ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102686 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om insyn i den militära underrättelsetjänsten Vpk:s kritik mot den militära underrättelseverksamheten kvarstår. De synpunkter som framfördes i partiets motion till 1976/riksdag är fortfarande lika aktuella. Underrättelsetjänsten är fortfarande en rent militär angelägenhet som endast i efterhand kan utsättas för kontroll och kritik. som skall svara för kontrollen utgår inte från folkrepresentationen, den är inte sammansatt av representanter från samtliga riksdagspartier, och den är inte ansvarig inför eller dess konstitutionsutskott. Det kan ifrågasättas om nämnden har någon annan funktion än att tjänstgöra som en vacker dekoration, bakom vilken samma gamla militära organisation, som avslöjades som IB , döljer sig. Den militära ledningen slår mycket noga vakt om sin särställning som myndighet och tillåter inte några förändringar utan att först göra motstånd. I det regeringsförslag om ny organisation av försvarsledningen som lagts fram knyts underrättelseverksamheten fastare till ÖB och hans stab. Som all annan centralisering minskar det den grupp som får ta del av och handlägga frågorna, och hemlighetsmakeriet ökar. Den rådgivande nämnd som man anser sig kunna tillåta för att öka lekmannainflytandet i kretsen kring ÖB skall inte syssla med frågor som rör underrättelseverksamheten. Man hänvisar till den ovannämnda underrättelsenämnden, och därmed anses all rättfärdighet vara uppfylld. Men med erfarenhet från IB-affären och alla andra liknande avslöjanden kan inte svenska medborgare anse detta som tillräckligt. Till den direkta underrättelseverksamheten har i årets budgetproposition anslagits 52,5 milj. ÖB har begärt att få inrätta 8 nya tjänster för regementsofficerare inom underrättelseverksamheten till en kostnad av nära 1 miljon, men försvarsministern vill f. n. inte gå med på det. Förslaget visar emellertid vilka krav som finns på att bygga ut den här verksamheten. Vpk:s krav på en civil underrättelseorganisation direkt under försvarsdepartementet är mera aktuell än . Militärer bör anlitas endast som fackexpertis. Det är viktigt för vår nationella säkerhet att ha en väl fungerande underrättelsetjänst, men den är för viktig för att läggas i händerna på militärledningen. Mot bakgrund av det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen om förslag till omorganisation av underrättelsetjänsten till ett civilt organ, som skall lyda direkt under försvarsdepartementet, 2. att beslutar om en omorganisation av underrättelsenämnden, som innebär representation för samtliga riksdagspartier, samt att nämnden görs ansvarig inför och dess konstitutionsutskott, 3. att , om yrkandena under punkterna 1 och 2 inte bifalles, avslår yrkandet i budgetpropositionen bil. 7, p. F20om anslag till Insatsberedskap m. m. på . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G102688 · 1978-01-24 00:00:00 — 1977/78 688-698 om föräldrars rätt till ersättning från sjukförsäkringen vid vård av sjukt barn Förälder som tillfälligt stannar hemma för vård av sjukt barn har rätt till föräldrapenning i 10, 15 resp. om antalet barn i familjen är ett, två resp. tre eller flera. Detta kan verka vara ganska tillfredsställande ordnat, och normalt sett svarar reglerna säkert mot behovet. Men i allvarligare fall av sjukdom hos barn kan behovet av ersatt ledighet vara betydligt större. Läkare bedömer ibland att föräldrars närvaro såväl på sjukhus som i hemmet är oundgänglig, både och hos äldre barn än vad föräldraförsäkringen förutsätter för föräldrapenning. Man kan ifrågasätta riktigheten i att läkaren i sådana fall sjukskriver en förälder för att vårdsyftet skall uppnås. Diagnosen kan vara "trötthet p. g. a. vård av svårt sjukt barn. (En riktigare men stötande diagnos vore "reaktiv depression. Sådana omdömen lämnar man inte gärna om friska personer.) Föräldrars närvaro är ofta ett måste vid vård av svårt sjukt barn oavsett var vården sker. Det är därför förvånansvärt att det inom ramen för den allmänna försäkringen inte finns en uttalad regel att sjukt barns läkare har möjlighet att sjukskriva en förälder eller bägge föräldrarna helt och/eller halvt, när läkaren bedömer detta vara av väsentlig betydelse för bamets hälsa. Lagstiftningen bör berikas med en sådan regel. Med stöd av det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag till utvidgade möjligheter för föräldrar till svårt sjuka barn att uppbära sjukpenning/föräldrapenning i enlighet med vad i motionen anförts. G. () i 1 1977/78.
