mot · G102793 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. Som vi oftast möter dem i debatten handlar miljöproblemen om två saker, nämligen om att tillgångarna på olja och andra icke förnyelsebara energikällor är begränsade och om att därför problemen med kärnkraft måste finna sin lösning, samt att skador på naturen och på människorna uppstår genom okontrollerade oljeutsläpp och andra föroreningar samt genom gifter av skilda slag. Detta sätt att framställa problemet är förrädiskt. Många invaggas nämligen i föreställningen att problemen är relativt lätta att lösa. Man luras att tro att om bara viljan finns, kommer skickliga tekniker att kunna klara kärnkraftens problem, liksom förorenings- och giftproblemen kommer att kunna lösas genom strängare lagstiftning. Men några sådana enkla lösningar finns inte på dettta område. Vad först gäller kärnkraften, finns det i själva verket ingenting som tyder på att problemet med den slutliga förvaringen av avfallet verkligen kommer att kunna lösas på ett acceptabelt sätt eller att katastrofer i längden kommer att kunna undvikas. Uranbrytning innebär i sig en stor miljöförstöring, och tillgångarna på uran är dessutom begränsade. Rigorösa säkerhetsåtgärder i förening med ett militärt eller polisiärt säkerhetssystem - i sig ytterst allvarligt från demokratisk synpunkt - kommer inte att kunna hindra plutoniumstölder för vidare framställning av kärnvapen. Vad gäller de konventionella energikällorna, så är oljetilIgångarna begränsade, och kollagren inte outtömliga. En alltför stor förbrukning av kol får dessutom klimatiska följder, som inte kan accepteras. Man skall ju ha klart för sig att det inte bara handlar om den nuvarande förbrukningen av energi i industriländerna - och dess fortsatta ökning - utan också om att gör anspråk på att komma upp på vår nivå. Inte enbart alternativa energikällor utan en lägre förbrukning Det står alltså klart att de icke förnyelsebara energikällorna olja och kol samt kärnkraft baserad på uran dels innebär oacceptabla risker och miljöförstöring, dels att råvarorna kommer att sina. Om vätekraftens problem kan bemästras ter sig till vidare högst osäkert. Återstår de förnyelsebara energikällorna vatten-, sol- och vindkraft. Vattenkraftstillgångarna är begränsade, och en utbyggnad innebär dessutom en allvarlig miljöförstöring för de människor som bor närmast vattendragen - i särskilt samerna. Sol- och vindkraft samt eventuellt jordvärme måste fä stor betydelse . Problemet handlar således inte bara om att ersätta sinande och/eller miljöfarliga energikällor med andra. Det handlar också om att det är nödvändigt att stoppa den ständigt stegrade förbrukningen av energi, och detta även om det visar sig lättare att lösa problemen med de förnyelsebara energikällorna än det förefaller. Slöseri gäller inte bara energikällorna utan också andra icke förnyelsebara råvaror, t. ex. olika slag av metaller. En ökad återanvändning kan visserligen lösa en del problem, men den innebär ingen enkel lösning, bl. a. därför att den är så energikrävande. När det gäller föroreningar och giftutsläpp, har de ökat i mycket snabbare takt än åtgärderna för att bemästra dem. Ingenting tyder på att åtgärder av hittillsvarande slag kommer att verkligen rå på dem. Åtgärder för att åstadkomma rening visar sig för övrigt ofta vara såväl mycket dyrbara som energislukande. De kapitalistiska företagen är inte intresserade av att klara andra föroreningsproblem än sådana som det går att tjäna pengar på, dvs. om man kan tjäna pengar också på att tillverka även reningsanläggningarna. I övrigt är man hänvisad till tvångsåtgärder i form av lagstiftning. Men eftersom staten i det kapitalistiska samhället är verktyg i händerna på kapitalet, krävs det ett starkt tryck av opinionen varje gång en lagstiftningsåtgärd skall tillgripas. Så snart det blir fråga om att vidta åtgärder, kan företagen och staten spela ut sysselsättningsargumentet: åtgärder för att skydda miljön kommer att leda till lönsamhetsproblem för företagen och därmed till ökad arbetslöshet. Om det går så långt att en viss hantering förbjuds i ett land, går