mot · G102631 · 1978-01-19 00:00:00 — om en ny ekonomisk världsordning En järnridå av fattigdom har sänkts över vår värld. Den delar världen ekonomiskt och filosofiskt i två skilda världar, två skilda planeter, två skilda mänskligheter. Den ena sidan är skamlöst rik, den andra förtvivlat fattig. Strävan att dra bort denna ridå är tvivelsutan vår tids största uppgift och Så inleder den pakistanske världsbanksekonomen ul Haq sin bok : För en ny ekonomisk världsordning. De flesta böcker om har skrivits av västerlänningar och präglats av deras perspektiv på problemen. Mahbub ul Haq är u-ländare med kvalificerad utbildning och praktisk erfarenhet. Hans bok formar sig till en inbjudan till i-världen att samverka i den totala, radikala samhällsändring som måste till. Om i-världen förhalar nödvändig omfördelning av jordens resurser och konsumtion kommer u-världens folk att i samarbete kräva sin rättmätiga andel. Det är i så fall inte sannolikt att det blir utan våldsamheter, menar ul Haq. I-världens andel av jordens befolkning är . har den sjunkit till för att ca 2050 vara nere i . De kan inte rimligen väntas stillatigande tolerera de 10 procentens ekonomiska överflöd. Tredje världens länder äger strategiskt viktiga delar av jordens begränsade råvaror, vilket kommer att ge dem makt. - Vi har redan sett, hur OPECsamarbetet väsentligt stärkt de oljeproducerande ländernas position. Liknande u-landssamarbete kring andra viktiga råvaror kan väntas. Ett betydande led i i-ländemas utveckling har varit avskaffandet av befolkningens tidigare fattigdom. När t. ex. ett nuvarande iland nationellt började satsa statsmedel på att höja massorna ur deras fattigdom, var detta inledningen till en efterfrågeökning. Denna i sin tur höjde hela nationens allmänna välstånd. Man hade framemot upptäckt, att det inte gick att bara öka produktiviteten inom ett land. Även efterfrågan på produkter måste ökas och detta kunde endast ske genom att befolkningen i sin helhet fick större 1 1977/78. köpkraft, -fördelningen av produktionens resultat visade sig vara minst lika viktig som ökad produktion i sig själv. På det internationella planet har vi ännu inte nått fram till denna punkt i utvecklingen. Det viktigaste nu är att häva massornas fattigdom i för att därigenom öka deras efterfrågan. De fattiga ländernas utveckling på denna punkt är en viktig förutsättning för fortsatt harmonisk produktivitetsutveckling i världen - inte minst för de rika länderna. Lika väl som avskaffandet av stora inkomstklyftor inom ett i-land verksamt bidrog till dess nationella totala standardförbättring, lika säkert kommer inkomstklyftornas avskaffande mellan i- och att verksamt bidraga till en allmän standardutjämning länderna emellan. - Det gick t. ex. inte att ha kvar ett bestående av ett fåtal egendomsägare och en stor massa av egendomslösa, närde senare krävde ett välfärdssverige. Det går heller inte att i vår värld ha kvar ett fåtal rika länder och en massa länder i djupaste fattigdom, när de senare nu kräver sin rätt! Kravet från på en ny ekonomisk världsordning måste betraktas som en rörelse, en del av ett historiskt skeende. På samma sätt som den politiska frigörelsen präglade , kommer rörelsen för en ny ekonomisk världsordning att dominera . - Vi i de rika länderna måste inse detta och ta frågan på allvar! För att åstadkomma en utjämning av ojämlikheten mellan världens länder krävs en tvåsidig utveckling. Dels gäller det att öka de fattiga ländernas egen produktionsförmåga, minska massfattigdomen hos dem och därmed öka deras allmänna varuefterfrågan på världsmarknaden genom att till berörda länder överföra resurser på ett helt annat sätt och i en helt annan omfattning än det nuvarande biståndsflödet