mot · G1021305 · 1978-01-25 00:00:00 — 1977/78 1305-1311 av m. fl. om utbyggnad av den lokala konsumentservicen Det övergripande målet för samhällets konsumentpolitik måste vara att ge konsumenter sakkunnig hjälp vid inköp, förbättra konsumenternas ställning gentemot en osund reklam och marknadsföring av produkter och hjälpa hushållen att på bästa sätt utnyttja begränsade resurser. Om den målsättningen skall bli verklighet måste en väl fungerande konsumentverksamhet finnas i samtliga kommuner. F. n. finns det en konsumentpolitisk verksamhet i någon form i ca 150 av landets 277 kommuner. I drygt 50 kommuner har inrättats konsumentnämnder och i ytterligare ett 20-tal finns särskilda konsumentutskott, under kommunstyrelsen, som beslutande organ. Övriga kommuner som ingår i statistiken bedriver en begränsad konsumentverksamhet. De resurser som ställs till förfogande för konsumentverksamhet är oftast snålt beräknade såväl ekonomiskt som personellt. Många lagar har tillkommit som stöd för konsumenterna, avtalsvillkorslagen, avbetalningsköplagen, marknadsföringslagen och konsumentköplagen för att nämna några, vidare myndigheter sorn , och som slogs samman 1976. Om de många nya lagar vi fött på konsumentområdet verkligen skall komma till sin rätt och kunna utnyttjas av dem som bäst behöver hjälp, då måste kommunerna ta sitt anvar för inrättandet av lokal konsumentverksamhet genom konsumentnämnder eller -kommittéer. De senaste årens prisutveckling med kraftigt höjda priser inte minst på dagligvaror kräver också ökade insatser för hjälp åt konsumenter att klara de dagliga inköpen. drogs riktlinjer upp för samhällets insatser till konsumenternas bästa. Där talas om att målet är att skapa en miljö som är hälsofrämjande, ändamålsenlig, kvalitativt och estetiskt tillfredsställande och utvecklingsfrämjande. När regeringen presenterade ett konsumentpolitiskt program, gjorde dåvarande statsministern en deklaration som också innehöll en redogörelse för målsättningen för samhällets konsumentverksamhet. Han framhöll b. a. följande: När vi griper oss an konsumentpolitiken är viljeinriktningen densamma som när vi försöker undanröja brister och ojämlikheter på andra områden i samhället. Samhällsutvecklingens snabbhet har påverkat också konsumenternas ställning. Men den enskilda konsumenten påverkas olika beroende på om han är frisk eller handikappad, bor i storstad eller glesbygd. Konsumenterna i gemen befinner sig i underläge i förhållande till företagen. Det är samhällets uppgift att stärka konsumenteras 1 1977/78. ställning genom en aktiv konsumentpolitik, som spänner över många områden och arbetar med många instrument. Vi är överens om detta, men tvingas konstatera att ökad monopolbildning med förstärkt marknadsföring från företag som följt inte underlättat konsumenternas ställning. Vi tvingas också konstatera att trots de positiva erfarenheter den lokala konsumentverksamheten gett så har inte utbyggnad skett i önskad omfattning. Behovet av lokal konsumentverksamhet har däremot ökat - det redovisas från de fungerande konsumentorganen. Lokal konsumentverksamhet skall enligt vår mening inte bara vara en klagomur för reklamationer. Den viktigaste uppgiften måste ligga på förebyggande verksamhet. Och den skall i första hand vara till hjälp för dem som har en begränsad ekonomi. Det gäller att välja ekonomiskt, funktionellt och efter behov bland det överflöd av varor som marknadsförs. Med hänvisning till vad som anförts i motionen föreslås att hos regeringen hemställer om initiativ och medverkan till inrättandet av lokala fristående konsumentkommittéer i alla kommuner. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)