ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102641 · 1978-01-19 00:00:00 — av och om minskat oljeberoende genom ökad kollektivtrafik /74 fyrdubblades oljepriserna. Denna snabba och kraftiga stegring av oljepriserna drabbade vårt land och andra västländer hårt. Detta underströk hur beroende vi var av importerad olja för att driva industrin, värma upp våra bostäder och inte minst för att klara våra kommunikationer. Bensinransoneringen tvingade fram minskat individuellt åkande. Samåkning till arbete och sammankomster blev plötsligt genomförbar. Utnyttjandet av kollektivtrafiken ökade. Allt innebar sparande av energi och var positivt miljömässigt. Byråkratin kring bensinransoneringen vill vi inte ha tillbaka. Det tvångsmässiga var inte angenämt. De positiva verkningarna av bensinransoneringen - energisparandet och miljöförbättringen - bör vi dock påminna oss. Alla förutsättningar att spara olja genom ökat kollektivt resande bör prövas. Långsiktigt synes alla förslag till förbättringar av förutsättningarna för kollektivtrafiken prövas i trafikpolitiska utredningen, som tillsattes 1972. Kortsiktigt - men förhoppningsvis med långtidsverkan - borde en massiv information/propaganda för kollektivtrafiken ge positivt utslag. Informationen skulle gälla landet i dess helhet, men med speciell tonvikt på stadsområden där kollektivt trafikmedel är ett fullgott alternativ för resenären. Informationen bör kunna ges selektivt i vissa fall men också mera allmänt. Till anställda på arbetsplatser, till elever i skolor medelst särskilt framtaget material. Till allmänheten genom annonser och information i televisionen och ljudradion. Mottot skulle vara att persontransporter skall ske så energisnålt som möjligt. Att minska på individuella resor är att öka kollektivtrafiken. Att öka kollektivtrafiken är att spara energi, förbättra miljön och - det inte minst viktiga - att öka trafiksäkerheten. Av den anledningen bör bl. a. trafiksäkerhetsverket driva en medveten kampanj för ökat resande med kollektiva trafikmedel. Också på skattesidan bör åtgärder kunna vidtas för att stimulera ett ökat utnyttjande av kollektiva trafikmedel. I vissa fall är de avdrag som medges för resa med bil till och från arbetet mycket generösa. Detta kan bidra till att bilen utnyttjas mer än nödvändigt. En översyn av reglerna för bilreseavdragen i syfte att stimulera till en övergång till kollektiva trafikmedel eller åtminstone till ökat samåkande förefaller därför motiverad. Men en sådan översyn får inte leda fram till att man försämrar för människor som bor i glesbygd eller i områden med dåliga kollektiva kommunikationer. För dem är bilen nödvändig för arbete, inköp och fritid, och detta måste självfallet beaktas vid utformningen av avdragsreglerna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs* att hos regeringen begär åtgärder för intensivare information för att öka utnyttjandet av kollektiva trafikmedel. () () *Se även motionen 1977/78:642.
