mot · G102252 · 1978-01-11 00:00:00 — av m. fl. äger kvinnor lika behörighet som män att befordras till statstjänst eller annat allmänt uppdrag. Detta gällde dock till en början inte prästerlig tjänst. fick kvinnor lika rätt att efter förtjänst och skicklighet inneha prästerlig tjänst. 1976 beslöt om ändring av regeringsformen i vad anser fri- och rättigheter i grundlagen. 2 kap. 16 § lyder numera: Lag eller annan föreskrift får ej innebära att någon medborgare missgynnas på grund av sitt kön,om ej föreskriften utgör led i strävanden att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. diskrimineras kvinnor i vissa fall inom . Vissa biskopar tillämpar särvigning. Inom kyrkan fortlever alltså förhållanden som kan accepteras. Behandlingen av kvinnliga teologie studerande, kvinnliga präster och andra kvinnor i kyrkan kan i vissa fall inte uppfattas som annat än kränkande för människovärde och jämlikhet. Vid särvigning och när någon biskop vägrar att prästviga kvinnor åberopas den s. k. samvetsklausulen som tillkom vid kyrkomöte. Det särskilda utskottet som behandlade frågan om kvinnors behörighet till prästerlig tjänst uttalade: Skulle nu lagförslaget bifallas, finner utskottet det därför angeläget att hävda, att detta icke får medföra skyldighet för biskop att mot sin religiöst grundade övertygelse, viga kvinna till präst . F. n. pågår överläggningar mellan staten och om förändrade relationer mellan kyrkan och staten. Oavsett utgången av dessa överläggningar kommer de nuvarande relationerna mellan staten och kyrkan att bestå . Så länge har sin nuvarande status och dess förhållanden regleras genom allmän lagstiftning gäller naturligtvis samma regler för kyrkans anställda som för andra offentligt anställda. I en promemoria skriver dåvarande statsrådet : Det går en principiell, rent av kategorisk skiljelinje mellan den åsiktsfrihet som präster bör ha liksom andra människor - när det gäller kvinnliga präster och det ämbetsansvar som vilar på innehavaren av prästerlig tjänst. Den som åtar sig en sådan tjänst, det må vara som biskop eller annan präst, måste naturligtvis, liksom alla övriga innehavare av tjänst, vara beredd att fullgöra de uppgifter som följer med tjänsten. Det hör till en biskops ämbetsplikter 1* 1977/78. men också endast till hans,ej andras -att viga till präst, och detta,lags tillkomst, utan könsdiskriminering. Det säger sig självt att ingen enskild, vare sig statsråd eller biskop, kan upphäva en lag, antagen av riksdag och kyrkomöte. Om en biskop ger efter för kravet om särvigning eller vägrar prästviga kvinnor är detta en offentlig bekräftelse på att kyrkan inte accepterar jämställdheten mellan könen. Ett sådant betraktelsesätt har inte stöd i gällande lag och inte heller i en demokratisk människosyn. bör därför uttala sin mening om särvigningar och om vissa biskopars eventuella vägran att prästviga kvinnor. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening uttalar att vägran att prästviga kvinnor och särvigning på grund av att vissa män ej vill prästvigas med kvinnor icke står i överensstämmelse med gällande lag och med en demokratisk människosyn. () () () () () () () ()