mot · G102856 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om kollektivhus och andra kollektiva boendeformer, m. m. Via en dom i bostadsdomstolen har det sista fungerande kollektivhuset i , , fått dödsstöten. I det f. d. kollektivhuset i , som ägs av samma privata fastighetsägare, står det välutrustade köket och den gemensamma matsalen tomma. Hyresgästerna tvingas laga sin mat i trånga och dåligt ventilerade kokvråar, som aldrig varit avsedda att fungera som vanliga kök. Men det allvarligaste är att kollektivhusens hjärta, matsalen, kan fungera som en anledning till enkla och självklara dagliga kontakter mellan de boende. som detta sker har behovet av alternativa boendeformer bara ökat. Allt fler kvinnor, inte minst med småbarn, förvärvsarbetar. Boendeformer som underlättar och förenklar hushållsarbetet och minskar avstånden mellan olika funktioner skulle underlätta den dagliga tillvaron liksom utvecklingen mot jämställdhet mellan könen. Handikappade och många äldre har behov av viss service för att i övrigt kunna klara sig i vanliga bostäder. Många barn har långt till daghem eller lekskola. Många har också olika kamratgrupper där de bor och på dagis. Daghem i direkt anknytning till bostaden skulle skapa ökad trygghet. Hushållsstrukturen har förändrats kraftigt . Antalet småhushåll och pensionärshushåll beräknas öka från 1,7 milj. 1970 till 2,2 milj. 1985. Kontaktlöshet och anonymitet är ett stort problem i boendet, ett problem som förstärks av hög omflyttning i många områden med hyreslägenheter. Bostadsområdenas utformning gynnar inte naturliga kontakter eller samarbete. Undersökningar visar att kärnfamiljens privatisering förstärks i nya bostadsområden. Dessutom tvingas många unga familjer in i ett konsumtionsmönster som innebär att mänskliga och sociala kontaktmöjligheter ersätts med konsumtion på avbetalning. Bostadsområdenas utformning, bristen på naturliga kontaktmöjligheter och aktiviteter tvingar fram en hög konsumtion som innebär resursslöseri. Ekonomin hårt pressad. Sjukdom eller arbetslöshet innebär stora ekonomiska problem. Vilka alternativ finns då för dem som vill hitta andra boendeformer som kan erbjuda alternativ till konsumtion och isolering och till den instängda kärnfamiljen? Det enda som skapas är särlösningar för vissa grupper t. ex. gamla eller handikappade som ytterligare bidrar till att segregera boendet. I övrigt kan utvecklingen på bostadsområdet bara betecknas som skrämmande. På många orter råder återigen bostadsbrist, inte minst för ungdomar och andra småhushåll. Bostadsproduktionen har sjunkit kraftigt och består nästan uteslutande av stora lägenheter i småhus, ofta på långt avstånd från arbetsplatser och service och med dåliga kollektiva kommunikationer. Men även de nya flerfamiljshusen har i ökande grad privatiserats. Fastighetsägarna vill i stor utsträckning ta bort alla gemensamma anläggningar och lokaler. Förråd, tvätt, uteplatser, entréer, allt förläggs till den enskilda lägenheten i ett försök att härma småhuset. De resurskrävande och ojämlika småhusen får ett kraftigt stöd både av stat och kommun i form av subventioner, kommunalt gatuunderhåll och skattebestämmelser medan hyresgästerna måste bära alla kostnader och dessutom betala övervinster som tagits ut av byggnadsindustrin. Den borgerliga regeringens favoritidé för att "lösa bostadskrisen innebär att de allmännyttiga bostadsföretagens hyreslägenheter, som ännu inte direkt är ute på spekulationsmarknaden, skall omformas till bostadsrätter och säljas till högstbjudande. En snedvriden utveckling med en kraftig segreation både efter ålder och inkomst kommer ytterligare att förstärkas. Problemen finns inte bara i nyproduktionen. Både stelbenta krav vid ombyggnad av äldre fastigheter, som förhindrar satsning på gemensamma lokaler som alternativ till onödigt höga standardhöjningar av lägenheterna, och fastighetsägarnas ointresse eller snarare motvilja mot att utveckla de gemensamma delarna av boendet bidrar naturligtvis till detta. Vissa insatser görs för att förbättra miljön i äldre