ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G1021473 · 1978-01-25 00:00:00 — har den förteckning över familjenamn som patentverkets namnbyrå upprättat för namnsökande utarmats betydligt och erbjuder till största delen namn som ger ett språkfrämmande intryck. De verkar konstruerande. För att namnbyrån skall få en ny typ av efternamn att erbjuda vid namnbyte bör man pröva möjligheten av namnkombinationer på kvinnonamn av svensk och nordisk typ med tillägget son resp. dotter, som t.ex. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att ge regeringen till känna vad som har anförts i motionen angående förteckning över familjenamn.
mot · G1021475 · 1978-01-25 00:00:00 — I 25 kap. 1 § stadgas: Är någon borta och hava sedan han veterligen sist var vid liv förflutit eller, där han skulle vara över , , må ansökan göras om hans dödförklaring. Befann sig den bortovarande i livsfara då han veterligen senast var i livet, må ansökan ske efter det förflutit. Den tid som måste förflyta innan en dödförklaring kan ske är varierande i olika länder. I hade vi tidigare den bestämmelsen att skulle ha förflutit sedan den bortovarande veterligen var vid liv innan dödförklaring kunde äga rum. Såsom skäl för att 1933 ändra bestämmelsen till angavs hänsynen till den ökade skrivkunnigheten, de bättre kommunikationerna och underrättelseväsendets utveckling under . Det finns starka skäl som talar för att det nu är tid att återigen se över denna bestämmelse. Den 1933 fastställda tidsrymden får numera anses vara alltför lång. Minskade avstånd till följd av snabba kommunikationer, bättre kännedom om människors vistelseort och ökad internationell samverkan gör att kravet på bortovaro under så lång tidsrymd som framstår som otidsenligt. Konsekvenserna av lagregeln har också en djupt mänsklig aspekt. För att belysa detta vill jag ta ett exempel ur verkligheten. gav sig en man ut i en liten båt för att fiska. Dagen efter påträffades båten men mannen har trots omfattande spaningar och draggningar inte kunnat anträffas. Hans hustru har 1976 ansökt om hans dödförklaring och åberopat att han befann sig i livsfara då han senast var i livet och att förflutit därefter. Hennes ansökan har avslagits i såväl tingsrätt som hovrätt och högsta domstolen. I högsta domstolens beslut anförs följande: Enär av utredningen icke framgår att mannen befann sig i livsfara, när han veterligen senast var i livet, samt icke därefter förflutit, finner ansökningen om hans dödförklaring icke kunna upptagas till behandling och lämnar därför besvären utan bifall." Det beslutet medför att mannens hustru och barn har att anse honom såsom varande i livet ända . Äktenskapet består fram till denna tidpunkt. Bouppteckning kan inte upprättas förrän då och makarnas ekonomiska förhållanden förblir ouppklarade. Förutom alla praktiska svårigheter som uppstår, tillkommer också självfallet känslomässiga konflikter. Den situation ur verkligheten som jag här beskrivit och som säkert inte är unik, talar med önskvärd tydlighet för att den nuvarande 10-årsgränsen bör förkortas och då förslagsvis till . Jag tror att 5-årsgränsen på ett bättre sätt skulle motsvara den allmänna uppfattningen om vad som kan anses vara rätt och rimligt i detta sammanhang. Specialregeln som gäller den som är vid bortovaron kunde då lämpligen utgå. 25 kap. 1 § bör erhålla följande lydelse: Är någon borta och hava sedan han veterligen sist var vid liv förflutit , må ansökan göras om hans dödförklaring. Befann sig den bortovarande i livsfara då han veterligen senast var i livet, må ansökan ske efter det förflutit. Detta föranleder ändring även i andra lagrum. Det får ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar vidta ändring i ang. dödförklaring i enlighet med vad som framförts i motionen.
