mot · G102663 · 1978-01-23 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot internationell skatteflykt Det är väl känt att skatteundandragande transaktioner sker i betydande omfattning i samband med olika utlandstransaktioner. Problemets storlek har vuxit i takt med den ökade utrikeshandeln och den ekonomiska integration som har ägt rum i . Olikheter i skilda länders skatte- och civillagstiftning, men framför allt kontrollsvårigheter och det bristande samarbetet mellan olika staters skattemyndigheter underlättar i hög grad uppkomsten av skattebrott där utlandstransaktioner är involverade. Det finns också vissa länder i som t. o. m. har satt i system att till egen fördel gynna utländska skatte- och valutafifflare. Dessa länder är , och delvis också . Olika former av skatteflykt i samband med utlandstransaktioner Skattebrott i samband med internationella affärstransaktioner sker i många olika former. Den enklaste formen är att underlåta att bokföra utländska inkomster eller dra av fiktiva utländska kostnadsfakturor av olika slag. Dessa skattebrott kan vara mycket svåra för skattemyndigheterna att upptäcka, eftersom de i många fall inte har möjlighet att skaffa fram upplysningar i ärendet från det eller de länder som är involverade. På det hela taget är det så, vilket vi senare skall återkomma till i motionen, att frånvaron av ett heltäckande samarbete och informationsutbyte mellan de olika skattemyndigheterna i innebär redan internationella skattebrott av den enkla typ som just har redovisats är besvärliga problem. Som regel finns dock formellt korrekta handlingar upprättade för att täcka över de skattebrott som har begåtts. Detta minskar självfallet de svenska skattemyndigheternas bevismöjligheter. Det gäller speciellt i sådana fall där länder är involverade med vilka skattemyndigheterna i inte har några fungerande handräcknings- och informationsutbytesavtal. En vanlig skatteflyktsmetod är att ett företag i utlandet som behärskas av den skattskyldige i hemlandet "förmedlar dennes export eller import och tar en mindre eller större del av handelsmarginalen. Ett annat vanligt sätt är att till utlandsföretaget överlåta patenträttigheter eller andra immateriella rättigheter varigenom betalningsströmmarna av royalty och andra liknande avgifter vändes från det svenska till det utländska företaget. Transaktioner av detta slag grundas då ofta på civilrättsligt oantastbara avtal av olika slag mellan parterna såsom royalty - eller agenturavtal. Vanligen ligger utlandsföretagen i lågskatteland. Kombinationen intressegemenskap-lågskatteland föder då misstanken att de företagna transaktionerna endast eller i vart fall huvudsakligen tjänar syftet att vinna skattelättnad för det svenska företaget och (eller) dess svenska ägare. När det gäller att mera systematiskt klassificera olika typer av skattefusk i samband med utlandstransaktioner kan följande redovisning avseende inkomst- och vinstöverföringar från , som upprättas inom utlandsgrupp, vara av intresse. Överlåtelse av rätt till ersättning. vilket innebär att rättigheter, exempelvis patent- och tillverkningsrätter, överlåtits till företag i utlandet utan vederlag eller mot för lågt vederlag. Utbetalning av provision och royalty, vilket innebär att utbetalning skett till utlandet för tjänster eller rättigheter, som enligt företagen utredning visat sig sakna egentligt värde. som innebär att man satt in ett bolag i utlandet som mellanled antingen för att fördyra inköpen från utlandet eller för att samla upp försäljningsinkomsten, som eljest skulle ha redovisats hos det svenska företaget (dvs. man säljer billigt till omfaktureringsbolaget). Härmed avses transaktioner mellan rörelsedrivande företag som innebär att ett svenskt företag överfört medel till ett utländskt företag inom samma koncern utan att erhålla likvärdig motprestation. Överföringen kan ha skett på olika sätt, exempelvis genom olika former av bidrag, underlåtenhet att debitera ränta på utlånat kapital, felaktig prissättning etc. Avses fakturor som upptar tjänster eller varor som aldrig levererats, det saknar med andra ord underlag för fakturerade belopp. Innebär att man skaffar sig skattekredit (via nedskrivning av lager) genom fiktiva varuinköp eller genom att bokföra inköpen innan varorna faktiskt levererats. Avser sådana fall där man fördyrat importen genom att be den utländske leverantören ta ut överpris på sina varor. Detta överpris har sedan tillgodoförts den svenske köparen, som regel genom att beloppet satts in på