mot · G20294 · 1978-11-23 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:50 om inriktningen av den ekonomiska politiken, m. m. De centrala målen för den ekonomiska politiken är och måste vara full sysselsättning, rimlig prisstabilitet, ekonomisk tillväxt, rättvis inkomstfördelning, regional balans och jämvikt i bytesbalansen. Den trepartiregering som avgick tillträdde i en för svensk ekonomi mycket brydsam period. Bytesbalansen hade oavbrutet försämrats , industriproduktionen hade börjat sjunka , prisstegringarna hade nått upp till en nivå som var ohållbar i längden. I flera viktiga branscher fordrades omfattande strukturförändringar för att de långsiktigt skulle överleva. För att nå balans i den svenska ekonomin krävdes kraftiga åtgärder. Den strategi som trepartiregeringen valde för att möta dessa problem blev i stort framgångsrik. Den innebar att man tog sig an den ekonomiska situationen på i princip fyra fronter . För det första angreps svensk industris kostnadsläge gentemot de viktigaste konkurrentländerna. Detta skedde genom devalveringarna och utträdet ur valutaormen, genom sänkning av arbetsgivaravgifterna och genom en ekonomisk politik och skattepolitik som lade grunden för en måttfull lönerörelse. För det andra gällde det att ta sig an den ekonomiska situationen på sådant sätt att människors sysselsättning tryggades. Arbetsmarknadspolitiken gavs nya instrument och utvidgades till en omfattning som inte har haft någon motsvarighet tidigare. Även om betydande problem kvarstått när det gällt arbetslöshetssituationen har de totala arbetslöshetssiffrorna kunna hållas på en internationellt sett mycket låg nivå. För det tredje gällde det att ta sig an de direkta krisbranscherna och ge dessa en inriktning och omfattning där de varaktigt kan ge de anställda trygghet. Genom de s. k. krispaketen har program lagts ut för en sådan anpassning under socialt och regionalpolitisk! Ytterligare samhällsresurser kan komma att behövas för omvandlingen av viktiga branscher. För det fjärde har det gällt att lägga en grund för de offensiva framtidssatsningarna inom svensk industri. Detta har skett bl. a. genom det s. k. småföretagspaketet med bättre möjligheter för de mindre och medelstora företagens utveckling. Ökade satsningar på forskning och teknisk utveckling 1 1978/79. Dessa satsningar måste fullföljas genom en utbyggd näringsoch regionalpolitik. Under slutet av och började de stabiliserande verkningarna av de genomförda åtgärderna göra sig gällande. Inflationsutvecklingen bröts, och prisstegringarna nästan halverades . Bytesbalansen förbättrades avsevärt, och vi började återvinna marknadsandelar på exporten. De stimulansåtgärder som sattes in , bl. a. slopande av arbetsgivaravgiften, hade till syfte att fullfölja stabiliseringspolitiken. Genom att utjämna återstående skillnader i kostnadsläge i förhållande till konkurrentländerna skulle möjligheter skapas att höja utnyttjandet av industrins kapacitet. Effekterna av trepartiregeringens stabiliseringspolitik framgår också klart om man studerar utvecklingen av handelsbalans, bytesbalans och valutareserv. Handelsbalansen hade 1976 ett underskott på , och enligt prognos beräknas den ge ett överskott 1979 på nära 6 miljarder. Bytesbalansunderskottet, som 1977 var nära 15 miljarder, bedöms vara nära nog halverat 1979. valutareserv har från till ökat . Den förda politiken har, i förening med en förbättrad internationell efterfrågan och positiva utsikter , medfört att försämringen av sysselsättningen avstannat. LO-ekonomernas bedömning i höstrapporten sysselsättningssiffrorna för visade de kraftigaste ökningarna . Detta kan vara inledningen till en något gynnsammare sysselsättningsutveckling den kommande tiden - förefaller vara en sakligt väl grundad uppfattning. Den mer positiva bild av svensk ekonomi som kan registreras är glädjande. Problemen är emellertid med detta inte övervunna. Det vore ödesdigert för svensk ekonomi om denna situation togs till intäkt för en överstimulans. En ekonomisk politik som skulle leda till en inflationistisk utveckling skulle rycka undan en viktig del av grunden för avtalsrörelsen. Därmed skulle också den ekonomiska stabiliseringspolitiken