mot · G1021478 · 1978-01-25 00:00:00 — av och om verkställigheten av beslut i vårdnadsärende Genom lagstiftning infördes i 21 kap. nya regler om verkställighet av dom och beslut rörande vårdnaden av barn. Enligt dessa bestämmelser kan hämtning av barn till verkställighet av sådan dom eller sådant beslut ske genom polismyndigheters försorg. Vid lagstiftningens tillkomst diskuterades frågan om verkställigheten skulle anförtros polisen eller kronofogdemyndigheten. a. från anfördes att polisen inte borde belastas med uppgifter som inte är av polisiär natur. Utvecklingen har enligt vår mening visat att beslutet om polismyndighetens befattning med dessa ärenden från både barnens och polisens synpunkt varit mindre välbetänkt. Det har hänt att barnen blivit skrämda av polisen, vilket naturligtvis kan ha negativa konsekvenser för deras inställning till polisverksamheten i samhället. Dessa effekter har inte kunnat förhindras, trots att polisen utfört sina uppdrag med all tillbörlig hänsyn till barnet och normalt i civila kläder. Vi ifrågasätter med hänvisning till det sagda om polisens befattning med dessa ärenden inte bör inskränkas till vad som kan behövas för att skydda inblandade parter och tjänstemän från brottsliga gärningar, vilket ju är polisens uppgift. En reform i denna riktning skulle enligt vår mening verksamt bidra till att avdramatisera dessa tragiska ingripanden med barn inblandade. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära översyn av bestämmelserna om verkställighet av beslut i vårdnadsfrågor i syfte att minska polisens befattning med sådana ärenden. () ()
mot · G1021480 · 1978-01-25 00:00:00 — om det svenska biståndet till I budgetpropositionen 1978 bilaga 6 Finns ett upptaget belopp för bilateralt utvecklingssamarbete med . Beloppet är i propositionen föreslaget till 30 milj. kr. Det har i rättsmedvetandet hos många människor liksom hos mig själv ställts frågan om det är riktigt att anslå medel till , när deltagit med trupper, halvmilitära insatser och vapen i inbördeskriget i i . Uppgifter har förekommit i svensk press, radio och TV om att även skulle ha deltagit med militär anslutning och vapen som stöd till Etiopienregimens inbördes strider och strider med grannstater. Några exakt preciserade uppgifter om kostnader, personinsatser eller platsangivelser är det inte från mina nuvarande utgångspunkter möjligt att ange, men för att vad som meddelats inte helt saknar grund talar det faktum att Cubaregimens ledare själv uttalat att han velat ge ett visst stöd åt dem som han anser strida för samma mål som han själv. Det kan vara svårt att i alla stycken kontrollera att hjälpen till når sitt avsedda ändamål. I detta fall är det svårt att känna sig fullt tillfredsställd. Genom hjälpen från till vissa kostnader kan få utrymme för att av egna medel bekosta vapen till de afrikanska krigsskådeplatserna. har ett varmt och behagligt klimat och en yppig natur. Många svenskar lever ett påvert liv, och medel saknas i vårt land till många angelägna investeringar m. m. Med anledning av vad som anförts hemställs att i skrivelse till regeringen ger till känna att regeringen måtte pröva att anslaget till som bilateralt utvecklingssamarbete icke måtte fortsätta efter utgången av /79.
