mot · G102971 · 1978-01-20 00:00:00 — av m. fl. om översyn av avdragsrätten vid beskattning av fysiska personer Talet om det hårda skattetrycket i högre inkomstlägen är ofta överdrivet. Sanningen är att vårt generösa avdragssystem konsekvent gynnar höginkomsttagarna. Vi har en teoretisk skatteskala som visar marginalskatter på i de högre inkomstskikten. 1 praktiken betalar personer med 170 000-255 000 i bruttoinkomst i genomsnitt i skatt på löneökningen. Den överdrivna uppfattningen av det hårda skattetrycket för höginkomsttagare kommer också i ett annat ljus, när man kan konstatera att t. o. m. inkomsttagare i 250 000 kronorsklassen i genomsnitt betalar i skatt av sin höga inkomst. Eftersom avdragsrättens orättvisor blir större ju högre inflationen är, innebär systemet också att förmögenhetsfördelningen blir alltmer ojämn. Alla avdrag gynnar konsekvent höginkomsttagare. En person med en inkomst på . som kan dra av . i deklarationen minskar skatten med . Om man däremot tar en person med en inkomst på . och motsvarande avdrag - . - blir skattelindringen . Det är också självklart att avdragen gynnar välutbildade personer, som känner till systemets labyrinter och kan dra maximal fördel av det. Avdragen var från början tänkta som avdrag för inkomsternas förvärvande. Personer med extra kostnader för t. ex. arbetskläder och verktyg skulle i rättvisans namn få dra av dessa utgifter i deklarationen. Så fungerade det också tidigare, då vi hade låg inflation och låg ränta. I en sådan situation tjänade man inte på att låna pengar. Problemet uppstår emellertid i en inflationsekonomi. Växande inflation i kombination med möjligheter att låna pengar och därmed få skuldräntor att dra av från sin inkomst gör att systemet utnyttjas på ett orättvist sätt. Det finns naturligtvis flera sätt att komma till rätta med det nuvarande systemet. Vi vill ange fyra vägar, men det finns säkert fler. 1) Genom att begränsa avdragsrätten för lån och införa ett räntetak. 2) Genom att begränsa eller ta bort möjligheten att göra avdrag för underskottet i annan förvärvskälla. 3) Genom att kostnader för arbetsresor, arbetskläder, verktyg, facklitteratur etc. i stället betalas av arbetsgivaren direkt. 4) Genom att omvandla vissa avdrag till skattereduktion. Effekten av ett sådant här förslag skulle bl. a. bli att alla människor som endast i begränsad utsträckning kunnat utnyttja avdragssystemet får betydande skattelättnader, vidare att betydande skatteskärpningar skulle drabba personer som utnyttjar avdragssystemet maximalt och t. ex. lånar pengar i spekulativt syfte. Avdragsrätten upplevs av allt fler som i hög grad orättvis, och samhället måste komma till rätta med frågan, om skattesystemet skall vinna tilltro hos den breda allmänheten. I nuvarande läge är det framför allt löntagare med begränsade möjligheter till avdrag, låginkomsttagare och människor med små möjligheter att utnyttja juridisk skatteexpertis som får betala, medan andra, dvs. höginkomsttagare, personer med kapital, välutbildade personer med möljigheter till att anlita juridisk expertis och med goda affärsförbindelser som förtjänar. Avdragssystemet bör därför saneras och avdragsrätten begränsas. Med anledning av vad som sålunda anförts får vi hemställa att riksdgen beslutar att hos regeringen hemställa om en utredning i syfte att sanera avdragsrätten vid beskattning av fysiska personer. () () () () () ()