äventyras. Ett fullföljande av trepartiregeringens strategi innebär att man tar till vara konjunkturuppgången som en möjlighet att långsiktigt stabilisera ekonomin. Därvid är det nödvändigt att också anpassa den privata konsumtionsutvecklingen till vad vi långsiktigt förmår bära. Denna förmåga har av bedömts till 1,årlig ökning. Mycket tyder på att konjunkturuppgången i i-länderna förstärkts mer än vad som tidigare kunde förutses. De ekonomiska stimulanser som satts in i har en sådan omfattning att efterfrågan påtagligt håller på att förbättras. Denna utveckling torde förstärkas . Därigenom skapas förutsättningar för en betydande exportökning för den svenska ekonomin. Den stegade ekonomiska aktiviteten leder också sannolikt till en ökad investeringsbenägenhet hos industrin i våra avnämarländer. Detta medför speciella fördelar för ett näringsliv med branschsammansättning. Den amerikanska ekonomins utveckling är emellertid, särskilt på litet , mer osäker. Den totala efterfrågebilden kan därför tyngas av en nedgång av tillväxten i . Ovissheten på litet gör det nödvändigt att helt och hållet utnyttja möjligheterna att förbättra utrikeshandeln och sannolikt också . Vi måste försöka förhindra att vi går in i en ny lågkonjunktur med ett för lågt sparande och ökande kostnader för utlandsupplåningen. kommer enbart räntekostnaden till utlandet på utlandsskulden att uppgå till ca eller ca . per yrkesverksam svensk. Vi måste använda det nuvarande läget för att få en av exportmöjligheterna stimulerad tillväxt av svenskt näringsliv. Med det är lika viktigt att också ha en utvecklad produktion för hemmamarknaden, som kan konkurrera med importen. kan det visa sig mycket svårt att återvinna vad vi förlorat i marknadsandelar på exportmarknaderna, varför ansträngningarna måste sättas in . Det finns en överkapacitet inom det svenska näringslivet i form av outnyttjad arbetskraft och outnyttjat realkapital. Hur stor skillnaden är mellan faktisk och möjlig produktion kan diskuteras, inte minst med tanke på effekten av den långa tid resurserna inte utnyttjas fullt ut. Trepartiregeringen framhöll i olika sammanhang att vid en konjunkturuppgång kan efterfrågan delvis gälla andra sektorer än där överkapaciteten finns. Dessa omständigheter kräver särskilt stor försiktighet vid bedömningen av hur stark ökning av totalefterfrågan den svenska ekonomin på kort sikt kan bära utan negativa effekter på prisutveckling och bytesbalans. Flertalet av de förslag som läggs fram i propositionen 1978/79:50 är sådana om vilka enighet rådde i trepartiregeringen. Redan dessa åtgärder ger en betydande stimulans av efterfrågan. Uppbromsningen av prisutvecklingen har givit bättre realt innehåll i lönekuverten vid slut än vad arbetsmarknadsparterna hade anledning att räkna med. Det ökade konsumtionsutrymme som står till förfogande bör användas för de sämst ställda. Höjningen av skattereduktionen med , av barnbidraget med , av det extra avdraget för pensionärer med . och av avdraget för underhållsbidrag med . har denna inriktning. Den sammantagna konsumtionsutvecklingen, offentlig och privat, får inte bli så storatt övergripande balansmål äventyras. Detta kan ske genom alltför optimistiska antaganden om såväl den privata som den offentliga konsumtionsutvecklingen. Regeringens intentioner och dess förmåga att omsätta dessa intentioner i praktisk politik är centrala härvidlag. Statsminister uttalande om behovet av återhållsamhet, i samband med avgivandet av regeringsförklaringen, är självfallet av intresse i detta sammanhang. Hushållskonsumtionen beror av utvecklingen av realinkomst och sparande. har beräknat att hushållskonsumtionen skulle öka med 2-2,1979. Man har då räknat med att realinkomsten skulle öka och att sparkvoten skulle minska med 1 96. Sparbenägenheten är svår att förutse. Bedömningen grundar sig på att man erfarenhetsmässigt vet att sparbenägenheten minskar då osäkerhetsfaktorerna i konsumenternas ekonomiska situation reduceras (t. ex. minskad inflation och flerårsavtal på arbetsmarknaden). Det är visserligen sant att man kunnat iaktta en uppåtriktad trend i hushållssparande! , men det är inte detta utan sannolikheten för ett (ev. tillfälligt) bakslag som