditionella könsrolls- och arbetsfördelningsmönstret i helt ohållbara situationer. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära skyndsam prövning av och förslag om nya regler för ekonomisk ersättning i samband med repetitionstjänstgöring för hemmaman som har 4 vård om minderåriga barn. () ()
mot · G102538 · 1978-01-19 00:00:00 — 1977/78 538-545 av m. fl. om vidgad rätt för värnpliktig personal till tjänstledighet för kommunala uppdrag Den representativa demokratin förutsätter för att kunna fungera att de förtroendevalda verkligen har möjligheter att utöva sina uppdrag. För detta krävs att de har rätt till den ledighet från anställningar och andra åligganden som är nödvändig för att delta i sammanträden och till förberedelse för dessa. I regeringsformen stadgas (4 kap. 6 §) att ledamot och suppleant i får fullgöra uppdrag som ledamot utan hinder av tjänsteuppgift eller annan förpliktelse som åligger honom. Enligt den nya kommunallagen har de kommunala förtroendemännen rätt att få ledighet från anställning i den utsträckning som är nödvändig. Rätten till ledighet enligt kommunallagen är sålunda mer inskränkt än när det gäller riksdagsuppdrag. Detta motiverades i propositionen 1975/76:187 med att personkretsen är så mycket större när det gäller kommunala förtroendeuppdrag att det är svårt att tillämpa samma regler som för del. De olika reglerna för rätten till ledighet har medfört att värnpliktiga enligt tjänstereglementet för krigsmakten (kap. 11 mom. 23) har rätt till ledighet för uppdrag som riksdags- eller landstingsman, revisor eller dess fullmäktige i eller eller ledamot av kyrkomöte eller av jury i tryckfrihetsmål. För övriga offentliga uppdrag, t. ex. kommunala, finns ingen ovillkorlig rätt till ledighet. Sådana ledigheter får därför bedömas från fall till fall efter omständigheterna. Det är uppenbart att detta är otillfredsställande ur kommunaldemokratisk synvinkel. Sedan valbarhetsåldern nu sänkts till har problemet blivit mer aktuellt . Värnpliktstjänstgöringen påböijas ju . Det finns numera en risk att en betydande del av de ungdomar som skulle kunna komma i fråga för ledamots- eller suppleantuppdrag i kommunala nämnder förhindras att fullgöra sina uppdrag p. g. a. värnpliktstjänstgöringen. Det är självfallet, som anfördes i propositionen 1975/76:187, svårt att överblicka konsekvenserna av att utsträcka den ovillkorliga rätten till ledighet till alla kommunala uppdrag. Frågan om rätten till ledighet från värnpliktstjänstgöringen är föremål för överväganden inom tjänstereglementsutredningen, och det kan förutsättas att denna fråga kommer att aktualiseras i detta sammanhang. Det är enligt vår mening av största betydelse att det nya tjänstereglementet får en sådan utformning att rätten till ledighet för kommunala uppdrag utsträcks så långt det över huvud taget är 1 1977/78. Med en målmedveten strävan i denna riktning bör de svårigheter som aktualiserats av den sänkta valbarhetsåldern kunna i allt väsentligt elimineras. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående en vidgad rätt för värnpliktig personal till tjänstledighet för kommunala uppdrag. () ()
mot · G102539 · 1978-01-20 00:00:00 — av och om ersättning från sjukförsäkringen för psykoterapi I det praktiska vårdarbetet är man alltmer medveten om psykoterapins värde. Det är angeläget att samhället officiellt erkänner psykoterapin och att utbildningen i terapi förstärks. För psykoterapin som behandlingsform är det berikande att människor med förkunskaper från skilda vetenskapliga och praktiska områden engageras i arbetet. Det bör komma till uttryck däri att terapiutbildning i största möjliga utsträckning blir gemensam för läkare, psykologer och socialarbetare. Den som går i psykoterapi hos en läkare lår läkarvårdsersättning genom sjukförsäkringen. När samma behandling ges av en psykolog eller socionom har ingen ersättning lämnats. Från sida har föreslagits att den allmänna försäkringen skulle bidra till kostnaderna enligt samma grunder vid all behandling hos psykoterapeuter med av samhället erkänd utbildning och kompetens. har vid