mot · G102642 · 1978-01-19 00:00:00 — om översyn av reglerna angående avdrag för resa med egen bil till och från arbetet Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1977/78:641 hemställs att i enlighet med vad som sägs i motionen 1977/78:641 hos regeringen begär en översyn av bilskatteavdragen. () ()
mot · G102644 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om en utvärdering av landstings särskilda arbetsuppgifter Ju större avståndet är mellan medborgarna och de politiskt förtroendevalda, desto svårare är det för den enskilde att aktivt påverka den politiska beslutsprocessen. Decentralisering av de politiska besluten är därför ett utomordentligt viktigt sätt att vitalisera demokratin. Det faktum att en lång rad politiskt viktiga beslut på länsnivå fattas av organ som är ansvariga, inte inför länets invånare utan inför regeringen, är från demokratisk synpunkt mycket otillfredsställande. För länsinvånarna centrala frågor som rör samhällsplanering, miljövård, vägväsende m. m. är undandragna deras rätt att direkt utkräva politiskt ansvar. Den delreform som innebär att och vissa andra länsorgan fatt en sammansättning som avspeglar de politiska styrkeförhållandena i länet utgör ett värdefullt steg i rätt riktning. Målet måste dock vara att de politiskt viktiga länsfrågorna handhas av de direkt folkvalda landstingen. Denna fråga är f. n. föremål för utredning, och det är vår förhoppning att detta arbete snart skall resultera i en genomgripande länsdemokratisk reform. skiljer sig från andra landsting därigenom att det redan nu har ett betydligt bredare ansvarsområde. Förutom traditionella landstingsuppgifter ansvarar SLL för kollektivtrafik, regionplanering och vissa frågor på näringspolitikens och miljövårdens område. Det är uppenbart att detta förhållande har haft en mycket positiv effekt för hela den politiska debatten i regionen. Inte minst på samhällsplaneringens område har det direkt folkvalda ansvar möjliggjort en bred politisk debatt, som har engagerat en stor allmänhet. Det förefaller naturligt att erfarenheterna från tas till vara vid utformandet av en länsdemokratisk reform som skall omfatta hela landet. En utvärdering av den speciallagstiftning som gäller för och effekterna av breddade ansvarsområde är därför enligt vår uppfattning motiverad. Denna utvärdering bör bl. a. omfatta frågor som gäller administrativa lösningar, effekter på den politiska debatten, samarbetet med statliga organ, samarbetet med kommunerna och betydelsen av särskilda politiska initiativ från sida som t. ex. satsningarna på skärgårdsområdet och den norra länsdelen. Med hänvisning till vad sorn anförts hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa om en utvärdering av landstings särskilda arbetsuppgifter i enlighet med vad som anförs i motionen. () () () ()
mot · G102646 · 1978-01-23 00:00:00 — av och om kvinnoprästfrågan Frågan om jämställdhet mellan kvinnor och män har kommit alltmer i centrum i samhällsdebatten, och olika åtgärder har vidtagits för att främja jämställdhetssträvandena, t. ex. inom social- och arbetsmarknadspolitiken. På ett område har emellertid utvecklingen varit betänklig, och det gäller kvinnors möjligheter att verka som präster i . Trots att det är kvinnan fick tillträde till prästämbetet, har hon fortfarande inte fått en med män jämbördig ställning på detta område. Diskriminering i olika former förekommer. Det gäller både ceremonier i form av särskild prästvigning för kvinnor och trakasserande och nedsättande uppträdande från manliga prästkollegors sida. Dessa förhållanden kan inte längre accepteras. Den s. k. samvetsklausul som anses ha blivit införd med att kvinnan fick tillträde till prästämbetet kan möjligen ha varit berättigad med hänsyn till de äldre präster som då tjänstgjorde i . Men att män som de prästvigts åberopar den klausulen för vägran att samarbeta med kvinnliga präster är helt oefterrättligt. Om den skall bibehålla sin ställning som en