det ofta att exportera problemet till ett annat land, vilket alltså från global synpunkt innebär att problemet inte alls blir löst. Tänk på Sewesokatastrofen, där schweiziska La hade flyttat en farlig gifttillverkning till ett annat land med mindre stränga giftlagar, tänk på hur japanerna systematiskt flyttar sin gifttillverkning till och tänk på hur DDT nu sprids i hela den tredje världen. Och tillverkningen av skadliga produkter bara ökar- produkter, som är särskilt skadliga för dem som arbetar med att tillverka dem men som också medför allt allvarligare skadeverkningar för andra människor och deras miljö - inte bara vid katastrofer, som alltemellanåt inträffar. Frågan är dock om inte de allvarligaste miljöproblemen står att finna på det biologiska området. För att kunna överleva är människan beroende av att det finns växter och djur på jorden. Det råder normalt en balans mellan de skilda slagen av växter och djur, vilka alla ingår i system som innebär ett ömsesidigt beroende. Genom nutida teknik har människan mycket större möjligheter än tidigare att ingripa i dessa s. k. ekosystem och gör det också i allt större omfattning. Anledningen kan vara okunnighet men är framför allt kortsiktig vinningslystnad hos exploatörerna. Det finns talrika exempel på hur sådana ekologiska ingrepp har lett till obotliga skador. Man kan som exempel nämna kalhyggen, som leder till jorderosion och klimatförändringar, på överbetning, som leder till ökenbildning, och på utfiskning, som leder till att viktiga födoämneskällor förstörs . Liknande saker har förekommit också i det förflutna. har exempelvis fått sina odlingsbetingelser starkt försämrade genom den kalhuggning som skedde för länge sedan. Skalan är dock så ofantligt mycket större. Sammanfattningsvis kan det negativa som händer på miljöområdet med ett träffande uttryck av den norske biologen betecknas som framtidsimperialism. Det som sker innebär en utarmning av levnadsförhållandena för framtida släktled. Naturligtvis förekommer det ibland överdrifter och felaktigheter, när det gäller miljöfaror. Vanligare är dock, dess värre, att farorna underskattas. Härtill bidrar givetvis den massiva hatkampanj mot dem som varnar för miljöfarorna från de miljöförstörande företagens sida. En stor mängd vetenskapsmän är direkt anställda hos företagen för detta. Oron för vad som händer på miljöområdet har spritt sig. Man kan tala om en folkrörelse. Allt fler människor inser att det inte kan fortsätta på samma sätt som med energislöseri och ständig tillväxt samt med föroreningar, gifter och åsidosättande av ekologiska grundprinciper. Många är medvetna om att denna verksamhet dessutom bygger på utsugning och utplundring av och redan av det skälet måste upphöra. Inte bara i utan också på många andra håll i världen har miljöfrågorna blivit en viktig politisk kraft. Åtskilliga politiska partier har tagit upp miljöfrågor på sitt program, och politikerna är i allmänhet angelägna att inte stöta sig med miljöorganisationerna. blir det emellertid enbart en läpparnas bekännelse. När en miljöfråga börjar beröra de ekonomiska förhållandena, lönsamhet, sysselsättning och andra kostnader för enskilda och samhälle är undfallenheten, som redan påpekats, mycket stor. Det gäller inte bara kärnkraften, även om det problemet f. n. är det bästa exemplet, utan på snart sagt alla områden där miljöhänsyn ställs emot lönsamhet räknad i krasst ekonomiska termer. Men det som verkar ekonomiskt kan komma att bedömas som grövsta slöseri . Vi måste få en annan syn på dessa problem, som sätter in dem i ett vidare sammanhang och inte enbart ser dem som frågor om vinst eller förlust ur företagsekonomisk synvinkel. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen begär omarbetning och förslag beträffande miljöskyddslagen så att ekologiska aspekter bättre beaktas och så att den styr beslutsfattarna i en objektiv beslutsprocess, 2. att uttalar att de i motionen anförda synpunkterna bör läggas till grund för arbetet i utredningen rörande riktlinjer för den framtida naturresurs- och miljöpolitiken. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)