mot · G102355 · 1978-01-17 00:00:00 — 1977/78 355-363 av och om tillfällig upplåtelse av kyrkorum Sedan kvinnorna 1958 fick rätt att bli prästvigda samt inneha prästerlig tjänst har uppmärksammade fall förekommit, där manlig kyrkoherde vägrat upplåta sin kyrka till kvinnlig präst för gudstjänst eller annan kyrklig förrättning. Det är otillfredsställande att sådant kan få ske, trots att kvinnan i vårt land har lagfäst rätt till likabehandling både som präst och i övrigt. Framställning om tillfällig upplåtelse av kyrkorum behandlas olika beroende på om upplåtelsen avser kyrkligt ändamål eller annat ändamål än gudstjänst. Om tillfällig upplåtelse för det senare ändamålet beslutar enligt lagen (1963:501) kyrkorådet med delegationsrätt till kyrkoherden eller avdelning i vilken denne ingår. Upplåtelsebeslut kan överklagas hos som är slutinstans. Upplåtelsen får inte hindra eller försvåra användning av kyrkorummet för kyrkligt ändamål, strida mot kyrkorummets helgd eller kyrkans ordning eller äventyra dess inventarier. Kyrkorummets upplåtelse för gudstjänst eller därmed jämförlig förrättning är däremot ej reglerad i lag. Av hävd och sedväja anses beslutanderätten i dessa angelägenheter tillkomma kyrkoherden, vilket även fastslogs av regeringsrätten (regeringsrättens årsbok 1937 E 16). Besvärsinstans är även i dessa fall . Den nuvarande ordningen ger alltså kyrkoherde rätt att ensam besluta att vägra annan präst att utnyttja viss kyrka. Om exempelvis ett brudpar vill bli vigt av kvinnlig präst i viss kyrka, eller om efterlevande vill att kvinnlig präst skall vara officiant vid deras avlidne anförvants jordfästning, kan detta förhindras av en manlig kyrkoherde, som framhärdar i sitt motstånd mot kvinnliga präster, trots att förflutit sedan män och kvinnor jämställts i vad gäller rätt till prästämbete. Speciellt viktigt förefaller det vara att ändra bestämmelserna om upplåtelse av kyrkorum, eftersom oviljan mot kvinnliga präster verkar vara rätt utbredd även bland unga manliga präster, varför vi inte kan hoppas på att detta är ett problem som upphör, ens sedan huvuddelen av verksamma präster är de som prästvigts 1958 och därefter. Ett eventuellt avskaffande av den s. k. samvetsklausulen skulle ej heller garantera lika rätt för manliga och kvinnliga präster vid upplåtelse av kyrkorum. avslog visserligen i enlighet med förslag (KU 1976/77:39) motsvarande motion, men vi anser - särskilt mot bakgrund av det så klart uttalade motståndet mot 1 1977/78. kvinnliga präster - att det finns anledning att se över reglerna om tillfällig upplåtelse av kyrkorum för kyrkligt ändamål. Vi vill förorda en lösning innebärande att beslutanderätten i dessa fall, liksom i vad gäller upplåtelse för annat än kyrkligt ändamål, överförs på kyrkorådet. skulle få rätt att delegera beslutanderätten till kyrkoherden men med skyldighet för denne att, därest han vill vägra upplåtelse för förrättning av annan präst, ta upp ärendet i kyrkorådet. Med en sådan beslutsordning borde man kunna undvika strider om tillfällig upplåtelse av kyrkorum och skapa bättre garantier för likabehandling av manliga och kvinnliga präster i dessa speciella fall. Vårt förslag har även den fördelen att en enda person ej ensam kan besluta om avslag på framställningar som från församlingens synpunkt lämpligen bör bifallas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär översyn av bestämmelserna om tillfällig upplåtelse av kyrkorum för kyrkligt ändamål.