mot · G1021644 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om gruvindustrin och utvecklingen på mineralområdet har gruvorna varit en stabil basnäring i och därmed också en stabil inkomstkälla. Malmen har varit en av våra stora exportvaror. På intäkterna från malmexporten har vi kunnat bygga välstånd i vårt land. Gruvindustrin i består av tre delbranscher: järnmalmsgruvor, ickejärnmalmsgruvor samt andra gruvor och mineralbrott. Den helt dominerande delbranschen är järnmalmsgruvorna, som svarar för av både förädlingsvärde och antalet anställda. fanns det 173 arbetsställen i gruvindustrin. Antalet anställda uppgick till ca 13 900 personer. Järnmalmsgruvorna dominerar branschen. De som arbetar inom järnmalmsgruvorna är också till övervägande delen sysselsatta i storföretag. När det däremot gäller de övriga gruvorna och mineralbrotten är arbetsställena i allmänhet betydligt mindre. 1 vissa kommuner är gruvindustrin helt dominerande för industrisysselsättningen. Det gäller inte bara och utan t. ex. även och samt ett antal orter i , bl. På sådana orter har gruvindustrins utveckling självfallet helt avgörande betydelse för utvecklingen i hela kommunen. Produktionen inom gruvindustrin har ökat trendmässigt med . har tillväxttakten varit något lägre. Det innebär att gruvindustrin i stort sett har ökat sin produktion i samma takt som industrin som helhet. Investeringsverksamheten har legat på en i förhållande till industrin i övrigt hög nivå. Detta har i sin tur lett till att produktivitetsutvecklingen inom gruvindustrin varit högre än inom industrin i övrigt. När det gäller exporten säljs av Lapplandsmalmen utomlands, medan malmen från övriga gruvor i stor utsträckning används inom landet. De problem som den svenska gruvindustrin nu står inför är mycket allvarliga, inte minst därför att de mer långsiktiga strukturproblemen kommit att sammanfalla med en på detta område särskilt djup konjunkturavmattning. Nya gruvor i en rad avlägsna länder har öppnats, ofta med mycket gynnsamma förhållanden för brytningen. Detta har kraftigt skärpt konkurrensen. Den europeiska stålindustrin - som ju utgör marknaden för den svenska malmen - har inte kunnat hävda sig mot konkurrensen från länder utanför vår världsdel, bl. Den djupa lågkonjunkturen i har hållit ned efterfrågan på stål och de oerhört billiga sjöfrakterna har giort det billigare dels att transportera färdigt stål till , dels att importera malm från de avlägsna gruvorna. Allt detta har lett fram till att sysselsättningen för flera tusen människor i vårt land är hotad. Det råder inget tvivel om att en konjunkturuppgång kommer att lätta på det mycket hårda tryck som finns, och att situationen kommer att förbättras. Men strukturproblemen kommer att finnas kvar även efter en konjunkturuppgång. Det finns inte mycket som tyder på att vi utan betydande ansträngningar skulle komma tillbaka till det gynnsamma läge som vi tidigare haft. Man kan därför inte avfarda gruvornas problem enbart som en konjunkturfråga. Det är nödvändigt att lägga grunden för en fortsatt utveckling både inom branschen och inom de regioner där den har en helt avgörande betydelse för människornas försörjning. lades från socialdemokratiskt håll fram ett sjupunktsprogram för gruvindustrin, där vi krävde omedelbara åtgärder för att ta itu med såväl aktuella problem som mer långsiktiga utvecklingsfrågor. har situationen allvarligt förvärrats. Inom har omfattande avskedanden och permitteringar aktualiserats, och även i de mellansvenska gruvorna har i en rad fall nedläggningar och personalinskränkningar aktualiserats. Det är anmärkningsvärt att regeringen trots detta inte tagit några initiativ för att ta itu med problemen. Varken i budgetpropositionen eller i förteckningen över kommande propositioner har man aviserat sin avsikt att komma med några förslag. Denna passivitet från regeringens sida framstår för oss som utomordentligt oroväckande, inte minst mot bakgrund av att industriministern i propositionen om specialstålsindustrin framhöll att han avsåg att återkomma med förslag angående gruvindustrin. De åtgärder som nämns i propositionen om handelsstålet kan knappast anses tillräckliga. Mot bakgrund av regeringens passivitet är det enligt vår mening nödvändigt att snabbt ta ett samlat grepp över problemen inom gruvindustrin. En särskild