mot · G102733 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om dokumentation rörande arbetets historia och villkor Kulturen måste vara ett uttryck för människors arbete, erfarenheter och upplevelser. Vår historia gäller i hög grad arbetets och arbetarnas villkor, miljöer och upplevelser, men denna sida av historien har dokumenterats i ringa omfattning. Trots att arbetet är grunden för vårt nuvarande samhälle och trots att det var industriarbetet som gav upphov till fackföreningsrörelse, nykterhetsrörelse, kooperation m. m., undviker man att beskriva själva arbetet, arbetsprocesserna, arbetsvillkoren m. m. I arbetarminnen finner man förvånansvärt litet om arbetsprocesserna. Arbetstiderna redovisas på minuten, arbetslönerna på öret. Någon enstaka gång tar man upp alla de trakasserier arbetarna utsatts för, någon enstaka gång tar man upp dammiga, iskalla arbetslokaler och olyckor i arbetet, men inget berättas om hur arbetet var organiserat, hur arbetet förändrades . Det finns alltför lite dokumenterat om industriarbetets monotoni, arbetsdelningen osv. Den dokumentation som gjorts av sträcker sig dessutom endast . levande generations arbetarerfarenheter har inte ansetts kräva några insatser. 1 övrig museiverksamhet är förhållandet detsamma - våra tekniska museer står som monument över teknikens utveckling, sedda från företagens ståndpunkt, inte från arbetarnas. Också inom de kulturhistoriska muséerna finns alltför litet av arbetarklassens historia, även om folkrörelserna där lyckats göra vissa inbrytningar. De stora industrikoncernerna visar ett ökande intresse att satsa pengar på företagsmuséer och historiska industrianläggningar. Man gör det i PR-syfte. Genom att visa bevaringsvilja på några få ställen döljer man den omfattande skovling av arbetarklassens historia som pågår. Dessutom kan man på detta sätt skriva sin egen historia. All historia om ekonomisk utsugning, monopolisering och dåliga arbetsmiljöer kan glömmas bort, liksom all historia om arbetarnas missnöje, strejker och kamp. Arbetarklassens historia är således till större delen ännu oskriven. gör här en utomordentligt förtjänstfull insats men har satts på svältkost i årets budgetproposition. Därtill kommer de områden man från arkivets sida inte har möjlighet att ta upp, bl. a. den rent fysiska verkligheten. har en rörelse börjat växa fram i landet, där man kämpar för rätten till sin egen historia. Det har skett genom fackföreningarna, genom ABF och andra organisationer och genom enskilda initiativ. Det är viktigt att denna rörelse stöds och uppmuntras och att man får rätten att dokumentera historien med utgångspunkt i sina egna intressen och inte kapitalets. Endast då kan historien användas till fortsatt kamp. har i sin bok "Stiga vi mot ljuset tagit upp industriarbetets historia och visat hur viktigt det är att ett arbete kommer till stånd för att bevara denna. Därtill krävs emellertid inte bara ekonomiska insatser utan också lagändringar. Företagens rätt att själva fä avgöra vad som skall bevaras måste exempelvis brytas och de fackliga organisationerna i stället ges denna rätt. Vidare bör självfallet facken och inte företagen fä avgöra vem som skall fä forska om arbetsplatserna. föreslog en ändring i denna riktning i sitt betänkande, och det är viktigt att ett beslut fattas i denna fråga. Arbetsköparnas rätt att förbjuda forskning är en allvarlig inskränkning i informationsfriheten och möjliggör för företagen att kontrollera inte bara arbetsplatsen utan också vår kunskap om den. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att uttalar att ett arbete måste påbörjas för att dokumentera arbetets historia, 2. att hos regeringen hemställer om en utredning, som snabbt skall föreslå såväl lagtekniska, ekonomiska som andra åtgärder, vilka underlättar forskning och dokumentation om arbetets historia och villkor. (vpk) (vpk) (vpk)