mot · G102893 · 1978-01-20 00:00:00 — av m. fl. Socialdemokratins syn på arbetets värde för individen och för samhället har sammanfattats i den socialdemokratiska regeringens direktiv till sysselsättningsutredningen. Arbetet och dess villkor formar en väsentlig del av människans liv. Arbetet är ett medel för att skapa en god materiell försörjning. Men arbetet har också ett egenvärde som en väg till social gemenskap. Arbetet svarar mot grundläggande mänskliga behov att utveckla och berika tillvaron. Arbetets villkor bestämmer många andra fundamentala villkor för individen. Materiella omständigheter, hälsa, fritidsmöjligheter, delaktighet i politiskt och fackligt arbete, familje- och bostadsförhållanden alla dessa faktorer är i varierande grad förbundna med de villkor som råder i arbetslivet. Goda sysselsättningsförhållanden innebär aktivt deltagande i samhällsprocessen och en allmänt stabil livssituation. Arbetslöshet kan omvänt leda till minskad självkänsla och till en försämrad ekonomisk situation. Detta kan i sin tur leda till ytterligare svårigheter att komma tillbaka till arbetslivet. Rätten till arbete måste därför vara en avgörande utgångspunkt för det politiska reformarbetet. Även för samhället som helhet är individens deltagande i arbetslivet av avgörande betydelse. Ett samhälle med full sysselsättning skapar bestående produktiva värden och kan garantera människorna välfärd. I ett samhälle som accepterar arbetslöshet uppstår stora materiella och sociala klyftor med isolering och främlingskap mellan olika grupper som följd. Varje annan samhällsordning än den, som bygger på den fulla sysselsättningen, betyder att levnadsbetingelserna förkrymps och att mänskliga resurser förslösas. Såväl rätten till arbete som villkoren i arbetslivet är centrala områden för politisk verksamhet. Om människan inte kan påverka utformningen av och innehållet i sitt arbete, upplevs arbetet som ett tvång att på andras villkor möjliggöra den egna försörjningen. Därför är det ett nödvändigt krav, att de arbetande själva skall ha inflytande på utformningen av sina arbetsvillkor, sin arbetsuppgift och arbetsmiljö, om arbetet skall ges mening och kunna berika människorna. Det är denna vår syn på arbetet, och dess avgörande betydelse för individers välfärd och samhällets utveckling, som har gjort frågan om allas rätt till arbete till socialdemokratins viktigaste mål. Det är med dessa utgångspunkter vi i regeringsställning utvecklat och genomdrivit den moderna arbetsmarknadspolitiken. Det är för att förverkliga denna 1977/78. grundläggande rättighet som vi gått vidare för att forma en samordnad sysselsättningsskapande politik där en ständig ledstjärna inom en rad politiska verksamhetsområden har varit att förverkliga medborgarnas rätt till arbete. Insikten om att vi endast genom arbete kan lägga grunden för utveckling, trygghet och välfärd stärker oss i vår övertygelse om arbetets värde. Därför förblir kravet på full sysselsättning och arbetslivets förnyelse i centrum för socialdemokratins uppmärksamhet. Därför växer nu vår oro inför den utveckling som svensk ekonomi och arbetsmarknad undergår. Därför blir vår kritik hård när vi granskar den borgerliga regeringen och dess brist på en samordnad sysselsättningsskapande politik. Utvecklingen på arbetsmarknaden och 1977 Antalet personer i arbetskraften ökar i . Denna utveckling fortsatte även . Arbetskraftens årsmedeltal låg 000 över samma tal året innan. Den snabba ökning av arbetskraften som skedde och som saktade av har dock inte kunnat återtas. Arbetskraftens utveckling speglar medborgarnas stora vilja att arbeta och särskilt kvinnornas växande önskan att träda ut i förvärvslivet. Trots växande svårigheter på svensk arbetsmarknad har arbetsviljan ej brutits. Arbetskraftens förändringar kvartalsvis jämfört med föregående år (1 000-tal personer) I II III IV I II III Samtliga i arbetskraften +51 +45 3 +8 +12 +4 +39 har ökningen av den totala sysselsättningen undergått en successiv försvagning. steg