mot · G202143 · 1978-11-27 00:00:00 — Motion 1978/79:143 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:49 om vissa varvsfrågor Varvsnäringen upplever en djup strukturkris. Krisen är en internationell företeelse, bl. a. orsakad av den långvariga internationella lågkonjunkturen i industriländer, oljekrisen och en för snabb ökning av tonnaget . De omfattande analyser som utförts i syfte att kartlägga varvens framtida möjligheter visar att en kraftig överkapacitet på nyproduktionssidan föreligger såväl i som internationellt i förhållande till förväntad efterfrågan på nya fartyg . Det bedöms allmänt att obalansen mellan befintlig produktionskapacitet hos varven och efterfrågan på nyproduktion kommer att bestå åtminstone . För del torde det vara oundgängligen nödvändigt med en permanent minskning av varvens kapacitet på nyproduktionssidan. Vi kan inte räkna med att på nytt få den stora andel av nyproducerat tonnage som vi tidigare hade, med tanke på de fördelar de nya varvsländerna har på kostnadssidan för framför allt tank- och bulkfartyg. Dessa länder kommer att bli prisledande på dessa marknader och även ha den kapacitet som tillgodoser förväntad efterfrågan på stort bulktonnage . För dessa fartygstyper visar jämförelser ett prisgap i förhållande till den svenska självkostnaden i storleksordningen . Det finns inga skäl som talar för att dessa skillnader kommer att minska nämnvärt . Den proposition om varvsfrågorna som tidigare aviserats från trepartiregeringens sida var ett försök att ta ett mera permanent grepp i avsikt att anpassa strukturen inom svensk varvsindustri till de framtida förutsättningarna. Utgångspunkten för förslaget var en strävan att försöka precisera de långsiktiga målen och viljeinriktningen för varvspolitiken. Det är välomvittnat att de initiativ som planerades skapade respekt hos såväl beställare i som utomlands eftersom detta vittnade om en målmedveten strävan att slå vakt om två rationella nybyggnadsvarv. Nybyggnadsverksamheten skulle koncentreras till och , medan verksamheten vid Arendals- och Öresundsvarven skulle inriktas på alternativ produktion huvudsakligen verkstadsprodukter för marint bruk. Detta innebar givetvis inte att man skulle avstå från att ta emot eventuella beställningar av fartyg även om kapaciteten vid och skulle utnyttjas i första hand. En sådan omstrukturering hade skapat tilltro till den svenska varvsindustrins framtidsmöjligheter och långsiktiga leveransförmåga. Enligt regeringens förslag uppskjuts det oundvikliga beslutet om att en väsentlig del av varvsindustrin måste utnyttjas för andra ändamål än fartygsproduktion. Osäkerheten om varven innebär även svårigheter att ange mera långsiktiga riktlinjer för näringspolitiken i stort. Det är enligt vår mening nödvändigt att besluten om varvsnäringens framtida struktur och volym fattas med tanke på den betydelse för svensk industri som varvsindustrin har. Vägledande för de kommande näringspolitiska insatserna måste vara nödvändigheten av att gradvis överföra resurser från stagnerande och förlustbringande verksamheter till mera expansiva och konkurrenskraftiga delar av näringslivet med ökande sysselsättningstillfällen och en ekonomiskt tryggare tillvaro för människorna som följd. Lösningen på krisbranschernas strukturproblem inklusive varven måste vara en omläggning av varuproduktionen till nya produkter, specialprodukter och alltmer bearbetade varor. Detta innebär inte att vi - som ibland förespråkas - skall specialisera oss på några få niseher eller med berått mod avveckla hela branscher. Det finns i varje företag och i varje bransch någon del som är värd att satsa på för framtiden. Även ett industriland som måste ha en näringsstruktur som tillgodoser olika grundläggande behov, och vi måste även utnyttja våra naturtillgångar och andra resurser som varit en förutsättning för svensk industris utveckling under många årtionden. Det är givet att de nödvändiga strukturförändringarna av svensk varvsindustri kommer att medföra svåra sysselsättningsproblem för de orter och regioner där varven stått för en betydande del av arbetstillfällena. Arbetsmarknaderna i är emellertid efter svenska förhållanden av en sådan omfattning att dessa regioner har ett avsevärt försteg framför andra delar av landet beträffande möjligheterna att klara en strukturomvandling. Vi är emellertid medvetna om att det krävs åtgärder från samhällets sida i syfte att underlätta möjligheterna för de anställda som tvingas lämna varven att kunna ta anställning inom de merexpansiva delarna av näringslivet i dessa regioner. Den förstärkning av de regionala utvecklingsfondernas resurser som föreslås bör även kunna ge ett tillskott av sysselsättningstillfällen, bl. a. genom bättre möjligheter till nyföretagande. Det måste dock understrykas att ju längre vi väntar med att fatta ett mera långsiktigt beslut om varvsnäringens