ett bankkonto i säljarens hemland eller i ett skatteflyktsland med helt vattentät banksekretess. Övriga ej avdragsgilla kostnader Avser sådana transaktioner som ej kunnat inrangeras under någon av punkterna 1-7, exempelvis bidrag eller kapitalinsatser till närstående företag i utlandet. Problemen med skatteflykts/änder Bedömningen av utlandstransaktioner ur skattesynpunkt är som tidigare påpekats ofta förenad med betydande kontroll- och utredningsproblem. Orsaken härtill är givetvis i första hand svårigheten att nå den utländska parten för avstämning eller annan kontroll. Ytterligare en viktig orsak är de skattefavörer för juridiska personer som erbjuds av vissa länder och som gör det lockande för kapital att söka sig dit. Detta underlättas också av att dessa länder som regel har en sekretesslagstiftning som, i brist på effektiva handräckningsavtal eller avtal om informationsutbyte, förhindrar insyn i bolagens verksamhet och ägandeförhållanden. Även när någon form av handräckningsavtal finns kan det vara svårt att inom rimlig tid få fram de uppgifter som behövs för en riktig bedömning av avdragsfrågan. Man har i detta sammanhang myntat uttrycket skatteflyktsland, som även om begreppet är svårt att definiera på ett precist sätt ändå talar om vad det rör sig om. Etiketten skatteflyktsland kan sättas på ett land av flera orsaker. En del länder förtjänar denna titel mer än andra därför att de inte har någon bolagsskatt alls, eller i varje fall inte har någon skatt på utländska bolag eller på kapital som kommer från utländska källor. , och Nya är exempel på sådana länder. Andra länder, som också kan betraktas som skatteflyktsländer, erbjuder speciella och mycket omfattande skattefördelar på vissa områden. Det gäller främst holding- och finansbolag av olika slag liksom bolag utan egentlig verksamhet med utländska ägare som samlar ihop kapital från utlandet. är helt klart att syftet med de stora skatteförmånerna för sådana bolag, liksom med den sekretesslagstiftning som omger dessa, är att sko sig på andra länders bekostnad. Man bryr sig heller inte om att det här ofta rör sig om svarta pengar av olika slag. Exempel på skatteflyktsländer av detta slag i är , och i viss mån . Domicilbolagen i Schweitz, de s. k. Anstalten i och holdingbolagen i är exempel på juridiska personer, som på grund av obefintliga eller helt otillräckliga handräckningsavtal, hårda sekretessregler och mycket stora skattefavörer är speciellt ägnade att utnyttjas vid mörkläggning av skatte- och valutabrott. Domicilbolagens ändamålsenlighet ur skattesynpunkt framgår av nedanstående beskrivning, som har hämtats från Svenska skrift Etablering utomlands. Domicilbolag är en skatterättslig beteckning för ett schweiziskt bolag (AG eller GmbH) som visserligen har sitt formella hemvist (domicil) i men varken har egendom eller personal eller disponerar egen lokal eller bedriver verksamhet i och vars verkställande ledning är förlagd utanför . Utmärkande för ett domicilbolag är att dess inkomster härrör från utländska källor Bolag som uppfyller ovannämnda villkor åtnjuter Det kan tilläggas att de utländska inkomster som dessa bolag hanterar är bl. a. patent- och licensintäkter, kommissionsintäkter av olika slag samt intäkter från utländsk fast egendom. När det gäller Anstalten i förhåller det sig på ett liknande sätt. De är renodlade brevlådebolag som hanteras av specialiserade advokatbyråer och där åtskilliga Anstalten has om hand av varje advokat. Dessa bolag bedriver självfallet ingen affärsverksamhet i ordets egentliga mening. De tjänstgör endast som mörklagda mellanled för betalningstransaktioner mellan olika utländska bolag och för att samla på sig exempelvis patentintäkter etc. från utlandet. Ingen vinstskatt utgår, inga frågor ställs, inga handräckningsavtal finns med skattemyndigheter i andra länder, sekretessen är fullständig. Den totala skatt som bolagen betalar är en promille av det behållna egna kapitalet. Självklart utövar en sådan bolagsform en stark lockelse på dem som är ute i skatteundandragande syfte. Den popularitet som denna bolagsform åtnjuter bland utländska - och däribland svenska investerare visas av det faktum att det finns betydligt fler sådana bolag i än det finns invånare där. Krav på förbättringar i det existerande internationella samarbetet för att bekämpa skattebrott Hittillsvarande internationella samarbete för att komma till rätta med skatteflykt i samband med utlandstransaktioner har främst ägt rum inom ramen för bilaterala dubbelbeskattningsavtal, som