mot · G102322 · 1978-01-17 00:00:00 — av m. fl. om avdragssystemet i beskattningen Det nuvarande avdragssystemet i beskattningen, innefattande avdrag under inkomst av tjänst, avdrag för underskott i förvärvskälla och övriga allmänna avdrag m. m., gynnar på flera olika sätt de högre inkomsttagarna. Det innebär att den teoretiska progressionen i den statliga inkomstbeskattningen inte alls slår igenom i den faktiska beskattningen. Det fordras höga inkomster för att man över huvud taget skall kunna tillgodogöra sig stora avdrag. Taxeringsstatistiken visar också hur avdragens storlek ökar starkt med stigande inkomster. Även om avdragen vore lika stora, skulle de ha olika värde för personer i olika inkomstklasser. På grund av den progressiva skatteskalan betyder ett och samma avdrag större nedsättning av den utgående skatten ju större inkomsten är. Avdragssystemet är omfattande och komplicerat. Det är lättare att utnyttja för välutbildade och för sådana som kan använda skickliga experter. Vissa delar av avdragssystemet kan utnyttjas för att omvandla löpande inkomster till kapitalvärdestegring. Denna beskattas enligt nuvarande regler med en lägre procentsats när den realiseras. Kombinationen av avdrag för utgiftsräntor och inflation innebär att låntagarnas förmögenhetsbildning subventioneras på framför allt småspararnas bekostnad. Verkningarna av ränteavdragen har snedvridande effekter även från samhällsekonomisk synpunkt. skatteutredning har icke angripit detta problem på något effektivt sätt. Man silar mygg men sväljer kameler. Man slopar ett avdrag och inför ett annat. Vissa frågor hänvisas till en ny utredning - utredande. Tydligt är att majoriteten i skatteutredningen icke har den politiska viljan att göra något åt orättvisorna i det nuvarande avdragssystemet. Vpk kräver att hela avdragssystemet görs om. De flesta avdrag bör helt slopas. Ränteavdragen måste begränsas att gälla endast ränta på en begränsad skuldsumma. Rätten att göra avdrag för underskott i en förvärvskälla från inkomsten i en annan förvärvskälla bör slopas. Befogade avdrag bör ske från skatten i stället för som från inkomsten så att avdragets värde blir lika för alla. I kapitel 8 i slutbetänkandet års skatteutredning diskuteras huvudsakligen avdrag för underskott i förvärvskälla, som uppkommer om de avdragsgilla omkostnaderna överstiger intäkterna. Underskottsavdragen har ökat starkt , både nominellt och i förhållande till den totala, sammanräknade inkomsten. uppgick de till 180 milj. kr., vilket motsvarade 0,6 96 av den sammanräknade inkomsten. hade de ökat till 9 100 milj. kr., motsvarande 4,2 96 av den sammanräknade inkomsten. De såväl antalsmässigt som beloppsmässigt dominerande underskottsavdragen (från annan fastighet och kapital) uppkommer genom avdrag för räntekostnader. Upplånat kapital kan användas på olika sätt. Det kan användas för lyxkonsumtion. Genom avdragsrätten för räntorna blir den effektiva räntan mycket låg för personer med mycket höga inkomster. Det lånade kapitalet kan placeras i villafastighet. Genom avdragsrätten för räntorna ger det vid gällande beskattningsregler en lägre bostadskostnad än vid boende under andra ägandeformer - hyreslägenhet eller insatslägenhet av traditionellt slag. Kapitalet kan också placeras i andra fasta värden. Genom inflationen ökar förmögenheten starkt, och vid försäljning kan vinsten inkasseras. Den beskattas lågt som realisationsvinst eller beskattas inte alls. Det lånade kapitalet kan också placeras i rörelse eller jordbruksfastighet. Underskott i denna förvärvskälla kan av höginkomsttagare användas som avdrag gentemot inkomst av tjänst eller annat. Såsom betonas i utredningen kan frågan om underskottsavdragen och de bakomliggande ränteavdragen i fråga om annan fastighet inte ses enbart ur skattepolitisk synvinkel, utan också som en bostadspolitisk fråga. Ränteavdragen blir emellertid därför inte mera berättigade. Såsom