sysselsättningen enligt arbetskraftsundersökningarna () med i medeltal 100 000 personer, vilket är den kraftigaste ökningen . Denna ökning bars upp av en snabb ökning av sysselsättningen inom framför allt den offentliga sektorn men också inom handeln. Nya arbetstillfällen möjliggjorde en kraftig tillströmning till arbetsmarknaden av tidigare icke yrkesverksamma personer, i huvudsak kvinnor. Under loppet av inträdde en lägre takt i sysselsättningsutvecklingen. av ett klart omslag i industrikonjunkturen med åtföljande sysselsättningsminskningar. ökade antalet sysselsatta mycket blygsamt. stagnerade sysselsättningsutvecklingen i det närmaste helt. Sysselsättningsminskningen inom tillverkningsindustrin fortsatte i snabb takt, som ökningstakten inom privata tjänster sjönk tillbaka. Även inom handeln inträdde en klar försvagning. Sysselsättningens förändring kvartalsvis jämfört med samma kvartal föregående år (1 000-tal personer) Ett dominerande drag i utvecklingen av sysselsättningen är den kraftiga ökningen av antalet deltidssysselsatta. Delegationen för arbetstidsfrågor (DELFA) har redovisat uppgifter rörande deltidsarbetets utveckling. Från till ökade antalet deltidssysselsatta från 836 000 till 904 000, medan den totala sysselsättningen förblev oförändrad. Denna utveckling fortsatte . ökningen har gjort att mer än var femte sysselsatt är deltidsarbetande. Av dessa är kvinnor. av de yrkesverksamma kvinnorna arbetar deltid. Den sysselsättningsökning som redovisats i det har burits upp genom ett ökat antal deltidsarbetande kvinnor. DELFA:s material visar att endast en av fem som ingår i sysselsättningsökningen har deltidsarbete. Nytillskottet i sysselsättningen har utgjorts av personer i åldern . Det är också denna grupp som svarar för den stora ökningen av deltidsarbetet. är av de deltidsarbetande kvinnor i åldern . Det är främst inom offentlig sektor men också inom handel och ser vicenäringar som ökningen av deltidsarbetet har skett. F. n. är i stort hälften av de deltidsarbetande sysselsatta inom den offentliga sektorn, och då främst inom vårdsektorn, medan endast var sjunde deltidssysselsatt arbetar inom tillverkningsindustrin. I redovisas antalet arbetande som vanligen har deltid och som kan och vill ta mer arbete. Denna grupp uppgick vid utgången av till 61 000 personer. Utvecklingen under loppet av året visade på en markant ökning av gruppen ofrivilligt deltidsarbetande. Som en följd av den tidigare redovisade avmattningen i sysselsättningsökningen och den ökande deltidssysselsättningen sjönk det sammanlagda antalet utförda arbetstimmar under de tre första kvartalen 1977 . Vi har i det tidigare kunnat konstatera att sysselsättningen på den svenska arbetsmarknaden undergått en stegvis försvagning under loppet av . För vissa grupper har vi fått uppleva en direkt minskning av sysselsättningen. Särskilt alarmerande är utvecklingen för de unga. Vid utgången av var av arbetskraften arbetslösa. Vid en jämförelse med flertalet västerländska industrinationer framstår detta som ett mycket lågt tal. Det genomsnittliga antalet arbetslösa uppgick till 75 000 personer, jämfört med 66 1976. Som framgått i avsnittet 2.2 försvagades sysselsättningsutvecklingen fr. o. m. . Detta fick dock inga omedelbara genomslag i form av ökad öppen arbetslöshet. Trots ökade arbetsmarknadspolitiska åtgärder bröts emellertid den tidigare gynnsamma utvecklingen av arbetslösheten under loppet av . Denna försämring träffade såväl män som kvinnor. Arbetslösheten bland de unga i åldrarna var oroande. Arbetslöshetens förändringar kvartalsvis jämfört med föregående år (1 000-tal personer) Under loppet av försvårades de ungas sysselsättningssitua Dels sjönk antalet ungdomar med arbete under nivån , dels steg arbetslösheten. Antalet arbetslösa ungdomar var i genomsnitt 30 000 mot 26 000 året innan. De unga flickorna hade det allra svårast. Även för personer i åldrarna försämrades läget. Vid utgången av året var 40 000 av dessa arbetslösa. Detta är ca 10 000 fler än . De