mot · G102270 · 1978-01-11 00:00:00 — av m. fl. om planmässig sanering efter industrinedläggningar I ett län som , som i så hög grad genomgått strukturförändringar inom processindustrin, möter ofta industribyggnadsskelett på de gamla industriytorna. De byggnader som uppförts utgjorde ofta enbart ett byggnadsskal kring maskiner i en industriell process. Deras användningsmöjlighet för annat ändamål var därvid begränsad. 1 samband med övergivandet av industrin rev man ofta ut de maskiner som kunde betinga sig något värde. Därmed blir användningsmöjligheterna för lokalerna ytterligare begränsade. 1 vissa fall blir också byggnaderna riskabla att använda på grund av rasrisker. Processindustrins övergivna industrimarker företer sålunda ofta en sorglig anblick. erbjuder de emellertid i sanerat skick goda möjligheter för annan användning. Med sina ofta goda kommunikationstekniska lägen, med vägar, järnväg och hamn invid området och genom de förhållandevis stora industriytorna kan de vara begärliga för alternativ användning i en industrialisering. Från miljösynpunkt är vidare en sanering i högsta grad motiverad. I de fall då industrimarken varit särskilt åtråvärd har kommunerna ofta övertagit industrifastigheterna från de företag som tidigare drivit verksamhet där. Saneringsfrågan har då blivit en kommunens angelägenhet. Det har emellertid visat sig att saneringen varit betydligt dyrare än man i första hand kunnat räkna med. Mycket av kostnaderna hade sannolikt kunnat undvikas, om sanering och anpassning till ett nytt utnyttjande hade kunnat ske direkt i anslutning till övergivandet av fastigheterna för deras tidigare ändamål. a. den förstöring som följt i anslutning till en utrivning av befintliga maskiner hade kunnat undvikas. Man kan givetvis ställa frågan om det är rimligt att kommunerna skall bekosta, visserligen ofta med statligt stöd, saneringen efter industrinedläggningar av denna art. 1 ett aktuellt fall, i , har det allmänna - kommun och stat - tillsammans med företaget - SCA - svarat för den påbörjade upprensningen och anpassningen till nytt användande. Frågan är emellertid så viktig att den bör ställas under närmare skärskådande. Rimligen bör avvecklingen och anpassningen till annat utnyttjande vara en uppgift för det företag som haft verksamheten tidigare inom området. Vidare bör en planmässig sanering tryggas. En parallell kan ges, om än av annan dimension, i återställning och sanering av grustäkter. Också här tog det innan den planmässighet som finns kunde genomföras. I en medveten saneringsplan, där också allmänna intressen får möjlighet att granska planerna, bör de bästa förutsättningar finnas för att ta till vara de resurser som vissa av de befintliga byggnaderna utgör. Också vissa byggnadsminnesfrågor kan då få sitt beaktande. Som nämnts har förhållandevis mycket av övergiven industrimark från processindustrin. Det gäller i första hand träindustrin och massaindustrin. Men problemet får ses generellt och långsiktigt bl. a. med tanke på industrins ständigt förändrade tekniska och marknadsmässiga förutsättningar. Åtgärder är därför angelägna efter visst studium på riksnivå. Hur saneringskravet skall kunna garanteras uppfyllt är en fråga som kräver särskild utredning. Emellertid har de flesta av de befintliga, övergivna industriområdena ägts av väl konsoliderade koncernföretag, vilkas möjligheter att sanera områdena inte behöver föras i tvivel. En regel om ansvar för uppröjning efter industrinedläggning borde därför ofta vara verksam. Emellertid kunde man även tänka sig någon form av garantifond som byggs upp av företagets drift. Även någon form av exploateringsavtal i samband med etablering borde kunna komma i fråga av innebörd att företaget svarar för sanering i händelse av verksamhetens nedläggning. Om sanering då inte skulle komma till stånd skulle kommunen äga rätt att låta den ske på företagets bekostnad. Ekonomiska garantier från företagets sida som i princip täcker kostnaderna för saneringen hos kommunen borde då kunna åläggas. Om man i andra sammanhang räknar med en miljöavgift för miljöfarliga ämnen, så borde man möjligen i detta sammanhang kunna räkna med en saneringsavgift. En likartad konstruktion som för en miljöavgift vore då naturlig. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar hos regeringen hemställa att frågan om en planmässig sanering efter industriers nedläggning närmare utreds. () ()