ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G1021048 · 1978-01-24 00:00:00 — Motion 1977/78:1048 av m. fl. om beredskapslagringen av olja i Den senaste tidens upprepade oljeutsläpp i inger allvarlig oro. Förbättrade säkerhetsbestämmelser till trots kan olyckor förorsakade av den mänskliga faktorn inte förhindras. Risken för olyckor är uppenbarligen större och följderna allvarligare ju längre in i skärgården stora oljetankers går. Den säkraste metoden att minska olycksrisker tycks vara att genom tvingande bestämmelser om tonnagestorlek hindra stora oljetankers från att segla inomskärs. Om omlastning av olja sker vid terminaler i anslutning till , och eventuellt andra platser i ytterskärgården, bör risken för grundstötningsolyckor kunna minskas. Även om målsättningen är att oljeberoendet skall minska, kommer vi att ha behov av olja. Från beredskapssynpunkt är det lämpligt att ha beredskapslager motsvarande förbrukning. Beredskapslager bör emellertid byggas så att de kan användas även för andra flytande bränslen, t. ex. flytande naturgas. Ett stort beredskapslager byggs f. n. i . undersöker möjligheterna att bygga ett beredskapslager konsumtion inom i form av ett oljebergrum i . Från samhällets synpunkt borde en samordning av beredskapslagringen vara önskvärd. Den bör vara av sådan omfattning att hela länets behov kan tillgodoses. Lagringsplatser med omfattande kapacitet innebär att transporterna därifrån får gå per bil eller järnväg till konsumenterna. Lagringsplatserna måste därför väljas med stor omsorg så att onödig biltrafik genom tätorter kan undvikas. Liknande problem som här angetts för torde finnas även i övriga delar av landet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av oljehanteringen i i syfte att åstadkomma en ändamålsenlig beredskapslagring av olja och att därvid minimeras riskerna för oljeutsläpp och andra miljöolägenheter. P. O. () () ()
mot · G1021049 · 1978-01-24 00:00:00 — om viss information till den som flyttar utomlands Enligt lagen om allmän försäkring är inkomst som inte beskattas i inte pensionsgrundande. Detta innebär att om en svensk arbetstagare, som är anställd i ett svenskt företag, skickas på uppdrag utomlands och får sin lön utbetald där lockas han ofta av skattefriheten men får betala den fördelen med förlust av den ATP-poäng han skulle ha tillgodoräknats i . Många utlandsarbetare tycks inte känna till de här bestämmelserna. De utgår från att eftersom alla arbetsgivare i betalar ATP-avgifter för företagets totala lönesumma, tillgodoräknas varje anställd sin andel. Eftersom företagens sociala kostnader är en av många faktorer som påverkar löneavtalen är detta synsätt också rimligt och högst förklarligt. Flera skäl kan också anföras emot, t. ex. att de individuella lönerna kan bestämmas med hänsyn till att ATP-poängen bortfaller, vilket närmast är en fråga för fackföreningarna att bevaka, att skattefrihet är en så stor förmån att den väl täcker förlusten av ATP-poäng etc. Däremot är det samhällets uppgift att svara för upplysningen om förmåner, både när man har rätt till dem och när man kan gå miste om dem. I de nu aktuella fallen torde det vara verkningslöst att försöka nå fram till dem som berörs på andra vägar än med individuellt riktad information . Detta måste vara vid det tillfälle när vederbörande anmäler hos pastorsämbetet eller lokala skattemyndigheten att han ämnar flytta utomlands. bör kunna ta fram en enkel broschyr med nödvändiga uppgifter. En sådan broschyr borde kunna lämnas eller sändas till den presumtive utlandssvensken så att han kan göra sitt val . Med stöd av det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller att ges i uppdrag att överväga lämpliga former för upplysningar till svenska medborgare som flyttar utomlands om vad detta medför i fråga om olika förmåner.
