mot · G102493 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om avskaffande av , m. m. Debatten om de demokratiska fri- och rättigheternas innehåll och försvar har blivit allt livligare. Frågor om rätt och rättssäkerhet tilldrar sig starkt ökad uppmärksamhet. Detta har sina påtagliga orsaker. Ekonomiska kriser påverkar direkt och indirekt rättsförhållandena i ett land. En härskande klass och överskiktet inom den statliga apparaten blir osäkra om sin position och på kontrollen över medborgarna. I spåren härav följer tendenser i rättsförhållandena som i varierande grad kan urholka och hota innehållet i folkets demokratiska rättigheter. Tendenser av nu nämnda slag framträder tydligt i dagens . De gynnas allmänt av vissa institutionella förhållanden, vilka regelmässigt utvecklas i framskridna kapitalistiska industriländer - stark vidgning och förändrade funktioner hos statsapparaten, ökad monopolisering och koncentration av makt i olika privata byråkratier. En rad konkreta uttryck för dessa tendenser kan noteras i . Ökad social utslagning och utstötning av människor framkallar rop på ökat tvång mot samhällets sämst ställda. Problemet förvärras genom vårdapparatens otillräcklighet och polisiära åtgärders verkningslöshet, något som i stället skapar ökad likgiltighet eller brutalitet hos myndigheter. Den offentliga administrationens ansvällning skapar oöverskådlighet och bristande konsekvens i rättspraxis. Det leder till en allmän fragmentisering av samhällsapparaten, något som missgynnar insyn och möjligheter till korrigering. Antalet interna beslut ökar. som lagstiftare tappar mer och mer av sin faktiska kontroll över läget. Fler och fler lagar och beslut får karaktär av svävande rambeslut, som kan fyllas med det innehåll byråkratin finnér lämpligt. Även när lagar och beslut är någorlunda preciserade, uppträder liknande tendenser. Direkta sabotage mot gällande lagar och mot riktlinjer för tillämpningen förekommer och blir vanligare. saknar kontinuerlig uppföljning, information och kontroll av hur dess beslut tillämpas. Regeringen utövar heller ingen effektiv sådan kontroll. Den överlämnas i bästa fall till ämbetsverken, vars effektivitet i detta hänseende ofta visat sig vara mycket låg. Allt detta har lett till en vidgad klyfta mellan lagstiftarna och den praktiska verkligheten. Detta är ett hot mot den position, som den klassiska parlamentariska teorin ändå förutsätter att den lagstiftande församlingen skall ha. kontrollinsats, , har i sin klassiska utformning inte kapacitet att göra systematiska uppföljningar. Kritik har också riktats mot i förhållande till högre ämbetsmän - en kritik som undergräver förtroendet för JO. Mutor och bestickning har inte varit lika vanliga i som i t. ex. , eller . Däremot har nära kontaktlinjer utvecklats mellan den offentliga byråkratins högre skikt och stora privatekonomiska intressen. Denna sammanvävning har haft negativa verkningar på rättspraxis. De borgerliga samhällsförhållandena och rekryteringen till ledarskikten inom förvaltningen har gjort att avvikelser och godtycke vanligtvis skett i auktoritär och konservativ riktning. Det tenderar att drabba de breda folklagren i allmänhet, liksom också enskilda, vilka har en kritisk hållning till bestående samhällsförhållanden eller representerar nya, framåtsyftande uppfattningar. Antalet kända praktiska exempel på försämrade och oacceptabla rättsförhållanden är mycket högt. Vi anför här bara ett axplock av områden som drabbats. LTO-lagen missbrukas för att omhänderta politiska demonstranter. Dess påstådda syfte, att möjliggöra utslagnas kontakt med socialvården, har kommit bort. LSPV (lagen om sluten psykiatrisk vård) missbrukas. Antalet tvångsomhändertaganden och tvångsinspärrningar är vida högre än i grannländer som och DDR. Polisen saboterar utlänningslagen. Man avvisar flyktingar, vilka enligt gällande lag endast får avvisas av invandrarverket eller regeringen. och allmänna advokater saboterar den nya . Vid rådgivning avråder man direkt ogifta föräldrar till gemensam vårdnad av barn. Därmed skapar man inte bara grund för onödiga rättstvister, man uppträder rakt emot lagstiftarens klara och uttalade avsikter. Lagstridig registrering av medborgare förekommer. Försvarsstabens säkerhetsavdelning har t. ex. ett sådant register. i avslöjade liknande intern spioneriverksamhet. Diskussionen om förhållandena på avslöjade samma slags verksamhet mot anställda. T. o. m. tendenser att särskilt spionera på homosexuella är belagda från den polisiära verksamheten. Lagens jävbestämmelser för ämbetsmän åsidosätts systematiskt i vissa apparater, t. ex. vid universiteten. Intresseförbindelser mellan privatbolag och ämbetsmän tillåts. Uppenbart motstridig och regelvidrig praxis vid tjänstetillsättningar tillåts. Mekanismer för rättelse av begångna rättsfel saknas i alltför stor utsträckning. JO driver sällan sin kritik till konkreta åtgärder. Överprövning av felaktiga förvaltningsbeslut är nästan omöjlig enligt i gällande Möjligheterna till rättelse har ytterligare försämrats genom inskränkningen i de högre ämbetsmännens offentliga ansvarighet. kan som lagstiftare inte längre stå passiv inför dessa uppenbara och växande problem. får inte låta reducera sig i sin roll inom statsapparaten. En helt annan vaksamhet och praktiska åtgärder för att öka dess insyn är nödvändiga. Vpk föreslår följande åtgärder. Det ersätts med en kontrollinstans, som systematiskt uppföljer tillämpningen av alla lagar och beslut, särskilt nya sådana. De ansvariga föredragande i denna instans bör väljas av , och valbara bör vara såväl icke-jurister som jurister. De valda bör ha visat självständighet och oräddhet i rättsliga och offentliga sammanhang. Den nya instansen bör redovisa sina uppföljningar till . Varje medborgare bör ha rätt att till den nya instansen anmäla missförhållanden inom offentlig verksamhet. De föredragande har att till rapportera exempel på sådan praxis som strider mot lagstiftarens klara avsikter eller eljest framstår som tvivelaktig. Det nuvarande begränsade disciplinära ansvaret för högre förvaltningstjänstemän måste kompletteras. Tjänstehandling som innebär brott mot lagregel, mot av lagstiftaren föreskriven tillämpning eller eljest strider mot de fri- och rättigheter som stadgas i grundlagen, bör för alla högre tjänstemän kunna föranleda åtal vid allmän domstol. Åtalsanmälan bör kunna göras av envar. Överprövning av lagligheten i ett förvaltningsbeslut bör kunna ske vid allmän domstol. På så sätt möjliggörs prövning under offentlig insyn och med möjlighet för drabbad part att föra talan på vanligt sätt. Särskilda nämnder bör i underrätterna tillsättas för att biträda vid dömandet i sådana mål. Mot bakgrund av det anförda föreslås* att i enlighet med vad i motionen sägs hos regeringen begär 1. att förslag framläggs om att avskaffa och ersätta detta med en kontrollinstans, 2. att överprövning vid allmän domstol av lagligheten i förvaltningsbeslut möjliggörs. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) *Se även motion 1977/78:494.