mot · G102241 · 1978-01-11 00:00:00 — av om behovet av social jour I ett välfärdssamhälle bör medborgarna ha rätt till socialt stöd då sådant erfordras. Det gäller inte bara ekonomiskt utan även moraliskt stöd och det gäller också rätt att få råd och hjälp i svåra situationer. Detta krav är inte uppfyllt vad det gäller social jour i alla kommuner. Undertecknad har kommit i kontakt med problemet som ledamot av rikspolisstyrelse och polisutredning, men vill dock främst se problemet ur de hjälpbehövandes synvinkel. Frågan om tillgång till sociala resurser i samband med olika polisiära ingripanden har diskuterats vid ett flertal tillfällen och i olika sammanhang. De flesta inser numera att det ligger sociala störningar bakom många av de handlingar som leder till att polis måste ingripa. Ett socialt stöd skulle måhända ha kunnat förebygga en sådan händelseutveckling. Om den likväl blivit ett faktum bör de som behöver detta ha rätt till stöd genom de socialvårdande organens försorg, även om situationen uppstår mellan och . Som läget nu är inom flera kommuner är polisen - som också kan vara underbemannad - den enda myndighet som det går att då komma i kontakt med. Även om många polismän genom sittarbete fått god inblick i mänskliga problem och kan vara till stöd och hjälp är inte detta en tillfressställande ordning. Nämnda förutsättning uppfylls inte alltid och polisen har andra uppgifter. Då brottskommissionen 1973 föreslog införande av LTO uttalades, att en absolut förutsättning för att tillämpningen av lagen skulle te sig meningsfull var, att det ställdes sociala resurser till förfogande, varigenom det gjordes möjligt att i omedelbar anslutning till polisiära omhändertaganden vidta från individens synpunkt adekvata sociala åtgärder. För att nå det här nämnda syftet föreslogs försöksverksamhet med social jour. Medel för detta ändamål anslogs och fick i uppdrag att genomföra försöksverksamhet. Den kom att omfatta 21 kommuner och under denna har det framkommit en rad olika synpunkter på verksamheten. Från en del kommuner framfördes att frekvensen av jourärenden var så liten att den inte motiverade de kostnader som en social jour eller beredskap medförde. Vidare diskuterades huruvida den sociala jouren varén service för myndigheterna eller för allmänheten eller för bådadera. Det anfördes tvekan om hur man på ett meningsfullt sätt skulle integrera jourverksamheten med den reguljära verksamheten inom det sociala området. De ekonomiska problemen för kommunerna i samband med införandet av social jour betonades ofta. En annan fråga som diskuterades var huruvida det var möjligt att kombinera socialjour med uppsökande verksamhet. Av vad som framfördes i samband med försöksverksamheten framgick emellertid att man från den sociala sektorn var medveten om behovet av sociala tjänster av olika slag även utanför ordinarie arbetstid. I samband med försöksverksamheten med social jour inhämtades uppgift från polisdistrikten om hur man där såg på frågan om behovet av sådan tjänst. Från samtliga polisdistrikt där någon form av social jour finns uttrycktes tillfredsställelse över att tillgång till denna resurs fanns och från de polisdistrikt där social jour inte var anordnad uttalades önskemål om att sådan jour infördes. Som exempel på polisiära ingripanden vilka motiverade sociala jourresurser anfördes - förutom ingripanden enligt LTO - ingripanden i familjebråk.där polisen har att lösa den akuta krissituationen, men där det nästan utan undantag finns sociala orsaker till familjekrisen såsom exempelvis arbetslöshet, ekonomisk misär eller sjukdom. Alkoholproblem och narkotikamissbruk, som också kan ha social nöd som grundorsak, finns ofta med i bilden. Försöksverksamheten är nu slutförd och rapport avgiven till . Fr. o. m. infördes LOB (lagen om omhändertagande av berusade personer). Av de tillämpningsföreskrifter som efter samråd med utfärdade framgår bl. a. att polisstyrelsen skall i samråd med social centralnämnd/nykterhetsnämnd och inventera de lokala vårdorganens totala resurser och möjligheter att motta berusad person för vård. Detta för att så långt möjligt undvika förvaring i polisarrest av de omhändertagna. Erfarenheten har visat att de sociala resurser som skulle behövts för att tillämpningen av LOB skulle motsvara intentionerna i stort sett saknas. Följden har blivit att på akutmottagningarna vid vissa sjukhus råder ett närmast orimligt tillstånd, för såväl de omhändertagna som för andra vårdbehövande och för personalen. I socialutredningens betänkande (SOU 1977:40), som f. n. är ute på remiss, uttalas bl. a. att en förutsättning för att den föreslagna socialtjänstlagen skall kunna tillämpas på ett meningsfullt sätt är att det finns tillgång till socialjour. Om sådana resurser inte anordnas i tillräcklig omfattning finns det risk för att en rad olika åtgärder - kanske av tvångskaraktär - måste vidtas inom andra myndigheter. Detta vore ett nederlag för en socialt riktig tanke! Behovet av social jour kan sägas variera inom olika kommuner, men generellt framstår det som ett angeläget krav att sociala resurser ställs till förfogande i sådan omfattning att det blir möjligt att vidta de sociala åtgärder som situationen i de enskilda fallen kan anses ge anledning till. Under åberopande av ovanstående hemställs att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av rätt till social jourservice.