mot · G1021481 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1481 av om pension till fil. Förre sekreteraren vid generalsekretariat, fil. , uppbär fr. o. m. en på visst sätt beräknad livränta, baserad på ett antal anställningar i svensk tjänst. Tjänstetidsfaktorn har bestämts till 0,4667. Bruttobeloppet uppgår f. n. till . Parallellt med denna livränta åtnjuter Ringheim en med hänsyn till otillräcklig tjänstetid för erhållande av full pension begränsad pension från . Ringheims tjänstgöring vid inleddes med att han var tjänstledig från en arvodesbefattning vid . Av okända skäl har denna tjänstledighet inte förnyats. Ej heller synes Ringheim ha entledigats från arvodestjänsten. Frågan om det anställningstekniska sambandet mellan Ringheims UD-tjänstgöring och tjänsten vid har sålunda aldrig uppmärksammats, och konsekvenserna för Ringheims pensionssituation har inte belysts när man hade kunnat vidta sådana arrangemang att Ringheim hade kunnat tillförsäkras bättre svenska pensionsförmåner än nu utgående livränta. Det är uppenbart att det på sitt sätt var ett svenskt intresse att Ringheim liksom andra svenskar - kunde beredas tjänstgöring i sekretariat. Samtliga medlemsstater synes vara väl medvetna om betydelsen av att det inom sekretariatet tjänstgör personer med anknytning till den egna nationen. Det är därför beklagligt att detta svenska intresse kommit att resultera i en för Ringheim oförmånlig pensionssituation. En rimlig förbättring för Ringheim skulle kunna åvägabringas, om Ringheim finge tillgodoräkna sin svenska anställningstid för pension i stället för livränta. Hur detta närmare skall utformas synes böra ankomma på regeringen att bestämma. Under hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen prövar lämpligt att i skälig omfattning medgiva fil. pension för den tid han varit i svensk statlig tjänst. H. ()
mot · G1021482 · 1978-01-25 00:00:00 — av om slopande av biståndet till Med anledning av den pågående konflikten mellan och samt hänsynslösa åsidosättande av de mänskliga rättigheterna bör all svensk biståndsverksamhet f. n. upphöra. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hemställer hos regeringen att bör upphöra med biståndsverksamhet till .
mot · G1021485 · 1978-01-25 00:00:00 — av och om rekryteringen av reservofficerare Rekryteringen av reservofficerare har varit helt otillräcklig. Trots vidtagna åtgärder, t. ex. införandet av s. k. rak reservofficersutbildning och obligatorisk kadettskola, har rekryteringen inte förbättrats påtagligt. Bakom de alarmerande siffrorna döljer sig flera orsaker, av vilka några förtjänar att nämnas. Utbildningspremien vid kadettskola och reservofficerskurser har inte höjts i takt med civil lönenivå eller prisstegringar. Reservofficersutbildningen har ännu inte, trots vällovliga förbättringar, det meritvärde vid ansökan till högre utbildning eller vid tjänstetillsättning som behövs för att kunna utgöra ett fördelaktigt alternativ i valet mellan sommarjobb, praktik och reservofficersutbildning. Vid fortsatt författningsenlig tjänstgöring som reservofficer på krigsförbandsövning m. m. kan konstateras att det införda sjukpenningsystemet för värnpliktiga diskriminerar somliga reservofficerare. Den civila lönen avgör om reservofficerarna tjänar på att vara värnpliktiga i detta hänseende. Marginalskatteeffekterna och den civila lönens storlek avgör också hur mycket av tjänstgöringspremien som återstår efter skatt. Det brukar röra sig om 20 96. De ovan nämnda förhållandena, kompletterade med ofördelaktiga regler avseende köptvång på uniformer och ett under tjänstgöringen besvärande administrativt och byråkratiskt krångel, t. ex. i form av ett omfattande blankettraseri beträffande tjänstgöringslistor m. m., får blivande och examinerade reservofficerare att känna stor tveksamhet inför utbildning till och tjänstgöring som reservofficer. De personliga uppoffringar och det ansvarstagande som engagemanget otvetydigt innebär måste av samhället och myndigheter uppmärksammas och belönas. Reservofficerarna har en omistlig funktion i krigsorganisationen. Vakanserna är redan nu besvärande och kommer att öka, om inte kraftfulla åtgärder vidtages för att förbättra rekryteringen. En utveckling som leder till en krympande och försvagad reservofficersinstitution kommer att minska kontaktvägarna mellan försvaret och det övriga samhället och försvåra försvarsmaktens förmåga att lösa sina uppgifter. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar 1. att hos regeringen anhålla att sådana åtgärder fortlöpande vidtages att reservofficersrekryteringen förbättras, 2. att hos regeringen anhålla att att informationen om reservofficersutbildning och tjänstgöring förbättras gentemot skolelever, värnpliktiga och arbetsgivare.