tidigare behandling av denna fråga haft en positiv inställning till en utvidgning av ersättningsreglerna för psykoterapeutisk behandling men ansett att en sådan utvidgning förutsätter att ansvarsförhållandena inom verksamheten och möjligheterna till offentlig kontroll av densamma är tillfredsställande klarlagda. Med tanke på att utbildningen i psykoterapi redan har fått fastare form och att terapeuterna har organiserat sig finns nu förutsättningar för en snabb lösning. delbetänkande om legitimation av psykologer (1976:9) avgavs i december 1976.1 januari 1977 uppdrog regeringen åt att, på grundval av medicinalansvarskommitténs förslag om viss praktisk tjänstgöring efter avlagd psykologexamen som villkor för legitimation, utreda och inkomma med förslag till den praktiska tjänstgöringen. Eftersom förslaget rörande legitimering av psykologer måste förutsättas komma bortfaller tidigare anförd avslagsmotivering när det gäller utvidgning av ersättningsreglerna för psykoterapeutisk behandling. utgår ersättning vid behandling utförd, förutom av tandläkare och sjukgymnast, av läkare eller av psykolog anställd i den offentliga vården eller av psykolog som tecknat avtal med sjukvårdshuvudman. Det är emellertid rimligt att psykoterapeutisk och psykoanalytisk behandling utförd av privatpraktiserande psykolog eller socionom med godkänd utbildning jämställs med behandling av privatläkare. Reglerna i läkarvårdstaxan bör därför snabbt ändras, så att ersättning för behandling av privatpraktiserande psykoterapeut skall utgå på samma sätt som när behandling utförs av privatläkare. regeringen beslutar om läkarvårdstaxan bör uppfattningen ges regeringen till känna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om ersättning från allmänna försäkringen för psykoterapi. () ()
mot · G102542 · 1978-01-19 00:00:00 — om kompensation för sjuklön m. m. som betalats från forskningsanslag 1 motionen 1976/77:679 hemställde och jag att skulle begära utredning och förslag syftande till att de penningmedel som ställts till forskningens förfogande men som används till sjuklön, graviditetslön eller utbildningslön skall återgå till det ursprungliga forskningsändamålet i samma utsträckning som statskassan kompenseras av . avstyrkte i sitt betänkande 1976/77:23 motionen med hänvisning till att budgetdepartementet övervägde frågan. Någon åtgärd har emellertid ännu icke vidtagits, även om det erfarits att man inom departementet ägnat problematiken förnyat intresse. En förfrågan till statskontoret i dess egenskap av statlig rationaliseringsinstans har heller icke erbjudit några nya uppslag. Då det enligt min mening inte i längden kan fl vara så att paragrafrytteri och datarutiner skall fl konservera ett orättfärdigt system tar jag mig nu friheten att föreslå att bestämmelser av följande innebörd införes: Sjukledighet, graviditets- eller föräldraledighet avseende personal, avlönad genom till högskolas förvaltning överlämnade enskilda forskningsanslag, skall regelmässigt föranleda överföring till ifrågavarande forskningsanslag från högskolans avlöningsanslag av ett belopp som är lika stort som det som i det enskilda fallet tillför (eller kan beräknas tillföra) statsverket. Under åberopande av det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad i förevarande motion anförts om ersättning för sjuklön m. m. som betalats ur forskningsanslag. G. () i
mot · G102543 · 1978-01-20 00:00:00 — om vidgat stöd till föräldrar vid barns vistelse på sjukhus Det är inte ovanligt att barn efter traditionell sjukhusvård i traditionellt steril och effektiv miljö där barnet inte kunnat få behålla sina nödvändiga känslomässiga kontakter uppvisar allvarliga psykiska störningar (hospitalism). Barn i denna situation reagerar ofta mycket hårt på skilsmässa från föräldrarna och passerar olika stadier i en sådan reaktion. Detta kan t. o. m. utmynna i att barnet förnekar föräldrarna. Efter hemkomsten kan separationsångestyttringar förekomma, t. ex. aggressivitet, sängvätning och sömnstörningar. Barn på sjukhus är barn med behov av särskilt stöd och hjälp. Det är utomordentligt