parlamentarisk kommission med representanter för arbetsmarknadsparterna bör komma till stånd med uppgift att bereda förslag till insatser dels av omedelbar karaktär, dels av åtgärder av mer långsiktig betydelse. En viktig utgångspunkt för kommissionens arbete måste enligt vår mening vara det tidigare nämnda sjupunktsprogrammet: Malm- och mineralbasen måste breddas. Den svenska malmens konkurrenskraft måste öka. Ökad vidareförädling av järnmalmen i . Nya produkter i gruvföretagen. De samhällsekonomiska konsekvenserna vid olika omfattning av malmbrytningar utreds. En samlad lösning av problemen inom stål- och gruvindustrin. Nylokalisering av annan industri som komplement och ersättning. På grund av de akuta problemen inom gruvindustrin måste kommissionens arbete delas upp i etapper. I ett forsta steg måste man komma till rätta med de akuta problem som hotar sysselsättningen i sådan omfattning att utveckling och fortlevnad av hela orter är i farozonen. Bland åtgärder som då måste komma i fråga är: Tillräckliga investerings- och underhållsarbeten av bl. a. miljökaraktär bör tidigareläggas och sättas i gång för att bibehålla sysselsättningen inom . Det kan erinras om att och Statsföretag hos regeringen begärt 200 milj. kr. för sådana arbeten. Det kan också erinras om att vi socialdemokrater i partimotionen om näringspolitiken (1977/78:1640) begärt en inventering av investeringsprojekt inom den statliga företagssektorn som kan tidigareläggas och i det sammanhanget pekat just på den här typen av arbeten inom . menar vi där att 700 milj. kr. skall reserveras för insatser i de statliga företagen utöver dem som regeringen redan aviserat i budgetpropositionen. Kommissionen bör undersöka möjligheterna till insatser inom och snabbt lägga fram förslag till sådana. Transportproblemen måste få en snabb lösning. De nuvarande kostnadsförhållandena vad gäller malmfrakterna i medför orimliga konsekvenser. Från borgerliga regeringsledamöters sida har utfästelser i den vägen tidigare gjorts, men några förslag till åtgärder har inte synts till. Konsekvenserna av det nuvarande fraktavtalets utformning innebär nu ett så allvarligt hot mot viktiga delar av verksamhet vid malmfälten och i , att snabba åtgärder måste till för att man inte skall få anledning att även på detta område tala om ett nytt svek från regeringens sida mot . Situationen påverkas ytterligare av de extremt låga kostnaderna för sjöfrakter som f. n. råder på den internationella sjöfartsmarknaden. som transporteras sjövägen får härigenom en kraftig men uppenbarligen tillfällig kostnadsfördel gentemot sådana som transporteras på järnväg. Även om det finns kortsiktiga företagsekonomiska fördelar att vinna av att utnyttja sådana vore det dock felaktigt att lägga ett utnyttjande av dem till grund för en mer långsiktig planering. Det kan inte heller vara rimligt att basera svensk stålproduktion på importerad järnmalm. Även av dessa skäl är det nödvändigt med särskilda åtgärder från samhällets sida för att undvika en samhällsekonomiskt felaktig inriktning av produktionen. Inom ramen för planeringsarbetet för det nya handelsstålsföretaget pågår en studie av den viktiga frågan om malmtillförseln för detta bolag. Eftersom resultatet av denna kommer att få vittomfattande återverkningar på hela den svenska järnmalmsgruvindustrin bör huvudpunkterna i denna planering bli föremål för statsmakternas ställningstagande. Vi utgår därför ifrån att denna fråga bereds på ett sådant sätt att får möjlighet att ta ställning till förslaget i dess huvuddrag. I detta sammanhang bör även specialstålsindustrins malmförsörjning uppmärksammas. Som vi kommer att framhålla i det följande finns det starka skäl för ett intensifierat prospekteringsarbete. Det minsta man kan begära i den nuvarande situationen är att pågående arbeten inte stoppas eller försvåras av regeringen. I regeringens skrivelse (1204/771) med anledning av vattenfal Is verkets driftstat 1977/78 anges att vattenfallsverket fr. o. m . icke utan regeringens medgivande får ta i anspråk driftmedel för åtgärder som avser prospektering efter uran. Svensk Kärnbränsleförsörjning (SKBF) har avtalat med SGU om ett femårsprogram med start för regionala och lokala arbeten i , och omfattande totalt 50 milj. kr. Detta program sysselsätter f. n. ca 50 personer i . uppskattas SKBF:s