mot · G1021486 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. Hemvärnets krigssjukvård på fältet ombesörjs av hemvärnssamariter. Antalet hemvärnssamariter torde uppgå till ca 15 000, de flesta kvinnor. Hemvärnssamariternas utbildning omfattar huvudsakligen teknisk sjukvårdstjänst, såsom förbandsläggning, konstgjord andning, omhändertagande av olycksfall, transport av skadad, dvs. allt som sammanhänger med första hjälpen. Under praktiska övningar tillsammans med hemvärnet får samariterna utbildning och träning i upprättandet av samlingsplatser för sårade, tjänst vid förbandsplatser, sjuktransporter m. m., allt under fältmässiga förhållanden. Hemvärnssamariterna, som tillhör den s. k. B-personalen, utbildas genom Röda korsets försorg och ställs därefter till hemvärnets förfogande för fältmässig sjukvård. För att kunna fullgöra sina uppgifter under svåra förhållanden krävs, förutom sjukvårdsutbildning, lämplig personlig beklädnadsutrustning. Efter mångårigt arbete och gjorda framställningar har hemvärnssamariterna tilldelats uniformspersedlar, som är lämpade för fältmässigt bruk. Alltjämt finns dock en stor brist i hemvärnssamariternas utrustning, och det är skodon. Sådana ingår inte i den personliga utrustning som tilldelas, utan skodon får hemvärnssamariterna själva bestå. Kraven på skodon under fältmässiga förhållanden är som bekant höga, och det är i högsta grad berättigat att lämplig fotbeklädnad ingår i hemvämssamaritens personliga utrustning. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas så att hemvärnssamariter utrustas med lämplig fotbeklädnad vid tjänstgöring under fältmässiga förhållanden. () () () () ()
mot · G1021487 · 1978-01-25 00:00:00 — av i och om värnpliktsutbildningen m. m. Den värnpliktige är under sin värnplikt i samhällets händer. Det åligger då samhället att bl. a. garantera den värnpliktige en acceptabel ekonomi och möjligheter till en meningsfylld fritid i form av umgänge med familj, politisk verksamhet osv. Inget av dessa mål uppfylls på ett tillfredsställande sätt. Att göra värnplikt innebär för många en betydande standardsänkning. Den värnpliktige är ofta hänvisad till att arbeta på sin fritid eller att låna pengar för att klara sin ekonomi. Detta ökar knappast motivationen för att göra värnplikten. Bristen på pengar skapar otrygghet, inte minst i ett läge med hög inflation då förmånerna efter hand urholkas. Utryckningsbidraget, för att bara nämna ett exempel, är i fasta priser räknat värt ca . vid den senaste höjningen. Syftet med utryckningsbidraget är att hjälpa den värnpliktige direkt efter utryckningen. Detta bidrag har alltså reellt sett sjunkit som det råder en mycket besvärlig arbetsmarknadssituation. Starka skäl talar för att de värnpliktigas förmåner skall förbättras undan för undan. Men det är också viktigt att de förmåner som redan beslutats inte urholkas genom inflationens verkningar. Detta utesluter självfallet inte att vissa bidrag höjs genom särskilda punktinsatser. Här måste de värnpliktigas egna prioriteringar spela en avgörande roll. En annan otrygghetsskapande faktor är arbetstidsförhållandena. F. n. kan de värnpliktiga i princip kommenderas till tjänst dygnet runt, oberoende av om det är hög beredskap eller ej. Det faktum att de värnpliktigas arbetstid endast är rekommenderad gör det mycket svårt för den värnpliktige att planera sin fritid. Följaktligen kan de inte delta i facklig, politisk, kulturell och social verksamhet i samma utsträckning som om arbetstiden vore reglerad. Denna nackdel är särskilt uppenbar för värnpliktiga med familj. Detta ger en känsla av otrygghet och är utan tvivel en bidragande orsak till de stora avgångarna. Utbildningen planeras detaljerat med god framförhållning ute på förbanden. Befäl och övrig fast anställd personal har 40-timmars arbetsvecka, och tjänstgöring i anslutning till kasern brukar därför vanligen ske mellan 7 och 17. Det bör därför inte finnas några fundamentala svårigheter att genomföra en arbetstidsreglering även för de värnpliktiga. Under övningar ute i fält med övernattning där man simulerar krigsförhållanden måste man acceptera att det förekommer tjänstgöring under en stor del av dygnet. Däremot bör de värnpliktigas arbetstid kunna regleras till i anslutning till tjänstgöring vid kasern. Med hänvisning till det framförda hemställs 1. att uttalar att målsättningen i vad gäller värnpliktiga i grundutbildning bör vara ett medeltal , 2. att ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om successiva förbättringar av de värnpliktigas förmåner. HANS () BONN1E ()
