mot · G1021844 · 1978-03-29 00:00:00 — Motion 1977/78:1844 med anledning av propositionen 1977/78:105 om åtgärder mot narkotikamissbruk Inledningsvis måste man med glädje notera att regeringen med förslagen i denna proposition försöker samordna och styra samhällets insatser för att komma till rätta med det skrämmande narkotikamissbruket, som dess värre inte bara är ett problem i storstadsområdena utan även i många mindre samhällen. Det synes inte finnas någon större anledning att kritisera de förslag som framförs i propositionen, utan motionen vill bara understryka vikten av ett par åtgärder, som möjligen underförståtts av statsrådet men som i propositionen inte närmare preciserats. Det är viktigt att den s. k. ANT-informationen upprepas. Dels varierar elevernas mognad och därmed förståelsen för de aktuella problemen, dels är frånvaron vanligen hög bland de elever som befinner sig i riskgruppen. ANT-information bör därför anordnas minst en gång under varje läsår i högstadiet. Härmed ökar chansen att samtliga högstadieelever åtminstone får del av denna information. Barnavårdslagen måste vid behov utnyttjas i kampen mot narkotikan När det gäller tvång mot vuxna narkomaner intar statsrådet en mycket försiktig position, som närmast torde kunna betecknas såsom avvaktande. När det gäller minderåriga narkomaner understryks däremot att barnavårdslagen bör kunna utnyttjas. Enligt min uppfattning borde det än kraftigare ha understrukits att i de fall då trots kontakter med föräldrar och narkotikamissbrukande ungdomar missbruket fortsätter, får de sociala myndigheterna inte tveka att utnyttja barnavårdslagens möjligheter att omhänderta ungdomarna för samhällsvård. Enligt min mening är ett dylikt utnyttjande av barnavårdslagen angeläget främst av följande två skäl: Ju snabbare samhället reagerar mot narkotikamissbruk desto lättare bör det vara för patienten att bli fri från sitt problem utan alltför stora abstinensbesvär m. m. Ett långvarigt narkotikamissbruk hos ungdomar leder ofelbart till kriminalitet och/eller promiskuitet, något som i sin tur försvårar vederbörandes återanpassning till samhället. Om barnavårdslagens möjligheter bättre utnyttjas av socialarbetarna, så bör detta leda till en minskning av antalet vuxna narkomaner. Det är nämligen förhållandevis få som börjar sitt missbruk efter det att de fyllt . Alla sorn bedriver narkomanvård med statligt stöd måste registrera sina patienter Jag finner det angeläget att understryka detta rimliga krav, eftersom en tillförlitlig registrering är ett minimikrav för att en vetenskaplig uppföljning av vårdformernas resultat m. m. skall kunna ske. Det är möjligt att statsrådet ansett detta så självklart, att saken inte särskilt berörts i propositionen. Men å andra sidan har det förekommit att vissa frivilliga institutioner hitintills fått bedriva narkomanvård med stöd av , utan att någon registrering av intagna patienter skett. Jag har i tidigare motioner och debatter framhållit detta och krävt en ändring för att öka möjligheten till vetenskaplig utvärdering av olika vårdformer för narkomaner. Den utredning vars förslag lett till här aktuell proposition kom ju för övrigt till bl. a. såsom en följd av en motion från min sida. Mot denna bakgrund finner jag det angeläget att ånyo understryker att en förutsättning för frivillig narkomanvård med statsbidrag är att den registrerar sina patienter, så att en utvärdering sedan kan ske. Utvärdering anförtros vetenskapliga auktoriteter När det gäller tidigare nämnd utvärdering av olika vårdformer inom narkomanvården sägs i propositionen endast att skall svara för denna arbetsuppgift. Detta torde bäst kunna ske genom att en expertgrupp för utvärdering av narkomanvårdsformer bildas bland ledamöterna av vetenskapliga råd. Under hänvisning till vad som anförts hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om dels information i skolorna, dels barnavårdslagens utnyttjande, dels vikten av registrering av patienter vid statsstödda frivilliga narkomanvårdsinrättningar och vikten av att utvärdering av narkomanvården anförtros kvalificerade, vetenskapliga auktoriteter.