mot · G102690 · 1978-01-24 00:00:00 — av och om sjukpenningen till hemmamake Den som inte haren sjukpenninggrundande inkomst som överstiger . kan vara sjukpenningförsäkrad genom den s. k. hemmamakeförsäkringen. Förutsättningarna härfor är att han antingen är gift och stadigvarande sammanbor med sin make eller stadigvarande sammanbor med eget eller makes barn eller med någon, med vilken han varit gift eller har eller har haft barn. Sjukpenning utgår under dessa förutsättningar med . De som tillhör hemmamakeforsäkringen kan också teckna en frivillig sjukpenningförsäkring som ger en sammanlagd sjukpenning av högst / dag. När denna reform genomfördes fick den ett mycket positivt mottagande hos berörda försäkringstagare. Tyvärr så har de gällande sjukpenningbeloppen reducerats kraftigt till följd av penningvärdeförsämringen - en utveckling som naturligtvis har skapat ett berättigat missnöje hos försäkringstagarna och kanske särskilt bland de hemarbetande mödrarna. Mot denna bakgrund framstår det som mycket angeläget att förbättra försäkringsförmånerna inom hemmamakeforsäkringen och inom den frivilliga sjukpenningförsäkringen. Snabba åtgärder är alltså nödvändiga, om ytterligare allvarliga försämringar på detta viktiga försäkringsområde skall kunna undvikas. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen anhåller om utredning beträffande en översyn av hemmamakeforsäkringen och den frivilliga sjukpenningförsäkringen - i syfte att höja sjukpenningbeloppen i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G102691 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till föräldrapenning för fosterföräldrar Genomförandet av särskild föräldrapenning innebar att det ekonomiska stödet till fosterföräldrar försämrades. Föräldrapenning utgick tidigare i samband med barns födelse. utgår sådan föräldrapenning bara . Enligt AFL kap. 4 § 6 likställs fosterförälder med förälder vid tillämpningen av bestämmelserna om föräldrapenning. I bestämmelserna om särskild föräldrapenning är dock fosterföräldrar ej likställda med föräldrar. Särskild föräldrapenning kan utgå till fosterförälder endast om förälder överlåter sin rätt till fosterföräldrarna. Det är orimligt att förändringen av bestämmelserna om föräldrapenning skall innebära att fosterföräldrar kan förlora 30 dagars föräldrapenning och att rätten till den särskilda föräldrapenningen skall vara beroende av de biologiska föräldrarnas medgivande till denna rättighet. Rätten till föräldrapenning måste givetvis knytas till vårdnaden av barnet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att bestämmelserna om särskild föräldrapenning ändras så att fosterförälder likställs med biologisk förälder. () ()
mot · G102692 · 1978-01-24 00:00:00 — av och om pensionsbestämmelserna för invandrare Genom att de nuvarande pensionsbestämmelserna är så hårt knutna till medborgarskapet hamnar invandrarna även i detta avseende i ett betydligt sämre läge än infödda svenskar. Det mest påtagliga exemplet härvidlag är bestämmelsen om att endast svenska medborgare behåller folkpensionen vid bosättning utomlands. har pensionsfrågorna för invandrare reglerats genom överenskommelser mellan och de enskilda utvandrarländerna. Resultatet av sådana bilaterala överenskommelser har blivit att pensionsförmånerna utfallit olika mellan de skilda invandrargrupperna. Det är ett rättvisekrav att samma pensionsbestämmelser skall gälla för alla som är bosatta i oavsett medborgarskap. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar hemställa till regeringen om förslag till sådana lagändringar att alla i bosatta invandrare får rätt till pension. (apk) (apk)