mot · G1021488 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om översyn av civilförsvarslagen Chefen för försvarsdepartementet (cFöD) har i propositionen 1977/78:100 berört frågan om civilförsvarets anknytning till och samordning med övrig samhällsverksamhet. De studier som enligt regeringens anvisningar skall bedriva i dessa frågor skall ligga till grund för ett försvarsbeslut . a. räknar cFöD med att arbetet skall klarlägga det nära samband som finns mellan civilförsvarsverksamhet och samhällets fredstida räddningstjänst och katastrofberedskap. Katstrofen i visade nödvändigheten av att snabbt kunna förstärka fredsräddningsstyrkorna med utbildad personal och materiel. Civilförsvarsmateriel utnyttjades i . Däremot kan med nuvarande lagtext civilförsvarspliktiga icke ställas till förfogande. I som vid många andra tillfällen rekvirerades därför militära enheter, vilkas utbildning i många fall inte uppfyller räddningstjänstens krav. Vid större nödlägen - som i - övertar ledningen (12 § brandlagen) och förordnar särskild befälhavare för räddningstjänsten. stomme är i regel densamma som vid beredskap och i krig skall leda civilförsvaret. Mot denna bakgrund synes det naturligt att civilförsvarsenheter kan ställas till förfogande om behov uppstår. Vapenfria tjänstepliktiga(civiltjänstepliktiga) och även andra civilförsvarspliktiga under utbildning kan snabbt vara insatsberedda. I den av beslutade nya civilförsvarsorganisationen (Org 80) kommer också s. k. snabbmobiliserade enheter (S-enheter) att finnas. Mobiliseringstiden är högst . För att öka samhällets beredskap inför fredskatastrofer bör därför lagändringar göras så att såväl civilförsvarspliktiga (motsv.) under utbildning som mobiliseringsbara civilförsvarsenheter kan ställas till förfogande vid större nödlägen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av civilförsvarslagen så att civilförsvarsplikten utsträcks gälla i fredstid i händelse av katastrofer eller större nödlägen. () ()
mot · G1021489 · 1978-01-25 00:00:00 — av och om fria hemresor för värnpliktiga För de värnpliktigas trivsel är möjligheten till regelbundna besök i hemorten av stor betydelse. När det gäller tåg- och bussresor vore det från många synpunkter välbetänkt att tillerkänna de värnpliktiga helt fria resor. SJ har tidigare anfört mot detta förslag att man inte har möjlighet att klara den stora tillströmningen av värnpliktiga resande vid , då även den reguljära trafiken har toppbelastning. Dessa och liknande invändningar grundar sig på den felaktiga synen att statensjärnvägar skall drivas efter strikt affärsmässiga principer och inte efter de önskemål trafikanterna har. Det förhållandet att ett stort behov av resor föreligger bör enligt vår mening vara tillräckligt för att SJ skall dimensionera trafiken så att den svarar mot behovet. När det gäller de värnpliktigas resor torde det vara möjligt att genom anmälningssystem och kontakt mellan jämvägsmyndigheter och resp. militärförläggningar bilda sig en ungefärlig uppfattning om resandeströmmens storlek. De administrations- och kontrollåtgärder som företas i samband med de värnpliktigas fria resor är kostnadskrävande och kan vara irriterande för personalen på förbanden. Ett system med fria resor för värnpliktiga skulle också innebära förbättringar för trafiksäkerheten. Olyckor inträffar i samband med de värnpliktiga hemresor. En resa med tåg är mera vilsam än en bilfärd. Med tanke på att de värnpliktiga ofta anträder sin hemresa mer eller mindre efter en hård tjänstgöring är det från samhällets sida motiverat att stimulera de värnpliktiga att färdas kollektivt. Därvid får självfallet busslinjer på många håll ersätta tidigare indragna järnvägsförbindelser. Det nu praktiserade systemet med ett schablonbelopp av . för hemresebiljett, oberoende av resans längd, kan otvivelaktigt anses innebära betydande framsteg från rättvisesynpunkt men det kan starkt ifrågasättas om det inte vore riktigare att ta steget fullt ut och i enlighet med framförda motionskrav tillerkänna de värnpliktiga ett generellt gällande frikort för den tid tjänstgöringen omfattar. De kostnader som ansökan om biljetter, utskrivning och kontroll av dessa medför för den militära administrationen uppgår måhända till sådana belopp att de i stort sett försvinner. Inte heller får det anses osannlikt att medelsavräkningen mellan SJ och försvaret genom schablonisering kan göras mycket enkel. I varje fall utgör resekostnaderna för värnpliktiga numera så stora belopp att den eventuella ytterligare kostnaden kan inrymmas i försvarets samlade kostnadsram. Någon ytterligare medelsanvisning föreslås således inte. Vi föreslår därför att de värnpliktiga vid tjänstgöringens början erhåller ett för utbildningstiden gällande frikort för resor med SJ:s tåg och bussar. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen anhålla att helt fria hemresor för värnpliktiga införs fr. o. m. .
