mot · G202116 · 1978-11-24 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:50 om inriktningen av den ekonomiska politiken, m. m. De senare årens ekonomiska utveckling i vår omvärld har inneburit att det tidigare konjunkturmönstret inom OECD-området brutits sönder. En viktig anledning till detta förefaller vara att kapacitetsutnyttjandet kom ner på en så låg nivå och att arbetslösheten blev så stor att de återhämtningsmekanismer som man tidigare kunnat räkna med inte längre gällde. Såväl investeringscykeln som lagercykeln förefaller att ha rubbats. Den uppgång som skedde efter 1975 var inte tillräcklig för att höja kapacitetsutnyttjandet så långt att nyinvesteringar - vare sig i lager eller anläggningstillgångar-framstod som motiverade. De investeringar som trots allt skedde förefaller att i första hand ha varit rationaliseringsinvesteringar som inte bidragit till att lösa den svåra situationen på arbetsmarknaden. En ytterligare anledning till att återhämtningen blivit så långsam och utdragen är att den ekonomiska politiken i de stora länderna styrts av andra mål än tidigare med en starkare tonvikt på prisstabilitet och jämvikt i utrikeshandeln och med en allt mindre hänsyn till sysselsättningen. Denna förändrade inställning till målen för den ekonomiska politiken sammanhänger sannolikt till en del med den alltmer utbredda föreställningen att inflationsbekämpningen krävde en relativt av återhållsam politik. De kraftiga obalanser i utrikeshandeln som följde har även bidragit till denna ändrade inställning i den ekonomiska politiken. Underskottsländerna mötte växande svårigheter att expandera efterfrågan, som överskottsländerna av olika skäl avstod från att bedriva den expansiva politik man egentligen hade möjligheter till. I ett väsentligt avseende har den internationella utvecklingen blivit mera balanserad. De tidigare stora underskotten i flera viktiga länders bytesbalanser har blivit markant mindre. Även OECD-områdets samlade underskott har sjunkit kraftigt. Det finns dock ett betydande undantag från denna allmänna bild och det gäller . a. till följd av en mera expansiv utveckling har detta land kommit att uppvisa ett mycket kraftigt underskott i sin bytesbalans, vilket även bestått . Detta har i sin tur medfört ett mycket betydande utflöde av dollar från , vilket lett till en kraftig försvagning av dollarkursen och en uppgång av kurserna på yen, D-mark och schweizerfranc. För interna ekonomi har detta medfört en acceleration av infla 1 1978/79. tionen och växande krav på en mera återhållsam politik. Beslut om en sådan fattades också . Man har anledning räkna med att denna kommer att ge effekt i form av en mer dämpad utveckling i än vad som gällt . Det fanns f. ö. redan innan dessa beslut togs tendenser i riktning mot att konjunkturen av egen kraft höll på att bromsas upp. Man har därför väl grundad anledning räkna med att tillväxten i denna för hela OECD-området så viktiga ekonomi kommer att vara låg . Detta kan komma att motvägas av en mer expansiv utveckling inom i första hand de västeuropeiska delarna av . De nordiska länderna har visserligen av olika skäl valt att föra en återhållsam politik. Även i kommer utvecklingen sannolikt att bli mer dämpad än . Men det finns en del som tyder på att utvecklingen i kommer att bli bättre än vad den varit . Problemet med den västtyska utvecklingen är emellertid att genomförandet av det stimulansprogram som regeringen beslutat om kommit att försenas. Den västtyska regeringen har dessutom redan nu aviserat att en finanspolitisk åtstramning - i form av bl. a. en höjning av mervärdeskatten - kommer att ske . Det finns därför anledning att ifrågasätta om uppgången i blir så pass kraftig för hela 1979 som man räknat med i regeringens bedömning. Skulle den västtyska uppgången fortsätta att vara lika kraftlös som kan detta tillsammans med den sannolikt försvagade konjunkturen i leda till att även 1979 blir med en svag ekonomisk aktivitet inom OECD-området och en fortsatt hög arbetslöshet. Världshandelns tillväxt kan i ett sådant perspektiv komma att ligga kvar på den relativt låga ökningstakt som registrerats - dvs. Den fallande dollarkursen har utövat en återhållande effekt på prisökningarna inom den internationella handeln - i varje fall när dessa uttrycks i olika nationella valutor. Man beräknar sålunda nu att priserna för bearbetade varor ökat med . En mera stabil utveckling på valutakursområdet kan paradoxalt nog leda till att prisökningarna blir större . 