viktigt att man även då ett barn är på sjukhus försöker nå upp till förskolans och skolans allmänna målsättningar. Hospitalism kan undvikas genom en förbättrad inne- och utemiljö anpassad till barnen. Föräldraanknytningen till barnen skall vara hög, vilket kan åstadkommas t. ex. genom att föräldrarna får möjligheter att övernatta i barnets vårdrum, att leka med barnet i lekterapin i såväl inre som yttre lekmiljö. Sjukhusen måste ha en miljö som så långt möjligt kompenserar barn och ungdom för de negativa effekterna av sjukdomen i sig. Miljökraven måste leda till att patient, föräldrar och personal av olika kategorier får samverka på ett så positivt sätt att patientens tillfrisknande påskyndas. För föräldrarna bör detta innebära att de - som ovan antytts - får möjlighet att deltaga i vården, att fria besökstider tillämpas och att övernattning kan ordnas. Detta är speciellt viktigt för de mindre barnen - under t. ex. ålder. är dock möjligheterna för föräldrar att vara tillsammans med barn som vistas på sjukhus ytterst begränsade. Det gäller inte minst föräldrar till barn som vistas på sjukhus långt från hemorten. Ett sådant sjukbesök kan t. ex. innebära stora ekonomiska uppoffringar för föräldrarna. För att föräldrar till barn som vistas på sjukhus inte av ekonomiska skäl skall tvingas avstå från dylika sjukbesök bör stödet till föräldrarna i form av ledighet och reseersättning utökas. Detta bör i första hand tillkomma föräldrar med små barn, t. ex. sådana barn som ännu ej fyllt . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av nuvarande regler för föräldraledighet och reseersättning i samband med barns vistelse på sjukhus i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G102544 · 1978-01-20 00:00:00 — om föräldrapenning för tillfällig vård av barn i samband med adoption Förmånerna inom föräldraförsäkringen har efter hand förbättrats. trädde regler i kraft, som innebar bl. a. att förälder - utöver föräldrapenning i samband med barns födelse - har rätt till föräldrapenning (särskild föräldrapenning) och att garantinivån uppgår till . Den särskilda föräldrapenningen och föräldrapenning i samband med barns födelse kan inte utgå . Genom en ändring i reglerna om rätt till föräldrapenning för tillfällig vård av barn har emellertid möjlighet skapats att låta fadern vara hemma hos modern vid barns födelse, inte bara då det redan finns barn i familjen utan även då det första barnet föds. Även då det gäller adoptivbarn har gynnsammare regler i fråga om föräldrapenning införts. Detta är glädjande. kvarstår emellertid omotiverade skillnader mellan förmånerna från föräldraförsäkringen i den situation som föreligger då ett barn föds i en familj och då ett adoptivbarn kommer till familjen. I denna motion tas upp en av dessa skillnader. Det är enligt vår mening av stor vikt att då ett adoptivbarn kommer till en familj båda föräldrarna har ekonomiska möjligheter att vara i hemmet så att de gemensamt kan se till att anpassningen av barnet till det nya hemmet kan påbörjas under bästa möjliga betingelser. I enlighet med det anförda bör reglerna i lagen om allmän försäkring ändras så att i samband med att adoptivföräldrar får barn i sin vård en förälder får rätt till föräldrapenning för tillfällig vård av barn, som den andra har rätt till annan föräldrapenning. Motsvarande bör gälla i fråga om fosterföräldrar som mottager barn i avsikt att adoptera det. Regeln bör gälla adoption av barn som är upp till . Reglerna bör träda i kraft . Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar om sådan ändring av reglerna om föräldrapenning för tillfällig vård av barn som anges i motionen. () ()
