mot · G1021281 · 1978-01-25 00:00:00 — Motion 1977/78:1281 av m. fl. om användningen av DDT inom skogsbruket beräknas slutföra sitt arbete . Efter sedvanlig remissbehandling torde dess förslag således tidigast kunna föranleda en proposition. Från utredningen har förutskickats att, på grund av den dåliga återväxten på föryngringsytorna, kommer att föreslås inrättandet av en skogsodlingsfond, finansierad med obligatoriska avgifter från skogsägarna. Om än synpunkter på utredningens förslag i övrigt torde böra anstå, tills dess betänkande publicerats, är bakgrunden till ovannämnda förslag så allvarlig att den redan nu bör tas upp till behandling. Allmänt kan sägas att ingen skogsodlingsfond kan förbättra tillståndet på kalhyggena förrän insektsfrågan lösts, och denna skall här nedan insättas i sitt rätta sammanhang. Det skogsbruk som av ålder bedrivits i vårt land kännetecknades i stort av en eller två plantskogsröjningar, därefter ett antal - i ca 10, längre norrut färre - med jämna mellanrum återkommande gallringar och så efter en eller flera ljushuggningar slutavverkning, ev. med kvarställande av fröträd. Vid varje avverkningstillfälle överblivet ris förmultnade , och blott vid slutavverkningen blev insekterna något egentligt problem. hade dock frekvensen avtagit så pass att man kunde skogsödla utan att riskera orimlig plantavgång på grund av insektsskador. Det var arbetskrävande brukningsmetoder, och när omkostnaderna började stiga tvingades man att tänka om. Det blev kanske bara en röjning och en eller högst två gallringar under beståndets hela omloppstid, och vid slutavverkningen kom alltså nästan på en gång allt det ris som förut spritts ut under att bilda en idealisk miljö för skogsinsekter. Ungefär kom emellertid DDT, och genom att doppa plantorna i detta bekämpningsmedel, som man då ansåg helt ofarligt, kunde man plantera genast efter avverkningen. Man slapp med andra ord träda i skogen och fick motsvarande ökning i produktionen. Det bör i sammanhanget understrykas att det ingalunda är alla planteringar som skett med i DDT doppade plantor, således har totalt sett en mycket begränsad areal av totalarealen från teoretisk synpunkt ifrågakommit. Det må förlåtas skogsmännen, om de har svårt att tro att dessa små kvantiteter, /m2, skulle innebära någon större fara. Däremot skall icke förnekas att förgiftningsrisker kan föreligga vid den intensiva hantering av preparatet som försiggår vid plantskolorna, men där borde det inte bereda några större svårigheter att vidta betryggande säkerhetsåtgärder. Ingen dispens från förbudet har beviljats skogsbruket med allt vad detta inneburit för återväxten på hyggena. Det är väl överdrift att tala om katastrof för skogsbruket som följd av DDT-fÖrbudet, nota bene så länge man tänker på skogen som biologisk företeelse i ett vidare begrepp - det har ju dock funnits skog i vårt land långt innan DDT var uppfunnet. Men för den ökning i produktionen som vi fick genom att skogsträdan blev onödig innebär förbudet i det närmaste total katastrof, och den minskning som en återgång till trädan medför och som uppskattats till kan för hela vår trävaruhantering få ytterst allvarliga konsekvenser. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller att regeringen inför dispens för användning av DDT inom de delar av skogsbruket vilka drabbats av skadeinsekter i sådan omfattning att föryngring försvårats. () . NISSER (m) . () () L. () ()