mot · G102304 · 1978-01-13 00:00:00 — av m. fl. om ändrad sammansättning av Till skydd och stöd för konsumenterna har samhället inrättat flera institutioner som skall bevaka och tillvarata konsumenternas intressen, bl. a. , konsumentombudsmannen och . prövar, bl. a. med utgångspunkt i marknadsföringslagen, om personer och företag uppträder otillbörligt i sin marknadsföring gentemot konsumenterna. För att markera ställning och konsumentskyddande roll är dess sammansättning sådan att av dess nio ledamöter företräder tre konsument- och löntagarintressen (utsedda av LO, TCO, KF), tre ledamöter företräder företagarintressen (utsedda av , , ), tre ledamöter företräder inga partsintressen, nämligen ordförande, vice ordförande - vilka båda skall vara jurister - samt en ledamot med särskild insikt i konsumentfrågor. uppgift att ta till vara konsumenternas intressen är svår, bl. a. på grund av att många marknadsföringsåtgärder som används i marknadsekonomin har betraktats som legala och viktiga för företagarna, medan de har drabbat olika konsumentgrupper olika hårt. Så har välutbildade, ekonomiskt starka grupper oftast större motståndskraft mot marknadsföringsmetoderna som företagen använder än ekonomiskt och utbildningsmässigt svaga grupper. Eftersom konsumenterna i många avseenden är svaga på marknaden jämfört med producenterna borde det vara rimligt att ett samhällsorgan av typ haren sammansättning där konsumentintresset verkligen kan göra sig gällande. Svårigheterna i visas av ett konkret fall , där en dom har fällts som enligt vår mening uppenbart måste anses strida mot konsumenternas intressen. Helt följdriktigt var domstolens ledamöter inte eniga om domslutet. Fyra av ledamöterna, nämligen ordföranden samt de tre konsument- och löntagarrepresentanterna, reserverade sig mot domslutet. Själva sakfrågan gällde märkesdifferentiering: ett företag säljer samma fernissa dels som trälack för 16:50, dels som båtfernissa för 19:40. KO hävdade bl. a. att en förutsättning för att konsumenterna skall kunna träffa ett rationellt val mellan olika varor var att de kunde göra meningsfulla jämförelser emellan varornas pris, kvalitet och användbarhet. Möjligheten att välja på sakliga grunder minskade, om identiska varor såldes under olika namn med angivande av olika användningsområden och till olika priser. konstaterade i sin dom bl. a. att mot bakgrund av bolagets uppgifter om kostnaderna för marknadsföringen av resp. fernissa kom domstolen till slutsatsen att försäljningen till båtkonsumenter i detta fall - liksom då ett företag endast säljer båtfemissa - fick bära de särskilda kostnader som orsakades av just denna försäljning. Därför var det inte vilseledande att underlåta att upplysa om att samma fernissa fanns under annan beteckning för andra ändamål. Domstolen ansåg inte heller att den aktuella marknadsföringen försvårade konsumenternas val av fernissa. Effekterna av en dom som inte utgår från konsumentintresset utan från företagarintresset kan, om domen blir prejudicerande, bli mycket negativa för särskilt de svaga konsumentgrupperna. Mot bakgrund av vad som ovan sagts är det därför angeläget att se över hur konsumentintressena bättre kan tillvaratas i marknadsomstolen. Den nuvarande sammansättningen ger enligt vår mening inte konsument- och löntagarsidan tillräckligt inflytande. För att tillvarata konsument- och löntagarintressena bör deras sida förstärkas med ytterligare en representant. Detta kan ske på så sätt att det totala antalet om nio ledamöter i domstolen bibehålls men att den nuvarande icke-partsrepresenterande konsumentsakkunniges plats ges åt en representant för en organisation med starka konsumentintressen, exempelvis pensionärerna (). Ett annat alternativ är att ledamöter utökas med en konsumentrepresentant enligt förslaget ovan till tio. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar uttala sig för en förstärkning av konsument och löntagarintressena i . () ()