mot · G102545 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om hemreseersättningen till vissa gymnasieelever I de nuvarande studiestödsbestämmelserna för elever vid gymnasieskolor, s. k. yngre elever vid folkhögskolor m. fl. läroanstalter som sorterar under finns vissa brister som man utan att det vållar staten nämnvärda merkostnader bör kunna rätta till. Vad som åsyftas är de studerandes längre resor från bostadsorten/hemmet till gymnasieorten. Det är inget problem i tätortsregioner men väl i utpräglade glesbygder. Enligt nuvarande anvisningar erhåller elev från glesbygd vid gymnasieskola kostnadsfria hemresor under veckosluten. Från många gymnasieorter med omgivande glesbygd avgår bussar fredagseftermiddagar med gymnasieelever till orter och större byar i glesbygder för att återvända med ungdomarna . Ett fåtal elever inom gymnasieområdet bor emellertid vid sidan om allfarvägama, där de stora bussarna inte drar fram. Dessa elever har f. n. att på föräldrarnas bekostnad ta sig fram återstående del av hemfärden och åter, dvs. från huvudled och fram till hembyn. Särskilt kostnadskrävande blir det för föräldrar som saknar egen bil och är tvungna att för sluttransporten av sina ungdomar anlita taxi. Med hänvisning till vad ovan nämnts hemställs att beslutar sådan ändring av studiestödsbestämmelserna att anvisningarna om fria hemresor för elever vid gymnasieskolor får sådan utformning att med fri hemresa avses verkliga kostnader för resa gymnasieorten-bostadsorten. () () () () () ()
mot · G102546 · 1978-01-19 00:00:00 — 1977/78 546-555 av m. fl. om suppleanter i vuxenutbildningsnämnd Vuxenutbildningsnämnder finns i varje län. De är i administrativt hänseende liksom studiemedelsnämndema knutna till CSN. Vuxenutbildningsnämndemas uppgift är att besluta om fördelning av medel till projekt för uppsökande verksamhet samt fördela dels särskilda vuxenstudiestöd, dels tim- och dagstudiestöd. Nämnden består av nio ledamöter varav tre skall företräda fackliga organisationer med LO som huvudorganisation och två skall företräda facklig organisation med TCO som huvudorganisation. Fyra ledamöter skall vara väl förtrogna med utbildningsväsendet inom länet. De senare bör vara politiskt valda förtroendemän inom primärkommun eller landstingskommun. Vi anser att av praktiska skäl bör dessutom suppleanter utses. Erfarenheten visar att det händer att nämnd inte är beslutsför beroende på att ledamöter är förhindrade att delta. Nämndens ledamöter representerar olika delar av samhällslivet. Det är då olyckligt att få en annan majoritetsställning av intressegrupperna än om nämnden vore fulltalig. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av suppleanter i vuxenutbildningsnämnderna. () () 1 1977/78.
mot · G102549 · 1978-01-19 00:00:00 — av och om höjning av bosättningslånen, m. m. Bosättningslånen har varit ett viktigt instrument för att ge unga människor möjlighet att utrusta sin bostad med ett minimum av nödvändiga möbler, köksutrustning, sänglinne osv. För arbetarklassens ungdomar, som inte har haft rika föräldrar bakom ryggen eller dolda resurser att ta av, har möjligheten att låna pengar varit synnerligen betydelsefull. Men klart står också att nuvarande låneregler icke, vare sig det gäller beloppets storlek eller de formella kriterierna, är tillfredsställande. I dagens arbetsmarknadspolitiska läge, när problemen för den arbetande ungdomen blir allt svårare, är det viktigt att höja beloppen så att de någorlunda svarar mot dagens situation när det gäller inköpspriser och övriga kostnader som är ofrånkomliga vid familjeetablering. Vi föreslår att lånens maximibelopp höjs till . Det finns också anledning att ändra på reglerna för bosättningslånen. Sålunda har kraven för prövning av lån till sammanboende skärpts. Väntar man inte barn tillsammans måste de sökande antingen ha ett gemensamt bostadskontrakt eller också, när den ena parten tecknar kontrakt, varit kyrkobokförda på samma adress . Riksbanksfullmäktige har föreslagit att kravet på sex månaders gemensam kyrkobokföring skall sänkas . Inte ens detta förslag accepteras av den borgerliga regeringen. kommunisterna tycker att denna regel helt skall slopas. Bostadslånen skall utgå som en fastställd rättighet, och det bör inte vara regeringen eller myndigheter som skall fastställa någon tidpunkt varifrån sammanboendet skall räknas. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att beslutar 1. att bosättningslånens maximibelopp höjs till , 2. att kravet om för gemensam kyrkobokföring slopas. (apk) (apk)