mot · G1021490 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1490 av och om försvarspolitiken Den tidigare försvarsutredningen vidgade perspektiven på frågan om orsakerna till konflikter, kriser och krig och beskrev de säkerhetspolitiska målen och metoderna till att i forsta hand vara att undanröja konfliktanledningarna. Utredningens analys av utvecklingen i världen och tänkbara hot mot borde också ha lett till helt andra avvägningar inom de säkerhetspolitiska instrumenten. Denna analys har emellertid inte haft något väsentligt inflytande på de bedömningar och förslag som sedan framlades för . Detta kan ha sin förklaring i det sätt på vilket en försvarsutrednings arbete bedrivs - det är underordnat försvarsdepartementet - inom nuvarande planeringssystem. Detta leder bl. a. till att viktigt underlag för säkerhetspolitiska avvägningar kommit att saknas. De aktiva förebyggande säkerhetspolitiska medlen har inte på något sätt kunnat påverka totalförsvarets utformning och inriktning. Något avvägningsresonemang en värdering av alternativ - på de tre olika nivåerna, inom säkerhetspolitiken, inom totalförsvaret och inom det militära försvaret, sker inte inom en försvarsutredning. Erfarenheten visar vidare att arbetet därigenom blir alltför begränsat. Övriga säkerhetspolitiska instrument förlorar såväl i analys som i avvägning. Tekniskt bistånd fås t. ex. till den allt övervägande delen från det fackdepartement varunder utredningen sorterar. En säkerhetspolitisk utredning, som vi föreslår, kan av naturliga skäl ej läggas under ett specialiserat fackdepartement, då avsikten bör vara att söka åstadkomma både en jämbördig avvägning mellan de säkerhetspolitiska instrumenten - utrikes-, handels-, bistånds-, nedrustnings-, freds- och försvarspolitiken - och en integrering av dessa och att ge politikerna reell styrning över säkerhetspolitikens inkl. totalförsvarets utformning. Tekniskt bistånd till utredningen skulle kunna ges från alla berörda departement. Därest detta ej är möjligt, bör utredningen underordnas . Utredningens uppgift bör vara att göra vägningar mellan olika säkerhetspolitiska instrument och belysa effekterna vid en resursöverföring från försvaret till aktiva förebyggande säkerhetspolitiska åtgärder resp. belysa effekterna av resursöverföring från en totalförsvarsgren till en annan och inom det militära försvaret. En säkerhetspolitisk utredning med dessa vidare uppgifter skulle också kunna granska konsekvenserna av olika grader av en minskning av den svenska militärbudgeten. att ger regeringen till känna att en kommande säkerhetspolitisk (försvars)utredning bör fä vidgade uppgifter i enlighet med vad som anförs i motionen, dvs. att vägningar mellan olika säkerhetspolitiska instrument skall göras och att konsekvenserna av olika grader av en minskning av den svenska militärbudgeten skall granskas.