utgör. Dels gäller det att minska de rika ländernas höga förbrukning per medborgare av världens ändliga råvaror, så att sådana blir tillgängliga även för till relativt sett samma låga kostnader vid deras strävan att öka sin produktionsförmåga, på samma sätt som i-länderna under ca utnyttjat dessa lättillgängliga råvaror. Båda dessa krav mäste ställas och förverkligas. Det senare - att begränsa konsumtionen i i-länderna - är inte mindre viktigt än det förra! Det gäller att långsiktigt göra det lättare för de fattiga länderna att genom utbildning och andra investeringar bygga upp en egen produktionsstruktur. Endast på detta sätt kan de bli mera ekonomiskt jämlika" med nuvarande i-länder. Det är alltså inte fråga om att genom ökat traditionellt ulandsbistånd öka deras inkomst på kort sikt. Tredje världen ber inte om ytterligare några smulor från de rikas bord. De ber om en rimlig möjlighet att stå på egna ben, säger ul Haq. Den nuvarande ekonomiska världsordningen måste ses såsom ett första famlande försök att komma till rätta med ojämlikheterna i världen. Den världsordningen går mot sitt slut! Det går inte längre att låta vissa länder, t. ex. och , ha förbrukning per medborgare som är 25 gånger eller större än t. ex. i , eller . - En svensk förbrukar således under sin livstid lika mycket av jordens resurser som 25 indier! Det räcker inte med u-landsbistånd på en eller ett par procent från de rika länderna såsom något slags allmosor. Socialt engagerade präst- och godsägarfruar gav också allmosor till de fattiga torparnas barn i - men det räckte inte heller! Den långsiktiga lösningen på den globala ojämlikheten är densamma som t. ex. i under detta sekel. Det som här skett nationellt måste nu överföras till internationell nivå! Det gäller att långsiktigt förändra det institutionella systemet i världen på ett sådant sätt att fattiga länder (liksom en gång fattiga torpare) får utbildnings- och andra investeringsresurser, så att de själva (liksom torparna) kan förbättra sina egna utkomstmöjligheter. För att visa problemets långsiktiga karaktär kan som jämförelse nämnas införandet av den obligatoriska skolan i , dvs. , och läskunnigheten i t. ex. , och , vilken ligger av befolkningen. En total omstrukturering av de ekonomiska och sociala förhållandena i världen utgör ett problemområde, som får fantasin att rusa i väg. Men problemet är inte något bara för idealister att ägna sig åt utan utgör en logiskt klar utvecklingskedja, vars kanske mest omfattande problem ligger framför oss . Vi får inte låta de rika ländernas akuta ekonomiska problem dominera, så att de stora globala perspektiven glöms bort. Politisk och ekonomisk framsynthet behövs i rikt mått. "Närde privilegierade utgör en liten grupp och de hopplöst fattiga är många - och när klyftan mellan dem vidgas - är det bara en tidsfråga innan man medvetet måste väga mellan det politiska priset för reformer och de politiska riskerna för uppror. Mc Namara problemet! Alla sunt tänkande människor hoppas för visso att en konfrontation mellan rika och fattiga länder skall kunna undvikas och att ett verkligt globalt samarbete skall komma till stånd. Förutsättningen härför är att grunden förändras för den nuvarande orättvisa ekonomiska världsordningen! Vi har ett särskilt ansvar såsom ett av världens rikaste länder. Det vi inte arbetar för nu eller gör nu kommer att drabba våra barn och barnbarn på ! I det följande ger motionen ett antal exempel på åtgärder, som bör arbeta för internationellt eller som kan vidtaga nationellt för att bidrag till en ny ekonomisk världsordning. Exemplen får var för sig ses som detaljåtgärder - men icke oviktiga sådana - den gigantiska problemsituationen. Varje liten åtgärd - även från ett