prospekteringsbudget belöpa på ca 17 milj. kr., varav 10 milj. kr. enligt gällande fördelningsgrunder skulle komma att falla på vattenfallsverket. har i skrivelse anhållit om regeringens tillstånd att fullfölja det planerade prospekteringsprogrammet och att för detta ändamål i 1977/driftstat använda upp till 5 milj. kr. fr. o. m. som bidrag till SKBF. Denna ansökan har ännu inte behandlats av regeringen. Det innebär betydande risk för allvarliga förseningar i prospekteringsarbetet. SGU skulle egentligen behövt ett beslut för att kunna planera verksamheten under innevarande kalenderår. Om beslut ej fattas är det tveksamt om prospekteringsarbetet över huvud taget kan bedrivas . Vi kräver att vattenfallsverket utan dröjsmål får tillstånd att i 1977/driftstat använda erforderliga medel som bidrag till för sådan uranprospektering som kommer att bedrivas huvudsakligen av SGU på uppdrag av bolaget. Vi kräver också att SKBF:s ansökan om att från SGU överta vissa koncessioner och koncessionsansökningar i södra beviljas utan dröjsmål. I tilläggsbudget II begär regeringen ett ränte- och amorteringsfritt lån till för prospektering i Arjeplogsområdet. Förslaget innebär ett svar på en begäran från efter det att staten beslutat att SGU skall utveckla sin prospektering efter uran i området. Enligt vår uppfattning är det angeläget med prospekteringsinsatser i området. Inte minst med hänsyn till behovet av sysselsättning i denna del av landet måste varje möjlighet till gruvbrytning Om man emellertid i detta arbete undantar en ekonomiskt så intressant del som uranet i Plentajokk minskar sannolikheten för att man skall kunna sätta i gång gruvdrift som är ekonomiskt motiverad. Uranfyndigheterna framstår som de mest intressanta fyndigheterna i området. Därför skulle det vara av stort värde om arbetet med att undersöka dem kunde slutföras. En eventuell brytning av uran i Plentajokk skulle väsentligt öka förutsättningarna för att utnyttja andra fyndigheter, i och med att en stor del av basinvesteringarna skulle kunna nyttjas gemensamt. Detta gäller även en del processer, t. ex. krossning och anrikning. En begränsning av prospekteringsinsatserna som innebär att uranet utesluts framstår därför enligt vår mening som ett allvarligt hot mot möjligheterna att förbättra sysselsättningen i området och ett samhällsekonomiskt slöseri av stora mått. bör därför uttala att prospekteringsarbeten i området även bör omfatta uranprospektering i all den omfattning detta är nödvändigt för att bedöma ekonomin vid en eventuell framtida gruvdrift i området. Vi utgår från att det bör vara möjligt för SK.BF att medverka vid finansieringen av de ytterligare arbeten som blir följden. Det är angeläget att arbetet med att skaffa fram kompletterande sysselsättning till gruvområdena snabbt kommer i gång. 1 vår näringspolitiska motion krävs att arbeten med att rusta upp snabbt sätts i gång. Det är angeläget att förbättras för att öka effektiviteten i malmtransporterna. Inte minst vid en internationell jämförelse framstår effektiviteten vid som otillräcklig, och detta medverkar självfallet till att öka kostnaderna. Det är också angeläget att dessa arbeten kan komma till stånd för att därigenom utnyttja det läge som uppstått med begränsade transportvolymer, vilket i hög grad måste underlätta arbetenas genomförande. Det kan erinras om att vi för tidigareläggning av investeringar inom SJ begärt att ytterligare 175 milj. kr. anvisas till SJ. Det är också viktigt att mer varaktiga kompletterande arbetstillfällen kan tillskapas. Inom Statsföretagsgruppen finns SVETAB,som härtill uppgift att stödja nyetablering av företag. Enligt riksdagsbeslut (prop. 1977/78:40 bil. 1 s. 186, NU 1977/78:34, rskr 1977/78:110) skall SVETAB:s nyetableringsfrämjande insatser försöksvis organiseras inom ramen för två särskilda investmentbolag, varav ett skall koncentreras till /Bergslagen. Ett liknande investmentbolag, , har etablerats i (prop. 1976/77:125, NU 1976/77:40, rskr 1976/77:345). Dessa företag bör inrikta en betydande del av sin verksamhet på att söka åstadkomma kompletterande sysselsättning på gruvortema. Det är angeläget att denna viktiga verksamhet inte hämmas av brist på kapital. Enligt vår uppfattning bör en del av det medelstillskott till de statliga företagen som nämndes kunna komma till utnyttjande i