mot · G1021203 · 1978-01-20 00:00:00 — Motion 1977/78:1203 av m. fl. om upprustning av järnvägsstationer I motionen påtalas att järnvägsstationernas underhåll allvarligt eftersatts. De behöver rustas upp. Ljusare färger, trivsammare möblering och konstverk i väntsalama efterlyses. Skötrum för resande med småbarn bör finnas på större stationer. Åtgärder som underlättar för handikappade behövs. Även arbetslokalerna för SJ:s anställda behöver rustas upp. Det finns en typ av offentliga byggnader som inte blivit föremål för upprustning eller modernisering, nämligen landets järnvägsstationer. På praktiskt taget alla andra områden har man eftersträvat att skapa tidsenliga lokaliteter. Kontor, samlingslokaler m. m. har blivit ljusare och trivsammare men icke landets järnvägsstationer. Järnvägsstationerna besökes av ett mycket stort antal människor. Många passerar till och från tågen. Andra tillbringar väntetider för avgående eller ankommande tåg. Traditionellt har också järnvägsstationerna spelat roll som samlingspunkt för människorna, speciellt på mindre orter. Varje resenär kan konstatera att som väntsalarna på en svensk järnvägsstation ser ut har de sett ut under åtskilliga årtionden. Möjligen har förslitningen satt sina spår. Det är samma trista träbänkar och samma mörka kakelplattor nu som . Varför kan inte väggarna målas i ljusa trivsamma färger, sittmöblerna få en trivsammare utformning och ett eller annat konstverk förekomma i en väntsal? I motionen 1974: 1414 aktualiserades frågan om att järnvägsstationerna borde upprustas och få en tidsenligare gestaltning. Motionärerna föreslog att hos regeringen hemställa om att pröva möjligheterna att som lämpliga sysselsättningsobjekt inleda en upprustning av j ärn vägss ta tionema. fann det i och för sig önskvärt att järnvägsstationerna upprustas och får en tidsenligare gestaltning, men utskottet förutsatte dock att SJ i sin fortlöpande investeringsplanering och sina årliga anslagsframställningar beaktar behovet härav. har gått , men det har inte hänt mycket på området. Det tillhör undantagen att någon järnvägsstation blivit föremål för upprustning. Det i och för sig önskvärda har alltså inte hänt. Järnvägsstationerna är lika otrivsamma som då. Möjligen ännu mer förslitna. I propositionen 1977/78: 100, bilaga 9, redovisar kommunikations ministern att SJ:s persontrafik på järnväg ökat med och räknar med att persontrafiken skall fortsätta öka . Det är alltså ett ständigt stigande antal människor som utnyttjar järnvägen som kommunikationsmedel. I propositionen framhålles att persontrafikens utveckling på järnväg blir beroende av kvaliteten och priset på de trafiktjänster som järnvägen kan erbjuda i konkurrens med personbilar, bussar och flyg. Detta är naturligtvis riktigt, men till kvaliteten på trafiktjänsterna hör också standarden på de lokaler allmänheten skall tillbringa väntetider i. Skötrum för resande med småbarn borde exempelvis finnas på större järnvägsstationer där tågbyten förekommer. Åtgärder som underlättar för handikappade behövs också. Gamla, förslitna och dåligt underhållna järnvägsstationer innebär ofta otillfredsställande arbetslokaler för SJ:s personal, vilket ytterligare understryker behovet av en upprustning av stationshusen. En upprustning av järnvägsstationerna bör också kunna ses som ett led i strävandena att skaffa lämpliga sysselsättningsobjekt för att motverka arbetslösheten bland byggnadsarbetarna. SJ:s ansträngda ekonomiska läge kan inte heller lösas genom eftersatt underhåll på byggnader och lokaler. Starka skäl talar för att hos regeringen begär en upprustning av landets järnvägsstationer och att erforderliga medel härför ställes till förfogande. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag rörande en upprustning av järnvägsstationerna i enlighet med vad som anförts i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)