ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G1021247 · 1978-01-24 00:00:00 — Motion 1977/78:1247 av och om upprustning av järnvägslinjen MalmöGöteborg Transporterna på vägar drar närmare 8 milj. m3 olja, vilket motsvarar av vår totala oljekonsumtion. Den ständigt ökande biltrafiken har medfört ett allt större behov av vägutbyggnader, förorsakat fler olyckor, fler miljöstörningar, förstörd åkerjord, ökad oljeimport m. m. Med hänsyn till de negativa effekterna av en ohämmad expansion av biltrafiken är det från samhällsekonomisk synpunkt önskvärt att en stor del av person- och godstransporterna kan överföras till järnväg. Den spårbundna trafiken anses ha goda utvecklingsmöjligheter särskilt på sträckor över . Trafiken på längre sträckor har också ökat. Detta gäller såväl person- som godstransporter. Från SJ:s sida har man vidtagit flera åtgärder för att göra trafiken på stambanelinjerna attraktivare. Restiden har skurits ned genom snabba expresståg, turtätheten och komforten har ökats. Pendeltågstrafik har införts på flera sträckor, nu senast mellan och . De kortaste restiderna mellan och är och och mellan och och . För sträckan MalmöGöteborg är restiden nära med expresståg. Medelhastigheten ligger här /tim. Således är restiden för sträckan MalmöGöteborg lika lång som för sträckan StockholmGöteborg. Detta trots att den förstnämnda sträckan är avsevärt kortare. Orsaken till den relativt långa restiden mellan två näst största kommuner är att banan är enkelspårig och har en kurvig sträckning. En partiell upprustning av banan skulle göra järnvägstrafiken attraktivare genom förkortad restid och förbättrad regularitet. För att genomföra detta krävs diverse kurvrätningar och införande av dubbelspår på vissa sträckor. Det skulle även möjliggöra införandet av pendeltågstrafik mellan och . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag angående upprustning av mellan och .
mot · G1021248 · 1978-01-24 00:00:00 — Motion 1977/78:1248 av m. fl. om statsbidrag till fasta anläggningar för elektrisk bussdrift Frågan om införande av eldrivna bussar har varit föremål för utredningsaktiviteter i flera kommuner. Av de utredningar som gjorts framgår att trådbussen är den enda praktiskt realiserbara formen av eldriven busstrafik. En övergång från diesel till trådbusstrafik kräver emellertid rätt omfattande investeringar i initialskedet. Detta torde vara främsta skälet till att ännu inget trafikföretag beslutat införa eller återinföra trådbusstrafik. Nuvarande bestämmelser för statsbidrag medger endast bidrag till kostnaden för underbyggnad av spårtrafikanläggningar med egen banvall. Utredningen om kollektivtrafik i tätort (SOU 1975: 47, 48), föreslog i sitt betänkande att statsbidrag skall kunna utgå av de totala kostnaderna för spårtrafikanläggningar, även om de icke framförs på egen banvall. Således föreslås att även kostnaderna för kraftförsörjningen blir bidragsberättigade. Enligt vår uppfattning bör anläggningar för elektriskt drivna bussar bli bidragsgilla på samma sätt som föreslås gälla för spårtrafikanläggningar. Vid /76 väckte undertecknade en motion om utvidgning av förslagen om ändrade statsbidragsbestämmelser till att även omfatta fasta anläggningar för elektrisk bussdrift. framhöll i sitt yttrande över motionen att frågan om statsbidrag till trådbussar är angelägen och bör ingående prövas av regeringen i samband med den beredning som pågår inom regeringens kansli. På grund av det statsfinansiella läget har tyvärr den trafikpolitiska propositionen måst uppskjutas, vilket i sig är mycket beklagligt. I många kommuner har man redan påbörjat en förnyelse av den till högertrafikomläggningen anskaffade bussparken. Vi har sålunda ett unikt tillfälle att introducera ett mycket stort antal miljövänliga elbussar. Det är därför synnerligen angeläget att förslaget om utvidgade statsbidragsbestämmelser i vad avser spårtrafikanläggningar träder i kraft och utvidgas till att även omfatta sådan fast anläggning som erfordras för elektrisk bussdrift. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning angående möjligheterna att utvidga statsbidragsbestämmelserna till att även omfatta sådan fast anläggning som erfordras för elektrisk bussdrift. () () () ()