folkkyrka, måste alla former av diskrimineringar av kvinnor upphöra. Att diskrimineringen ter sig orimlig med hänsyn till att prästerna är statstjänstemän, som har att rätta sig efter kyrkomötets och andra instansers beslut, behöver inte särskilt ordas om. Likaså strider naturligtvis diskrimineringen mot de tankegångar som ligger bakom den planerade lagstiftningen om jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsmarknadens område. Enligt vår uppfattning bör begära att regeringen på lämpligt sätt tar upp den aktuella frågan med i syfte att undanröja alla former av diskriminering av kvinnliga präster. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder mot diskriminering av kvinnliga präster. () ()
mot · G102647 · 1978-01-19 00:00:00 — av och om offentliga utfrågningar i utskott, m. m. I utskottens beredningsarbete spelar den muntliga information som ges av tillkallade experter eller företrädare för särskilda intressen en väsentlig roll. Det är därvid självfallet av helt avgörande betydelse vilka experter och vilka företrädare för sådana intressen som framträder. I de fall uppfattningarna är starkt delade och måhända därtill emotionellt laddade - det må gälla kärnenergins säkerhetsproblem, THX-preparatets användbarhet eller lämpligheten av filmcensur - tillämpas säkerligen i de flesta fall den regeln, att företrädare för skilda uppfattningar bereds tillfälle att presentera sina åsikter. Det händer emellertid att en uskottsmajoritet vägrar en grupp eller intressent tillträde till utskottet i fråga med den motiveringen att man redan vet vilken uppfattning vederbörande har. Det är heller inte alltid lätt för ledamöter i ett utskott eller för kanslipersonalen att veta om det råder delade meningar bland t. ex. den vetenskapliga expertisen i en viss fråga. Det finns ivå möjligheter att minska riskerna för en ensidig eller vilseledande information till utskotten i samband med sådan muntlig information. Den ena består i att utskottet i betänkandets recitavsnitt alltid redogör för den information som givits i samband med utfrågningar och uppvaktningar. Den andra möjligheten, som inte utesluter den första, innebär att utskottet har möjlighet att föranstalta om offentliga utfrågningar. I båda fallen bringas det till kännedom för utomstående - både forskare och allmänhet - vilka experter eller företrädare för särskilda grupper som informerat utskottet. Risken för ensidig information - oavsett om den är avsiktlig eller inte - reduceras därmed. Det finns ytterligare ett skäl till att ge utskotten rätt att vid behov hålla utfrågningar med tillkallade sakkunniga inför en vidgad krets. Det förhåller sig ju så, att ett inte obetydligt antal riksdagsledamöter helt saknar tillträde till utskottens sammanträden, då de varken är ledamöter eller suppleanter i något utskott. /uppgick detta antal till 39. Ännu flera (143 i 1977/riksdag) har som ledamot eller suppleant tillträde till endast ett utskott. Åtskilliga riksdagsledamöter har emellertid speciella intressen utanför det egna utskottets ämnesområde. Med hänvisning till det anförda föreslår vi 1. att beslutar att utskott som inhämtat upplysningar genom utfrågning eller vid uppvaktning inför utskottet redogör för detta i ifrågavarande betänkande, 2. att bveslutar att utfrågning inför utskott skall kunna vara offentlig.
mot · G102648 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om rösträtt för invandrare vid riksdagsval Vänsterpariet kommunisterna har alltsedan 1974 drivit frågan om rösträtt för invandrare vid riksdagsval. 