är av betydelse för bedömningen av efterfrågeutvecklingen . Utöver vad trepartiregeringen var enig om föreslås i propositionen 1978/ 79:50 en ytterligare stimulans om till vissa hushåll genom marginalskattesänkningar. Med sparantagande skulle detta kunna föra upp ökningen av hushållsefterfrågan till 3 96 eller däröver . Osäkerheten i fråga om den offentliga konsumtionens utveckling och riskerna med att i detta konjunkturläge införa en stimulansåtgärd av permanent karaktär manar emellertid till största försiktighet. En politik som bygger på lånefinansierad stimulans i lågkonjunkturer förutsätter återhållsamhet när konjunkturen vänder uppåt. Möjligheter att hävda de centrala målen Som angivits har vi nått en förbättrad prisstabilitet, industriproduktionen har åter börjat öka och bytesbalansen har förbättrats, även om mycket återstår att hämta hem där. Vi har också påtalat att den övergripande målsättningen måste vara att på lång och kort sikt hävda sysselsättningen. När det gäller målsättningarna, rättvis inkomstfördelning och regional balans, har regeringens proposition ett sådant innehåll att den direkt motverkar båda dessa målsättningar. Ett exempel på detta är att justeringen av den statliga skatteskalan ger . vid taxerad inkomst under ca . och därefter en stigande skala, så att vid taxerad inkomst om ca . och däröver erhålls en skattesänkning om . När det gäller möjligheterna att hävda målsättningen om regional balans visar tidigare erfarenheter att när den ekonomiska aktiviteten i samhället stiger, då ökar också koncentrationstendenserna. Det är således särskilt viktigt att i den förväntade konjunktursituationen ta allvarligt på möjligheterna att hävda den regionalpolitiska målsättningen. Man talar om behovet av ökade rörlighetsstimulerande åtgärder. anser att utan en aktiv och förstärkt regionalpolitik, där de industripolitiska satsningarna ses som en central och offensiv del, finns en påtaglig risk för att konjunkturuppgången går de arbetslösa i stora delar av landet förbi. Därmed skulle inte heller sysselsättningsmålsättningen förverkligas. a. i detta regionalpolitiska perspektiv förutsätter vi att investeringsfonderna får utnyttjas för investeringar även om lokaliseringsmedel utgår. Först härigenom skulle enligt investeringsfonderna på allvar kunna bli ett viktigt regionalpolitisk medel. En förutsättning för att parterna på arbetsmarknaden vid sin senaste löneuppgörelse kunde sluta ett tvåårigt avtal var att man genom indexregleringen av den statliga skatteskalan hade en mer långsiktig skattepolitisk bas att stå på. Det faktum att man kunde sluta ett tvåårigt avtal har visat att indexregleringen redan varit framgångsrik. Detta avtal innebär också att indexregleringen numera måste betraktas som en etablerad del av det svenska skattesystemet. Skattepolitikens grundläggande syfte måste självfallet vara att skaffa resurser att finansiera den offentliga verksamheten på ett fördelningspolitiskt riktigt sätt. Vi står inför en situation där de största anspråken riktas mot den kommunala sektorn. För att tillgodose behoven inom åldringsvård, långtidssjukvård och barnomsorg erfordras betydande resurstillskott bara för att förverkliga redan gjorda åtaganden. Detta har visats inte minst genom den kommunalekonomiska utredningens arbete. Trepartiregeringen såg allvarligt på denna problematik. Detta visas bl. a. genom den överenskommelse med kommuner och landsting om ca i resurstillskott som underställs i propositionen 1978/79:26. Kommunalskatten blir härigenom för de flesta oförändrad . Det är den kommunala utdebiteringen som också beträffande marginaleffekterna är mest betungande tämligen högt upp i inkomstlägena. 1 de lägsta inkomstlägena är kommunalskatten den helt avgörande. Denna situation är speciellt allvarlig eftersom skattekraften skiljer högst avsevärt mellan olika kommuner. En skatteutjämning skall därför ta sikte på att utjämna skattekraften - inte primärt utdebiteringen. Regeringens marginalskattejustering kostar . Låginkomsttagarna får ingen skattesänkning med regeringens förslag. Regeringens marginalskattesänkning betyder vid taxerad inkomst om motsvarar i runda tal en genomsnittlig utdebitering om . En sänkt utdebitering om betyder för den som har en beskattningsbar inkomst om 70 000 kr.