framtida struktur desto större resurser tvingas vi binda i närings- och regionalpolitiska satsningar i dessa regioner till men för landsdelar, vilka har en betydligt mer ensidig näringsstruktur och därmed svårare sysselsättningsförhållanden. Den nu framlagda propositionen innebär att den uppgörelse som träffats i enighet mellan företrädare för trepartiregeringen om formerna för omstruktureringen av varvsnäringen, vilken byggde på det synsätt som ovan redovisats, bryts. Reduktionen av kapaciteten för de stora varven föreslås nu bli till utgången av 1980. Däremot följer man förslaget från analysgruppen att de mindre och medelstora varvens kapacitet skall reduceras . De mindre och medelstora varven kommer att ställas i ett ogynnsammare läge i och med att neddragningen av storvarvens kapacitet blir mindre i förhållande till trepartiregeringens förslag. Storvarven kommer att tvingas konkurrera hårdare med de mindre och medelstora varven om nybyggnadsorder, reparationer m. m. för att så långt som möjligt kunna belägga sin alltför stora produktionskapacitet. Man försitter vidare möjligheterna att ta de offensiva beslut som planerades för att skapa resurser för en balanserad strukturomvandling och skjuter nödvändiga ställningstaganden framför sig, vilket kommer att leda till stegrade kostnader och ökande statligt engagemang. Med tanke på den omfattande omstrukturering av varvsindustrin som förestår och den betydelse varvsindustrin har för svenskt näringsliv och svensk ekonomi bör möjligheterna att finna samlande lösningar noga prövas. Det bör enligt vår mening gå att få politisk enighet om ett förslag som är offensivt till sin karaktär och ger möjlighet att ta ställning till strukturfrågorna. Omfattningen av de nu aktuella besluten om varven bör därför begränsas med en uttalad målsättning att en ny vårproposition framläggs . bör i avvaktan på mer slutgiltiga lösningar begränsa beslutet om nedskärningen av storvarvens produktionskapacitet till vad som kan anses erforderligt med hänsyn till orderläge och allmänna marknadsförutsättningar för det närmaste året. Vidare bör nu fattas beslut om dels att ge nödvändiga kapitaltillskott och kreditgarantier,dels förlängda beställarstöd för fartygsproduktion, med regler utformade så att de mindre och medelstora varvens produktionsförhållanden tryggas på ett bättre sätt än f. n. Vi har ej heller något att erinra mot att varvsindustrin nu ansluts till det s. k. SEK.-systemet för statsunderstödd kreditgivning. Vi finner det även vara nödvändigt att det , eftersom regeringen uppenbarligen inte är beredd att ta de offensiva grepp som behövs för en omstrukturering av varvsnäringen, skapas ett organ som omgående kan ta itu med de problem som förestår. Det är väsentligt att arbetet med att ge varvsindustrin klara riktlinjer för den framtida verksamheten och volymen påbörjas så snabbt som möjligt. Den vänta och se-attityd som präglar propositionen kommer att innebära att omstruktureringen fördröjs med risk för att ytterligare resurser i onödan binds till varvsnäringen utan att ge anställda varaktig trygghet. Vi anser därför att en speciell varvskommission bör tillsättas med representanter från staten, varvsledningarna och fackföreningsrörelsen. Det bör även övervägas om inte kommissionen skall ha parlamentariska inslag. Kommissionen bör ges direktiv att till dess att den nya varvspropositionen skall framläggas utarbeta förslag till samordning av och Öresundsvarven till en konkurrensduglig enhet och pröva förutsättningarna för alternativ produktion inom denna enhet. Kommissionen bör vidare beträf fande Arendalsvarvet få till uppgift att planera för en så snabb övergång till alternativ produktion som möjligt, dels genom konvertering av Arendalsvarvet till en tung mekanisk industri, dels genom att utveckla andra industrier i . Kommissionen bör därvid noggrant pröva möjligheterna att realisera de förslag till förändrad produktionsinriktning för varven som framlagts från de anställda. a. har PTK-klubbarna vid och pekat på möjligheterna för varven att producera anläggningar för energiproduktion och energilagring såsom vindkraftverk, soluppvärmningssystem och hetvattenackumulatorer. Kommissionen bör även i en samlad bedömning av varvsnäringens framtida struktur överväga de mindre och medelstora varvens framtida produktionskapacitet och verksamhetsinriktning. Vi vill dock i detta sammanhang framhålla att de mindre och medelstora varvens framtida produktionsförutsättningar inte är helt jämförbara med storvarvens. Problemen för storvarven påverkar givetvis de mindre och medelstora varvens verksamhet, eftersom en betydande del av småvarvens produktion bestått av leveranser till storvarven. Småvarvens egenproduktion är emellertid främst avsedd för hemmamarknaden och till mindre del export. Detta bör enligt vår bedömning underlätta överlevnadsmöjligheterna för de mindre