litet land - har dock sin betydelse för att visa viljan till insatser och såsom föregångsåtgärd. Vi skall inte undervärdera vårt lands betydelse i internationella sammanhang. Vi ses med viss respekt både inom i-världen för många radikala och framgångsrika samhällsreformer och inom u-världen såsom föregångsland i u-hjälpssammanhang och såsom neutralt land utan kolonialt förflutet. Den främsta åtgärd som bör vidtagas är inrättandet av internationella utvecklingsorgan, ()-observera inte biståndsorgan! I dessa bör samordnas alla internationella beslut i ekonomiska frågor. WDA bör lämpligen underordnas FN och bör få samordnande beslutsrätt för alla internationella ekonomiska institutioner. Bland WDA:s främsta uppgifter bör vara: o att svara för kort- och långsiktiga internationella krediter, o att fastställa ramar för den internationella handeln med viktiga råvaror, o att arbeta för balans mellan befolkningstillväxt och livsmedelsproduktion o att fungera som internationell ekonomisk rådgivningsinstitution. Den nuvarande bör underordnas WDA och radikalt förändras. byggdes upp efter huvudsakligen för att medverka till en återuppbyggnad av och och har varit av utomordentlig betydelse. För det första synes den nu behöva omorganiseras till en verklig världsbank. a. har den orimliga röstningsregler som kvarleva från 1940talet. t. ex. har dubbelt så stort röstetal som och så stort som . och har tillsammans fler röster än alla Opec-Iänderna. har nästan dubbelt så många röster som och har lägre röstetal än , trots att och fått bistånd från och . Det är viktigt att göra en omorganisation av inte minst så, att Opec-länderna kan förmås spela en större roll. Ett sätt att i stort lösa röstfrågorna vore att långivarländerna sammantagna fick 51 96 och låntagarländerna 49 96! Man måste finna ett demokratiskt system som kan accepteras både av långivar- och låntagarländer. För det andra måste en ny världsbank få automatiskt regelbundna, i förväg beräkningsbara kapitaltillskott för att kunna fungera såsom en oberoende multinationell utvecklingsbank. Kapitalkällorna kan således knappast knytas till olika långivarländers beredvillighet att tid efter annan ställa medel till förfogande. I stället bör någon form av internationell beskattning införas. En sådan blir svår att utforma men kan t. ex. knytas till FN-ländernas årliga bidrag till FN, deras förbrukning av olja, vissa ändliga metaller, vissa baslivsmedel eller till deras anslag för militära rustningar. Skatten kan läggas på alltmer betydelsefulla råvarutillgångar, som internationellt måste tas till vara från havsbottnen i oceanerna m. m. Skatten kan också knytas till FN-ländernas årliga miljöförstöring av olika slag osv. Väl avvägda sådana skatter skulle ge resurser av en helt annan storleksordning än nuvarande bistånd. Världens årliga rustningar uppgår till ca . En tioprocentig skatt härpå skulle t. ex. ge till . En utvecklingsskatt på per fat olja skulle ge till osv. arbetsinriktning inom olika internationella organ bör syfta till bl. a. att förse WDA och en ny Världsbank med automatiska resurstillskott. Kanhända borde - såsom mönster för andra länder - utse ett särskilt statsråd att inom regeringen samordna åtgärder för den betydande framtidsuppgift som uppbyggandet av en ny ekonomisk världsordning innebär kombinerat med t. ex. nedrustningsarbetet. Av oljeförbrukningen i vårt land faller på samfärdselsektorn, varav nästan tre fjärdedelar på landsvägstrafiken! Den senare tar således i anspråk nästan en fjärdedel av hela vår oljeimport för en årskostnad av ca . - Flera konsumtionsbegränsande åtgärder kan tänkas inom samfärdseln. redovisade att den effektiva energiförbrukningen per transporterat kilo i grova drag kan ges