mot · G102479 · 1978-01-18 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att utveckla gruvhanteringen I bergslagskommunema, där gruvhanteringen sedan århundraden svarat för en stor del av arbetstillfällena, ser man nu med stor oro på hur sysselsättningen minskar. Det är något av en katastrof när denna tidigare så stabila basnäring åderlåts i en takt som sker. Utvecklingen i de mellansvenska gruvorna visar följande siffror i fråga om antalet anställda: 7 504 6 157 5 470 Många gruvor har avvecklats under dessa år. T. ex. Kantorps gruvor. Bispberg, Bodås, , Hästberg, Ramhäll, Pershyttan, Striberg, Mossgruvan, , Haggruvan, Intrånget, , Stripa, Ställberg. står Bastkärn, Vintjärn, , Blötberg och Håksberg i tur för nedläggning. I skall väsentlig nedskärning ske. Förde mellansvenska järnmalmsgruvorna är det naturligtvis viktigt att det fortsättningsvis kommer att finnas en efterfrågan på järnmalm inom landet, en malmbaserad metallurgi. Vid stålverkens tillverkning av platta produkter i stor serie, t. ex. tunnplåt, kan kvalitetsfrågan vara av väsentligt intresse. Hänsynen till plåtens användningsområde bör då vara utslagsgivande. Formbarheten vid pressning av karosseridetaljerärett sådant skäl. Här är den malmbaserade metallurgin betydelsefull för att nå en hög och jämn kvalitet på ämnen som skall valsas till plåt. Det finns också en fara som måste påtalas när det gäller metallurgins utveckling: Skulle allt flera av våra stålverk övergå till skrotbaserad metallurgi, kan det ju dels uppstå brist på råvara, dels kan ju råvarupriset öka oskäligt. Ägarförhållandena har varit ett av hindren för rationell gruvdrift. Om malmen levereras till ett enda stålverk, som nedlägger masugnsdriften, så stoppas ju gruvdriften av den orsaken. Skiftande ägarförhållanden i fråga om sulfidmalmsgruvorna försvårar rationell brytning och anrikning även inom detta avsnitt. En målsättning för all gruvbrytning måste vara att den anpassas till konjunkturvariationerna på ett för arbetstagarna positivt sätt. Det kan ske så att rikare bryts i högkonjunktur och fattigare vid lågkonjunktur. Gruvföretagen bör dessutom göra ytterligare för att nå en vidareförädling av järnmalmen, exempelvis så att fosforlåga produkter kan erbjudas. Det är nödvändigt att en samordning sker av gruvhanteringen. Inte bara i fråga om brytning av nu kända fyndigheter av järnmalm, sulfidmalm och mineraler, utan även i fråga om en planmässig och utvidgad prospektering. Det är kostnadskrävande om flera parter skall prospektera och provbryta. Om man undantar järnmalm är Bergslagen dåligt undersökt i fråga om förekomsten av och mineraler. För hela landet gäller att föga har gjorts för att undersöka förekomsten av för specialstålindustrin nödvändiga legeringsmetaller. Det har heller inte i någon större skala företagits metodundersökningar för att klargöra möjligheterna att tillvarataga biprodukter vid anrikning. Dessutom borde stimulans ske till bättre marknadsföring för utomlandsförsäljning av och mineraler, liksom uppmuntran till investering i nya brytnings- och anrikningsmetoder. Ett stort kunnande finnes nu i fråga om tillverkning av maskinell utrustning för gruvhanteringen. Det kunnandet kan snabbt raseras om bara ett fåtal svenska gruvor kommer att kvarstå som köpare av dessa tillverkares tjänster. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en skyndsam översyn och redovisning av möjligheterna till stödjande åtgärder för gruvhanteringens framtida utveckling, varvid särskild hänsyn tages till situationen vid gruvfälten i i enlighet med vad i motionen anförts. () () () () ()