mot · G1021363 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om äganderätt till lägenheter i flerfamiljshus har hyreslagstiftningen reformerats i syfte att stärka hyresgästernas ställning såväl i fråga om inflytande som i fråga om besittningsrätt. Ytterligare åtgärder i samma riktning kan förutses som följd av aktuella utredningsförslag. Hyresförhållandet som sådant sätter emellertid upp gränser för hur långt man kan nå i fråga om ökat inflytande och ökad trygghet för hyresgästerna genom förändringar av hyreslagstiftningen. Det faktum att det finns en hyresvärd, som vid sidan av hyresgästen har ekonomiska intressen i bostaden, kommer att förhindra att hyresgästerna ges fullt inflytande och helt eget ansvar för bostaden. Bland annat mot denna bakgrund har man i flera väst- och östeuropeiska länder infört system med äganderätt till lägenhet i flerfamiljshus. Äganderätt till lägenhet, våning eller annan dylik del av hus förekommer sålunda i bland annat cirka femton öst- och västeuropeiska länder. Institutet går under olika benämningar såsom ejerlejlighed (), Stockwerkseigentum (), Wohnungseigentum (), propriété dapartements (), condomnio (), propriedad horizontal () och apartment ownership eller condomnium property (). Lägenhet, som är föremål för äganderätt, utgör i en del länder särskild enhet i jordregistret, dvs. enligt svensk terminologi en fastighet. I andra länder redovisas äganderätt till lägenhet på motsvarande sätt som en belastning på den fastighet, som mark och hus utgör. Närmaste svenska motsvarighet är måhända redovisningen av tomträtt. På grund av de stora olikheter som föreligger i avseende på systemen för redovisning av fast egendom och rättigheter till sådan egendom olika länder eller grupper av länder emellan, är det emellertid svårt att få en konkret bild av förhållandena. Det förekommer att man i ett och samma land har såväl äganderätt till lägenhet som institut motsvarande vår bostadsrätt. Efter det senaste världskriget synes utvecklingen i flera länder ha gått i riktning mot ökad användning av äganderättsformen. Frågan om införande i svensk rätt av ett institut innebärande äganderätt till bestämda lägenheter i flerfamiljshus har diskuterats vid ett flertal tillfällen. Motioner om införande av äganderätt till lägenhet har prövats av vart och ett av åren 1958, 1967, 1975 och 1976. avslogs motionen under hänvisning till boende- och bostadsfinansieringsutredningarnas arbete. I dessa utredningars slutbetänkande behandlades översiktligt frågan om äganderätt till lägenhet. Det kan inte sägas att frågan under hittillsvarande utredningsarbete inom bostadspolitiken har givits en heltäckande belysning. Mot denna bakgrund bör utredas formerna för äganderätt till lägenhet i flerfamiljshus i syfte att snabbt införa äganderättsmöjligheten. Utredningen bör presentera ett utvecklat förslag av hur ett sådant institut skulle kunna utformas. Därjämte bör redovisas för- och nackdelar med det framlagda förslaget. Förslaget bör utvecklas från utgångspunkten att lägenheter i flerfamiljshus skall kunna disponeras till samma villkor som lägenheter i enfamiljshus. Formerna för upplåtelse av radhus med äganderätt borde kunna ge en särskilt god utgångspunkt för utredningsmannens arbete. Vid dessa upplåtelser har former skapats för den nödvändiga samverkan mellan de boende i gemensamma angelägenheter. I princip har man tvingats ta ställning till de problem som också uppstår vid äganderättsupplåtelse av lägenheter i flerfamiljshus. Även närmare studium av bostadsrättsföreningarnas verksamhetsformer skulle kunna ge underlag för utredningsmannens förslag. Ett speciellt problem i sammanhanget, som bl. a. har anförts som en viktig invändning mot äganderätt till lägenheter i flerfamiljshus, är att den svenska fastighetsregistreringen bygger på att fastigheten är registerenhet. På grund härav uppstår problem i fråga om användandet av ägda lägenheter som säkerhet för krediter. Problemet torde kunna lösas endera genom att man gör ägda lägenheter till egna registerenheter eller genom att man förändrar reglerna för inteckning av kvotdelar av fastigheter. 1 princip bör reglerna för finansiering och beskattning av småhus kunna användas för äganderättslägenheter. Utredningen bör i sitt förslag beakta den risk, som kan förmodas föreligga för att flera lägenheter köps upp av en och samma person. Avsikten med införandet av äganderättslägenheter är icke att dessa skall kunna köpas upp för att sedan åter hyras ut - utredningen bör alltså föreslå regler som förhindrar att äganderättslägenheterna transformeras till hyreslägenheter. Utredningen bör beskriva de erfarenheter som man gjort i andra länder vid användandet av äganderättsformen för upplåtelse av lägenheter i flerfamiljshus. Som ovan sagts bör dock främst erfarenheter från äganderättsupplåtelse av radhus och bostadsrättsupplåtelse tillvaratas av utredningsmannen. har problemet med de snabbt ökande driftkostnaderna kommit att särskilt uppmärksammas. Aktuella jämförelser av boendekostnadens utveckling i bostadsrättsföreningar och i hyresfastigheter antyder att möjligheterna att påverka driftkostnadernas utveckling något skulle kunna variera beroende på upplåtelseform. Utredningen bör belysa om införandet av institutet äganderätt till lägenhet i flerfamiljshus skulle kunna medverka till att minska ökningen av driftkostnaderna. Förslag till de författningsändringar som krävs skall framläggas. Eventuellt erforderliga förslag till förändring av bostadsfinansieringsbestämmelserna skall också presenteras. I den mån inskrivningsväsendets funktion eller omfattning skulle behöva förändras, skall även förslag härtill framläggas. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning om utformning av ett av lägenhet i flerfamiljshus. . NISSER (m) () () ()