kvalifikationsregler som gäller för medlemskap och erhållande av ersättning från erkänd arbetslöshetskassa gör att medlemmarna är att uppfatta som etablerade på arbetsmarknaden. Medan ungdom och andra nytillträdande först får känna av försvagningar i tillgången på lediga platser, påverkas antalet arbetslösa kassaförsäkrade allmänt först vid mera bestående och djupgående försämringar av sysselsättningsläget. Antalet arbetslösa kassamedlemmar 1977 jämfört med föregående år. Säsongrensat (1 000-tal personer) medlemmar 41 4*2 43 44 47 46 47 48 49 411 413 412 Av tabell 4 framgår att antalet arbetslösa kassamedlemmar har försämrats jämfört med året innan. uppgick antalet arbetslösa medlemmar till 48 000 personer. Enligt AMS statistik redovisar endast en av 46 kassor ett förbättrat arbetslöshetsläge , nämligen fiskares. Särskilt allvarligt har arbetslösheten utvecklats för byggnadsarbetarna. gick mer än 8 000 av medlemmar arbetslösa. Detta är av medlemsantalet och en kraftig försämring av läget i jämförelse med . Även beklädnadsarbetarnas, fabriksarbetarnas, gruvindustriarbetarnas, lantarbetarnas, metallindustriarbetarnas, sjöfolkets och skogsarbetarnas kassor redovisade för slutet av året höga eller klart höjda arbetslöshetstal. 2.3.3 Varsel om driftinskränkningar Den statistik rörande varsel om driftinskränkningar som redovisas av AMS ger en bild av det kommande sysselsättningsläget för de redan etablerade på arbetsmarknaden och därmed av riskerna för framtida arbetslöshet. Som framgår av tabellen har antalet berörda av varsel och därmed av risker för förestående arbetslöshet ökat markant sedan slutet av . Särskilt industrisysselsättningen hotas. tl 1977/78. Antal berörda av varsel om personalinskränkningar, exkl. förkortad arbetsvecka, jämfört medföregående år (1 000-tal personer) Antalet personer i arbetskraften har stigit endast marginellt . Icke förty har arbetslösheten ökat . Tendenserna mot en stegvis försämring är klara. Vetskapen om att denna försvagning inträffat trots, enligt regeringens bedömningar, maximala arbetsmarknadspolitiska insatser förmörkar bilden ytterligare. 2.4.1 Nyanmälda lediga platser Fr. o. m. har, med undantag för juni, antalet nyanmälda lediga platser legat på en lägre nivå än året innan. Denna tendens förstärktes . Då skall observeras att allmän platsanmälan infördes fr. o. m. i , och län, vilket kraftigt ökade antalet nyanmälda lediga platser i de tre länen. Antalet nya platser inom tillverkningsarbete i industrin kom under slutet av året att sjunka till en historiskt sett mycket låg nivå. Antalet nyanmälda lediga platser jämfört med föregående år. Säsongrensat (1 000-tal personer) J FMAMJ J ASOND totalt +3 0 +3 -1 -12 +4 -4 -2 -7 -6 -5 -9 2.4.2 Kvarstående lediga platser Utvecklingen av antalet kvarstående lediga platser påverkas dels av arbetsgivarnas efterfrågan på arbetskraft, dels av antalet personer vilka, bl. a. beroende på arbetslöshet, önskar och kan ta erbjudna arbeten. Något förenklat kan sägas gälla att antalet kvarstående platser sjunker med dels minskande aktivitet i näringslivet, dels växande antal personer utan sysselsättning. Detta gör utvecklingen av kvarstående lediga platser till ett känsligt mått på arbetsmarknadens utveckling. Den försvagning av arbetskraftsefterfrågan som kunde härledas ur serien över nyanmälda platser förstärks i utvecklingen av antalet kvar låg talen under nivån . Fr. o. m. maj månad inträdde en drastisk försämring som kom att stå kvar . Utvecklingen förklaras till stora delar av arbetskraftsefterfrågan inom industrin. Men även inom framför allt byggnadsverksamheten skedde en kraftig minskning av antalet kvarstående lediga platser. Kvarstående lediga platser jämfört med föregående år. Säsongrensat (1 000-tal personer) J F M A M J -3 -1 0 -1 -10 -11 -14 -15 -15 -10 -3 -4 -5 -4 - 7 - 6 - 8 - 8 - 8 - 5 De tal som här redovisats rörande nyanmälda och kvarstående lediga platser visar på en entydig och varaktig nedgång i efterfrågan på arbetskraft. I vissa delar är försämringen dramatisk. Därmed förstärks bilden av att arbetsmarknaden undergått en successiv försvagning. 