också utredningsmajoriteten medger driver de upp fastighetspriserna i en takt som eljest ej vore möjlig. Det är också stötande att genom systemet med ränteavdrag den faktiska bostadskostnaden för ett och samma hus blir högst olika för personer med olika inkomster. Den som har höga inkomster bor billigare än den som har den lägre inkomsten. Självfallet finns det problem med en begränsning av ränteavdragen. Det finns en stor spridning mellan avdragsbelopp som förekommer för småhus såväl regionalt som beroende på förvärvstidpunkt och villkor. Vissa orättvisor kan uppstå. Men frågan är om man därför skall bevara den oändligt större orättvisa som ligger i det nuvarande avdragssystemet. Detta kan enligt vår uppfattning inte vara riktigt. Ett tak för rätten till ränteavdrag bör införas. Begränsningsregeln bör utformas så att avdrag medges för räntor på ett skuldbelopp om maximalt , dvs. lika med den nuvarande gränsen för skattepliktig förmögenhet. På skuldbelopp därutöver medges alltså inga ytterligare avdrag. Medgivet avdrag sker ej som från inkomsten utan från skatten med viss procentuell andel i beloppet. Rätten att göra avdrag för underskott i en förvärvskälla från inkomsten i en annan förvärvskälla bör slopas. Begränsning av avdragsrätten när det gäller utgifter för upprustning och ombyggnad av hyresfastigheter bör genomföras. Om avdraget för K-försäkringar skall vara kvar, bör det i likhet med andra avdrag omvandlas till avdrag från skatten. Avdrag under inkomst av tjänst skatteutredning diskuterar en eventuell höjning av det nuvarande schablonavdraget under inkomst av tjänst från . men stannar slutligen för ståndpunkten att kostnaden inte står i rimlig proportion till de förenklingsvinster som kan uppnås genom en sådan höjning. Man tycks emellertid förbise de fördelar som genom en höjning av schablonbeloppet uppstår för de skattskyldiga. Vissa större kostnader måste fortfarande ligga utanför ett schablonavdrag av denna storlek, men målsättningen bör vara en fortsatt höjning. Utgångspunkten kan vara av utredningen diskuterade , men detta belopp bör förvandlas till ett avdrag på skatten. Även när det gäller kostnaden för resor mellan bostad och arbetsplats måste avdraget förvandlas från inkomstavdrag till skatteavdrag. Det är orimligt att som en och samma resekostnad har helt olika betydelse från skattesynpunkt beroende på om inkomsten är hög eller låg. Vissa avdrag kunde avskaffas. Det gäller det s. k. sparavdraget, som motiveras med att det skall uppmuntra till sparande, men av någon anledning beviljas det endast den som redan har inkomster av kapital men inte den som försöker spara av sin löneinkomst eller pension. Skall detta avdrag vara kvar bör det förvandlas till ett avdrag från skatt. Alla former av representationsavdrag bör helt avskaffas. Varje skattskyldig har nödvändiga levnadsomkostnader, men dessa får ej dras av vid taxeringen. Det finns ingen som helst anledning att vissa personer med särskilt dyrbara levnadsvanor skall få göra sådana avdrag, vilket faktiskt är innebörden i de nuvarande reglerna. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för en radikal förändring av avdragssystemet i beskattningen och hos regeringen begär att förslag härom föreläggs , innebärande 1. slopande av sparavdraget, 2. slopande av representationsavdraget, 3. slopande av rätten att göra avdrag för underskott i en förvärvskälla från inkomsten i en annan förvärvskälla, 4. begränsning av ränteavdragen så att sådana medges för räntor på ett skuldbelopp om maximalt , men ej däröver, 5. begränsning av avdragsrätten när det gäller utgifter för upprustning och ombyggnad av hyresfastigheter, 6. höjning av schablonavdraget under inkomst av tjänst, 7. förändring av avdragsreglerna, så att medgivet avdrag sker ej som från inkomsten utan från skatten med viss procentuell andel av beloppet. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)