mot · G1021050 · 1978-01-25 00:00:00 — 1977/78 1050-1059 Samhället svarar numera för de nödvändiga kostnaderna i samband med barns födelse. När vi skall dö är den eventuella sjukhusvistelsen också kostnadsfri. Den begravning som nödvändigtvis väntar en död är däremot förenad med avsevärda kostnader för kista, gravplats m. m. Enligt lagen om gravrätt åligger det församling eller i vissa fall borgerlig kommun att hålla allmän begravningsplats med erforderligt antal gravplatser. Enligt samma lag upplåter församlingen eller kommunen gravrätt å och har rätt att utta avgift för gravplatsen. Enligt min mening är det icke rimligt att samhället skall ta betalt för gravplatser. Motiven bör vara så uppenbara att det inte finns anledning utveckla dem. Rätten för samhället - kyrklig eller borgerlig kommun - att ta avgift för gravplats bör därför upphöra. Frågan har samband med kyrka-stat-problemet, men detta bör inte hindra att redan nu uttalar sig för principen att gravrätt skall upplåtas utan avgift på allmänna begravningsplatser. I samband med den utredning som torde bli nödvändig bör även undersökas möjligheten att införa en allmän begravningsförsäkring, som skulle täcka övriga nödvändiga kostnader, liktransport, kista och gravöppning. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning om kommunalt kostnadsansvar för gravplatser och införande av allmän begravningsförsäkring
mot · G1021052 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. infördes på den socialdemokratiska regeringens initiativ möjligheten för arbetstagare att trappa ner arbetsinsatsen genom att övergå till deltidsarbete i kombination med delpension. Reformen har visat sig vara uppskattad och svarar därmed mot ett behov hos de enskilda arbetstagarna att få en mjukare övergång till ålderspensioneringen. Ca 34 000 beräknas f. n. utnyttja delpensionen. Under slutet av detta år beräknas antalet ha stigit till 38 000. På uppdrag av den socialdemokratiska regeringen fick i uppdrag att bl. a. följa delpensionsreformen. En utvärdering har också redovisats av verket (Ds S 1977:9). Av denna redovisning framgår bl. a. att 17 månader efter reformens ikraftträdande hade totalt 40 500 ansökningar kommit in till försäkringskassorna. Praktiskt taget alla ansökningar har bifallits. Verket har också genom en särskild undersökning konstaterat att reformen på det hela taget slagit väl ut,även om problem finns inom t. ex. sjukvården. Delpensioneringen skall finansieras helt genom en särskild arbetsgivaravgift på av löneunderlaget. Kostnaderna, som blivit större än vad som beräknats vid reformens ikraftträdande, beräknas under innevarande budgetår enligt propositionen 1977/78:100 (bil. 8 s. 33) uppgå till ca 550 milj. kr. Av förslag framgår att ett underskott i finansieringen av försäkringen uppstår under innevarande år. Vid ett oförändrat avgiftsuttag växer detta underskott till ca 300 milj. kr. Förslag läggs därför fram om en höjning av avgiften till . Vi ser delpensionsförsäkringen som ett mycket viktigt inslag i det sociala trygghetssystemet. De uppgifter som nämnts ovan om utnyttjande och det material innehåller klargör också att det är fråga om en rättighet som utnyttjas av allt fler. Med hänsyn till det samband som finns mellan reformens innehåll och dess finansiering är vi oroade över regeringens passivitet när det gäller att tillföra delpensionsfonden erforderiiga medel. Vi har också i samband därmed noterat den ståndpunkt som Svenska arbetsgivareföreningens representant intagit vid behandlingen av denna fråga i styrelse. Vi finnér det därför nödvändigt att av regeringen begär förslag som tryggar delpensionsreformens innehåll i enlighet med gällande finansieringsbestämmelser. Detta bör av ges regeringen till känna. 1* 1977/78. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om delpensionsförsäkringen. () () () () () () () () ()