1 samma riktning verkar även effekterna av de kraftiga ökningarna av den internationella likviditeten som de senare årens kraftiga utflöde av USAdollar medfört. Sammanfattningsvis kan alltså sägas att konjunkturtendenserna inom OECD-området kan komma att gå åt olika håll och att länderområdet i sin helhet kan komma att uppvisa en fortsatt långsam utveckling. Skulle den västtyska ekonomin komma in i en snabbare uppgångsfas spelar detta en betydande roll för vårt vidkommande. Några helt klara tecken på att skulle ha kommit in i denna högre tillväxttakt föreligger emellertid inte . De internationella ekonomiska perspektiven är således fortsatt osäkra. Enligt de nu föreliggande, preliminära beräkningarna över den ekonomiska utvecklingen har produktionen utvecklat sig något mer positivt än vad som bedömdes sannolikt . Det är i första hand utvecklingen på utrikeshandelns område som förklarar detta. Exporten har visat en snabbare uppgång och importen en kraftigare minskning än vad man räknade med . Dessutom har den offentliga konsumtionen och de beräknade bostadsinvesteringarna ökat något kraftigare än vad man räknade med . Den gynnsamma exportutvecklingen förklaras till en del av att man sålt ut de stora lager som byggdes upp med hjälp av de särskilda lagerstöd som utgått fr. o. m. Dessa stora lager har givit de svenska företagen inom t. ex. massa-, järn-, stål- och verkstadsbranscherna en betydande leveranskapacitet, vilken utgjort ett värdefullt konkurrensmedel . Utförsäljningen av lagren har även lett till en finansiell förstärkning av företagens ställning. Den inhemska efterfrågan har emellertid utvecklat sig mycket svagt. Den privata konsumtionen har minskat med , och de samlade investeringarna har för andra året i följd sjunkit. Det är i synnerhet närings] i vsinvesteringarna som fortsatt att gå kraftigt tillbaka. Den svaga inhemska efterfrågan har under loppet av året lett till en kraftigt ökad arbetslöshet. Särskilt ungdomarna har drabbats hårt. Beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning för arbetslösa har fått sättas in i en omfattning som . Den nedgång i den öppna arbetslösheten som kunde registreras förklaras av en lika stor uppgång av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Det underliggande arbetsmarknadsläget är alltså fortfarande utomordentligt svagt. Redan i den socialdemokratiska partimotionen 1977/78:654 om den ekonomiska politiken framhölls att den borgerliga regeringens ekonomiska politik skulle medföra ett fortsatt underutnyttjande av våra produktionsresurser och påtagliga risker för en ökning av arbetslösheten. För att förhindra en sådan utveckling föreslogs en omläggning av den ekonomiska politiken i en mer expansiv riktning. De åtgärder som vi då föreslog koncentrerades i allt väsentligt till en stimulans av investeringar och av utvecklingsarbetet i företagen. Sedan utvecklingen visat att försvagningen av hemmamarknaden och de enskilda hushållens köpkraft blivit långt kraftigare än man kunnat förutse , föreslogs i den socialdemokratiska partimotionen 1977/78:1970 med anledning av kompletteringspropositionen att stimulansåtgärderna även skulle innehålla åtgärder som förstärkte hushållens köpkraft. 1 motionen föreslogs en engångshöjning av barnbidraget och studiebidraget, en uppräkning av bostadsbidragen och en tioprocentig sänkning av priserna på baslivsmedel. 