har slutits mellan olika länder. Dessa avtal bygger i varierande utsträckning på ett modellavtal som arbetats fram inom ramen för och som också innehåller en artikel (artikel 26) om utbyte av information mellan skattemyndigheter. I samband med att de internationella skattebrotten har ökat , har man i olika länder ställt frågan om den avtalsmetod som arbetar med är tillräckligt effektiv. Den kritik som riktats mot nuvarande system av bilaterala dubbelbeskattningsavtal går i första hand ut på följande: för det första täcker dessa inte alls alla länder i . För det andra är spännvidden i avtalens innehåll mycket stor. Skalan sträcker sig från det mycket omfattande och effektiva samarbete som existerar mellan de nordiska staterna till de mycket svaga bilaterala avtal som exempelvis finns mellan och andra länder. För det tredje så är det så att den grad av koordination i samarbetet mellan olika länders skattemyndigheter som är en absolut nödvändighet om man effektivt skall kunna bekämpa internationell skatteflykt saknas genom systemet med varierande bilaterala avtal. För det fjärde kan överenskomna förändringar i vissa fall ta mycket att få införda i de olika bilaterala avtalen. Dessa svagheter har lett till att intresset för multilaterala avtal om samarbete i fråga om information och handräckning mellan olika länders skattemyndigheter starkt har ökat . De nordiska staterna har således upprättat en gemensam nordisk konvention på detta område, som är det mest omfattande eftersom det inte enbart täcker direkta skatter utan även indirekta skatter, socialavgifter osv. Erfarenheterna av detta avtal är mycket goda. På samma sätt har man nu mellan beslutat sig förett liknande multinationellt avtal som visserligen än så länge endast täcker den direkta beskattningen, men där man avser att gå vidare för att få fram en konvention som också omfattar den indirekta beskattningen. EG-staterna har över huvud taget på olika sätt visat att de blivit alltmer på det klara med de problem som skatteundandragande internationella betalningstransaktioner leder till. Så här säger exempelvis i anslutning till sitt beslut om utökat samarbete inom EG mot internationell skatteflykt: Olika skatteflyktsåtgärdersom utnyttjar skillnader mellan olika medlemsstaters skattelagstiftning innebär allvarligt skadliga verkningar såväl internationellt som inom Gemenskapen, inte endast på grund av de skatteintäkter som stat och kommun går miste om, utan också därför att de bryter principen om en rättvis taxering och leder till snedvridning av kapitalrörelser och konkurrensvillkor. Man är också väl medveten om att det inte räcker med ett multilateralt samarbete inom EG utan att det behövs ett samarbete på en bredare europeisk basis. På denna punkt säger följande: Med hänsyn till den ökade sammanflätningen av de nationella ekonomierna (som följt på den ökade internationella handeln) och framväxten av multinationella företag, är det inte längre möjligt att effektivt bekämpa internationella skattebrott och skatteundandragande åtgärder endast nationellt och bilateralt. Insatserna behöver organiseras på en så vid och internationell basis som möjligt. Vi anseratt och övriga nordiska länder bör ta fasta på EG:s uttalade intresse på denna punkt och med Gemenskapen diskutera förutsättningarna för multilateralt avtal om utökat samarbete mellan skattemyndigheterna i samtliga länder i . Det är här viktigt att på lämpligt sätt också få länder som och att inse att det ligger i deras långsiktiga intresse att ställa upp på ett sådant avtal. Det som bör ingå i ett sådant multilateralt västeuropeiskt avtal ansluter sig ganska väl till såväl den nordiska konventionen som EG:s ministerråds beslut. Det bör således innehålla följande moment: 1. det bör omfatta direkta såväl som indirekta skatter liksom arbetsgivar- och socialförsäkringsavgifter. 2. det bör avse: a) ömsesidigt informationsutbyte mellan skattemyndigheterna i de olika länderna, b) handräckning när det gäller skatterevision i ett land på begäran av ett annat land, c) hjälp med att inkassera skatteskulder. 