mot · G102693 · 1978-01-24 00:00:00 — av och om försäkringsskyddet vid dödsfall utomlands Från sker i genomsnitt 1,2 miljoner charterresor med flyg samt ca 300 000 individuella resor med flyg - tillsammans ca 1,5 miljoner människor. Av dessa har charterresenären sämst försäkringsskydd. a. genom klimat och lufttrycksförändringar samt en annorlunda livsföring avlider i genomsnitt ca 275 personer i utlandet. Sterbhusen har då att med någon dags varsel meddela det land där dödsfallet inträffat om stoftet skall föras till hemlandet . I så fall måste balsamering ske före hemsändandet, om man inte väljer kremation, och detta måste utföras i det land där dödsfallet inträffat. Kostnaden för dödsattest och balsamering samt hemsändande kan uppgå till ganska stora summor, ofta . Det är utom den svåra personliga sorgen för de hemmavarande anhöriga förenat med stora ekonomiska bekymmer att snabbt skaffa fram de behövliga medlen. Man behöver rådgöra med en bank, vilket ibland kan vara besvärligt, t. ex. i veckosluten eller . Totalkostnaden för samtliga hemsändningar av stoft till har beräknats till ca 1,8 milj. kr. För att minska på dessa bekymmer för de anhöriga vore det en möjlighet att researrangörerna av charterresor obligatoriskt tog ut en avgift på ett par kronor på varje resa för att täcka kostnaderna av en försäkring som medför fri hemtransport med flyg av i utlandet avliden person. Alternativt kan man göra som i där står för hemtransportkostnaderna. För kommer det inte att bli så stor ekonomisk belastning, men det skulle innebära en stor lättnad för de anhöriga som drabbas dels av en stor personlig sorg, dels av många svåra praktiska och ekonomiska problem, som är svåra att lösa i ett främmande land. Den avgiftsökning som krävs kan lämpligen täckas av en blygsam ökning av försäkringsavgiften. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om försäkringsskyddet vid dödsfall utomlands. () ()
mot · G102696 · 1978-01-24 00:00:00 — av och om ersättning för vård i hemmet av äldre anhöriga Antalet äldre människor ökar kontinuerligt i det svenska samhället. Vi har f. n. ca 1 250 000 personer . Denna siffra beräknas 1990 bli ca 1'500 000. Många äldre ligger f. n. kvar på sjukhusen, därför att kommunerna inte kan tillgodose behovet av service i hemmet. Det är grymt mot de gamla och dessutom oftast ett stort slöseri med resurser. Därför måste hemservicen och hemsjukvården byggas ut. vet vi dock att kommunernas resurser är begränsade och att en utbyggnad av hemservicen och hemsjukvården kommer att ta tid. Många anhöriga gör en beundransvärd insats för att vårda en sjuk äldre människa i hemmet. Dock är samhällets stöd till dessa anhöriga mycket begränsat. Med ett bättre stöd skulle säkert fler anhöriga ha möjlighet att vårda sjuka äldre släktingar hemma. Detta i sin tur skulle förbättra möjligheterna för många äldre att kunna bo kvar hemma. För att öka förutsättningarna för anhöriga att vårda sjuk åldring i hemmet skulle man kunna bygga upp en ersättningsform liknande föräldraförsäkringen. Föräldraförsäkringen ger ersättning motsvarande sjukpenning till den som har sådan över garantibeloppet - . per dag - och till övriga med detta belopp. Föräldrapenning utgår dels under heltid under barnets första levnadsmånader, dels maximalt 12 vid tillfällig vård av sjukt barn. Föräldrapenningen är skattepliktig inkomst och ATPgrundande. Enligt detta mönster skulle en anhörig kunna få rätt till sjukpenning och ATP-poäng vid tillfällig vård av gamla - eller handikappade - anhöriga, t. ex. för att vårda dem i hemmet vid tillfällig försämring, att följa dem till sjukhus, att vaka vid dödsbädden. Man bör vidare ha rätt till ersättning under en längre sammanhängande ledighet i avvaktan på sjukhemsplats. skulle delvis kunna tas ut i form av deltid för att hjälpa anhörig, som bor i ens egen bostad eller närbelägen bostad, med dagliga göromål. Eftersom föräldraförsäkringen inte direkt är applicerbar för detta ändamål bör frågan studeras närmare. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär utredning om ersättning för vård i hemmet av äldre anhörig. () ()
mot · G102697 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt tili ersättning för vård av sjukt barn i samband med utbildning Enligt 24 § arbetsmarknadskungörelsen (1966:368) har deltagare i arbetsmarknadsutbildning rätt att - i den omfattning som enligt 4 kap. 8 och 9 §§ lagen om allmän försäkring gäller för rätt till föräldrapenning - behålla utbildningsbidrag vid ledighet för tillfällig vård av barn. Vid vissa former av utbildning utgår full lön . Sålunda uppbär exempelvis ett sjukvårdsbiträde full lön i denna sin egenskap vid utbildning till undersköterska. Om hon för vård av sjukt barn tvingas avstå från lön , kan hon enligt vad vi erfarit inte erhålla föräldrapenning, eftersom hon inte anses ha avstått från förvärvsarbete i samband med vården - och detta trots att hon inte får behålla någon del av lönen under de dagar hon vårdar barnet. Enligt vår mening ligger det nära till hands att jämställa utbildning med förvärvsarbete i sådana fall då lön utgår . Det kan i varje fall inte anses rimligt att rätten till gottgörelse för tillfällig vård av barn skall vara beroende av om utbildningen bedrivs i AMS regi eller på annat sätt. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär utredning i syfte att åstadkomma större likformighet i de bestämmelser som reglerar rätten till ersättning för vård av barn i samband med utbildning. () ()
mot · G102698 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om en enhetlig övre åldersgräns för uttagande av vissa avgifter När det gäller åldersgränser för erläggande av arbetsgivaravgifter råder stora olikheter. Ett sammandrag av dessa åldersgränser ser ut på följande sätt: a) socialförsäkringsavgifter till sjukförsäkring - ingen åldersgräns, b) socialförsäkringsavgift till folkpensioneringen - ingen åldersgräns, c) socialförsäkringsavgift till ATP - . a) sjukförsäkringsavgift - , b) socialförsäkringsavgift till folkpensioneringen - , c) tilläggspensionsavgift (ATP) - (i generationerna 1911-1927 dock ). ingen åldersgräns vare sig i fråga om egentlig arbetsgivaravgift eller egenavgift. Till detta kan läggas att 65 resp. åldersgränser för egenföretagare bara gäller personer som driver företag i form av handelsbolag eller enskild firma, medan de som har aktiebolag får betala sin egenavgift utan åldersgräns. Den nu gällande ordningen infördes . Före detta år betalades alltså inga arbetsgivaravgifter eller egenavgifter för personer över dåvarande pensionsålder, . begärde (SFU 1974:1)en utredning inom pensionskommittén av bl. a. frågan om den bristande enhetligheten i vad gäller åldersgränserna och frågan om en övre åldersgräns över huvud taget. Nämnda fråga har utretts av pensionskommittén som i betänkandet Pensionsfrågor m. m. (SOU 1977:46) föreslår en övre gräns för avgiftsuttag t. o. m. Tilläggas kan att slopandet av den del av folkpensionsavgiften som anställda tidigare själva betalade motiverades med önskemålet att redan detta år tillförsäkra löntagarna en påtaglig standardförbättring (. ), detta i avvaktan på en mera genomgripande skatteomläggning. Utöver de här redovisade oformligheterna, som uppstod när åldersgränsen slopades, vid erläggandet av sociala avgifter skall här bara beröras ytterligare en. Det förekommer ofta att gamla människor anlitar andra äldre som hjälp och tillsyn i hemmet för att kunna klara sig i den egna bostaden. Det kan röra sig om en 80-90-åring som betalar en yngre pensionär för att få hjälp och tillsyn då och då. Man måste betrakta det som helt orimligt att en sådan åldring utöver lönen skall betala i sociala avgifter till en kanske 70-åring som hjälper den andre. Många gamla har fått avstå från sådan hjälp då de inte har råd med den. De kan inte förstå att de numera måste betala t. ex. folkpensionsavgift till en som redan är folkpensionär. Det framstår som ytterst angeläget att återinföra en åldersgräns där arbetsgivaravgifter resp. egenavgifter inte behöver erläggas samt att denna åldersgräns i enlighet med pensionskommitténs förslag blir enhetlig för alla och sätts till . Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om förslag om en enhetlig åldersgräns vid beräkningen av arbetsgivaravgifter och socialförsäkringsavgifter till den allmänna försäkringen. () ()