1* 1978/79. borgerliga majoritet avslog emellertid såväl förslaget om den allmänt sett mera expansiva inriktningen av politiken som de olika enskilda förslagen. Åtstramningspolitiken kom alltså att fortsätta. Om de av socialdemokraterna föreslagna åtgärderna genomförts skulle det slöseri med resurser som den borgerliga politiken medfört till stora delar kunnat undvikas. Vi skulle ha kunnat bryta den nedåtgående tendensen på investeringsområdet och kunnat motverka den i vissa fall ganska dramatiska nedgången i levnadsstandard hos utsatta grupper. Vi skulle först och främst ha kunnat hålla uppe den inhemska efterfrågan och undvika den kraftiga försvagning av arbetsmarknaden som inträffat. Vi skulle - kort sagt - kunnat föra en politik som lett till en stabilisering av konjunkturen och sysselsättningen. Vid öppnande väckte vi en motion, 1978/ 79:2, om åtgärder inom den ekonomiska politiken för att förbättra sysselsättningen. I denna lade vi fram ett program om sju punkter, innefattande åtgärder på såväl investerings- som konsumtionsområdet. redovisade vi ett program, innehållande ett stort antal delförslag, för att bryta ungdomsarbetslösheten. Den allmänna inriktningen av vårt sjupunktsprogram var att i det korta perspektivet genom stimulans åt den inhemska efterfrågan skapa en allmän och balanserad uppgång i den svenska ekonomin, som det även skulle tillgodose det långsiktiga kravet att förstärka industriinvesteringarna och därigenom trygga den framtida tillgången på arbeten och produktionskapacitet. Programmet var upplagt med sikte på att snabbt komma i verkställighet för att kunna påverka utvecklingen och under den instundande vintern. Den borgerliga riksdagsmajoriteten har emellertid genom förhalning i utskotten gjort en saklig behandling av förslagen i stora delar omöjlig. Vi föreslog exempelvis att priserna på baslivsmedel skulle sänkas och att ett extra barnbidrag på . skulle ha betalts ut . Genom den borgerliga majoritetens förhalningstaktik har emellertid nu dyrbar tid gått till spillo. Tusentals människor kommer som en följd härav att få gå arbetslösa och våren. Förhalningstaktiken har även inneburit att majoriteten grovt åsidosatt oppositionens rätt att få sina förslag prövade utifrån deras sakliga innehåll. I allt väsentligt äger fortfarande förslagen i vårt sjupunktsprogram giltighet. Den utveckling som avtecknar sig kräver att den ekonomiska politiken ges en mera expansiv inriktning såväl på konsumtions- som investeringsområdet. De prognoser som redovisats i regeringens proposition 1978/79:50 om inriktningen av den ekonomiska politiken förefaller att vara optimistiska i överkant. Visserligen kommer enbart omslaget i lagerinvesteringarna att innebära en relativt kraftig positiv effekt på industriproduktionen. Men utvecklingen i fråga om de fasta investeringarna är fortfarande i förhållande till de långsiktiga kraven alltför svag, och den privata tionen behöver stimuleras för att ge hemmamarknaden ett nödvändigt stöd. Som vi tidigare framhöll kan det inte uteslutas att den internationella utvecklingen kommer att kännetecknas av en fortsatt långsam uppgång. Det finns därför en risk för att exportuppgången inte blir så kraftig som regeringen bedömt den bli. Även utvecklingen på bostadsbyggandets område förefaller om inga ytterligare åtgärder vidtas - att bli klart svagare än vad som ligger i regeringens bedömningar. Om man inte i det läge som föreligger förstärker den inhemska efterfrågan finns det risk för att vi får en totalt sett för låg expansion för att med kraft föra ner den alltför höga arbetslösheten. Om vi inte förstärker den inhemska efterfrågan riskerar vi att för framtiden nödvändig industriell kapacitet slås ut - en kapacitet som vi i ett mer normalt konjunkturläge inte kan vara förutan. Storleken på den nödvändiga stimulansen måste avgöras mot bakgrunden av dels behovet av en förstärkning av den inhemska efterfrågan, dels hänsynstagandet till den utrikes balansen och riskerna för att en alltför omfattande stimulans kan driva fram en överhettning i vår ekonomi. Läget på arbetsmarknaden talar entydigt till förmån för en ganska betydande stimulans av