2.5 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder I nedanstående tabell sammanfattas utvecklingen av antalet personer sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Tabel) 7. Antal personer i vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder jämfört med föregående år (1 000-tal personer) I II III IV Arbetsmarknadsutbildning +17 +60 +61 +39 Utbildning av permitteringshotad personal + 9 +50 +51 +36 Beredskapsarbete +5 +1 1 + 6 Halvskyddad sysselsättning 0 +1 +1 +1 Skyddad sysselsättning 0 0+1+1 Arkivarbete 0 0 0 0 Arbetsprövning/arbetsträning 0 0 0 0 Av tabellen framgår att det ökade antalet personer sysselsatta genom arbetsmarknadspolitiska insatser i det närmaste helt faller på utbildning av permitteringshotad personal, vilken genomförs med stöd av den s. k. 25-kronan, som tillfaller företagen. Utbyggnaden av den skyddade verksamheten till förmån för de arbetshandikappades rehabilitering och sysselsättning har helt avstannat. 2.6 Sammanfattning av arbetsmarknadsläget I årets budgetproposition redovisar regeringen sin syn på den svenska arbetsmarknadens utveckling . Arbetsmarknadsministern framhåller att det totala antalet sysselsatta fortsatt att öka . Han noterar att sysselsättningen minskat för kvinnor samt för män i samtliga åldrar utom i grupperna . Arbetsmarknadsministern pekar vidare på att arbetslösheten varit relativt låg. Han noterar vidare att efterfrågan på arbetskraft fallit tillbaka som antalet berörda av varsel ökat under loppet av året. Arbetsmarknadsministerns redovisning av arbetsmarknadsläget 1977 innehåller även en detaljerad redovisning av de arbetsmarknadspolitiska insatser som gjorts . Med denna ganska utförliga redovisning av statistik rörande utvecklingen på arbetsmarknaden har vi velat lägga grunden för en diskussion om de krav som måste riktas mot statsmakterna för att värna sysselsättningen och pressa tillbaka arbetslösheten. Med denna beskrivning har vi velat visa att den redovisning av den aktuella situationen som lämnas av den borgerliga regeringen i budgetspropositionen /79 och som i första hand fäster uppmärksamheten på att det totala antalet sysselsatta kunnat hävdas inte ger en uttömmande bild av utvecklingen . Den bild vi tecknat av läget på den svenska arbetsmarknaden vid utgången av skiljer sig från de borgerligas. Den är i väsentliga stycken mörkare. Vi har visat att sysselsättningsutvecklingen stegvis försvagats, att sysselsättningen för vissa grupper t. o. m. minskat, att deltidssysselsättningen tilltagit, att det totala antalet arbetslösa visat klara tendenser att öka, att arbetslöshetsläget för de unga är alarmerande, att arbetslösheten bland de redan etablerade på arbetsmarknaden stiger, att antalet varslade om driftinskränkningar ökat markant och att såväl antalet nyanmälda som kvarstående lediga platser sjunkit. Var för sig är de förändringstal som redovisats inte dramatiska. Men tecknen på försvagning går igen för flertalet av de indikatorer som redovisats. Och tendenserna mot en försämring har stått kvar under större delen av året. I väsentliga avseenden har de förstärkts under loppet av , trots regeringens upprepade försök att genom arbetsmarknadspolitiska insatser bryta utvecklingen. I ett följande avsnitt kommer vi att utförligare redovisa socialdemokratins riktlinjer för en samordnad sysselsättningsskapande politik. vill dock redan här slå fast att de krav som ställs på ett planmässigt agerande över breda politiska fält, för att återskapa förutsättningarna för ökad sysselsättning, går långt utöver den defensivt inriktade arbetsmarknadspolitik som hitintills utgjort den borgerliga regeringens uppehållande försvar av sysselsättningen. En balansskapande, övergripande ekonomisk politik, en starkare finanspolitik, framåtsyftande näringsplanering, aktiv investeringspolitik, trygg energiförsörjning och en aktiv bostadsbyggnadspolitik är exempel på