mot · G1021249 · 1978-01-24 00:00:00 — Motion 1977/78 :1249 av m. fl. om personalutrymmen för taxiförare Taxinäringen kännetecknas av i regel små företag, oftast med ett fåtal anställda. Företagsstrukturen medför att det mycket ofta är dåligt ordnat med personalutrymmen för de anställda, såsom utrymmen för tvätt, omklädning och för matrast. Det senare förhållandet är dubbelt besvärande, då författningen föreskriver att en förare i yrkesmässig trafik är skyldig att ta rast och lämna fordonet efter högst 6 timmars arbete. I storstadsområdet är det oftast omöjligt för föraren att lämna bilen parkerad på ett lagligt sätt. Företagarnas vilja att av egen kraft ordna förhållandena är liten, och det har visat sig utomordentligt svårt att få dem att samarbeta om gemensamma utrymmen. Tillståndsgivande myndighet måste få vidgade instruktioner på så sätt, att för att få bedriva taxirörelse skall rörelseidkarna visa att de på ett tillfredsställande sätt ordnat rastmöjligheter och personalutrymmen för de anställda. Med det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder så att tillståndsgivande myndighet ges utökade befogenheter att för arbetsgivare inom taxirörelsen föreskriva vissa villkor. () ()
mot · G1021250 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1250 av om bemanningen av Hanö fyrplats Till 1975/riksdag motionerade om fortsatt bemanning av bl. a. Hanö fyrplats. anförde i sitt betänkande nr 11 p. 8, med hänvisning till ett tidigare uttalande, att fyrväsendet ingår i den statliga sjöräddningsverksamheten och havsövervakningen, varför organisationsfrågorna inte bedöms enbart från företagsekonomiska synpunkter begränsade till arbetsområde utan även på allmänt samhällsekonomiska och lokaliseringspolitiska grunder och berörande även övrig verksamhet avseende kust- och havsövervakningen m. m.. Då vidare enligt utskottets mening det anförda alltjämt ägde giltighet, förutsatte utskottet också att innebörden därav skulle beaktas vid behandlingen av här berörda frågor, varför någon särskild åtgärd från sida inte påkallades. godkände betänkandet i denna del utan debatt. Enligt beslut skall bemanningen vid Hanöfyren fyra man dragas in , och inget tyder på att de grunder, vid sidan av de rent företagsekonomiska, som utskottet anförde kommer att ändra detta datum. Därigenom kommer det redan nu från lokaliserings- och sysselsättningssynpunkt allvarliga läget i att ytterligare försämras. Därtill kommer att man avhänder sig de möjligheter till fiskegränskontroll och spaning efter oljeutsläpp som erbjuds från den högt över havsytan belägna fyrplatsen. Vad kontrollfunktionerna beträffar torde dessa ytterligare kunna förstärkas genom att på Hanö uppförs en radaranläggning. Den skulle kunna bereda den nuvarande personalen sysselsättning utöver vad som ovan nämnts. Kontrollfunktionerna kan icke övertagas av en automatisk fyr. Enär dessa omständigheter icke var med i bilden, när frågan om indragning av fyrpersonalen på senast diskuterades, hemställs att beslutar uttala att Hanöfyren liksom skall drivas med full personalstyrka och att tidigare beslutad indragning av denna skall uppskjutas tills vidare.