mot · G1021053 · 1978-01-24 00:00:00 — av om ersättningen vid hörselskada En levande kommunikation människor emellan är grunden till hela samhällets fortbestånd. Att kunna tala med varandra, att diskutera och föra fram sina åsikter och plädera för dem tillhör grundtemat för de mänskliga rättigheterna. Det är tyvärr inte alla som kan vara med i den allmänna debatten utan vissa hjälpmedel. En grupp av dessa är de hörselskadade. Med teknikens hjälp kan den hörselskadade dock i allt större utsträckning vara med och deltaga i samtal på ett naturligt sätt. Men för att kunna fungera så normalt som möjligt i samhället trots hörselhandikappet och för att stärka självförtroendet behöver den hörselskadade ofta komplettera den hörseltekniska hjälpen med hörselpedagogisk rehabilitering. Denna form av hörselrehabiliterande verksamhet omfattar olika former av hörselfunktionsträning, såsom talavläsning, hörselträning, kombinerd audiovisuell träning samt talkorrektion och teckenspråkskurser. Den hörselrehabiliterande verksamheten bedrivs dels i regi vid audiologiska avdelningar och hörselcentraler, dels i statlig regi vid AMU-center i . Rent principiellt måste denna utbildning av rehabiliterande slag och annan utbildning som syftar till att underlätta kontakten mellan de hörselskadade och deras omgivning och som sker under normal undervisningstid kunna ske utan inkomstbortfall. En annan grupp inom samma område är föräldrar till hörselskadade barn. Förutom de tekniska hjälpmedel som står till förfogande är också teckenspråket en viktig del i kommunikationsmöjligheten. För att få en fullständig samvaro mellan föräldrar och barn som är hörselskadade är teckenspråket en viktig faktor. En utbildning som kräver en intensiv och lång lärotid. Likaså är den föräldrautbildning som förekommer inom området nödvändig för att en fullgod samvaro skall uppnås. Inom ramen för lagen om allmän försäkring kan inte de hörselskadade få ersättning för inkomstbortfall för utbildning av ovan angivet rehabiliterande och annat slag som stärker gemenskapen, öppnar diskussionen och ger alla parter en bättre grund för en både yttre och inre gemenskap. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställes att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna i lagen om allmän försäkring i enlighet med vad som i motionen anförts om hörselrehabilitering och föräldrautbildning för föräldrar med hörselskadade barn.
mot · G1021055 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om resersättningen till vissa gymnasieelever För att underlätta och möjliggöra ungdomars gymnasiestudier utgår resetillägg för elever som har längre färdväg än till skolan med f. n. lägst /mån. till högst /mån. beroende på avståndet. Detta bestäms av centrala efter regeringens bemyndigande. I 3 kap. 9 § SsF står: Kan studerande enligt särskild prissättning, som fastställes av kommun eller landstingskommun eller av kommunalt eller landstingskommunalt trafikföretag eller enligt bestämmelser om särskild prissättning för viss kategori av resenärer erhålla färdbiljett för lägre pris än det belopp som följer av 8 §, utgår resetillägget med belopp, som motsvarar biljettkostnaden avrundad nedåt till jämnt tiotal kronor. Om resekostnaden genom särskild prissättning för termin understiger vad som enligt huvudregeln skulle ha utgått i resetillägg, skall resetillägg /or terminen utgå med belopp som motsvarar biljettkostnaden för terminen avrundad nedåt till jämnt tiotal kronor. Terminskort under vårtermin kostar . Enligt huvudregeln (tabellen) skulle . (5x95) utgå i resetillägg för terminen om avståndet är minst 6 men mindre än . Enligt tidigare gällande tillämpningsföreskrifter skulle eleven ha beviljats . (5x20) i resetillägg för terminen. (Resekostnad blir 145:5=29 kr. Avrundat nedåt till jämnt tiotal kronor blir det /månad i resetillägg. Enligt nu givna tillämpningsföreskrifter skall eleven beviljas . i resetillägg för terminen. I exempelvis län infördes av läns regionaltrafik ett s. k. 50-kort, gällande för dess busslinjer i länet. Detta kort säljs per kalendermånad. CSN:s tolkning av ovan citerade paragraf framgår av exemplet, som innebär att ingen reseersättning utgår för månaderna . CSN gör en stor årlig besparing genom införandet av 50-kortet i län, liksom i flera andra län, där man vidtagit likartade åtgärder för att förbilliga kollektivtrafiken. Det bör därför vara rimligt att ändras, så att de faktiska resekostnaderna täcks, dvs. ersättning bör utgå för 50-kort . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär att centrala bestämmelser om särskild prissättning vid resetillägg ändras så, att det i områden med periodkort omfattar hela kalendermånaderna under såväl höstterminen som vårterminen. () () () () () i Kumla
