mot · G1021138 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om formerna för statligt filmstöd Genom filmavtal mellan staten och filmbranschen skapades förutsättningar för en utveckling av det svenska filmlivet i allmänhet och biograffilmen i synnerhet. Dessa förutsättningar skulle dock snart visa sig vara begränsade. Den ekonomiska bindningen till filmbranschen och den ideologiska förankringen i en starkt konservativ filmsyn gjorde att filminstitutet alltmer kom att utvecklas till ett branschorgan i stället för en kulturinstitution. Den genomförda avtalsrevisionen, vilken resulterade i ett införande av generellt verkande förlustgarantier till svenska biograffilmer, betonade filminstitutets roll som branschorgan. Direktiven till den tillsatta filmutredningen gav inte heller uttryck för någon omprövning av den statliga filmpolitiken. I stället valde dåvarande statsrådet att ytterligare understryka filmens dittillsvarande funktion som finkulturell konsumtionsvara. Det faktum att filmens betydelse utanför biograferna ökade och , som besöksfrekvensen på svenska biografer sjönk och den svenska biograffilmsproduktionen, de olika stödformerna till trots, sålunda drabbades av sin första kris efter filmavtalets tillkomst, föranledde inte heller någon omprövning av den statliga filmpolitiken, tvärtom. , som i flera fall givit uttryck forsin konservativa filmsyn och direkt motarbetat olika intressanta filmprojekt (Myglaren, Dom kallar oss mods, Den vita sporten, Rekordåren), fick genom avtalsrevision egna produktionsresurser, som de tidigare, av filminstitutets ledning oberoende, stödformerna för annan film än biograffilm helt avskaffades. De vid den tidigare avtalsrevisionen införda förlustgarantierna kompletterades nu med ett selektivt förhandsstöd - till biograffilm. För att kompensera branschen för förluster, uppkomna i samband med avtalsrevisionen, av tidigare generella stödformer samt för att avlasta filrninstitutet en del av kostnaderna för filmutbildningen vid dramatiska institutet lade dåvarande statsrådet fram ett förslag om särskilt statligt filmstöd. Det statliga bidraget till selektiva förhandsstöd, pm vilka beslut fattas av två separata fondstyrelser, varav en med facklig majoritet, disponerades om till att delvis finansiera den filmpfpduktion om vilken filminstitutet och , på initiativ av f- d. statsrådet , träffat gemensamt avtal. Bidraget undandrogs därmed fackligt inflytande. Den utveckling av såväl filmen som televisionen, vilken avtalet med ett större mått av vidsynthet i vad gäller genrer och format hade kunnat leda till, uteblev helt. Avtalet byggde, insats till trots, på en traditionell uppdelning mellan biograffilm och kortfilm, där biograffilmen utgjorde den större delen. Särskilda statsbidrag har vidare utgått till filminstitutet för restaurering av gammal film (uteslutande spelfilm), för inköp och distribution av barnfilm och för försöksverksamhet med distribution av spelfilm . Sistnämnda tre bidrag liksom det tidigare nämnda bidraget för filmutbildningen vid dramatiska institutet är alla bidrag till verksamhet vilken är eller har varit del av filminstitutets ansvarsområde enligt filmavtalet och som finansieras via den allmänna fonden. Denna fond har vuxit från 9,5 milj. kr. till 14,5 milj. kr. har betydande kapital ackumulerats i de bägge fonderna för produktionsstöd, bl. a. på grund av dessas begränsning till att enbart gälla biograffilm. En del av dessa medel har, i strid med filmavtalet, använts för att täcka de växande överdragen i filminstitutets "egna produktionsfonder. Resten har filminstitutet, för att skaffa sig större avkastning på pengarna och i uppenbar avsaknad av film- och kulturpolitisk målsättning, ställt till förfogande på den öppna lånemarknaden. Eftersom storleken på de statliga bidragen endast till en del motsvarar kapitalackumulationen i den allmänna fonden, kan man påstå att bidragen endast kommit till användning i av filminstitutet bedriven bankirverksamhet. De ansvarslösa överdragen är ett resultat av en medveten överproduktion från filminstitutets sida, som antingen filmarbetarna får betala med minskad sysselsättning eller staten med ökade bidrag. Såväl fackligt som parlamentariskt inflytande saknas över filminstitutets verksamhet. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär att särskilda direktiv utarbetas för det statliga filmstödet, som säkerställer det parlamentariska och fackliga inflytandet resp. möjliggör en utveckling av svensk film oberoende av genregränser, format eller distributionsformer. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) GOTAB 57440 Slockholm 1978