detta sammanhang, om så skulle visa sig erforderligt. Ett inrättande av den av oss föreslagna strukturfonden skulle kunna få stor betydelse för att förverkliga investeringsprojekt på de berörda orterna. Kommissionens arbete får inte begränsas till de akuta problemen. Mer långsiktiga och framtidsinriktade insatser behöver göras, om den svenska gruvhanteringen skall överleva och vidareutvecklas. Vi vill i detta sammanhang särskilt understryka den första punkten i vårt sjupunktsprogram: Malm- och mineralbasen måste breddas. Det utredningsmaterial som föreligger - bl. a. från mineralpolitiska utredningen och statens industriverk - visar att det finns flera områden av betydande framtidsintresse för den svensk gruv- och mineralindustrin. Det gäller bl. a. de s. k. alunskiffrarna, vissa industrimineral och vissa legeringsmetaller. Alunskiffern innehåller bl. a. uran samt ett stort antal metaller såsom aluminium, vanadin, molybden, , koppar, nickel, zink, kobolt, lantanider m. fl. Förutom detta innehåll av metaller finns också ett betydande bränslevärde som gör dem till största fossila bränslereserv med ett värmeinnehåll motsvarande ca olja i s. k. kerogen. Alunskiffrarna har således ett innehåll av såväl energiråvaror (kerogen och uran) som tungmetaller (bl. a. vanadin, molybden) och andra viktiga , talk, flusspat och bormineral ur anrikningssanderna från sulfidmalmsutvinning. Andra exempel är användning av masugnsslagg för cement- och mineralullstillverkning och kopparslagg för blästring. Alunskiffern finns i följande huvudområden: med angränsande delar av och med angränsande delar av Fjällkedjan med förland. När det gäller industrimineral redovisar den mineralpolitiska utredningen en försiktig optimism i fråga om utgångsläge när det gäller en utökad inhemsk industrimineralförsörjning och därmed en ökad diversifiering av svensk mineralindustri. Ett par exempel kan få illustrera detta. Förutsättningarna för ökad utvinning av kaolin i landet för främst filleranvändning är f. n. under prövning och kan eventuellt leda till en betydligt högre inhemsk behovstäckning än f. n. När kaolin används som filler tillsätts det till pappersmassan i början av processen för papperstillverkning. Mineralkornen fyller ut tomrummen mellan cellulosafibrerna och ger på så sätt ett slätare och jämnare papper att trycka på. Eftersom kaolin är billigare än cellulosafiber fyller materialet också funktionen som utdrygare, dvs. den ersätter delvis massaråvara och ger på så sätt sänkta råvarukostnader. Ur industripolitisk synpunkt är detta utomordentligt intressant, för det första därför att haren stor och internationellt framstående industri, för det andra därför att den skogsindustriella utvecklingen bör gå mot en ökad grad av vidareförädling till bl. a. tryckpapper och för det tredje därför att den svenska skogsindustrin lider av en långsiktig begränsning av skogsråvaran. har betydande tillgångar på fosfor i de apatitrika järnmalmerna. Apatitutvinning sker f. n. i begränsad omfattning endast i . Planer finns dock på att uppföra ett apatitverk i . Kyanit, baryt och talk hör också till de minera! där en påbörjad eller utökad inhemsk utvinning eventuellt kan komma till stånd. Möjligheterna att på basis av inhemsk råvara förse stålindustrin med eldfasta basiska infodringsmaterial tilldrar sig intresse såväl med avseende på dolomit som magnesit. Restprodukter från mineralutvinning, mineralberedning och industrimineralbaserade förädlingsindustrier utgör en betydande råvaruresurs som endast utnyttjats i begränsad omfattning. Intressanta exempel på utvinning av industrimineral ur restprodukter är bl. a. den tidigare nämnda apatiten från anrikningen av fosforhaltiga järnmalmer samt baryt, kaliummineral, talk, flusspat och bormineral ur anrikningssandema från sulfidmalmsutvinning. Andra exempel är användning av masugnsslagg för cement- och mineralullstillverkning och kopparslagg för Wästring. Legeringsmetallerna får en allt större betydelse för den svenska industrin. Behovet av utgångsmaterial för framställning av ferrolegeringar för specialstålsindustrin täcks genom import. Vissa av de viktigaste legeringsmetallerna bryts i ett mycket begränsat antal länder. Det innebär betydande risker för kraftiga prishöjningar och försörjningsproblem. Möjligheterna att finna brytvärda tillgångar