mot · G1021056 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om personuppgifter vid utländsk medborgares ansökan om studiemedel Alla elever som startar sin utbildning vid gymnasieskolan ansöker vid höstterminens början om studiehjälp (blankett 45) hos centrala (). De elever som inte är svenska medborgare måste dessutom fylla i blankett 145 Personuppgifter för den som inte är svensk medborgare. Dessa elevers rätt till svenskt studiestöd prövas sedan av delegationen för utländska studerande (), vars handläggningstid är . Följden blir att medan svenska elever får sitt studiestöd (enligt gällande regler) så får de elever som inte är svenska medborgare vänta på sitt studiestöd till början eller mitten av november. I ett extremt fall kan det röra sig om studiebidrag 175x4 = . resetillägg 255x4 = . inkomstprövat tillägg 75x4 = . behovsprövat tillägg 150x4 = . Detta förhållande är otillfredsställande och stimulerar ej till gymnasieutbildning hos dessa ungdomar. De flesta har dessutom genomgått såväl mellan- som högstadiet i . Många är födda i och är nordiska medborgare. Vi motionärer föreslår att en elev, oavsett medborgarskap, som gått hela högstadiet i - och gjort det , t. ex. avslutat åk 9 - skulle liksom svenska elever vara berättigad till det studiesociala stödet och enbart behöva fylla i blankett 45. Det skulle också medföra väsentligt kortare handläggningstid hos DUS för de elever som inte är svenska medborgare och inte uppfyller ovanstående fordringar. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändringar av centrala regler angående personuppgifter för den som inte är svensk medborgare i enlighet med vad som anförts i motionen. () () i Kumla
mot · G1021057 · 1978-01-24 00:00:00 — om förenklade rutiner för vissa arbetsgivare Trots barntillsyn, åldringsvård, hemhjälp, hemsjukvård m. m. finns det fortfarande människor som har behov av eller föredrar att på privat väg ordna hjälp i hemmet med barntillsyn eller annan hushållsservice. De blir därmed, vilket är självklart, i lagens mening arbetsgivare. 1 reell mening upplever sig dock dessa människor sällan som arbetsgivare. De saknar all rutin och erfarenhet av de lagar och bestämmelser som reglerar förhållandet mellan privata arbetsgivare och samhället. Icke sällan underlåter de att anmäla sitt arbetsgivarförhållande, varvid samhället förlorar intäkter i form av såväl inkomstskatt som arbetsgivaravgift. Man vågar anta att detta, i varje fall i en del fall, beror på att i övrigt hederliga personer väjer inför de byråkratiska krav som ställs på den som t. ex. anställer en barnhjälp : - Man skall anmäla till att man har en anställd och fylla i ett omfattande formulär - Man skall betala preliminär arbetsgivaravgift - Man skall lämna in kontrolluppgift - Man skall betala slutlig arbetsgivaravgift - Man måste ofta ansöka om jämkning av den preliminära arbetsgivaravgiften, eftersom anställningen kanske är kortvarig eller upphör tidigare än planerat. Det borde, utan att i och för sig rucka på arbetsgivarförhållandet, vara möjligt att förenkla rutinerna för dem som endast har en anställd person i sitt hushåll (och alltså inte bedriver rörelse av något slag). Den preliminära arbetsgivaravgiften skulle ev. kunna slopas (vilket bara skulle belasta staten med en ringa ränteförlust). Avgiftsberäkningen och blanketterna borde kunna förenklas. Dessutom borde informationen förbättras. På så sätt skulle ytterligare många människor med privatanställd hushållshjälp kunna stimuleras till att ta sitt fulla arbetsgivaransvar, skattebrottsligheten skulle minska och samhället tillföras ytterligare resurser. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om förenklade rutiner för vissa enpersonsarbetsgivare.
mot · G1021061 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om uppbörden av arbetsgivaravgift Enligt lagen om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring 1959:552 förutsätts uppbörd av arbetsgivaravgifter ske /år. Denna periodisering gäller oavsett om man driver verksamheten som året runtverksamhet eller endast som säsongverksamhet. För den som bedriver sin verksamhet som säsongföretag innebär detta system uppenbara nackdelar. Antag att en person driver en rörelse endast , exempelvis genom att hyra ut stugor och lägenheter för självhushåll. Inkomsterna från denna rörelse kommer först . Trots detta debiteras arbetsgivaravgifter , dvs. innan några pengar influtit i rörelsen. Avgifterna baseras på föregående års lönesumma. I princip betyder detta att rörelseidkaren måste låna pengar för att betala arbetsgivaravgiften för personal de ännu ej anställt. Med dagens kreditrestriktioner är det svårt att låna till dessa förskottsinbetalningar. Får ej betalt kan de genom kronofogdens försorg utmäta. Enda sättet att undgå detta är att tillskriva och uppge att man f. n. inte har några anställda och att det är osäkert hur det blir , detta trots att företaget kanske kontinuerligt anställt folk . Dessutom är ofta ägarna helårsanställda, varför företaget i praktiken har anställda. För att undvika detta missförhållande bör säsongföretag med verksamheten förlagd , i stället för att tvingas förskottsbetala de sociala avgifterna, få betala avgifterna under 2:a halvårets tre betalningsterminer. Med stöd av ovan hemställs att hos regeringen anhåller om sådana ändringar i lagen om allmän försäkring, att säsongföretag med verksamheten förlagd ges möjlighet att betala de sammanlagda arbetsgivaravgifterna under 2:a halvårets tre betalningsterminer. () ()
mot · G1021063 · 1978-01-24 00:00:00 — av m. fl. om pensionstillskott tili förtidspensionärer Ålderspension inom folkpensioneringen utgår fr. o. m. med 95 96 av basbeloppet till ensam pensionär och med 155 96 av basbeloppet till två makar som båda är pensionärer. Pensionärer med ringa eller ingen ATP har utöver grundpensionen rätt till pensionstillskott. Dessa utgår f. n. med belopp motsvarande för ålderspensionär 29 96 och för förtidspensionär av basbeloppet . De kommer att successivt uppräknas fram till och skall fr. o. m. nämnda dag för år räknat utgöra 45 96 av basbeloppet för ålderspensionär och 90 96 av samma belopp för förtidspensionär. När en förtidspensionär uppnår den allmänna pensionsåldern skall enligt nuvarande regler ske en övergång till de förmåner som gäller enligt bestämmelserna om ålderspension. Förtidspensionärens pensionstillskott sänks alltså efter till hälften av det belopp som utgått . Vi kan inte anse det motiverat att en förtidspensionär-oftast gäller det en handikappad person - skall mista den förmån som det extra pensionstillskottet innebär enbart av den anledningen att han/hon inträder i pensionsåldern. Syftet med det extra pensionstillskottet är att ge dem en pensionsförstärkning som invalidiserats elier eljest blivit arbetsoförmögna och som därför inte haft samma möjligheter som fullt arbetsföra att tjäna in ATPpoäng. Detta syfte bör man enligt vår mening rimligen söka tillgodose även efter det vederbörande uppnått pensionsåldern. Bestämmelsen om att de extra pensionstillskotten endast skulle knytas till utgående förtidspensioner motiverades bl. a. med att vanliga ålderspensionärer skulle kunna uppleva det som orättvist om det extra pensionstillskottet till förtidspensionärer fick slå igenom också på ålderspensionen. Det gjordes också gällande att den som hade förtidspension skulle ha en högre inkomstnivå då familjebildning skedde och då livsaktiviteten var högre än . Vi kan inte finna dessa skäl för den nuvarande ordningen godtagbara. De handikappade har normalt särskilda behov som måste tillgodoses även efter pensionsåldersinträdet. Om man anser att handikappade skall ha en med andra pensionärer jämförbar ställning på ålderdomen måste man, såvitt vi förstår, jämställa pensionstillskotten med andra pensionärers ATP. Det förhållandet att en förtidspensionär skulle få behålla ett extra pensionstillskott även efter innebär enligt vår mening inte någon diskriminering av andra Snarare innebären sådan ordning att man utjämnar skillnaderna mellan olika kategorier pensionärer. Med hänvisning till det anfdrda hemställer vi att beslutar att extra pensionstillskott till förtidspensionärer skall utgå även efter det vederbörande uppnått . () PER-A.