mot · G1021251 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1251 av m. fl. om återinförande av sovvagnsförbindelse på järnvägslinjen MalmöGöteborg Kommunikationerna mellan och har försämrats och kan nu knappast anses uppfylla de berättigade krav man kan ställa på förbindelserna mellan rikets andra och tredje stad. Varken SAS eller Linjeflyg har direktförbindelse mellan städerna, och den direkttrafik som tidigare upprätthölls av det privata flygbolaget är nerlagd. För den som inte har tid eller möjlighet att sitta på dagtåg har ett praktiskt och bra alternativ varit nattåg. Man reste exempelvis från med Oslotåget, och sovvagnen till kopplades av i där man kunde ligga kvar till . Denna möjlighet finns . finns det inte längre någon Göteborgsvagn. Man kan visserligen fortfarande åka med natttåget till men måste då stiga av i , vilket knappast gör detta resealternativ särskilt lockande. På samma sätt måste man vid resa i andra riktningen stiga på nattåget i . Enligt vår uppfattning bör SJ återinföra den sovvagnsförbindelse som tidigare fanns mellan och . Med stöd av det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen framförts beträffande tågförbindelserna mellan och . () ()
mot · G1021252 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1252 av m. fl. Statens järnvägars trafikpolitik har alltsedan 1963 haft samma inriktning, nämligen att varje trafikgren i huvudsak skall svara för sina kostnader och att förutsättningar f. ö. bör skapas för konkurrens på lika villkor mellan olika trafikgrenar. Om SJ inte på grund av kostnadstäckningskravet kunde lämna viss landsdel eller viss bygd tillfredsställande trafikservice, skulle staten svara för ersättning till de andra trafikföretag som uppehöll denna från allmän synpunkt nödvändiga service. Även SJ ägde uppbära statlig ersättning för drift av icke lönsamma järnvägslinjer. Genom ständigt stegrade kostnader och på många håll lägre trafikunderlag har det blivit allt svårare för SJ att uppfylla kravet på kostnadstäckning utan att servicen försämrats på många områden. Detta har tagit sig uttryck i nedläggning av bandelar och stationer, minskat trafikutbud på många sträckor, färre stoppställen, obemannade stationer och upphörande med godsbefraktning på vissa linjer. I många fall har de vidtagna åtgärderna varit till avsevärd nackdel inte bara för enskilda orter utan även för hela regioner. och kanske speciellt sydvästra tillhör de områden där servicen har försämrats. har SJ överlåtit busstrafiken på kommunerna, vilkas skattebetalare fått tillskjuta avsevärda belopp för att en någorlunda godtagbar trafik skulle kunna upprätthållas. Den spårbundna trafiken har tunnats ut, enligt uppgift även på linjer med ökad resandefrekvens, bandelar har lagts ned, och andra hotas av nedläggning. Man har åstadkommit en inbesparing av personal genom att lämna flera stationer obemannade. Detta har emellertid medfört ökad skadegörelse på stationshusen, vilket naturligtvis gjort att besparingarna inte blivit så stora som man från början haft anledning hoppas. Trafikpolitiska utredningen väntas lägga fram sitt slutbetänkande . I avvaktan härpå bör enligt vår uppfattning inga fler nedläggningar av järnvägslinjer och stationer eller annan väsentlig serviceförsämring få ske. har tidigare gjort uttalanden med samma innebörd. Med stöd av det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande statens järnvägars trafikutbud. () ()
mot · G1021253 · 1978-01-24 00:00:00 — Motion 1977/78:1253 av om registrering av mopeder Det är få frågor i det moderna samhället som är föremål för allmänhetens, myndigheters och organisationers intresse i så stor utsträckning som trafikfrågorna. Det är naturligt, eftersom praktiskt taget alla direkt kommer i kontakt med dem. Trafikens utveckling har lett till att samhället tvingats införa ganska långt gående regler för dess utövande, framför allt i syfte att begränsa riskerna med den. Åtskilliga krav uppställs t. ex. på de enskilda trafikanterna, på vägarna och på fordonen. Särskilt för motorfordon har ingående regler för deras brukande, beskaffenhet, utrustning, registrering m. m. uppställts i