1976 fick invandrarna rösträtt. Erfarenheterna av detta är enbart positiva. Det finns inga bärande skäl som kan anföras mot rösträtt fullt ut för invandrare. Den kommunala rösträtten är trots allt bara en halv rättighet. En rad vitala frågor som direkt berör invandrarna beslutas ofta på riksplanet. Kommunernas verksamhet styrs också i långa stycken av beslut av riksdag och regering. En väsentlig politisk rättighet är just möjligheten att med sin egen röst i allmänt val vara med och avgöra sammansättning. Det har i diskussionen om invandrarnas rösträtt vid riksdagsval framförts som motargument att invandrarna i vart fall har möjlighet att påverka nomineringen av ledamöter till i de olika politiska partierna genom egen politisk aktivitet. Men det är ett ihåligt och dåligt argument. Den avgörande och viktigaste handlingen är ändå att själv med sin egen röst påverka valet. Invandrarnas kommunala rösträtt medförde en ökad politisk aktivitet bland invandrarna. Rösträtt till riksdagsval skulle säkerligen ytterligare stimulera den politiska verksamheten hos invandrargrupperna. Det skulle också höja invandrarnas allmänna status i samhället och skapa ökad ömsesidig förståelse för invandrarnas särdrag och deras problem här i landet. De politiska partierna och andra i samhället verksamma organisationer skulle då tvingas att mera ingående sätta sig in i dessa gruppers kulturella och andra särdrag än vad som skett. För invandrarna själva är rösträttsfrågan av största betydelse. Det är det första man blir påmind om vid kontakter med olika invandrargrupper. En glädjande händelse i fråga om invandrarnas rösträtt vid riksdagsval är att även det socialdemokratiska partiet nu ställer sig bakom kravet på rösträtt fullt ut för invandrare. Det betyder att det är en majoritet bland folket som vill ge invandrarna denna solklara demokratiska rättighet. kommunistserna har i tidigare motioner krävt att en ny utredning tillsätts, som snabbt kan lägga fram förslag till lagändring som ger invandrarna rösträtt också i riksdagsval. Det är inget omfattande utredningsarbete det är fråga om eftersom röst rättsutredningen som gjorde förarbetet till den kommunala rösträtten till stora delar klarat av det väsentligaste utredningsarbetet. Dessutom har invandrarnas deltagande i det senaste kommunalvalet varit föremål för utredning och forskning. Det samlade material som redan finns kan, enligt vår mening, överlämnas till en kommande utredning och utgöra den huvudsakliga grunden för framarbetande av förslag till rösträtt för invandrare vid riksdagsval. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om en ny utredning med direktiv att skyndsamt pröva frågan om rösträtt för invandrare i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G102650 · 1978-01-23 00:00:00 — om en kartläggning av stödet till näringslivet har de statliga transfereringarna till näringslivet ökat kraftigt i omfattning. lär det ska finnas ett drygt 100-tal olika former för statligt finansiellt stöd till industriföretagen. Genom bidrag, lån och subventioner söker samhället förmå näringslivet att uppfylla olika politiska mål, lokaliseringspolitiska, konjunkturpolitiska, arbetsmarknadspolitiska eller sociala, exempelvis genom att stimulera anställning av kvinnor och handikappade eller genom att förhindra utslagning av andra grupper. Det är nödvändigt att nu göra en översyn av alla dessa bidragsformer och göra en utvärdering av om de på ett acceptabelt sätt fyller sina uppgifter. Att omfattningen nu blivit så stor gör det också nödvändigt att överväga, om inte samhället måste använda andra metoder än transfereringar av skattemedel för att genomföra en önskvärd styrning av besluten i näringslivet. Vissa stödformer är också utformade så, att stödet kan plockas ur företaget och komma att direkt öka företagsägarens disponibla förmögenhet, vilket direkt måste förhindras. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utredning om och kartläggning av samtliga förekommande bidrag och subventioner samt andra stödformer till näringslivet och en utvärdering av de sysselsättningsbefrämjande effekterna därav samt förslag om ett nytt enhetligt system för stödformer till näringslivet, vilka på ett ändamålsenligt sätt uppfyller lokaliseringspolitiska, konjunkturpolitiska och sysselsättningspolitiska krav utan att medföra att transfereringarna ökar företagsägamas förmögenhet.
