mot · G1021792 · 1978-03-28 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1977/78:91 om radions och televisionens fortsatta verksamhet m. m. Regeringen har i propositionen 1977/78:91 lagt fram förslag om ny organisation och inriktning för radion och televisionen t. o. m. /86. En intressant detalj i propositionen är förslaget om försöksverksamhet med s. k. närradio och när-TV, en försöksverksamhet som skall ledas av en särskild parlamentarisk utredning. Frågan om etablering av särskild ljudradio, i propositionen kallad närradion, är inte ny. Tanken diskuterades radioutredning och torde ha sitt innersta ursprung i de ofta återkommande kraven på att få etablera en s. k. fri radio jämsides med den radioverksamhet som bedrivs av . Dessa krav är lika gamla som radioverksamheten över huvud taget. har frågan blivit speciellt aktuell, exempelvis genom starten av IBRA-Radio 1955. Det är framför allt organisationer av religiös art som ansett att inte tillräckligt allsidigt speglar och inte tillräckligt ofta låter samfunden komma till tals i radio och TV. I viss mån har man haft fog för denna kritik. Sett ur denna mera begränsade aspekt kan inrättandet av närradio te sig som en attraktiv lösning. En närradioverksamhet i organisationernas regi skulle bättre kunna spegla sådana lokala aktiviteter och problemställningar som inte kan bevakas av vare sig riksradion eller lokalradioföretagen. Emellertid finns också en rad argument mot närradion. Först och främst möter man svårigheten att skapa jämlikhet mellan olika delar av landet, mellan tätort och glesbygd. Vid utbyggnaden av riksradio- och TV-nätet har statsmakterna, trots stora kostnader, på ett föredömligt sätt skapat goda mottagningsmöjligheteräven ute i ren glesygd. Att parallellt med detta bygga ut ett närradionät, som måste bli oerhört mycket tätare och som ställer ytterligare krav på den redan begränsade tillgången på frekvenser, kan inte vara tillrådligt. De sändarstationer som är aktuella för närradions del har en räckvidd . Om 200 stationer skulle upprättas, täcker det fortfarande av landets yta. Skapandet av närradion skulle utifrån denna aspekt endast bidraga till att öka den geografiskt betingade obalansen i landet. Men obalansen kan beskrivas på flera sätt. Risken är nämligen uppenbar att närradion ger de redan resursstarka grupperna en ytterligare resurs. Detta står i direkt strid med de tankegångar som varit vägledande för de avtal som reglerat rundradions verksamhet och där man understrukit vikten av att spegla och uppmärksamma även de små gruppernas intressen och problem. Sändningstillstånd för närradio skall enligt propositionen endast ges till ideella, religiösa, fackliga och politiska grupper, där varje sammanslutning utgör en juridisk person. Den nya närradion skulle alltså först och främst bli en organisationsradio, som huvudsakligen sänder program för resp. organisations medlemmar. Om programmen är välplanerade och välframförda, torde de dessutom locka lyssnare även utanför medlemskretsen. Det torde emellertid finnas få lokala och regionala organisationer som förfogar över de ekonomiska och personella resurser som erfordras för att göra ett närradioprogram, såvida det inte skall bli en engångsföreteelse. Det kan också bli lockande att skaffa sponsorer för att ekonomisera verksamheten. Enligt propositionens lagförslag får reklam för kommersiell verksamhet inte förekomma i närradion. Sändning får inte heller till någon del bekostas med medel som ställts till organisationens förfogande för att möjliggöra sändning av visst program eller del av program. Man kan fråga sig hur det skall bli möjligt att vaka över efterlevnaden av den senare delen av bestämmelsen. Organisationerna i vårt land ekonomiserar ju sin verksamhet dels genom medlemsavgifter, dels genom gåvor och då inte minst genom projektgåvor. Eftersom det är främmande för svensk lagstiftning att reglera organisationernas inre liv och därmed gå in med kontroll, torde denna del av 7 § lagen om försöksverksamhet med närradio bli ganska så verkningslös. Vi vill emellertid inte motsätta oss att en försöksverksamhet inleds i den av regeringen förordade omfattningen. Vi har dock några från propositionen avvikande meningar om hur försöksverksamheten skalla utformas. Hur skall de nödvändiga kraven på balans och jämvikt kunna upprätthållas? Enligt vår mening bordetta ske genom att låta de olika organisationernas programtid balansera mot varandra. Det blir då viktigt att den kommitté som skall leda försöksverksamheten noga tillser att programtid ges till organisationerna på ett sådant sätt att ingen idériktning vare sig religiös eller politisk gynnas före annan. Balansen måste upprätthållas på både den politiska och den religiösa skalan oavsett efterfrågan och resurser. Försöksverksamheten måste framför allt inriktas på att vinna principiella erfarenheter av rättvisa mellan skilda åsiktsriktningar. Detta bör ges regeringen till känna. Enligt propositionen avses närradio och när-TV närmast vara besläktade med tidningar och tidskrifter. Utifrån desa utgångspunkter avvisar föredragande statsrådet tanken på att använda radionämnden som eftergranskningsorgan. Som vi redan tidigare framhållit måste kraven på jämvikt och balans upprätthållas genom en balanserad tilldelning av programtid organisationerna emellan. blir av denna anledning inaktuell när det gäller granskningen av närradioprogrammens opartiskhet i detta avseende. I vad gäller kraven på kontroll av sakuppgifter, skydd av personlig integritet och beriktigande av felaktiga sakuppgifter finner vi inte propositionens tankegångar tillräckligt bärande. För radiolyssnarna - och det är ju för deras skull bestämmelserna är tillkomna - framstår inte närradion som någon tidning. Antingen programmen sänts av riksradion, lokalradion eller närradion kommer programmet via samma mottagare, det är samma etermedium det rör sig om. Om radiokonsumenten känner sig kränkt eller på annat sätt reagerar mot programmet, är det naturligt att göra en anmälan till radionämnden. En annan ordning skapar endast onödiga missförstånd och fördröjer rättelser. Vi föreslår således att i lagen om försöksverksamhet med närradio intas bestämmelser om skyldighet för sammanslutning att i sin programverksamhet iaktta saklighet och respekt för enskildas privatliv liksom skyldighet att sända redogörelse för beslut av radionämnden när sammanslutning brutit mot bestämmelserna. Vårt förslag på denna punkt innebär att radionämnden skall granska de anmälningar som eventuellt inkommer beträffande program i närradion. skall däremot inte vara skyldig att på eget initiativ uppta närradioprogram till granskning. Bestämmelser i sistnämnda hänseende kan av regeringen intas i instruktion för radionämnden. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att med ändring av propositionens förslag antar följande lydelse av 6 § förslaget till lag om försöksverksamhet med närradio: 6 § För närradio gäller inte 6 och 7 §§ andra stycket radiolagen (1966:755). Sammanslutningen skall i sin programverksamhet iaktta saklighet och respekt för den enskildes privatliv. Tillstånd att sända närradio skall förenas med villkor att sammanslutningen skall sända redogörelse för beslut av radionämnden, vari sammanslutningen förklaras ha brutit mot bestämmelser i eller villkor enligt denna lag. 2. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om närradiosändningar. (c) ()