följande jämförelsetal vid olika transportsätt: Vattenväg Järnväg Landsväg Flyg 1.0 1.25 4.3 67.5 Det finns således all anledning för statsmakterna att stödja kanal-, insjöoch kustsjöfart och begränsa flyg- och landsvägstransporter. o Stöd åt kanal-, insjö- och kustsjöfart. Förbättringar av hamnar, farleder, kanaler m. m. bör ske med skattemedel och avgifterna för kanal-, insjö- och kustsjöfart bör sänkas och utjämnas mellan olika transportsträckor. o Begränsning av inrikes flygtransporter. Vi uppmuntrar inrikesflyg, affärsflyg, sportflyg m. m. genom att inte utkräva någon skatt på flygbensin. En skattebeläggning av flygbensin för inrikesflyg bör övervägas såsom ett sätt att minska dessa energikrävande transporter. o Övergång lill mindre råvaru- och energikrävande bilar bör uppmuntras dels genom högre drivmedelsbeskattning, dels genom en progressiv fordonsskatt, baserad på en sammanvägning av begreppen fordonsvikt, -storlek och -motorstyrka. o Ytterligare hastighetsbegränsningar för landsvägstrafiken bör införas. En sänkning av hastigheten beräknas enligt statens vägverk minska bränsleåtgången med ca 0,2 l/mil för personbil. En sådan åtgärd minskar således bensinförbrukningen för personbilstransporter med 15 å . En allmän sänkning av hastigheten bör införas och medgivas endast på större vägar i . o Sänkt biljettpris på II-klass järnvägsresor och motsvarande med en tredjedel skulle överföra i första hand de längre landsvägstransporterna till järnväg, som alltså kräver knappt tredjedelen av landsvägens energiförbrukning. Sänkning av SJ:s Il-klassbiljettkostnader med en tredjedel kostar ca . Motsvarande fraktkostnadssänkning bör också göras. - En höjning av bensinskatten (motsvarande för diesel) med ytterligare 4 å per liter skulle finansiera taxesänkningen! o Subventionering av kollektivtransport bör göras såväl för rälsbunden som för landsvägsbaserad sådan, i avsikt att minska drivmedelskrävande individuell bilkörning. o Progressiv skatt på nöjesbåtar bör införas, baserad på båtarnas vikt, storlek och motorstyrka, i avsikt att minska råvaru- och energiförbrukningen på detta område. Totalt bör begränsningsåtgärder och omstrukturering inom samfärdselsektorn syfta till en minskning av nuvarande oljeförbrukning med mellan en tredjedel och hälften! I-världens slöseri med livsviktiga näringsmedel är stort. I stället för att använda till direktproduktion av viktiga näringsmedel odlar vi sådana som avses bli foder till djur, vilka sedan blir människoföda. I den energiomvandling som härvid sker är förlusterna oproportionerligt stora. Endast ett eller två tiotal procent av de ursprungliga näringsvärdena kommer den konsumerande människan till godo! En betydande del av i-världens livsmedelsproduktion - ofta baserad på i uvärlden producerad konstgödning-gårsåledes mänskligheten förbi i en värld där 1 å 1,5 miljard människor lever på svältgränsen! Våra kostvanor måste ändras, så att de får sin huvudinriktning på vegetabiliska näringsmedel. Det finns sådana produkter odlingsbara även i . För att åstadkomma ändrade kostvanor krävs både information och subvention riktad till rätta jordbruksprodukter. Sålunda bör en omstrukturering ske så, att prissubvention av t. ex. fläskproduktion o. d. bör ersättas av subvention till odling av proteinrika bönor, ärtor o. d. Övergång till inhemska bränslen En betydande del av vår oljeimport, ca 43 96, går till hushåll, handel m. m., motsvarande priser en årlig kostnad av nästan 6 miljarder. Oljan går huvudsakligen till uppvärmning av lokaler och varmvatten samt för framställning av el. Det finns anledning att snabbt försöka begränsa denna vår stora oljeförbrukning - även av det skälet att vi kanske redan kring 1985 blir utan olja! 1 