grundstenar i en samordnad politik för arbete och utveckling. Bara genom ett planmässigt handlande på dessa områden, med de sysselsättningspolitiska målen ständigt för ögonen, kan arbetsmarknadspolitiken befrias från många av de nuvarande defensiva uppgifterna. Så kan resurser som står till arbetsmarknadspolitikens förfogande frigöras för offensiva insatser till förmån för arbetslösa, ungdom, kvinnor och äldre och för personer med bristfällig yrkesutbildning eller andra arbetshinder. I årets budgetproposition gör arbetsmarknadsministern inte något försök att närmare bedöma den sammantagna utvecklingen på arbetsmarknaden . Allmänt konstaterar han att industrisysselsättningen förväntas gå ned även . Han noterar också att byggnadsverksamheten utvecklats svagt och att industrins byggnadsinvesteringar väntas minska ytterligare . Han räknar med en ökning av det offentliga byggandet. I motsats till arbetsmarknadsministern gör ekonomiministern i finansplanen ett försök att närmare precisera utvecklingen . Sammantagna finner han prognoserna peka mot en viss ökning av arbetslösheten . Han tillägger att ökningen av arbetskraftsutbudet kan som en konsekvens av det svaga efterfrågeläget bli lägre än vad som förutses. I klartext betyder detta att även den dolda arbetslösheten kan komma att öka, något som då i första hand torde drabba kvinnorna. har funnit att inkomna rapporter från länsarbetsnämnderna bekräftar och förstärker intrycket av en fortsatt försvagning av arbetsmarknaden. Risken för ökad arbetslöshet är fortfarande mycket stor, och många nämnder pekar på att denna risk kan komma att öka under de närmaste kvartalen om inte ytterligare åtgärder sätts in. För tillverkningsindustrin rapporteras mycket låg arbetskraftsefterfrågan. Inom byggnadsverksamheten förväntas fortsatt Detta gäller även den privata tjänstesektorn. Mot detta står en förväntad fortsatt ökad sysselsättning i offentlig sektor. Som framgår av avsnittet 3.1 inskränker sig regeringens bedömning av utvecklingen på svensk arbetsmarknad till vissa uttalanden av ekonomiministern. Det för sysselsättningspolitiken ansvariga statsrådet lämnar i stort sett frågan därhän. Regeringen har inte heller lagt fram någon samlad redovisning av vilken inriktning av den sysselsättningsskapande politiken som krävs för att bryta de systematiskt återkommande tendenserna till nedgång på arbetsmarknaden. I årets budgetproposition begränsar sig arbetsmarknadsministern till att notera att företagen f. n. har en betydligt svagare ekonomisk ställning än . Detta innebär ökande risk för att företagen skall tvingas säga upp personal som behövs på . Det blir enligt regeringen en arbetsmarknadspolitisk uppgift att hjälpa företagen att behålla sin personalstyrka tills efterfrågan ökar. Det läge vari företagen nu befinner sig skall därför utnyttjas för utbildning och investeringar. skall rörlighet mellan företagen och mellan olika yrken underlättas genom främst arbetsmarknadsutbildning och arbetsförmedling. De som flyttar till annan ort behöver enligt budgetpropositionen särskild hjälp och information. Socialdemokratin har tidigare uppmärksammat regeringens oförmåga att utveckla en väl sammanhållen och framtidsinriktad sysselsättningsskapande politik. Senast i vår motion 1977/78: 58 med anledning av regeringens proposition 1977/78: 32 om särskilda åtgärder för att främja sysselsättningen /78 har vi påtalat regeringspolitikens brister härvidlag. Vi underströk att i den mån den borgerliga regeringen även fortsättningsvis misslyckas med att utforma en samordnad sysselsättningspolitik växer riskerna snabbt för att arbetsmarknadspolitiken skall ställas inför övermäktiga uppgifter. I den mån arbetsmarknadsministerns redovisning av läget på arbetsmarknaden och inriktningen av politiken ger en rättvisande bild av regeringens planering synes de borgerliga åter ha försatt sig i ett läge där förutsättningarna är små att utveckla en sammanhållen sysselsättningspolitik. Än en gång begränsas regeringens uppmärksamhet till en i stora stycken defensivt inriktad arbetsmarknadspolitik. Detta är beklagligt. 