3. avtalet bör också innehålla en utvecklingsklausul för att efter hand utveckla samarbetet ytterligare . Utredning om särskild svensk punktlagstiftning avseende transaktioner med skatteflykts/änder En stor del av de skattemål som har utretts gäller fåmansbolag där aktieägarna deltagit i eller vidtagit olika transaktioner som syftat till att göra bolagets medel disponibla utomlands för aktieägarna. Strävan har därvid visat sig vara att försöka förvandla för bolaget icke avdragsgilla och för aktieägarna skattepliktiga utdelningsinkomster till i bolaget avdragsgilla kostnader utan motsvarande beskattningseffekt för aktieägarna. De medel som överförs till de i detta sammanhang populära bolagsformerna i och kan omgående fritt disponeras av den fysiska person som stiftat bolaget eller av de personer som denne befullmäktiga!. Aktieägarna i de svenska fåmansbolagen har som regel exklusiva möjligheter att efter eget gottfinnande träffa avtal eller göra andra dispositioner inom fåmansbolagets ram. Dessa omständigheter innebär att nu rådande rättspraxis, vad gäller beskattningen av de fysiska personerna, är otillfredsställande vad gäller skattebrott i samband med utlandstransaktioner. Av de olika fallen framgår, att även där det varit möjligt att få fram sådan bevisning, att bolaget vägrats avdrag för konstruerande kostnader eller beskattas för ej hemtagna intäkter, har taxeringsintendenterna endast undantagsvis lyckats visa, att aktieägarna tillgodoförts beloppen och när detta skett. Dessa förhållanden talar för önskvärdheten av en punktlagstiftning, som försvårar möjligheterna att utnyttja skatteflyktsländer i skatteundandragande syfte. Det kan ingalunda anses självklart att - liksom andra länder - i fortsättningen skall acceptera att man i vissa länder har skapat bolagsformer som helt uppenbart är inriktade på att fånga upp utländskt kapital som söker sig utomlands för att mer eller mindre fullständigt undgå beskattning. För det fall att snabba ändringar inte kommer till stånd hos berörda skatteflyktsländer när det gäller vissa speciellt stötande bolagsformer, bör undersöka förutsättningarna för att vidta ensidiga åtgärder, där man t. o. m. bör överväga att helt slopa den skattemässiga avdragsrätten för betalningstransaktioner med skatteparadis som , liksom med exempelvis de s. k. Andra vägar att gå vore exempelvis ändringar i svensk valutalagstiftning. Enligt vår uppskattning bör en offentlig utredning tillsättas för att föreslå åtgärder på detta område. Sammanfattningsvis kan man konstatera att möjligheterna att bättre komma till rätta med skattebrott i samband med utlandstransaktioner främst hänger samman med effektivare åtgärder på följande fyra områden: 1) ett bättre och mer heltäckande samarbete mellan de olika skattemyndigheterna i , som även inkluderar de länder som har vägrat att delta i någon större utsträckning, 2) ett ökat tryck på skatteflyktsländerna i att avskaffa sådana bolagsformer som kännetecknas av närmast total skattefrihet och ett maximum av sekretess och som uppenbarligen instiftats för att locka till sig utländska, ofta svarta, pengar, 3) ändringar i den svenska skattelagstiftningen som gör att skattemyndigheterna kan vägra avdrag för kostnader som härrör från skatteflyktsländer för det fall bolaget inte på ett tillfredsställande sätt kan visa att transaktionerna ingår som ett led i en normal affärstransaktion, 4) förhandlingar med andra länder, exempelvis inom ramen för , för att få fram effektivare utlämningsavtal inom Västeu ropa för personer som har begått ekonomiska brott, inklusive valuta- och skattebrott. Syftet bör vara att utlämningsavtalen i varje fall likställer ekonomisk brottslighet, inklusive skattebrott, med annan brottslighet. Som det nu är, är det i vissa fall så att man kan få en person utlämnad som har begått mindre inbrott medan en skattesvindlare i mångmiljonklassen förblir oåtkomlig. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställes 1. att regeringen tar initiativ till överläggningar mellan de nordiska länderna och den europeiska gemenskapen i syfte att få till stånd ett multilateralt avtal om handräckning och informationsutbyte mellan skattemyndigheterna i samtliga länder i , 2. att regeringen undersöker förutsättningarna att i samarbete med andra länder ta upp förhandlingar med och för att åstadkomma sådana ändringar i skatte- och sekretessreglerna för bl. a. Domicilgeseilschaften resp. Anstalten att dessa kan utnyttjas i skatteundandragande syfte av bolag och privatpersoner utanför dessa länder, 3. att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att föreslå effektivare svenska nationella åtgärder mot internationell skatteflykt, där bl. a. frågan prövas om inskränkande särregler vad gäller skatteavdrag i samband med transaktioner med skatteflyktsländer, 4. att regeringen driver på arbetet med att få fram utlämningsavtal avseende personer som i har begått grova skatte- och valutabrott. () ()