avvaktan på att sol-, vind-, och vattenvärme och andra självförnyande energislag utvecklas och övertar den dominerande delen av vår energiförsörjning, är det nödvändigt att finna energislag som relativt snabbt kan ersätta oljan för uppvärmningsändamål och elframställning. Ett sådant inhemskt energislag är torven. har betydande arealer torvmossar. Egna erfarenheter av brukningsmetoder, kompletterade med sådana från t. ex. och , kan ge moderna brytnings- och bearbetningsmaskiner och effektiva förbränningsanläggningar. Svensk verkstadsindustri har på detta område chansen till ett betydande produktutvecklingsarbete. En intensiv satsning på torven såsom övergångsenergislag fram till omkring blir nödvändig - långt utöver de planer som finns för Växjöområdet och . Ny behandlingsstruktur för torvutnyttjandet behöver utvecklas, t. ex. rörande brytning, pressning, transporter, eldning, kemisk omvandling osv. En miljardsatsning från statens sida blir nödvändig, vilken bör finansieras med ökad beskattning av oljeförbrukning för uppvärmningsändamål eller elproduktion. - En omfattande AMS-skolning på torvhanteringsområdet blir också nödvändig. Konsumtionsbegränsning inom hushåll m. m. Inom hushåll och liknande sker ett oerhört slöseri med resurser av skilda slag - olja, el, vatten, avfall m. m. Krafttag krävs för att få andra förhållanden till stånd, betydligt utöver de åtgärder som skisseras i propositionen 1977/78:76. Nästan hälften av vår oljeimport går till uppvärmning av lokaler och varmvatten. Oerhörda kvantiteter rent dricksvatten slösas bort inte minst genom wc-systemen, vatten som kan få betydligt nyttigare användning. Minskning av energiförbrukningen inom hushåll och motsvarande är därför den mest angelägna samhällssektorn där sparåtgärder bör sättas in! o Individuell debitering. Det finns bara ett sätt att uppmuntra medborgarna till att hushålla med resurser och det är, att var och en, varje hushåll osv. själv får betala sin förbrukning! Det är helt förkastligt att såsom mångenstädes sker , låta förbrukning av rumsvärme, varmvatten, källvatten och el kollektivt ingå i hyran. sådant läge blir följden att ingen känner ansvar för förbrukningen. Man badar i stället för duschar, man låter fönstret stå öppet i sovrummet medan man är på arbetsplatsen, man låter kylskåpet vara påkopplat även under semesterresan osv. Exemplen kan varieras i det oändliga. Propagandakampanjer av typen sluta slösa energi eller låt tomma rum bli mörka rum präglas av en naivitet utan like, så länge vederbörande konsumenter inte själva kan vinna något på besparingar! Det enda effektiva sättet att få fram ett verkligt sparintresse är att låta varje hushåll och motsvarande få sin energiförbrukning avläst och debiterad! En plan för övergång till sådan individuell avläsning och debitering per hushåll och motsvarande måste upprättas och åtgärder måste vidtagas, så att alla hushåll och motsvarande, som inte har individuell debitering, obligatoriskt skall ha sådan , dvs. Sådan individuell debitering bör omfatta såväl förbrukningen av rumsvärme som varmvatten, källvatten och el. Betydande installationsändringar blir följden, till gagn för sysselsättningen och begränsning av oljeimporten. Som bidrag till kostnaderna bör staten tillskjuta . per lägenhet, vilket under innebär totalt för perioden ca . Arbetet bör med statsstöd kontrolleras kommunvis genom konsultbyråer i VVS och el, genom skorstensfejarorganisationen osv. Hyresgäster bör ges lagfäst rätt att begära snar installation för individuell debitering, t. ex. genom enkel majoritetsomröstning per fastighet. Finansieringen av ominstallationerna bör ske genom höjd skatt på elförbrukning med 1 å per KWh (vilket ger ca 500 milj.kr./år) och höjd