områden, men bidragen till förbättringar är otillräckliga och är inte avsedda att möjliggöra att befintliga bostadsområden kompletteras med kollektiva funktioner. Utslaget i visar att den nuvarande hyreslagstiftningen inte ger de boende något skydd när det gäller gemensamma lokaler. Bostadsföretag och byggnadsindustri har inte visat något intresse för att utveckla alternativ till dagens bostadsbyggande. Men intresset för andra boendeformer är stort runt om i landet. Det finns många aktionsgrupper som arbetar för att få till stånd kollektivhus av olika slag. Bristen på existerande alternativ försvårar deras arbete. 1 första hand är det kollektivhus som man eftersträvar, dvs. lägenheter med tillgång till en gemensam matsal, vissa fritidslokaler och barnomsorg och med inomhuskontakt. Men det finns också ett stort antal människor som valt att bo i storfamilj, vanligen i bostäder som är dåligt lämpade för annat än kärnfamiljer. Vissa positiva utvecklingslinjer finns dock. Bostadsstyreisen har just arbetat fram förslag till program för kollektivhus. Inom och kommuner pågår utredningsarbete med syfte att bygga nya kollektivhus. Också HSB har öppnat en särskild kö för kollektivhusintresserade. Flera forskningsprojekt inriktade på kollektivt boende har just inletts. Utredningsarbete har också inletts om möjligheterna för de boende att själva deltaga i delar av arbetet med de gemensamma angelägenheterna, fastighetsskötseln, matlagningen och Därigenom kan boendekostnaderna sänkas som en arbetsgemenskap kan uppstå mellan olika hushåll och generationer. Men dessa åtgärder är klart otillräckliga. För att olika typer av nya bostadsformer skall kunna utvecklas måste staten aktivt gå in och stödja olika former av utvecklingsarbete (när det gäller kollektivhus borde redan experimentstadiet vara passerat) i samarbete med kommuner, landsting och de allmännyttiga bostadsföretagen. Utvecklingsarbetet bör gälla både nyproduktionen och befintliga bostadsområden. 1 bostadsområden från är servicen ofta otillfredsställande, omflyttningen hög och standarden på miljön och de gemensamma lokalerna låg - om sådana över huvud taget finns. Komplettering med kollektiva funktioner skulle i många fall kunna öka områdenas attraktivitet och bidra till att öka gemenskapen. I den äldre bebyggelsen som just nu är aktuell för ombyggnad och sanering skulle en satsning på kollektiva lokaler kunna innebära att kraven på sammanslagningar och långtgående ingrepp i de befintliga lägenheterna kunna minskas. En satsning på kollektiva boendeformer bör bl. a. omfatta följande: - gemensam finansiering av samtliga lokaler som ingår i kollektivhuset, dvs. även lokaler för omsorg om barn och äldre, som medger statliga lån och räntebidrag, - utbyggnad av miljöförbättringsbidraget med högre bidragsbelopp per lägenhet så att komplettering med kollektiva lokaler kan genomföras i befintliga bostadsområden, - ekonomiskt stöd till utvecklingsarbete och experiment i både ny och befintlig bebyggelse (jämför satsningen på energiområdet - kollektivhus innebär minskad åtgång av samhällets resurser), - ökat skydd för de boende och utveckling av ett långtgående boendeinflytande även i hyresrätt, - utveckling av alternativa former för statliga bidrag till bl. a. boende, barnomsorg och åldringsvård som anpassats till kollektiva boendeformer, - översyn av gällande lagstiftning, normer och bestämmelser för att underlätta byggande och förvaltande av kollektivhus och andra kollektiva boendeformer. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att hos regeringen hemställer om att ett program för vidareutveckling av redan befintliga flerfamiljshusområden till mer kollektiva boendeformer utarbetas, 2. att under bilaga 16 B8 anvisar . för att utveckla kollektivhusen och andra kollektiva boendeformer, 3. att uttalar att statliga lån bör utgå till utrustning och inventarier i kollektivhus, 4. att hos regeringen begär att de samhällsekonomiska och sociala konsekvenserna av ett ökat småhusbyggande utreds. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk)