ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102589 · 1978-01-20 00:00:00 — om en laxodlingsanläggning i har krav framställts om åtgärder för en ökad produktion av lax och öring i . Som den mest effektiva åtgärden har därvid framförts uppförandet av en odlingsanläggning i för produktion av utvandringsfärdig fisk av lax och öring. Den årliga produktionen har som målsättning angivits till 100 000-125 000 smolt. reproduktionsförutsättningar för lax och öring har påverkats i negativ riktning av kraftverksbyggnader, vattenregleringar och vegetationstillväxt i ån. Vidtagna åtgärder såsom yngelutplantning och vegetationsrensningar har varit mycket angelägna åtgärder för att ur rent biologisk synvinkel säkra tillräcklig beståndsstorlek för produktion av natursmolt i ån. Avsikten med en ny odlingsanläggning i är att framför allt skapa ett produktionsföretag för främjande av tillgången på lax och öring i för yrkesfisket. Intresset och behovet av att höja avkastningen av lax och havsöringsfisket utefter svenska kusten är väl dokumenterade, framhåller i sitt yttrande över behovet av fiskodling i . Den fiskerättssituation som därefter inträffat för svenska fiskare bör ytterligare ha ökat behovet av och intresset för en odlingsanläggning i . framhåller, att ur ekonomisk synvinkel anses Mörrumsodlingen (försöksodling) vara överlägsen andra laxodlingar i landet. Något förenklat kan sägas att varje laxsmolt har lämnat en återfångst av lax. Av återfångsuppgifter framgår att på svenska fiskare kommer och på danska fiskare . Fångstfördelningen blir annorlunda, om odlingen även avser havslaxöring. Svenska fiskare får därvid högre fångstandel. Odlingsinriktningen och omfattningen bör vara intressant från kostnadsfördelningssynpunkt vid eventuella förhandlingar mellan och i denna fråga. Odlingsanläggningen är i hög grad en svensk-dansk angelägenhet. har utlovat att uppföra anläggningen och även svara för driften av denna, om verket på lämpligt sätt kan ersättas för de årliga produktionskostnaderna. När statsmakterna skall ta ställning till det framtida statliga engagemanget på fiskodlingens område, anser jag att tungt vägande skäl föreligger för att placera en laxodlingsanläggning i . Det svenska fisket kommer att alltmer förskjutas till genom utflyttningen av den svenska fiskegränsen till mittlinjen i , och detta innebär att fisket längs ostkusten och framför allt sydkusten får en Under hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag att ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående laxodlingsanstalt i .
mot · G102590 · 1978-01-19 00:00:00 — av i m. fl. om ersättning till fiskare för skador på grund av dumpad ammunition, m. m. finns i havet kvar ammunitionseffekter, vilka dumpats där efter slut. En av dessa platser är ett område utanför , där fiske bedrivs i betydande omfattning. ilandfördes till en senapsgasbomb. Bomben hade fastnat i trålen till en fiskebåt, som vid tillfället bedrev fiske nordväst om . På grund av oklarheter beträffande ansvarsförhållandena och avsaknaden av bestämmelser m. m. för omhändertagande av sådana effekter kan den aktuella fiskebåten få ligga vid kaj än vad som skulle varit fallet, om bestämmelser i fråga om ansvarsförhållande och omhändertagande funnits. Detta var inte en engångsföreteelse. Det händer att fiskebåtar får ammunitionseffekter i sina trålar. Detta händer oftast utanför de på sjökort 82 som ammunitionstipplatser utmärkta områden - ett stort och två mindre - öster , där stora mängder ammunition dumpades efter . Vid den nu aktuella tiden kan det befaras att fiskare fått ammunitionseffekter i sina trålar men dumpat dem eftersom de per radio hållit sig informerade om de problem som uppstod för ägaren av fiskebåten som ilandförde senapsgasbomben. Om inte ekonomiska förutsättningar skapas för att ersätta fiskare för de förluster de gör i samband med omhändertagande av ammunitionseffekter kan man befara att de, om de får ammunitionseffekter i sina fiskeredskap, kommer att dumpa dem i havet. Det är uppenbart att det kommer att hända fler gånger att ammunitionseffekter fastnar i fisketrålar. Det är också uppenbart att detta medför risker för skador icke blott på fartygspersonal utan även på den allmänhet som kan komma att befatta sig med t. ex. ilandförd fisk. För att hindra att människor och miljö utsätts för onödiga risker på grund av oklarheter om ansvarsförhållanden och bestämmelser för omhändertagande, bör åtgärder vidtas för att ernå en tillfredsställande beredskap för ingripande vid händelser av angivet slag. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att hos regeringen anhåller att bestämmelser utfärdas för omhändertagande av i samband med fiske påträffade ammunitionseffekter, 2. att begäran regeringen fastställer reglerom ersättning till fiskare som drabbats av avbrott i fiske eller skada på redskap i enlighet med vad som i motionen anförts. () () (s) ()
mot · G102593 · 1978-01-20 00:00:00 — av och om preskriptionstiden för brott mot miljöskyddslagen Nedgrävningarna av hundratals tunnor med gift vid BT Kemis anläggning i är ett klart brott mot miljöskyddslagen. Detta har bl. a. konstaterats av tingsrätten i . Miljöfarligt avfall Hrej nedgrävas eller på annat sätt oskadliggöras utan myndigheternas tillstånd, vilket saknades i ovanstående fall. Preskriptionstiden för brott mot miljöskyddslagen är tyvärr bara . De nedgrävda tunnorna upptäcktes först . Mot bakgrund av ovanstående är det uppenbart att preskriptionstiden vid miljöbrott bör förlängas avsevärt. Det kan ju dröja årtionden från det brottet begås till dess att det upptäcks eller vållar skada. Vid nedgrävning av avfall i bl. a. plåttunnor tar det innan plåttunnorna rostar sönder och sedan ytterligare år, innan giftet når t. ex. grundvatten eller ytvatten och utgör fara för människor, djur eller växter. Dessutom dröjer det ofta innan en person som utsatts för t. ex. cancerframkallande kemikalie drabbas av sjukdomen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär förslag om en väsentlig ökning av preskriptionstidens längd i miljöskyddslagen.
mot · G102594 · 1978-01-20 00:00:00 — om åtgärder till skydd för miljö, m. m. avslutades arbetet med konventionen om skydd av miljö. syftar till att minska föroreningar dels från länderna kring , dels från sjöfarten. omfattar i konventionen såväl och som och inloppet till . liksom den i antagna havsföroreningskonventionen är betydelsefulla steg i arbetet för skyddet av den miljön. Detta till trots finns fortfarande många insatser som måste göras, om vi skall kunna rädda den miljön i bl. a. och bevara dess djuroch fågelliv. Genom fågelskydds- och sälskyddsområden söker vi bl. a. rädda olika djurarter, men detta till trots vet vi att sälstammen minskar och att yrkesfiskarna på ostkusten är alltmer oroade över de ökande fångsterna av exempelvis gädda som har stora sår, liksom av lustorsk - torsk som är sjukligt mager och med ibland grönaktig, förkrympt lever. Från svensk sida bedrivs redan nu ett omfattande arbete på havsforskningens område, men resurserna är splittrade på ett flertal organ. Detta påpekades också i ett av havsresursutredningen avlämnat betänkande, och utredningen föreslog att en samordning av verksamheten borde ske genom inrättande av ett självständigt organ. Tyvärr följde inte dåvarande chefen för industridepartementet utredningsförslaget utan ansåg att samordningsfrågorna skulle lösas genom samråd mellan berörda organ. - trots fortsatt utredande - är insatserna när det gäller att tillvarata havsresurserna liksom forskningsinsatserna splittrade. Detta redovisas utförligt av utredningen av havsresursverksamheten (DSJ 1977:5). Även om ett flertal myndigheter och forskningsorgan kommer att ha sina specialla ansvarsområden när det gäller havsresursverksamheten, kan det inte vara rationellt att inte ha ett särskilt organ som samordnar verksamheten. Ett sådant organ bör därför inrättas. är i många avseenden mycket känsligt, och det är därför nödvändigt att arbetet intensifieras för att förbättra sjösäkerheten. Ökade fartygsstorlekar, ökat djupgående och ökad trafikintensitet kräver bl. a. nya sjömätningar, då nuvarande underlag ofta är föråldrat och bristfälligt. Genom begränsningar av fartygsstorleken, när det gäller miljöfarlig last, kan man också bidra till att lindra verkningarna av ett haveri. Tanken på en omlastningsterminal på , där oljetransporter med supertankers destinerade till hamnar i kan omlastas till mindre fartyg, har aktualiserats i olika sammanhang. Förutsättningarna för detta liksom de ekonomiska konsekvenserna bör utredas, så att en bedömning kan göras mellan kostnader och de konsekvenser för miljön som en oljekatastrof i skulle innebära. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar 1. att ett samordningsorgan inrättas för havsresursernas tillvaratagande liksom för havsforskningen, 2. att frågan om kostnadskonsekvenser m. m. av en omlastningsterminal på utreds.
mot · G102595 · 1978-01-19 00:00:00 — om åtgärder för att främja styckning av stora jordegendomar Den pågående förändringen i fråga om det svenska jordbrukets struktur är en allt längre driven sammanslagning till större enheter. I många fall har denna av statsmakterna påskyndade storleksrationaliseringsverksamhet förstärkts genom en omfattande förekomst av ett eller flera sidoarrenden. Den tidigare föreliggande möjligheten för unga lantbrukare att börja sin yrkesverksamhet på en mindre gård och därefter sedan rörelsen vunnit i ekonomisk bärkraft flytta över till en större finns . I stället tvingas de unga lantbrukarna skuldsätta sig på ett mycket allvarligt sätt redan vid starten. Ett kapitalbehov av en halv eller för nystartande jordbrukare ställer också mycket stora krav på kreditinstitutionerna. För att i någon mån motverka den ohämmade sammanslagningen av jordbruksfastigheter borde även en viss avstyckningsverksamhet befrämjas. I första hand borde sådan avstyckning och delning i samråd med lantbruksnämnderna ske av statens och kyrkans egendomar. Även större enskilda gårdar bör kunna ifrågakomma för styckningsverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen begära en utredning om att jämsides med pågående sammanslagningsverksamhet av jordbruk också underlätta styckning och delning av stora jordegendomar i första hand tillhörande stat och kyrka.
mot · G102596 · 1978-01-19 00:00:00 — om tillgodoseende av natur- och kulturvårdande intressen vid tillämpning av vattenlagen Av slutbetänkande, Revision av vattenlagen, kan det synas som om de allmänna intressena getts ett mera avgörande inflytande . 1 det moderna svenska samhället har medinflytande i olika former kommit att uppmärksammas, och därvid borde det framstå som rimligt att frivilliga organisationer av natur- och kulturvårdande art också kunde beredas möjlighet att med rättsverkan påverka lagens tillämpning. (tidigare Samfundet för hembygdsvård) har t. ex. under en stor del av sin verksamhetstid på olika sätt aktivt verkat för att landskapsomdaningar som oundgängligen erfordras vid byggande i vatten åstadkommer så liten skada som möjligt. a. angeläget om att utrivande av byggnader i vatten, t. ex. äldre kulturhistoriskt värdefulla stenvalvsbroar, inte onödigtvis företas. Ansvar för sådana byggen kan övertas av andra och kvarstå för att berika bygdens kulturhistoria. Bevarandefrågan kan t. ex. lösas genom att den ansvariga vägmyndigheten förhandlar med kommun, hembygdsförening eller annan intressent beträffande medverkan vid upprustning, vilken lämpligen kan ske i AMS-regi under ledning av länsantikvarie eller annan arkivarisk expert. För att ge underlag för de kulturvårdande organisationernas medverkan fordras att den nya vattenlagen får en sådan utformning att dessa organisationer ges möjlighet att medverka jämsides med sakägare. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att det i den blivande vattenlagen föreslås bestämmelser som möjliggör för organisationer att utöva inflytande i fråga om allmänna natur- och kulturvårdande intressen.
mot · G102597 · 1978-01-19 00:00:00 — av och tredje vice talmannen om bättre tillvaratagande av vilda bär och svamp För att i större omfattning ta till vara sådana naturtillgångar som vilda bär och svamp började man i att utbilda plockare och konsulenter. Huvudvikten har varit lagd på utbildning av svampplockare, men de utbildade plockarna görs också förtrogna med plockning och hantering av vilda bär. Yrkesutbildningens forstundervisningsavdelning har ansvaret för utbildningen av svampkonsulenter och svampplockare. 1969 fanns det 115 utbildade konsulenter och 230 utbildade plockare. Man räknar med att motsvarande siffror skall uppgå till 1 300 resp. 45 000. Uppsamlingspunkter, som sköts av handelns centralaffärer och privatpersoner, köper upp plockarnas bär och svamp. Alstren exporteras i betydande omfattning. plockades t. ex. blåbär och lingon av bärplockarna. En kommun i med stora arbetslöshetsproblem bland ungdomen lät ungdomarna plocka bär och svamp för att tjäna pengar på sådant sätt i stället för att uppbära understöd. Aktionen fick ett mycket positivt mottagande såväl av pressen som av ungdomarna själva. Enligt vår mening talar starka skäl för att erfarenheterna av det finländska bär- och svampplockningssystemet utvärderas och att ett liknande system övervägs även för del. Under goda svamp- och bärår har i vårt land väldiga mängder bär och svamp förstörts utan att komma till någon nytta. har ett stort antal ungdomar gått utan sysselsättning. För många av dessa hade det säkerligen, liksom i , varit mera meningsfullt med några veckors samhällsnyttig insats som bär- och svampplockare. Ett införande av ett finländskt bär- och svampplockningssystem i skulle inte vara problemfritt. Det kan bli svårigheter med rekryteringen av bär- och svampplockare. Erfarenheterna i är dock så goda att frågan förtjänar att utredas också här. Det är naturligtvis viktigt att ett system i utformas så, att inte de som plockar bär och svamp på sin fritid drabbas. Det finns redan nu på flera orter i mellersta och norra uppköpare av bär. Dessa uppköpare, vilka köpt bären från enskilda plockare, säljer dem sedan till grossister, vilka i sin tur vidareförsäljer dem till industrin. Om systemet skulle utvidgas i större skala torde det, enligt , inte bli något problem med avsättningen av bären, eftersom det redan existerar en uppköparorganisation. Enligt upplysningstjänsten har varken eller jord bruksdepartementet gjort någon utredning om vilka effekter ett system motsvarande det finländska skulle kunna tänkas fl i fråga om sysselsättningen i . Berörda instanser har ej heller i övrigt kunna ta ställning till frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning med uppgift att utvärdera erfarenheterna av det finländska bär- och svampplockningssystemet samt att överväga införandet av ett liknande system i .
mot · G102603 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om drivmedelsförsörjningen i glesbygd, m. m. Frågan om drivmedelsförsörjningen i glesbygderna har varit föremål för uppmärksamhet, genom motioner, utredningar och genom överläggningar med oljebolagen. Förslag om utjämning av drivmedelspriserna har också förekommit åtskilliga gånger, senast genom motioner vid . Trots att frågorna har rönt stor uppmärksamhet och varit föremål för prövning kvarstår dock problemet olöst. För glesbygdens folk är bilen i regel den enda möjligheten för person- och godstransporter. Det är därför angeläget att en nödvändig service för bilen kan upprätthållas även i glesbygderna. Denna service försämras dock fortlöpande genom olika restriktiva åtgärder från oljebolagens sida, vilka medför nedläggningar av bensinpumpar och tvingar fram onödigt långa och energislösande resor in till tätorterna. En lanthandel som mister sin bensinförsäljning får ofta vidkännas en dubbel förlust av intäkter, eftersom kunderna i samband med drivmedelsinköpen troligen handlar sina dagligvaror på annan ort. Servicenivån i glesbygden sjunker på så sätt ytterligare. Med den aviserade höjningen av bensinskatten får detta förhållande ytterligare aktualitet, och åtgärder måste vidtas som garanterar att servicenivån kan upprätthållas. Detta kan ske på många sätt, t. ex. genom lån och bidrag till handlande eller andra som vill överta bensinförsäljningen. När det gäller utjämningen av priserna på bensin samt diesel- och brännoljeprodukter inom landet måste målet vara att samma priser skall gälla över hela landet. Här spelar transportstödets utformning en viktig roll. En effektiv prisutjämning måste därför införas, som i tiden bör samordnas med den aviserade skattehöjningen på bensin och olja. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att anmodar regeringen att vidta åtgärder för att garantera glesbygdens behov av bensin och service för bilen inom rimliga avstånd, 2. att anmodar regeringen att vidta åtgärder som resulterar i lika bensin- och oljepriser över hela landet. () ()
mot · G102604 · 1978-01-19 00:00:00 — om ökad information till länsstyrelser och kommuner om mineraltillgångar Mineralråvarutillgångarna har en mycket stor betydelse för näringsliv och sysselsättning i framför allt norra och Bergslagen. I flera län är gruvindustrin en av de största näringsgrenarna. I länsplaneringsarbetet uttalas i flera av dessa län en viss optimism om möjligheterna att bygga ut verksamheten. Men förutsättningarna att riktigt bedöma mineralråvarutillgångarna och deras utnyttjande är långt ifrån tillfredsställande. Såväl i kommunerna som i länsstyrelserna har man mycket begränsade möjligheter att få ta del av uppgifter som kan vara av avgörande betydelse för planeringen och bedömningen av mineralresurserna. För att samhället skall kunna medverka till en önskvärd utveckling av gruvnäringen är det nödvändigt att all relevant information om mineralförekomster av olika slag görs tillgänglig för planeringsarbetet. Länsplaneringskungörelsens 21 § styrker detta krav. Genom en förändring av verksamheten vid geologiska undersökning (SGU), som beslutade och som trädde i kraft , bedrivs det mesta av SGU:s arbete på uppdrag från () och från olika gruvföretag. Prospekteringsarbete bedrivs också av bl, a. och . Målsättningen för SGU:s arbete, nämligen att tillgodose allmänna och enskildas behov av information om geologiska förhållanden, är därmed starkt beskuren. För uppdragsverksamheten är det uppdragsgivaren som, enligt nu gällande bestämmelser, avgör omfattningen och inriktningen av den information som skall utlämnas om mineralfyndigheter och pågående arbeten. Det prospekteringsarbete som bedrivs i gruvföretagens egen regi har samhället ingen möjlighet att kräva insyn i. Gruvbrytning och vidareförädling av malm är i många län en mycket viktig faktor för att möjliggöra utveckling av näringsliv och sysselsättning. Men om en sådan utveckling skall kunna samhällsplaneras behövs helt andra informations- och insynsmöjligheter i näringens verksamhet än de som f. n. är möjliga. För att kunna fullgöra sin uppgift som ansvarig för den regionala planeringen måste länsstyrelserna och även kommunerna få ökad information om mineralråvaruförekomster och om gruvföretagens planeringsarbete. Denna rätt har länsstyrelserna när det gäller andra sekretesskyddade verksamheter, både av företagsekonomisk och av annan art. Uppgiftsskyldigheten bör då inte enbart avse utan även i stor utsträckning kunna gälla enskilda gruvföretags prospekteringsoch planeringsverksamhet. Huruvida denna möjlighet kan ernås enbart genom ändringar i förordningen SFS 1975:476,4 § punkten 25, eller om ändringar också måste göras i bl. a. sekretessbestämmelserna bör närmare kunna prövas av regeringen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en översyn av nu gällande hinder för länsstyrelserna och kommuner att få ta del av uppgifter om mineralråvarutillgångar och förslag som möjliggör sådan information.
mot · G102609 · 1978-01-19 00:00:00 — av i om företrädare i MBL-Förhandlingar I samband med diskussionerna om en framtida nedläggning av kom en principfråga av betydelse för MBL-lagstiftningen att bli belyst. stod emot varandra intresset från läkarna vid att lasarettet skulle bestå och de som arbetade där skulle få fortsätta sitt arbete och intresset från vissa läkare vid , som gärna skulle vilja tillägna sig de uppgifter och resurser som av hävd tillkommit . Eftersom är den större enheten kom en representant för detta sjukhus läkarkår att fungera som facklig företrädare för läkarna vid båda sjukhusen och tog därvid i frågan om nedläggning ställning/oren sådan, även på Serafimerlasarettsläkarnas vägnar, och mot den enhälliga meningen hos dem som frågan primärt angick. Detta exempel visar att när en facklig organisation företräder två eller flera enheter, vilka inbördes har motsatta intressen, kan medbestämmandet få en helt absurd innebörd: de som primärt berörs av ett ärende kan bli helt förrådda av en företrädare för motsatta intressen. Om medbestämmandet i sådana fall skall bli reellt måste minoritetsgruppen själv få utse sin företrädare och icke bli utlämnad till någon centralt utsedd persons godtycke. Under åberopande härav hemställs att hos regeringen hemställer om sådan ändring i medbestämmandelagen att i frågor som gäller arbetstagare vid en arbetsplats dessa icke skall kunna företrädas av arbetstagare från en annan arbetsplats med mindre denne i det särskilda fallet godtagits som företrädare av dem saken egentligen gäller. G. () i