mot · G1021066 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1066 av och om ersättningen för merkostnader vid vissa sjukdomar I budgetpropositionen föreslås en ändring i AFL (lagen om allmän försäkring), som innebär att vid prövningen av handikappersättning skall man vidga möjligheterna till ersättning för merkostnader på grund av handikappet utan att funktionsförmågan är nedsatt. Som särskild grupp som då skulle komma i åtnjutande av handikappersättning nämns de psoriasissjuka. När det gäller ytterligare grupper av handikappade, som kan ha betydande merkostnader trots att de i vissa fall kan förvärvsarbeta, hänvisar socialministern till att har fått i uppdrag att göra en översyn av reglerna för vilka merkostnader som kan bli aktuella i samband med prövning av handikappersättning. En grupp som varit bortglömd i detta sammanhang är de som på grund av större operationer får kroppsförändringar. Antalet bröstcanceroperationer ökar . Av dessa räknar man med att får kroppsförändringar, t. ex. svullnader i armarna, som är så betydande att dryga merkostnader uppstår för kläder m. m. Det är enligt vår mening angeläget att man i samband med översyn uppmärksammar denna grupp. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att i sin översyn av regler för ersättning av merkostnaden för vissa sjukdomar även behandlar merkostnader som till följd av kroppsförändringar uppstår efter operationer. () ()
mot · G1021067 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1067 av och om frivillig hemmamakeförsäkring Fram t. o. m. gällde lagen om yrkesskadeförsäkring. Den avlöstes nämnda år av lagen om arbetsskadeförsäkring. Den senare kom att obligatoriskt omfatta även egenföretagare och uppdragstagare, under förutsättning att de inte genom undantagande står utanför ATP. Genom denna utvidgning bedömdes att inte längre samma behov förelåg av frivillig försäkring. Någon motsvarighet till den frivilliga yrkesskadeförsäkringen finns därför inte . När behandlade frågan om de grupper som sålunda kom att uteslutas, bl. a. hemmamakar, hävdade utskottet att det just när det gäller hemarbetande "mäste vara mycket svårt att fastställa samband mellan skada och arbete och att göra en någorlunda riktig bedömning av skadans försörjningsekonomiska konsekvenser" (SfU 1976/77:21). Vidare hänvisar man liksom i propositionen (1976/77:64) till att den allmänna försäkringens utbyggnad m. m. gör en frivillig yrkesskadeförsäkring för hemmamakar och studerande mindre angelägen. I propositionen redovisas att det 1975 var endast ca 1 900 hemmamakar och ca 140 studerande anslutna. Såväl departementschefen som utskottet menar att de som utesluts från arbetsskadeförsäkringen kan teckna försäkring i privata försäkringsbolag. Enligt vår mening måste man förutsätta att en frivillig försäkring inom arbetsskadeförsäkringens ram torde bli mindre kostnadskrävande för försäkringstagaren än en privat försäkring. För i varje fall ett begränsat, som årlig arbetsförtjänst antaget belopp, borde frivillig försäkring få tecknas motsvarande den som förekom inom yrkesskadeförsäkringen. Åtminstone borde en sådan möjlighet inrättas för hemarbetande. De svårigheter som utskottet andragit i bedömningen av skadesamband och försörjningsekonomiska konsekvenser torde vara överkomliga. Vi anser således att det är angeläget att införa en frivillig hemmamakeförsäkring inom arbetsskadeförsäkringen. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag syftande till införande av frivillig hemmamakeförsäkring inom arbetsskadeförsäkringen. () BO ()