mot · G102655 · 1978-01-23 00:00:00 — 1977/78 655-663 Motion 1977/78:655 av m. fl. om den ekonomiska redovisningen vid kommunala verk Kommunala renhållnings-, el-, vatten- och avloppsverk tilldrar sig en naturlig uppmärksamhet då kommunalmännen söker utarbeta en årsbudget med lägsta möjliga skatt. Då kommunerna fastställer inkomststaterna för sina verk bortser man lätt från att skattebetalare och förbrukare av verkens tjänster inte är samma grupp, särskilt om hänsyn tas till skattens storlek och förbrukningens storlek hos den enskilde. I kommunallagens anda skall dock verkens inkomster bygga på självkostnaden, och någon vinst att ersätta skatteuttag skall inte förekomma. Den ekonomiska redovisningen, sådan den tillämpas vid flertalet kommunala verk, medför att verksrörelsens ekonomi inte kan utan särskild utredning skiljas från kommunens ekonomi i övrigt, så att en objektiv bild av verkens resultat framstår. Det kan sålunda förekomma att i abonnenternas taxa inräknas avskrivning och förräntning till kommunens allmänna förvaltning av kapital som uppkommit inom rörelsen och som således abonnenterna skjutit till. Däremot kan investeringsfond saknas, men om sådan finns kan ränteinkomsterna härav tillföras kommunen i dess allmänna förvaltning. Härav kan uppstå en oavsedd och delvis dold beskattning av konsumenterna. Vissa tekniska verk och kraftverk har infört sluten ekonomisk redovisning liknande aktiebolagens. Även för hamnrörelse gäller enligt hamntaxeförordningen att förvaltningen måste ha en från kommunen i övrigt avskild redovisning. Eftersom det allmänt använda redovisningssystemet bygger på en rekommendation från dåvarande av , förefaller en omprövning nu vara . att med hänsyn till konsumenternas intresse hos regeringen begär en översyn av principerna för den ekonomiska redovisningen vid kommunala verk. () () 1 1977/78.
mot · G102656 · 1978-01-24 00:00:00 — om beskattningen av makars B-inkomster Enligt nuvarande skattelagstiftning skall i fall där två makar sammanlever och båda har inkomst var och en av makarna deklarera för sin inkomst. Obligatorisk särbeskattning gäller för arbetsinkomster (s. k. A-inkomster). För övriga inkomster (s. k. B-inkomster) tillämpas däremot sambeskattning. Till A-inkomst hänförs inkomst av tjänst med undantag av periodiskt understöd samt inkomst av jordbruksfastighet och rörelse om den skattskyldige varit verksam i förvärvskällan i ej blott ringa omfattning. All annan inkomst räknas som B-inkomst, vilket innebär att till sådan hänförs inkomst av annan fastighet, inkomst av kapital, inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet samt inkomst av jordbruksfastighet och rörelse då inkomsten inte utgör A-inkomst. När makars B-inkomster enligt ovanstående förutsättningar överstiger . läggs B-inkomsten hos den make som har den lägsta beskattningsbara A-inkomsten samman med den andra makens totala beskattningsbara inkomst, vilket medför att dessa B-inkomster drabbas av en betydligt högre beskattning än om makarna fick tillämpa särbeskattning av sina samtliga inkomster. Eftersom det numera "ligger i tiden" att varje individ skall vara oberoende av andra, anser jag det vara lika självklart att varje människa själv skall beskattas för sin inkomst utan inblandning av maken eller makan. Ej heller kan sparandet bli särskilt populärt, eftersom ränteinkomsterna hänförs till B-inkomster och ofta drabbas av beskattning. Med bakgrund av vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag om rättvisare beskattning av makars B-inkomster enligt vad som i motionen anförs.