t. ex. vägtrafikkungörelsen, körkortskungörelsen, fordonskungörelsen och bilregisterkungörelsen. Mer ingående regler gäller därvid för bilar och motorcyklar än för mopeder. Sålunda föreligger t. ex. inte registreringsplikt för mopeder. Enligt min mening bör författningsreglering av skilda företeelser och verksamheter i samhället begränsas så långt det är möjligt. Endast när starka skäl talar för en sådan reglering bör den äga rum. När det gäller den reglering som registering av bilar och motorcyklar innebär är den med hänsyn till dessa fordons farlighet och kostnader självklar. Frågan är dock om mopeder skiljer sig så från övriga motorfordon att registreringsplikt alltjämt kan undvikas. Enligt min mening är så inte fallet. Det framhålls ofta från polis- och åklagarhåll att utvecklingen inom mopedtrafiken är i hög grad oroväckande. Genom att mopeden inte har registreringsplikt saknar den registreringsskylt, vilket gör att mopedåkaren ofta blir anonym. Om en mopedförare kör på ett barn inom ett bostadsomåde, där mopedtrafik är förbjuden, eller om han idkar tävlingskörning över gräsmattor och längs gångvägar inom samma område eller om han stör sovande människor med vrålande och upptrimmade motorer, är han ofta mycket svår att avslöja. De många uppgifter om missbruk som framlagts och den trafiksäkerhetsrisk som detta innebär både för mopedföraren själv och för andra personer gör att det framstår som nödvändigt att det som ett försök att begränsa skadeverkningarna bör övervägas att införa registreringsplikt för mopeder. Om registreringsplikt föreligger, torde det vara väsentligt mycket lättare för polisen att beivra överträdelser av trafikregler och andra bestämmelser än vad det är f. n. Åberopande det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära översyn av reglerna om registreringsplikt i bilregisterkungörelsen.
mot · G1021254 · 1978-01-24 00:00:00 — om ett förbättrat transportstöd Ett av målen för regionalpolitiken är att skapa så likvärdiga förutsättningar som möjligt för de olika regionerna i vårt land att nå en god utveckling. Från norrländsk synpunkt är det särskilt viktigt att det norrländska näringslivet får tillfälle att konkurrera på lika villkor med det näringsliv som har utvecklats i övriga delar av landet. Det regionalpolitiska transportstödet utgör en mycket väsentlig del i dessa strävanden. Företagen i har upplevt transportstödet som mycket positivt, inte minst därför att det är av generell natur och skall vara neutralt inom stödområdet i konkurrenshänseende. Sedan transportstödet infördes har det bl. a. efter initiativ av företrädare från moderata samlingspartiet förbättrats i olika hänseenden. Det finns dock avgränsningsfrågor som alltjämt kvarstår att lösa. Reglerna om transportstödet gäller f. n. som går ut . Som framgår såväl av budgetpropositionen (prop. 1977/78: 100 bil. 9 s. 143) som av kommunikationsministerns uttalande i avses en utvärdering av stödet ske , varefter kommer att föreläggas förslag om ev. ändringar i detta. Vi vill peka på några områden där förbättringar i stödet framstår som angelägna. Stödet är alltjämt begränsat till marktransporter och kan inte utgå för sjötransporter. Detta innebär i vissa fall en konkurrenssnedvridning som inte är avsikten med stödet. Ett från många håll ställt krav är därför att även frakter med fartyg skall omfattas av stödet. Stödet gäller även endast lastbilstransporter i yrkesmässig trafik. Det är enligt vår mening önskvärt att även transporter med företagens egna bilar (transport med s. k. firmabil) omfattas av stödet. Slopandet av fraktbidrag för vissa pappersprodukter, som infördes från , bör omprövas då ett klart behov får anses föreligga av transportstöd även för dessa produkter. Fraktbidrag bör kunna erhållas vid transport av glas till stödområdet, eftersom denna vara till sin karaktär kan jämföras med sådana varor för vilka sådant stöd nu utgår. Med åberopande av det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att vid kommande utvärdering och översyn av reglerna för transportstöd särskilt uppmärksammas behovet av transportstöd för 1) sjötransporter, 2) transporter med s. k. firmabilar, 3) transporter av från undantagna pappersprodukter, 4) transporter av glas till stödområdet. () PER ()
mot · G1021255 · 1978-01-24 00:00:00 — 1977/78 12551261 av och i om chartcrpolitiken Det är ett betydande konsumentintresse att så billiga flygresor som möjligt tillhandahålls för olika turistkategorier. Till följd av SAS monopolställning när det gäller trafik mellan och en rad av de mest populära destinationerna fördyras allmänhetens resor. Vi har därför redan tidigare i pläderat för att borde tillämpa en mer generös charterpolitik än den nuvarande. Varken denna eller annan kritik har emellertid lett till någon förändring att tala om. Med jämna mellanrum har en rent intern departemental utredning tillsatts för översyn av denna politik. Varje sådan utredning har i sinom tid levererat ett betänkande, där vissa smärre förändringar föreslås vilka sedan antas av cheferna för de skandinaviska trafikdepartementen från vilka utredarna hämtats. Denna härskande ordning innebär i praktiken att den skandinaviska charterpolitiken helt och hållet utformas och bestäms av de tre skandinaviska trafikministrarna utan att folkrepresentationen i resp. länder har någon som helst reell möjlighet att påverka denna politik. För allmänhetens tilltro till en charterpolitik måste det vara synnerligen väsentligt att det på ett otvetydigt sätt blir offentligt klarlagt att denna politik verkligen består av hållbara överväganden och att den är baserad på säkra fakta. Vid en internskötsel av detta slag föreligger nämligen alltid en beaktansvärd risk för att en redan inledd politik förblir ojusterad också sedan förhållandena ändrats samt att obevisade påståenden, som stöder den förda politiken, av beslutsfattarna uppfattas som fakta. Eftersom en sådan risk föreligger är det av vikt också för trafikministrarna själva att det genom objektiv och offentlig redovisning blir klarlagt att skandinavisk charterpolitik inte är behäftad med dylika brister. För att den nu föreslagna undersökningen skall fylla avsedd funktion måste den anförtros åt en helt fristående kommission eller utredning. Denna bör ges full frihet att bestämma hur den skall bedriva sitt arbete. Den bör vidare ges befogenhet att från SAS och de skandinaviska charterbolagen, researrangörerna och resebyråerna infordra alla uppgifter och all dokumentation, som den anser sig ha behov av för att kunna fullgöra sina uppgifter. Kommissionerna (utredningen) bör ha parlamentariskt inslag. I den bör också ingå representation för konsumentintressena och berörd personal. 1 1977/78. Den bör också alldeles särskilt granska om existerande charterförbud mot weekendtrafik till de europeiska huvudstäderna och resor till flertalet långdistansmål är sakligt motiverade. Vidare bör den undersöka, om det finns några hållbara skäl för att inte följa den av ECAC under generaldirektör ordförandeskap gjorda rekommendationen om införande av ABC över . Till dess man genom ett sådant arbete får en fast grund att stå på, borde det vara en självklarhet att berörda myndigheter undviker att ytterligare försämra charterns arbetsförutsättningar. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen anhåller om tillsättande av en sådan fristående kommission eller utredning som anges i motionen. () HANS ()
mot · G1021258 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1258 av i m. fl. om statlig kreditgaranti för investeringar i s. k. skärgårdsföretag Motiven för att stödja och utveckla näringsliv och bosättning i skärgårdarna har redovisats i propositionen 1975/76: 88. I propositionen angavs bl. a. att skärgårdarna är särskilt intressanta från rekreationssynpunkt genom att de rymmer intressanta kultur- och bebyggelsemiljöer. I propositionen betonar jordbruksministern vikten av detta och anför: För att en fast befolkning skall kunna finnas i skärgården fordras tre grundläggande ting, nämligen utkomstmöjligheter, kommunikationer och service. Propositionen är klar och målmedveten i sin strävan att på olika sätt skapa vidgade möjligheter för skärgårdarnas befolkning till en tryggare utkomst. En av de verksamheter som avsågs få stöd inom ramen för s. k. skärgårdsföretag