mot · G102416 · 1978-01-19 00:00:00 — 1977/78 416-^422 av och i om översyn av skatteavdragen för arbetsresor med egen bil Målet för samhällets trafikpolitik är att ge medborgarna och näringslivet i landets olika delar en tillfredsställande trafikförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnader. En samhällsekonomiskt effektiv fördelning av transportarbetet mellan olika transportmedel måste vara den grundläggande utgångspunkten för trafikpolitiken. Persontrafiken har kännetecknats av snabb tillväxt. Huvuddelen av trafikökningen faller på personbilismen, som svarade för drygt 80 96 av det totala persontransportarbetet. Resekonsumtionen utgör därmed en av de snabbast växande sektorerna inom den privata konsumtionen. Även när det gäller energiförbrukningen tar transportsektorn en allt större andel av våra resurser i anspråk. Totalt ökade energiförbrukningen i landet med i genomsnitt . hade transportsektorn en genomsnittlig årlig ökning av energiförbrukningen med 2,6 96. Av den totala energianvändningen inom denna sektor svarar personbilarna för närmare 50 96. Personbilarnas andel av oljekonsumtionen har ökat från 9,5 96 till 12 96. Transportsektorn är förutom uppvärmningen den enda sektor, där vi verkligen kan spara energi utan övervältringseffekter. Mot bakgrund av den dominerande roll energifrågorna spelar i samhällsdebatten och med tanke på att miljardbelopp satsas i energibesparande syfte inom bostadssektorn måste vi med besvikelse konstatera att årets budgetproposition ägnar så litet utrymme åt möjligheterna att spara energi inom transportsektorn, vilket bl. a. med fördel kunde ske genom att vidta åtgärder som främjar en effektivare användning av bilen som transportmedel. En expertgrupp inom har i rapport (DS I 1977:12) på ett mycket förtjänstfullt och ingående sätt riktat uppmärksamheten mot en hel del åtgärder som man anser borde vidtas för att reducera energiåtgången inom transportsektorn. Man pekar bl. a. på behovet av en överföring från individuell till kollektiv trafik när det gäller arbetsresorna. Enligt folk- och bostadsräkning reser ca 75 96 av de förvärvsarbetande mellan bostaden och arbetsplatsen med någon form av färdmedel. Expertgruppen framhåller att möjligheterna att åstadkomma denna övergång från individuell till kollektiv trafik bl. a. hänger samman med nuvarande regler för avdrag för resa med bil mellan arbete och bostad. Dessa avdrag för arbetsresor med bil återfinns vid inkomsttaxeringen under avsnitt avdrag för inkomstens förvärvande. 1 1977/78. gori har mellan taxeringsåren 1972-1976 ökat från ca . Arbetsresorna utgör den största posten av dessa avdrag. Enligt taxering gjorde 926 000 personer avdrag för arbetsresor med bil för ett sammanlagt belopp av hela 1 . Utomlands finns inte motsvarande reseavdrag, vilket i många länder inneburit att man bättre tagit vara på möjligheterna till samåkning. Det finns, enligt vår mening, synnerligen starka skäl att ifrågasätta denna typ av avdrag ur samhällsekonomiska, energipolitiska och miljömässiga synvinklar. Samhällsekonomiska och fördelningspolitiska aspekter Reseavdragen innebär ett stort och på grund av ökande marginalskatter växande skattebortfall för samhället. Den faktiska kostnaden för arbetsresan blir lägre ju högre inkomst man har. Av RRV:s rapport - Statistiska meddelanden 1977:13 - framgår också att denna typ av avdrag är större ju högre inkomstskikt man befinner sig i. Hur absurda konsekvenserna av att samhället t. ex. bygger bättre vägar kan bli påvisas i ett yttrande från landstings trafikkontor, som föreslagit att avdragen för arbetsresor med bil helt skall slopas. Genom en tidsvinst av per dag, vilket erfordras för att taxeringsnämnden skall medge bilavdrag, kan avdragsrätten hos en person öka från . (elva 70-kort) till . Avdragen ger också incitament till skatteflykt. Det finns exempel på att makar av skatteskäl mantalsskrivit sig på olika håll och sedan gjort avdrag för arbetsresor var för sig. Avdragen för arbetsresor bidrar till att vi får en större utglesning och utspridning av bebyggelsen. Efterfrågan på småhus i områden långt från arbetsplatserna upprätthålls till stor del genom att de mycket höga resekostnaderna betalas av skattebetalarna. Lokaliseringsmönstret skulle genom ett borttagande eller åtminstone en begränsning av avdragen på lång sikt påverkas i resursbesparande riktning. Vid given fördelning av bostäder och arbetsplatser finns det mycket små incitament till att välja sin bostad så att den ligger i närheten av arbetsplatsen. En förankring av systemet skulle på medellång sikt () kunna medföra en omflyttning, så att bosättningen skedde närmare arbetsplatsen. På kort sikt skulle utan tvivel motsvarande åtgärder medföra starka incitament till att hushålla med resekostnaderna. a. skulle förutsättningar skapas för ökad samåkning. Det skulle också innebära att man sökte sig till billigare färdmedel, främst kollektivtrafiken, där vi på grund av den överskottskapacitet som finns kan transportera många fler utan att samhällets reala resursåtgång nämnvärt behöver ökas. Slutligen bör framhållas de fördelar från miljösynpunkt som skulle kunna uppnås genom en minskad biltrafik, i synnerhet i tätorterna. Biltrafiken i minskade under energikrisen med 25-30 96, luftföroreningarna reducerades med 40 96 och antalet olycksfall sjönk med hela 50 96. Liknande iakttagelser har gjorts i andra länder, bl. a. i . Även om många samverkande faktorer talar för att helt eliminera avdrag för inkomstens förvärvande, är vi inte utan närmare analys av konsekvenserna beredda att lägga ett sådant förslag. a. måste följdverkningarna för t. ex. glesbygdsområden med dåligt utbyggd kollektivtrafik närmare analyseras. En tänkbar väg vore att som ett första steg införa ett schablonavdrag för arbetsresor, vilket åtminstone skulle reducera systemets negativa effekter. Däremot finner vi det synnerligen angeläget att skyndsamt få till stånd en översyn av avdragen för arbetsresor med bil utifrån de perspektiv som belyses i motionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av avdragen för arbetsresor med bil i enlighet med vad som i motionen anförs. () HANS () 1* 1977/78.