efterfrågan. Som tidigare framhölls borde den ha satts in . Men även i dagens situation är en mer expansiv politik klart motiverad. Självfallet kommeren ökad aktivitet i ekonomin att leda till att importen på nytt börjar stiga. Även om man inte accepterar den mycket optimistiska bedömning av exporten som regeringen gjort i sin proposition 1978/79:50 finns det dock anledning räkna med att den kommer att öka inte oväsentligt . Trots detta kommer förmodligen handelsbalansen att försämras något i förhållande till det mycket gynnsamma utfall som kunnat registreras . Vi får sannolikt räkna med ett totalt underskott i vår bytesbalans på inemot . Vi tvingas alltså till en fortsatt upplåning utomlands. Detta förhållande pekar enligt vår mening klart på att en stimulans av den inhemska efterfrågan till en betydande del måste innehålla åtgärder som förstärker landets produktionsförmåga och internationella konkurrenskraft. En ensidig stimulans åt konsumtionen leder oss inte ut ur den nuvarande underskottssituationen visavi utlandet utan kan t. o. m. tendera att förvärra denna. De förslag som vi kommer att presentera i det följande har byggts upp med utgångspunkt i detta förhållande. I det tidigare avsnittet om den internationella utvecklingen framhöll vi att den internationella prisstegringen nu på nytt förefaller att skjuta fart med mycket lugn utveckling. Detta understryker att kampen mot inflationen måste intensifieras. Det har i detta sammanhang uttryckts farhågor för att en stimulanspolitik skulle kunna leda till att inflationen på nytt skulle kunna ta fart. Enligt vår mening är emellertid förhållandena de motsatta. Den vikande konsumtionsutvecklingen har drivit upp kostnadsnivån i detaljhandeln och skapat ett tryck på konsument priserna som visserligen temporärt hållits tillbaka genom olika prisregleringar men som - om inget sker på konsumtionsområdet - förr eller senare kommer att utlösa ytterligare prisstegringar. Det finns f. n. en betydande, outnyttjad produktionskapacitet inom såväl den tillverkande industrin som inom distributionsleden. Det bör vara en viktig uppgift för den ekonomiska politiken att frigöra dessa reserver. Härigenom skapar man även en gynnsam produktivitetsutveckling, vilket i sin tur bör kunna dämpa prisstegringstendenserna. Därtill bör läggas ett ytterligare argument. Stora delar av de svenska lågoch medelinkomsttagarhushållen har fått vidkännas kraftiga minskningar av sin levnadsstandard . En lika stor tillbakagång har vi i fredstid icke fått uppleva . vidtog den tidigare borgerliga regeringen flera olika åtgärder som förstärkte företagens och kapitalägarnas inkomst- och vinstsituation. Särskilt utmanande var att, efter det att det centrala avtalet för arbetsmarknaden undertecknats, sänka den allmänna arbetsgivaravgiften . Denna ganska brutala fördelningspolitik till kapitalägarnas förmån kan i takt med att vinstläget nu förbättras skapa långtgående kompensationskrav som utgör en allvarlig fara för den framtida stabiliseringen av vårt prisoch kostnadsläge. Detta utgör ett av flera exempel på att den borgerliga regeringens ekonomiska politik varit mycket kortsynt. Det är mot denna bakgrund av stor vikt att löntagarnas och hushållens disponibla inkomster utvecklas på ett sådant sätt att de får sin del av den produktionsuppgång som avtecknar sig som möjlig . Nedpressningen av de vanliga löntagarnas standard har varit så kraftig att detta framstår som i hög grad motiverat. För att sätta fart på ekonomin, få ner den alltför höga arbetslösheten och långsiktigt förstärka produktionskapaciteten föreslår vi att den ekonomiska politiken läggs om i en mera expansiv riktning. Vi föreslår att följande åtgärder genomförs. Åtgärder på investeringsområdet: Ett kraftigt förstärkt stöd till industrins investeringar och utvecklingsarbete. En ansvarsfull energipolitik. Ett förstärkt stöd till nyproduktion av bostäder. Åtgärder på konsumtionsområdet: En kraftig förbättring av bostadsbidragen. En höjning av det allmänna barnbidraget med . svarande höjning av studiebidraget och det förlängda barnbidraget. En tioprocentig sänkning av kommunalskatterna. De föreslagna åtgärderna på investeringsområdet överensstämmer med dem som framfördes i motionen 1978/79:2 om åtgärder för att förbättra sysselsättningen. De bedömningar som kan göras bekräftar att behovet av denna typ av åtgärder är oförändrat stort och att värdefull tid gått till spillo genom att man inte tidigare beslutat i enlighet med de socialdemokratiska förslagen. De åtgärder som regeringen föreslår i sin proposition och som innebär en förlängning av avdrags- och bidragsmöjligheterna i fråga om maskininvesteringar och ett nytt avdrag för vissa byggnadsinvesteringar är enligt vår mening inte tillräckliga för att ge näringslivet den investeringsstimulans som behövs. Utöver regeringens förslag krävs en kraftig förbättring av företagens försörjning med risktagande kapital i enlighet med de riktlinjer som ligger i den av oss föreslagna strukturfonden. Vi kräver även att det miljardslöseri som sker på energiområdet bringas att upphöra. Den tidigare borgerliga regeringens handlingsförlamning på energiområdet försvagar den svenska ekonomins långsiktiga konkurrenskraft och får på kort sikt också direkta konsekvenser för många människors sysselsättning. Enligt de beräkningar som redovisats i propositionen 1978/79:50 har visserligen bostadsinvesteringarna ökat , men en betydande del av denna uppgång sammanhänger med ombyggnad av äldre bostäder och med investeringar i energisparande syfte. Den egentliga nyproduktionen av flerfamiljshus ligger fortfarande klart för lågt i förhållande till behoven. Mycket talar för att den av regeringen beräknade igångsättningen inte kommer att uppnås. Bostadsköerna ökar nu kraftigt, och det råder bostadsbrist i två tredjedelar av landets kommuner. Det är särskilt de unga människorna som ställs inför svårigheter när bostadsbristen ökar. Vi måste därför snabbt sätta in omedelbara åtgärder som ökar nyproduktionen till 70 000-75 000 lägenheter . Vi upprepar därför vårt förslag om ett särskilt ränte- och amorteringsfritt tilläggslån för flerbostadshus. Vi upprepar vidare vårt tidigare krav på prisstopp på byggnadsmaterial och förordar en skärpt kontroll av entreprenadpriserna på bostadsbyggnadsmarknaden. Till följd av att den borgerliga majoriteten i blockerat behandlingen av vårt sjupunktsprogram, kan nu inte de av oss föreslagna åtgärderna genomföras om extra barnbidrag och studiebidrag och en sänkning av priset på baslivsmedel per . Detta förhållande har påverkat de förslag till konsumtionsstimulanser som vi framlägger i denna motion. Vi vidhåller vårt tidigare förslag att bostadsbidragen bör höjas från . Det bör ske intill en ram av 300 milj. kr. och med den utformning som civilutskottet förordat vid sin behandling av vår motion 1978/79:2.1 stället för att föreslå ett extra barnbidrag föreslår vi nu att dessa räknas upp permanent med . och barn fr. o. m. . På motsvarande sätt bör studiebidraget och det förlängda barnbidraget höjas med . Vi föreslår vidare en skatteomläggning, som för stora flertalet skattebetalare innebär att man erhåller rätt att från slutskatten dra av av den påförda kommunalskatten. Avdraget skall få uppgå till lägst . föreslås att det nu utgående avdraget på . från slutskatten tas bort. Vidare föreslås en mindrejustering av marginalskatterna i intervallet . i beskattningsbar inkomst. Vi har därvid utgått från att skatteskalor - med de av oss föreslagna förändringarna av marginalskatterna - även skall gälla . Den av oss föreslagna skatteomläggningen innebär ett inkomstbortfall som för helår räknat uppgår till ca . - att jämföra med de 5,2 miljarder som folkpartiförslaget kostar. Tillsammans med den av oss föreslagna förbättringen av de allmänna barnbidragen och studiebidragen m. m. kommer detta att innebära en kostnad som ligger något över den ram för konsumtionsstimulans som ligger i folkpartiregeringens förslag. Vi föreslår förden skull en förstärkning av statsinkomsterna