av legeringsmetaller inom landet bedöms som goda, men det förutsätter väsentligt utökade insatser på prospekteringssidan. Denna genomgång visar klart att det är ett väsentligt svenskt industripolitiskt intresse att snabbt inleda ett arbete med att utveckla de svenska malmoch mineraltillgångarna. Ett betydelsefullt material har därvid insamlats av bl. a. den mineralpolitiska utredningen. Behovet av konkreta och framåtriktade utvecklingsinsatser är stort, och det är viktigt att de snabbt kan komma i gång. I samverkan med mineralpolitiska utredningen bör därför kommissionen välja ett antal av de mest intressanta områdena där konkreta utvecklingsinsatser snabbt kan komma till stånd. Man får räkna med att sådana utvecklingsprogram kommer att omfatta bl. a. ett utredningsled med fördjupade internationella studier av bl. a. tillgångar, marknader, kapacitetsutveckling och priser. Härtill måste också komma ett led med särskilda prospekteringsundersökningar, bearbetning av befintlig data från prospekteringar etc. Ett mycket viktigt led i ett utvecklingsprogram av detta slag måste också utgöras av ett tekniskt arbete för processutveckling. Ett sådant arbete kan vara rätt resurskrävande men är nödvändigt för att kunna bedöma kostnaderna för en framtida utvinning, konsekvenserna för naturmiljön av en framtida utvinning och frågan om hur restprodukterna skall behandlas. Den tekniska kompetens som kommer fram i detta sammanhang bör emellertid inte enbart vara till nytta för mineralutvinningen utan bör också kunna utnyttjas i ett vidare industripolitiskt sammanhang. Erfarenheterna bör vara av stort värde för den svenska verkstadsindustrin och härigenom få stor betydelse även i fråga om exporten. Detta utvecklingsarbete bör till en del kunna betalas av samhället, om det utförs i samarbete med gruvföretagen. När det gäller den långsiktiga utvecklingen vid de lappländska malmfälten är det också nödvändigt med ett mer långsiktigt utvecklingsprogram. Det måste bl. a. grundas på att öppna nya fyndigheter som t. ex. kopparbrytning vid Viscaria intill den nuvarande Kirunagruvan. Möjligheterna till ökad kopparbrytning vid Aitik och andra koppargruvor bör också undersökas. Avgörande betydelse för avsättningen av malm på världsmarknaden är de svenska malmernas konkurrenskraft. Ett samlat åtgärdsprogram måste här sättas in. Det måste utgöras av åtgärder som ökar effektiviteten och därigenom reducerar den kostnadsnackdel som uppstår i och med att man kommer ned på allt större djup. Härtill kommer att åtgärder för att reducera fosforinnehållet kan ha stor betydelse. Det utredningsarbete som pågår om tillverkning av s. k. basiska pellets kan här bli av stor betydelse. Om projektet visar sig leda fram till en marknadsmässigt slagkraftig lösning bör ett sådant kulsinterverk komma till stånd. Det planerade apatitverket bör också komma till stånd . Av stor betydelse för såväl den svenska stålindustrin som järnmalmsindustrin skulle det vara om man kunde utveckla metallurgiska metoder som var särskilt anpassade till den svenska järnmalmens kemiska sammansättning. Även andra metoder än de metallurgiska kan vara av stort intresse, t. ex. möjligheterna att formpressa vissa detaljer av järnpulver från höggradigt renad järnmalm. Vad som här sagts är endast ett antal exempel på den mängd angelägna uppgifter som finns att lösa inom gruv- och mineralområdet för att lägga grunden för en framtidsinriktad utveckling på dessa områden. Mot bakgrund av den passivitet som den nuvarande regeringen nu visar i detta avseende måste den av oss här förordade kommisssionen komma till stånd och ges tillräckliga resurser för sitt arbete. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs 1. att begär att regeringen skyndsamt tillsätter en parlamentarisk kommission för gruvindustrin i enlighet med vad som förordas i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om a) särskilda arbeten inom , b) transportproblemen för gruvindustrin, c) tillstånd för att använda vissa medel som bidrag till för uranprospektering, d) övertagande av vissa koncessioner m. m., e) LKABts prospekteringsarbete i Arjeplogsområdet, 0 insatser för kompletterande sysselsättning på gruvindustriorter, g) framtidsinriktade insatser för att utveckla den svenska gruvoch mineralindustrin. () () () () () () () HANS () () () () ()