mot · G20223 · 1978-10-18 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:20 om förbud mot automatspel, m. m. Propositionen 1978/79:20 innehåller det förslag om förbud motspel pås. k. enarmade banditer som begärde i anledning av propositionen 1977/78:9. Förbudet skall träda i kraft . I samband med riksdagsbehandlingen av propositionen 1977/78:9 om enarmade banditer framfördes farhågor för hur restriktioner i spelet skulle inverka på ekonomi och sysselsättning inom hotell- och restaurangbranschen. Från både branschorganisationens och de fackliga organisationernas sida betonades vikten av att eventuella inskränkningar under alla omständigheter skulle införas först efter en lång övergångstid. Som skäl härför anfördes inte bara att företagen skulle få möjlighet att anpassa sig till det ekonomiska bortfallet utan också att man borde avvakta den då pågående branschutredningen. Denna utredning presenterade sitt betänkande , men det har ännu inte föranlett några åtgärder. Inför riksdagsbehandlingen presenterade branschen beräkningar av de ekonomiska och de sysselsättningsmässiga konsekvenserna av ett förbud mot enarmade banditer. beräknades effekten av ett förbud mot automatspelet bli friställningar inom branschen av storleksordningen 2 500 personer. Utvecklingen pekar på att sysselsättningseffekten skulle bli än värre. Snarare över än under 3 000 personer skulle sannolikt komma att friställas till följd av att automatspelet förbjuds. Branschens inkomstbortfall till följd av förbudet beräknas bli i storleksordningen 200 milj. kr. Från branschens sida har man, i anslutning till remissvaret på hotell- och restaurangutredningens betänkande, ansökt om ekonomiskt stöd för planering av ett branschprogram för att trygga hotell- och restaurangbranschens framtid. Utvecklingen har således besannat - och t. m. förstärkt-de farhågor för hotell- och restaurangbranschens lönsamhet och sysselsättning som uttalades inför riksdagsbeslutet . Allt talar således för att vi till raden av s. k. krisbranscher skulle lägga ytterligare en - i detta fall en personalintensiv bransch med regionalt spridd sysselsättning och med relativt stor andel kvinnor bland de anställda. Med tanke på att situationen på arbetsmarknaden redan är så oroande förefaller ett förbud redan från vara ett oklokt beslut. Starka skäl talar för ett uppskov med förbudet mot enarmade banditer. Med tanke på de sysselsättningsproblem vi redan har, förefaller det minst sagt oklokt att - genom en åtgärd - skapa ytterligare sysselsättningsproblem och ytterligare behov av statliga och kommunala stödåtgärder. Ett uppskov till i första hand är befogat. Strukturomvandling, bl. a. innebärande nedläggningar av företag och friställningar av arbetskraft, är oundviklig inom näringslivet. Detta är något som vi smärtsamt tvingas acceptera, som det innebär ett krav på oss att sätta in åtgärder för att hjälpa de människor som drabbas och ge dem möjligheter till nya sysselsättningar. Förbudet mot enarmade banditer kommer för hotell- och restaurangnäringen att få samma effektersom en genomgripande strukturomvandling. En personal intensiv bransch, som arbetat med små eller obefintliga marginaler, drabbas av ett kraftigt inkomstbortfall. Men denna branschkris skiljer sig från alla andra vi drabbats av så till vida att det är en kris som går att undvika. I andra krisbranscher har statens roll varit hjälparens, här är den stjälparens. De motiv som låg till grund för ställningstagande var moraliska. De motioner som väcktes hade det gemensamt att de utgick från att inkomster från spel var något fult och otillständigt. Bortsett från att denna inställning är diskutabel i sig - varför skulle inte medborgarna i ett fritt land få ägna sig åt spel med relativt blygsamma insatser? - är den inte konsekvent eller logiskt genomförd. Vi accepterar penninglotteri, tips och trav, och det är t. o. m. aktuellt att införa en ny spelform - . Statsmakterna har givetvis ett ansvar att se till att sociala skadeverkningar av spel och lotterier begränsas i största möjliga utsträckning. Det finns emellertid inget material som visar att automatspelet skulle ha sociala skadeverkningar av någon större omfattning. Med tanke på sysselsättningseffekten är det snarare troligt att ett förbud skulle få större sociala skadeverkningar än fortsatt spel under . Med åberopande av det anförda hemställs att med ändring av propositionen 1978/79:20 beslutar att förbud mot automatspel på s. k. enarmade banditer införs tidigast fr. o. m. .