skatt på olja för uppvärmning och elframställning så avvägd, att dessa båda skatter tillsammans ger ca 1 miljard/år under de sex åren 1979-1984. o Solvärme obligatorisk 1985. Tekniken att med solfångare uppvärma lokaler och varmvatten är redan långt kommen. Inte minst i kan ytterligare teknisk erfarenhet inhämtas. Det är fullt realistiskt att lagstifta att i all nybyggnation (givetvis med viss dispensmöjlighet) skall all uppvärmning av lokaler och varmvatten ske genom solfångare. Eventuell kompletteringsvärme bör kunna tillföras genom eldning med inhemska fasta bränslen. O Spjällregulator obligatorisk 1985. För att effektivt hushålla vid eldning med olja måste automatisk spjällregulator finnas i varje panninstallation. Spjällregulatorn skall vara konstruerad så, att den håller spjället stängt då förbränning inte sker, så att pannvärmen hålles kvar och inte försvinner ut genom skorstenen. Regulatorn skall vidare öppna spjället när förbränning skall ske, just så mycket att effektivast möjliga förbränning sker. Automatisk spjällregulator vid oljeeldning bör vara obligatorisk ! o "Mullloa" obligatorisk 1985. Rent dricksvatten hämtas från grundvattnet eller från sjöar, varvid det renas, och transporteras ofta milslånga sträckor för att till betydande del nedsmutsas via wcsystemet och därefter på nytt transporteras ibland miltals för att åter renas före utsläpp i vattendrag av olika slag. Det rena dricksvattnet användes således till avsevärd del endast såsom transportör av avföring o. d. Ett vanvettigt slöseri med en dyrbar produkt och en av i-världens största dumheter, som tyvärr börjar efterapas i u-världen med om möjligt ändå sämre vattenresurser. finns som bekant s. k. mulltoaletter, vilkas funktion är sådan att för ett normalhushåll behövs tömning av ren mulljord en å . Sådana mulltoaletter kräver obetydligt med el för viss uppvärmning och luftväxling. De kan installeras i såväl enfamiljshus som lägenheter i flerfamiljshus. Relativt har mulltoatekniken förbättrats på ett avgörande sätt. Det finns "mulltoaletter som inte ens kvarlämnar någon mull! En sådan toalett kombineras med en snålspolande wc, som förbrukar ca 0,2 1 vatten per spolning (normalt wc 10 å 12 I per spolning). Tillförsel av ca 0,2 1 vid varje spolning gör att bakteriehärden i toaletten avancerar så, att slutprodukterna endast utgörs av dels ökad kolsyra i utluften från ventilationsröret, dels ca 0,15 1 vatten , vilket vatten i vanliga vattenledningsrör kan kopplas direkt till avlopp från dusch, tvättvask osv. - Någon mull att tömma blir det över huvud taget aldrig. Denna nya mulltoa, som är av samma storlek som ett normalt wc, kan även den installeras såväl i enfamiljshus som i lägenheter i flerfamiljshus, och elförbrukningen är av samma låga omfattning som i tidigare brukade mulltoaletter. För att hushålla med den dyrbara tillgången rent dricksvatten bör den nya mulltoan bli obligatorisk i all nybyggnation av bostäder och liknande från . Här följer yrkandena beträffande frågan om insatser för inrättandet av ett internationellt utvecklingsorgan och för en ny Världsbank. Övriga yrkanden i anslutning till denna motion framställs i särskilda följdmotioner. Med hänsyn till det anförda hemställer jag* att beslutar anhålla om att regeringen 1. tar initiativ i lämpliga internationella fora till inrättandet av internationella utvecklingsorgan med uppgifter i stort sett enligt vad som anförts i motionen. * Se även motionerna 1977/78:632-637. 2. arbetar aktivt för en effektivisering och modernisering av i stort sett enligt vad som anförts i motionen, samt 3. överväger att markera betydelsen av arbetet för en ny ekonomisk världsordning genom att för uppgiften inrätta ett särskilt statsrådsämbete.