genom en viss skärpning av förmögenhetsskatten. Vi upprepar det av oss framförda förslaget om att höja skattesatserna i förmögenhetsskatten fr. o. m. . Detta bör leda till en inkomstförstärkning på ca 250 milj. kr. Regeringen har i propositionen 1978/79:50 inte redovisat några nya beräkningar av statens utgifter och inkomster, varken för innevarande eller kommande budgetår. Man har inte heller redovisat några bedömningar av vare sig vilka statsfinansiella effekter de i propositionen redovisade förslagen kommer att få eller vilka effekter de får på samhällsekonomin. Med hänsyn härtill har det inte varit möjligt för oss att bedöma vilka förändringar i övrigt som de här framförda förslagen kan komma att föranleda. Utgångspunkten för oss har varit att framlägga förslag till åtgärder som framstår som motiverade mot bakgrunden av det allmänna ekonomiska läget och med beaktande av behovet att stimulera sysselsättning och investeringar. Efter det att regeringen framlagt sitt förslag till statsbudget /80 och nya beräkningar över det statsfinansiella läget, kommer vi att redovisa vilka åtgärder vi finner vara påkallade på det statsfinansiella området. Vi vill emellertid redan nu rikta uppmärksamheten på den oroande utveckling som statsfinanserna undergått . Budgetunderskottet som vid utgången av /76 uppgick till . beräknades i kompletteringspropositionen för det innevarande budgetåret till Enligt senaste budgetprognos beräknas detta underskott nu ha stigit till . Denna kraftiga försvagning av budgetpolitiken har medfört en utomordentligt stark likviditetsökning i den svenska ekonomin. Ökningen av mängden betalningsmedel ligger nu långt över vad som mera långsiktigt kan accepteras med hänsyn till prisstabiliseringen. Den kan i en uppåtgående konjunktur ställa kreditpolitiken inför näst intill omöjliga uppgifter. På måste därför budgetunderskottet kraftigt nedbringas. Detta kommer sannolikt att i viss utsträckning ske i takt med att den ekonomiska aktiviteten på nytt skjuter fart, inkomsterna ökar och behovet av särskilda sysselsättnings- och näringspolitiska insatser minskar. visar den långtidsbudget som den tidigare regeringen presenterade - i bilaga 2 till propositionen 1977/78:150 - att underskottet inte nämnvärt kommer att minska, trots att man i dessa beräkningar förutsatt en ganska betydande uppgång i den ekonomiska aktiviteten. En väsentlig anledning härtill är de långsiktiga verkningarna av indexregleringen av statsskatteskalan. Vilka konsekvenser för finanspolitiken som denna oroväckande utveckling medför återkommer vi till när regeringen redovisat det statsfinansiella läget för innevarande och kommande budgetår. I de följande delarna av denna motion redovisar vi våra förslag med anledning av bilagorna 1-4 till propositionen 1978/79:50. Ökade barnbidrag m. m. Regeringen har i propositionen föreslagit en justering av det allmänna barnbidraget från med . Vi framhöll tidigare att barnfamiljerna , liksom , genom den borgerliga politiken drabbats av en väsentlig försämring av levnadsstandarden. Det måste därför, inom den ekonomiska ram som vi anser står till buds, ske en väsentligt kraftigare satsning på barnfamiljerna än vad regeringens förslag innebär. Vi föreslår därför att barnbidraget från höjs med . Per år räknat blir barnbidraget då . En motsvarande höjning bör ske av studiebidraget och det förlängda barnbidraget inom studiehjälpen. Detta bidrag bör utgöra nio tolftedelar av beloppet för allmänt barnbidrag eller . Räknat utgör bidraget därvid , vilket innebär en höjning med . Vi beräknar kostnaderna för dessa förslag till sammanlagt 950 milj. kr. För innevarande budgetår behöver på tilläggsbudgeten anvisas 445 milj. kr. för allmänna barnbidrag och 38 milj. kr. under anslaget Studiebidrag m. m. Det torde få ankomma på resp. utskott att upprätta erforderliga författningsförslag. I vår motion 1978/79:2 föreslog vi bl. a. en förbättring av bostadsstödet till barnfamiljerna genom en höjning av hyresgränser och inkomstgränser.