mot · G102658 · 1978-01-24 00:00:00 — om rätten till avdrag för nedsatt skatteförmåga vid sjukdom Jämlikt kommunalskattelagen 50 § 2 mom. andra stycket medges extra avdrag för nedsatt skatteförmåga vid långvarig sjukdom. Motsvarande avdrag finns i åtskilliga andra länders skattesystem, ofta då graderat efter sjukdomens/invaliditetens art. (I medges för t. ex. svårare fall av multipel scleros ett basavdrag om 7 200 , dvs. över 16 000 skr, utan hänsyn till makarnas sammanlagda inkomst eller förmögenhet.) Det svenska avdraget är förhållandevis lågt. Det trappas dessutom av ganska hastigt med hänsyn till makarnas sammanlagda inkomst. Därtill kommer att avgifterna för hemsamarit o. d. stiger. Det svenska avdraget är förhållandevis lågt. Det trappas dessutom av ganska hastigt med hänsyn till makarnas sammanlagda inkomst. Därtill kommer att avgifterna för hemsamarit o. d. stiger. Vid svårare fall av handikapp med stort tillsynsbehov kan det bli svårt för att inte säga omöjligt att få det att gå ihop ekonomiskt. Det hjälper då inte hur mycket uppoffringar, slit och stress som den andra maken tar på sig. Den enda utväg som står till buds blir institutionsvård till paradoxalt nog långt högre kostnader för skattebetalarna än en bättre kostnadstäckning för egenvård, anhörigvård och annan hemsjukvård skulle föra med sig. Den nuvarande konstruktionen av de ifrågavarande skatte- och avgiftsreglerna har från såväl humanitär synpunkt som vårdkostnadssynpunkt icke önskvärda effekter. Avdragsreglerna för det extra avdraget för nedsatt skatteförmåga bör ses över i syfte att medge betydligt generösare tillämpning. Någon större omedelbar kostnad torde en sådan tillämpning knappast medföra, då antalet fall bör vara avsevärt begränsat. torde en generös tillämpning vara en direkt investering. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär översyn av reglerna för avdrag för nedsatt skatteförmåga vid långvarig sjukdom. () () 1* 1977/78.
mot · G102659 · 1978-01-24 00:00:00 — Genom det alkoholpolitiska beslutet, som fattade , har tillverkning av vin genom användande av andra råvaror än färska bär, färsk frukt samt russin (!) förbjudits fr. o. m. . Som en följd av denna nyordning inom lagstiftningen utesluts möjligheterna till legal vintillverkning medelst extrakt och sådana växtdelar som inte kan betraktas som bär eller frukt. En av motiveringarna som anförts är att hemtillverkning av vin för eget behov, som ändå är tilltåtet, egentligen syftar till ett tillvaratagande av överskott av frukt. Vintillverkning skulle med andra ord vara en förmån, främst förbehållen ett fätal, nämligen fruktodlare. Andra är som regel hänvisade till att köpa frukt, vilket knappast kan vara någon vidare affär om syftet är att göra vin. Den nya lagen är därmed direkt odemokratisk. Motiveringar som i varje fall andragits av den alkoholpolitiska utredningen mot just extrakt är att dessa produkter är av svårbestämbar och svårkontrollerbar art (SOU 1974:91, s. 444). Det argumentet menar jag vara föga övertygande med tanke på de innehållsdeklarationer som i andra sammanhang anses till fyllest, t. ex. då det gäller läkemedel och livsmedel. Eftersom de vinextrakt som saluförs rimligen har ett enda användningsområde kan de inte längre fä försäljas efter . Men en omfattande försäljning har ägt rum . Det har antytts att ungefär 10 gånger den normala årsomsättningen av vinextrakt därvid har sålts . Det är intressant att notera att tillverkningen med vinextrakt nu är förbjuden och att medborgarna, som svarat för det rekordstora inköpet, var och en på sitt håll begår eller planerar att begå ett brott som enligt den nya lagstiftningen anses så allvarligt att det kan medföra fängelse jämte förverkande av varan och av lagrings- och tillverkningsutrustningen samt straffskatt med . per liter vin. Sammanfattningsvis vill jag hävda att förbudet mot vintillverkning genom extrakt eller koncentrat av druvmust eller av annan fruktsaft inte blott är odemokratiskt, stridande mot rättsmedvetandet och därtill löjeväckande, utan också alkoholpolitiskt missriktat. bör således ändra den lagstiftning om tillverkning av drycker m. m. som trädde i kraft så att även extrakt eller koncentrat av druvmust eller annan fruktsaft innefattas i de tillåtna råvarorna vid vinframställning. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderliga författningsändringar. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att vin skall få tillverkas här i landet även med hjälp av extrakt eller koncentrat av druvmust eller annan fruktsaft. . NISSER (m)