mot · G202127 · 1978-11-24 00:00:00 — av m. fl. ined anledning av propositionen 1978/79:49 om vissa varvsfrågor Den nedskärning av antalet anställda vid de svenska varven som föreslås i propositionen 1978/79:49 kommer att skapa stora sysselsättningsproblem i berörda kommuner. Åtgärder hur dessa frågor bör lösas i socialt godtagbara former lämnas förslag om i den partimotion som socialdemokraterna väcker i anslutning till propositionen. Vi avstår därför här att redovisa de alldeles speciella problem som uppstår på varvsorterna, inte minst för de yngre som ännu inte hunnit etablera sig på arbetsmarknaden eller hunnit att skaffa sig någon yrkesinriktad utbildning. Vi vill här fästa uppmärksamheten vid de praktiska möjligheterna att i dagens så bekymmersamma läge trygga en fortsatt och utvecklad yrkesutbildning. Detta är frågor som i dagens läge med den kraftiga neddragningen av antalet sysselsatta vid varven även är angelägna för den äldre arbetskraften och dess vidareutbildning eller omskolning. På samtliga storvarv har funnits - och finns fast på en del orter i starkt reducerad omfattning, företagsanknuten yrkesutbildning. På samtliga storvarv finns de lokalmässiga och organisatoriska resurserna kvar. Risken är nu stor för utplåning av denna verksamhet. Det viktiga med utbildningsverksamheten är att den - oavsett former och huvudmannaskap - bedrivits inom företagen med nära anknytning till pågående produktion. Den snabba tekniska utvecklingen kan gå in i utbildningen. Som exempel på sådan verksamhet vill vi redovisa att på Öresundsvarvet i har under en lång följd av år drivits en s. k. inbyggd verkstadsskola till vilken årliga intagningar gjorts. Skolan, som drivits i samarbete med den kommunala skolstyrelsen, har huvudsakligen rekryterat sina elever bland ungdomar som gått ut den nioåriga och befinner sig i 16årsåldern. Utbildningen som är treårig har givetvis tagit sikte på att utbilda ungdomarna till yrken som varvet i fråga har behov av. Men detta har ändå kommit att innebära utbildning inom mycket skiftande yrkesområden såsom plåtslagare, snickare, elektriker, svetsare, rörläggare och en rad andra yrken. Ungdomarna har efter genomgången treårig utbildning erbjudits anställning vid företaget. Detta har ändå kommit att innebära att ett icke ringa antal efter genomgången utbildning sökt sig till andra områden inom arbetsmarknaden där deras yrkesutbildning kommit väl till pass. I finns stora utbildningsresurser vid såväl Arendalsvarvet som Cityvarvet (reparationsvarv). Båda varven har en mottagningskapacitet på upp till 200 elever men bedriver f. n. en starkt reducerad verksamhet med omkring 50 elever vardera i tvåårig utbildning. Arendalsvarvet har en inbyggd företagsskola. På Cityvarvet hyr kommunen in sig med gymnasieutbildning. I finns lokaler avdelade för utbildningsverksamhet, och organisatoriska resurser kan omgående mobiliseras. Samma är förhållandet i , där utbildning bedrivits med en varierad utformning. F. n. deltar på den verkstadsskolan ett 30-tal elever i en tvåårig gymnasieutbildning. Mottagningskapaciteten är omkring 100 elever. För specialkurser och korttidsutbildning finns en stor mottagningskapacitet. I den situation som råder på varven tvingas företagen att ytterligare starkt reducera sitt engagemang i denna verksamhet. Om den typ av yrkesutbildning som här beskrivits kunde fortsätta, skulle ett stort antal ungdomar få en yrkesutbildning av gedigen kvalitet och samhället tillföras yrkesskicklig arbetskraft, en satsning som aldrig är bortkastad. Konjunkturen måste ändå på litet sikt återta en mera normal bild. I en sådan situation är därför yrkesutbildning en klok investering. Därför att vi befinner oss i svårigheter på arbetsmarknaden får vi inte tappa tanken och tron på förnyelse och återskapande. Redan alltför många unga människor har drabbats av arbetslöshetens gissel. Man har rätt att ställa krav på oss att återföra dem alla till en mera normal plats i arbetslivet. Den utbildning som beskrivits har inneburit stora tillskott av yrkesutbildat folk inte endast för varven utan jämväl för hela verkstadsindustrin. Utbildningsavdelningarna vid dessa företag är därför en betydande resurs för att klara och överbrygga den nuvarande varvskrisens följdverkningar, för såväl den enskilda människan och företaget som samhället. Beredskapen från samhällets sida att klara en nedskärning av varven i en nu planerad omfattning är ringa eller saknas helt. Därför måste vi ta vara på möjligheten till den utbildning som kan tillskapas på varven. Genom att samordna olika utbildningsanordnare via företagens utbildningsavdelningar kan på utbildningskapaciteten ökas kraftigt. Statliga medel måste tillföras berörda företag som självfallet inte skall svara för kostnaderna. Vinsten med ett dylikt arrangemang blir att man förhindrar en social utslagning, utbildar människor för arbetsuppgifter som kommer i morgondagens samhälle och en bättre konjunktur. En helt annan och bättre möjlighet till en anpassning i arbetslivet öppnar sig. Detta är en så betydelsefull tillgång i samhället att den nu måste tas till vara. Åberopande det ovan anförda hemställs 1. att i skrivelse till regeringen hemställer om omedelbara åtgärder för att klara yrkesutbildning och omskolning på varvsorlerna i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att medger att erforderliga medel från anslaget till sysselsättningsskapande åtgärder inom varvsregionerna får tas i anspråk för ändamålet. PER () ()