- . I regeringens proposition förs en del resonemang kring marginalskatteproblematiken. Vi vill för vår del understryka att marginalskatterna utgör ett problem som bör lösas. De måste angripas i ett större sammanhang, och då skall reformen finansieras. Om man som regeringen föreslår vill lånefinansiera en marginalskattesänkning måste det ske i rätt konjunktursammanhang. Genom en sänkning av kommunalskatten sänker man också marginalskatten. Satsar man dessutom, som förordar, på en skatteutjämning sänks marginalskatten mest i de kommuner där den är högst. Löneuppgörelserna har gjorts med utgångspunkt från en reellt sett känd skatteskala. Indexregleringen är en förutsättning härvidlag. Syftet med inflationsskyddet är att möjliggöra längre avtalsperioder och därmed ökad stabilitet. Syftet var inte att inflationsskyddet skulle vara en grund för framtida sänkningar av marginalskatten. Redan vid indexregleringens införande förutsattes att grundavdraget också skulle indexjusteras. En sådan åtgärd är emellertid mindre önskvärd från kommunalekonomisk utgångspunkt, då man härigenom skulle undandra kommunerna skattekraft. Det är därför en riktigare åtgärd att göra en justering på den särskilda skattereduktionen. Detta har också fördelningspolitiskt en mer gynnsam effekt. Arbetet med en skatteproposition inom trepartiregeringen hade kommit så långt att man var enig om detta. Kommunalekonomiska utredningen (KEU) har lämnat ett förslag om väsentligt utökad skatteutjämning. Detta skulle skapa ökad rättvisa mellan olika kommuner när det gäller att finansiera de angelägna utbyggnadsområdena och också innebära en rejäl förbättring för de lägsta inkomsttagarna. Om man permanent lägger beslag på utrymmet för en sådan reform har man också motverkat dessa syften. Enligt mening bör därför redan i detta sammanhang begära att regeringen under innevarande presenterar förslag i huvudsak enligt KEU:s förslag och inom ramen för vad som är samhällsekonomiskt lämpligt. När det gäller det kommande årsskiftet bör man vara försiktig med att göra förändringar av skattesystemet, för att få bättre förutsättningar för ett rejält skattebeslut . Detta kan nämligen avvägas mot lönerörelsen och skall också kunna kombineras med ett familjepolitiskt reformarbete där inklude rande av vårdnadsbidraget är en viktig del. Man bör då också sikta till vissa förenklingar och kompletteringar när det gäller företagsbeskattningen. Det är i detta sammanhang som också den kommunalekonomiska situationen kommer in på ett naturligt sätt. Förutsättningarna för svensk ekonomi är mer gynnsamma nu är . Detta är ett resultat av trepartiregeringens ekonomiska politik. beslutades betydande ytterligare stimulanser till den svenska ekonomin, bl. a. genom borttagandet av den allmänna arbetsgivaravgiften och förlängda investeringsavdrag och -bidrag. Vi anser det vara en riktig politik att nu skapa möjlighet till investeringsbidrag också för byggnadsinvesteringar. Effekterna av dessa stimulanser verkar fortfarande. Risken att genom en för kraftig stimulans nu åter föra in svensk ekonomi i ett kretslopp av kraftiga prisstegringar med åtföljande lönekrav och kostnadsstegring är påfallande. anser att utsatta grupper måste kompenseras. I trepartiregeringen var man ense om att detta skulle ske genom att (vilket också föreslås i propositionen) a) skattereduktionen höjs med , b) barnbidraget höjs med . per barn och år, c) studiebidraget och det förlängda barnbidraget höjs, d) det extra avdraget för pensionärernas extrainkomst höjs till , e) avdraget för underhåll höjs . Genom dessa åtgärder har enligt mening en stabil grund lagts dels för en fortsatt stabilisering av svensk ekonomi, dels för en rejäl och samlad skattepolitisk reform . Med hänvisning till det anförda hemställs* att beslutar 1. att godkänna vad som i motionen anförts om inriktningen av den ekonomiska politiken, 2. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om nödvändigheten av att också i praktiken hävda de * Se även motionen 1978/79:95. centrala målsättningarna rättvis inkomstfördelning och regional balans. . ÅSLING (c) () () MAJ () () () ()