var stuguthyrning. Samhällets stöd för denna verksamhet skulle kunna vara av två slag, nämligen kreditgarantier och bidrag i form av avskrivningslån. Beträffande avskrivningslån anförs mycket klart att en förutsättning för detta stöd skall vara att uthyrning sker i form av korttidsuthyrning. Något motsvarande krav för kreditgaranti angavs inte. Vid tillämpningen av det s. k skärgårdsstödet görs f. n. skillnad i bedömning av ett företags bärkraft med hänsyn till om investeringar avser långtids- eller korttidsuthyrning. Härvid anses korttidsuthyrning ge ett högre inkomsttillskott, och således är det lättare att få åtnjuta statliga stödåtgärder för företag i vilka korttidsuthyrning är en inkomstkälla. Säsongen för uthyrning är kort vanligen endast . Den förtjänst som skärgårdsföretagaren får på stuguthyrning blir följaktligen ganska liten. Kunde däremot långtidsuthyrning få ske, såsom sannolikt avsåg med bibehållet kreditgarantilån, skulle utan tvivel en viss förbättring av hyresintäkten åstadkommas. Enligt vår mening avsåg vid beslutet om stöd till s. k. skärgårdsföretag att alla åtgärder, som uppfyller de av uppställda allmänna kraven, skulle i sig kunna utgöra grund för statligt stöd. Härvid har inte någon särskild skillnad, från intäktssynpunkt eller allmän ändamålssynpunkt, gjorts mellan å ena sidan långtidsuthyrning och å andra sidan korttidsuthyrning av bostadsfastigheter eller bostadslägenheter. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande allmänna villkor för statligt stöd avseende förutsättningar vid s. k. långtidsuthyrning av bostadsfastighet tillhörande s. k. skärgårdsföretag. L. () i HANS () () () () () . ()
mot · G1021259 · 1978-01-24 00:00:00 — Motion 1977/78:1259 av i m. fl. om stöd till den svenska linodlingen Under fick linodlingen i en hel del stöd av statsmakterna. 1966 beslöts emellertid att stödet till linodlingen skulle upphöra, bl. a. från arbetsmarknadssynpunkt. Efter detta reducerades linodlingen kraftigt och har endast karaktär av hobbyverksamhet. Detta har gjort att det är stora svårigheter att få tag i fina kvaliteter av lingarn för knyppling och för damastvävning. Intresset för linodling har ökat i hela landet och ända upp i kan man med framgång odla lin. Efter motioner i 1975 och 1975/76 uttalade jordbruksutskottet bl. a. att de omständigheter varpå beslut grundades i väsentliga avseenden ändrats och att vissa svårigheter råder, bl. a. i vad gäller försörjningen med råvaror. Utskottet ansåg vidare att linhantering för husbehov bör tillmätas ett värde och att stöd i någon form är påkallat. Utskottet ansåg då att borde kunna omfördela sitt anslag inom ramen för bidrag. Intresset för linodling har hållit i sig. Efterfrågan på utsäde ökar, kurser i linkännedom och beredning har fått dubbleras m. m. var det svårt att få tag i utsäde, men man har med Sveriges utsädesförenings hjälp kunnat ta hem Svalövsförädlat, men i uppförökat utsäde, till försäljning. En person måste åka ner till och hjälpa till med urvalsarbete och på det viset fortsätter förädlingsarbetet. Problemet är nu att om inte en särskild tjänst på heleller halvtid möjligt inrättas vid med uppgift att säkra tillgången på lämpligt utsäde i , ge upplysning om möjligheter till inköp av enkla redskap för linets beredning samt lättillgänglig, helst kostnadsfri information och rådgivning beträffande linets odling, beredning och användning, kommer kunskapen om detta att försvinna. Den person som utför detta är pensionär men fortsätter av intresse för att kunskapen om lin skall bli bestående i . Av naturliga skäl kan detta inte fortbestå, och risk finns att den lämnade servicen till linodlare och hemslöjd kommer att upphöra. Spånadslin är ju vid sidan av ull en av den svenska hemslöjdens basprodukter. Dess fortlevnad är inte bara önskvärd, utan den är nödvändig från beredskapssynpunkt. Svensk linodling förtjänar stöd från det allmänna, så att inte kunskapen om lin och fortsatt förädling av linutsäde försvinner. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om åtgärder som tryggar den fortsatta verksamheten vid när det gäller linodling m. m. () HANS () () ()