mot · G102699 · 1978-01-24 00:00:00 — 1977/78 699-705 av och om efterlevandepension i vissa fall De nuvarande reglerna för efterlevandepension (änkepension) är inte neutrala i förhållande till form av sammanboende. Efterlevandepensionen dras in vid ingående av nytt äktenskap. Detsamma inträffar vid stadigvarande sammanboende utan att äktenskap ingåtts och om parterna tidigare varit gifta med varandra eller har barn tillsammans. Sammanboende utan dessa bindningar uppbär alltså fortsättningsvis efterlevandepension. För tilläggspensioneringen gäller liknande bestämmelser. I de flesta fall kan dessa bestämmelser anses rimliga. Det kan ändå inte anses lämpligt att de styr valet av form för sammanboende. Om någon, som uppbär efterlevandepension, vill gifta sig får personen i fråga välja mellan att förlora pensionen eller att mot sitt samvete sammanbo utan äktenskap. Inte sällan gäller detta äldre människor: kvinnan är exempelvis och mannen är ålderspensionär. Om de gifter sig, bortfaller kvinnans pensionsförmåner med kraftigt försämrade levnadsvillkor som följd. Det är enligt vår mening angeläget att pensionskommittén, som väntas lägga fram sina förslag i slutet av detta år, i sin översyn av efterlevnadspensioneringen beaktar de olägenheter som påtalats i motionen. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen begär att motionen överlämnas till pensionskommittén för beaktande. () () 1 1977/78.
mot · G102700 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till sjukpenning Åldersgränsen för tillhörighet till sjukpenningförsäkringen har alltsedan den allmänna sjukförsäkringen infördes varit . Detta innebär att de ungdomar som kommer ut i förvärvsarbete inte omfattas av den trygghet sjukförsäkringen ger för förlorad arbetsförtjänst. För dem finns inte heller möjligheten att teckna en frivillig försäkring. Det blir allt vanligare att ungdomar börjar förvärvsarbeta stadigvarande redan . Det betyder att elever som slutar skolan redan efter åttonde årskursen kan få jobba utan rätt till sjukpenning. Utestängda från ersättning är också de skoltrötta elever med s. k. jämkad studiegång som under skolåret regelbundet förvärvsarbetar upp till som de är inskrivna i skolan. kommunisterna har i olika sammanhang tagit upp frågor rörande diskriminering av ungdomen genom satta åldersgränser. 16-års gränsen för rätt till ersättning från allmänna sjukförsäkringen är ett exempel på att skyldigheter och rättigheter inte följs åt utan bedöms olika åldersmässigt. Det finns ingen saklig motivering för att skall vara gränsen för rätt till försäkring för inkomstbortfall genom sjukdom. I stället borde den rätten vara obligatorisk så snart man har ett arbete som ger en sjukpenninggrundande inkomst. Ungdomar löper samma sjukdomsrisk som andra i sitt arbete. Sjukförsäkringen finansieras dels genom statsbidrag, dels genom arbetsgivares och de försäkrades avgifter och ger ingen anledning till att utestänga ungdomar från försäkringsskydd. Med stöd av det anförda föreslås att uttalar att åldersgränsen bör borttagas i lagen om allmän försäkring och att allt arbete bör räknas som sjukpenninggrundande inkomst samt hemställer hos regeringen om förslag härom. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G102703 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ersättning för kostnad för glasögon enligt lagen om allmän försäkring kommunisterna har under en följd av år aktualiserat kravet på att kostnaden för anskaffandet av glasögon skall inordnas i sjukvårdssystemet och lagen om allmän försäkring. Genom överenskommelser mellan staten och sjukvårdshuvudmännen har dellösningar uppnåtts för begränsade grupper med bidrag för inköp av glasögon, överenskommelser som långt ifrån ger en tillfredsställande lösning av hela problemet. En synskada är ett allvarligt handikapp för alla som drabbas och borde från ersättningssynpunkt betraktas som vilket handikapp som helst där hjälpmedel behövs. Många barn föds med olika sy nfel, andra drabbas av synskador i sitt arbete. Och drabbas vi alla av ålderssymtomet synsvaghet och blir beroende av glasögon för att fungera. Kostnaden för inköp av glasögon kan bli en stor utgift för många familjer inte minst beroende på kraftiga prishöjningar. De höga kostnaderna kan innebära att många dröjer i det längsta med utprovandet av glasögon, trots ett klart behov. Andra byter kanske inte glasögon tillräckligt ofta för att ha en tillfredsställande synförmåga. För pensionärer utgör byte av glasögon en betydande utgift som ofta skjuts upp av ekonomiska skäl och som kan bidra till en dubbel isolering. I ett stort antal yrken ställs särskilda krav på synförmågan, är dåliga arbetsmiljöer ofta orsak till en nedsatt syn. Då borde det också vara självklart att de hjälpmedel som behövs ställs till förfogande utan stora kostnader för den enskilde. För dem som tvingas att ha glasögon i sitt arbete finns också risker för att dessa utsätts för skador eller går sönder. Skador på glasögon ersätts inte vare sig av arbetsköparen eller av gällande försäkringar. Bara i de fall då en olycka leder till läkarbesök eller sjukanmälan till försäkringskassa ersätts kostnaden för förstörda glasögon för dem som är anslutna till TFA (trygghetsförsäkring vid arbetsskada). En sammankoppling av personskada och skadade glasögon kan inte vara en riktig bedömning för ersättning. Den reform som här föreslås är inte unik; i många andra länder är det samhället som bestrider kostnaden för såväl inprovning som glas och bågar. Vpk är emot de avgifter och kostnader som ligger i vårt sjukvårdssystem, därför att vi anser det orättfärdigt. Det drabbar de ekonomiskt svaga och ger inte alla medborgare i vårt land samma sjukvårdsstandard. Ett delkrav är då att glasögonkostna dema infogas i sjukförsäkringssystemet och att den nuvarande kategoribegränsningen slopas. Med stöd av det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att förslag framläggs om att normalkostnaderna för anskaffande av glasögon infogas i sjukförsäkringssystemet och lagen om allmän försäkring. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G102706 · 1978-01-24 00:00:00 — 1977/78 706-715 om ökat uttag av övertidsersättning i form av kompensationsle Dagens arbetsliv är utformat utan tillräckligt hänsynstagande till människors behov och förutsättningar. Även om arbetet för de flesta är en mycket angelägen faktor i vardagstillvaron får inte kraven från arbetslivet vara sådana att andra behov och funktioner måste underordnas arbetslivets krav. Arbetslivet måste anpassas så att människor kan kombinera sitt yrkesarbete med barnens omvårdnad, hemmets skötsel och med ett aktivt engagemang i samhällsarbetet. Det måste därför vara en strävan att så långt möjligt undvika övertidsarbete. Om sådant är oundgängligt bör kompensation utgå i ledig tid. I den nya semesterlagen motverkas ett sådant syfte. Semesterlönen räknas på den totala årslönen. Det betyder att den som arbetar övertid och tar ut ersättning i kontant lön får högre semesterlön än den som arbetar lika mycket övertid men föredrar att kompensera sig i ledig tid. Enligt vår mening bör man inte från samhällets sida premiera den som tar ut kontant ersättning vid övertidsarbete i stället för kompensationsledigt. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära en översyn av reglerna om semesterlön på övertidsersättning i syfte att stimulera uttag av övertidsersättning i form av kompensationsledighet. () () 1 1977/78.