4.2 Socialdemokratins politik för sysselsättning, utveckling och välfärd , efter den borgerliga regeringens till träde, står vårt land inför hotfulla problem. Den svenska ekonomins balans gentemot utlandet är allvarligt störd, kontrollen över prisutvecklingen har gått förlorad, de ekonomiska klyftorna mellan olika medborgargrupper växer, statsfinanserna försvagas dramatiskt, industrins investeringar minskar kraftigt, bostadsbyggandet faller tillbaka och en trygg energiförsörjning hotas. Människornas oro tilltar. Framtidstron bryts ned. Utvecklingen på arbetsmarknaden är beroende av ekonomins utveckling i stort. Följaktligen växer nu tecknen på en fortgående försvagning av arbetsmarknadsläget i styrka. Vi finner det därför nödvändigt att sammanfatta vår syn på regeringens politik inom ett antal, för sysselsättningen betydelsefulla, verksamhetsområden samt peka på socialdemokratins förslag för en framtidsinriktad sysselsättningsskapande politik. 4.2.1 Den ekonomiska politiken Med den ekonomiska politiken läggs grunden för samhällsekonomisk balans. Samhällsekonomisk obalans i form av vidgade inkomst- och förmögenhetsklyftor, kraftiga prisstegringar, lågt kapacitetsutnyttjande samt stora och/eller långvariga underskott i utrikesaffärerna utgör hot mot sysselsättningen. I samtliga här exemplifierade avseenden har svensk ekonomi drastiskt försvagats . Den borgerliga regeringen har i stort endast anvisat ett sätt att lösa vårt lands ekonomiska problem. Det är att minska kostnaderna för företagen och därigenom förbättra deras vinstsituation. Särskilt har man koncentrerat sig på lönekostnadernas roll och ställt i utsikt att bara dessa pressas ner tillräckligt lågt i förhållande till våra konkurrentländer så kommer vårt lands ekonomiska problem att lösas. I vår motion om inriktningen av den ekonomiska politiken kräver vi att den ekonomiska politiken läggs om och inriktas på att så snabbt som möjligt återföra vår ekonomi till ett läge med fullt kapacitetsutnyttjande. Vår politik tar sin utgångspunkt i kraftfulla insatser för ökad investeringsverksamhet och därmed ökad sysselsättning. 4.2.1.1 Den statliga finanspolitiken Vi har understrukit betydelsen av samhällsekonomisk balans. Ett viktigt syfte med den statliga finanspolitiken är att, under effektivt utnyttjande av våra samlade produktionsresurser, bidra till att upprätta och vidmakthålla denna jämvikt. Statsbudgeten är ett viktigt stabiliseringspolitiskt instrument. Den statliga budgetpolitiken får därmed avgörande betydelse för sysselsättningens utveckling. Den borgerliga regeringens politik har inneburit kraftiga ökningar av det statliga budgetunderskottet med påfrestningar på svensk kapitalmarknad och växande utlandsupplåning som följd. Detta till trots för blir kapacitetsutnyttjandet lågt och arbetsmarknaden svag. Regeringen har trots kraftig underbalansering av budgeten ej förmått skapa den effektiva efterfrågan som skulle lägga grunden för expansion och sysselsättning. Liksom presenterar socialdemokratin nu genomarbetade egna förslag. Genom vår politik minskas det statliga budgetunderskottet. stimuleras investeringsaktiviteten och sysselsättningen både . Den samlade effekten av de beslut som fattas i företagen har genomgripande betydelse för samhällsutvecklingen i allmänhet och för sysselsättningen i synnerhet. Företagens handlande som styrs av marknadskrafterna, leder inte nödvändigtvis till att de olika krav som måste ställas från samhälleliga utgångspunkter tillgodoses. Endast genom en målmedveten näringspolitisk planering kan det ömsesidiga samspel mellan företag och samhällsintressen uppstå i vilket en anpasning till de olika kraven kan äga rum. I detta syfte har vi i vårt land under socialdemokratisk ledning utvecklat en rad näringspolitiska styrinstrument, alltifrån generella och selektiva stödinsatser till statligt ägarengagemang och olika typer av tvingande medel baserade på lagstiftning.