och medelstora varven med hänsyn till bl. a. de möjligheter som erbjuder för kustsjöfart. En ökad kustsjöfart skulle sannolikt innebära en ökad efterfrågan på nyproduktion av mindre fartyg, krav på upprustning av de mindre hamnarna m. m. med större möjligheter för de mindre och medelstora varven att avsätta sin produktion som följd. I avvaktan på att ett samlat strukturprogram kan presenteras för varvsnäringen bör - liksom för storvarven - en eventuell reducering av småvarvens produktionskapacitet begränsas till vad som kan bedömas nödvändigt med hänsyn till orderläge och småvarvens allmänna marknadsförutsättningar. Vi vill framhålla att upprätthållandet av sysselsättningen vid storvarven inte får ske på bekostnad av aktiviteterna vid småvarven. Skulle en viss neddragning av de mindre och medelstora varvens produktionskapacitet bli nödvändig, måste man enligt vår mening vid valet av vilka enheter som skall minska sin kapacitet väga in vilken roll de olika småvarven har för sysselsättningen på den lokala arbetsmarknaden. En neddragning av kapaciteten måste i första hand ske på orter och i regioner där de största möjligheterna till alternativ sysselsättning finns. En grundläggande förutsättning för att varvskommissionen skall kunna framlägga ett långsiktigt förslag till hur varvsnäringens framtida struktur skall utformas är att effektiva medel för den nödvändiga strukturomläggningen skapas. En industriell utvecklingsfond, som i avvaktan på varvskommissionens förslag till mera långsiktiga insatser t. v. bör stå till regeringens förfogande, bör därför inrättas med uppgift att såväl underlätta omställningen av produktionen inom varven som möta de sysselsättningsproblem som kan bli följden av kapacitetsneddragningen. De investmentbolag som föreslås bildas i berörda regioner bör samordna sin verksamhet med den industriella utvecklingsfonden. Syftet med fonden skall bl. a. vara att med hjälp av dessa investmentbolag stödja den industriella utvecklingen i berörda regioner. Fonden bör även kunna gå in med stöd till varvens underleverantörer såväl inom som utom Malmö-, Göteborgs-, Landskrona-och Uddevallaregionerna i avsikt att underlätta dessa företags omställningsprocess. Den industriella utvecklingsfonden bör såväl vid sådana insatser som vad beträffar stöd till mindre industriella projekt samverka med de regionala utvecklingsfonderna. Fonden skall också vara ett organ som tillhandahåller medel för finansiering och genomförande av stora och riskfyllda projekt, vilka bygger på en framtidsinriktad teknologi. Fonden måste för att kunna uppfylla dessa ändamål få betydande resurser till sitt förfogande. En låneram på 300 milj. kr. bör avsättas för insatser inom främst de fyra ovannämnda regionerna. Dessa medel bör anvisas inom den totalram för innevarande budgetår som angetts i propositionen. En strukturförändring måste ske i socialt acceptabla former, och detta medför stora krav på samhället att tillhandahålla ersättningssysselsättning för dem som tvingas lämna varvsindustrin. De arbetsmarknadspolitiska insatserna måste därvid ges en inriktning som möjliggör för de varvsanställda att erhålla arbete på den ort där han eller hon bor. Samhällets insatser måste därför i första hand inriktas på åtgärder som främjar den yrkesmässiga rörligheten i stället för en ökad geografisk rörlighet. Det är således enligt vår mening inte flyttningsbidragen m. fl. åtgärder som stimulerar en ökad geografisk rörlighet på arbetsmarknaden som bör förbättras. Vi kommer därför att i särskild ordning diskutera det förslag till höjda flyttningsbidrag som föredraganden hänvisar till i propositionen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att strukturförändringarna inom svensk varvsindustri skall ske i överensstämmelse med de allmänna näringspolitiska riktlinjer som redovisats i motionen, 2. att hos regeringen begära att en varvskommission tillsätts med den sammansättning som redovisats i motionen och med uppgift att presentera ett strukturprogram för varvsnäringen med den inriktning som redovisats i motionen, 3. att i avvaktan på ett långsiktigt strukturprogram för varvsnäringen a) begränsa nu aktuella beslut om varvsindustrin i enlighet med de riktlinjer som angivits i motionen, b) begränsa neddragningen av varvsnäringens produktionskapacitet till vad som är erforderligt med hänsyn till orderläge och allmänna marknadsförutsättningar, c) hos regeringen begära att ett nytt förslag om varvsnäringens framtida struktur, volym och produktionsinriktning framläggs , 4. att med bifall till den totalram som anges i propositionen 1978/ 79:49 för innevarande budgetår hos regeringen begära förslag om inrättande av en industriell utvecklingsfond, med de uppgifter som anförts i motionen och med en låneram på 300 milj. kr., att presenteras i samband med tilläggsbudet II. . ÅSLING (c) KARL-A. () () () () () () () ()