ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G102457 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om kommunikationsradio på SJ:s lok Även om säkerhetssystemet inom SJ är väl utbyggt och alltid står i förgrunden finns det trots allt risk för olyckor. Bland det som kan hänföras till de största riskmomenten är utan tvivel det stora antalet obevakade järnvägsövergångar som finns. Fjärrblockeringen innebär nu långa sträckor mellan ledningscentralerna där lokförarna har möjlighet till kontakt med ansvariga fjärrtågsklarerare. På stambanan finns exempelvis sådana fjärrcentraler i , , och . Enmansbetjäningen på loken innebär även det ett betydligt större krav och ett ökat ansvar. Installation av kommunikationsradio på loken skulle därför från bl. a. arbetsmiljösynpunkt få en stor betydelse för lokförarna, men framför allt skulle det medverka till att öka trafiksäkerheten. Kommunikationsradio finns nu på loken inom TGOJ:s och , liksom på och har visat sig vara en verklig tillgång. Om en lokförare hastigt insjuknar på loket eller en olycka inträffar, exempelvis vid en obevakad järnvägsövergång utefter någon av SJ:s linjer, så måste lokföraren stanna tåget och från närmaste telefonpost ta kontakt med bemannad järnvägsstation som kan tillkalla hjälp. förekommer det att dessa telefonposter utefter linjen skadas i samband med olyckan eller att de varit ur funktion, och då har lokföraren tvingats att gå långa sträckor för att tillkalla nödhjälp. Vid allvarliga olyckstillbud, då det kan hänga på minuter om man skall rädda människoliv, är kommunikationsradion en ovärderlig tillgång. Kommunikationsradio på SJ-loken skulle därför innebära ökade möjligheter att snabbt få kontakt med ambulans, läkare, polis och den hjälp som krävs för att rädda människoliv. Kommunikationsradio möjliggör även kontakter mellan lokförare på olika tåg och med SJ:s serviceenheter. Kommunikationsradio på SJ-loken är därför inte enbart en arbetsmiljöfråga utan i första hand en trafiksäkerhetsfråga, som angår allmänheten och oss alla som trafikanter. Regeringen och SJ:s centrala ledning bör därför aktualisera en plan som innebär att kommunikationsradio installeras på alla SJ:s lok. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kommunikationsradio på SJ:s lok. () () () i () AXEL () ()
mot · G102458 · 1978-01-18 00:00:00 — av i m. fl. om förbättring av telenätet I budgetpropositionens bilaga 9 konstaterar kommunikationsministern att ett väl fungerande telekommunikationsnät har stor betydelse för samhället i sin helhet. Ökade driftkostnader skall mötas med rationaliseringar, varför verkets behov av medel skall ses mot detta investeringsbehov. Betr. åtgärderna anför statsrådet: Bland åtgärderna kan nämnas moderniseringen av såväl telefon- som telexnäten genom införande av ny elektronisk teknik och datorstyrning. Den nya tekniken medger också att abonnenterna kan erbjudas en rad nya funktioner och tjänster. 1 fråga om telefonnätet har jag således inräknat medel för den tidigareläggning av anskaffningsplanerna för viss stations- och transmissionsutrustning som regeringen fattade beslut om . Utrustningen baseras på den nya tekniken och tillverkas vid och . Utvecklingsplaner som dessa förtjänar att hälsas med stor tillfredsställelse. Telenätet har nämligen brister som måste avhjälpas. På framför allt landsbygdens telenät är överhörning - oavsiktlig kontakt mellan två abonnenter - ett ofta förekommande fel. Ett skäl till att överhörning är ett mera besvärande problem är bl. a. att människor på landsbygden i stor utsträckning känner varandra, dvs. några större svårigheter att identifiera röster under ett pågående samtal är det ofta inte. Förutom att detta rent allmänt är olustigt är det ett integritetsproblem av inte ringa betydelse. Förhållandet kan delvis jämföras med s. k. medveten telefonavlyssning som regleras i lag. Ofta är det för en abonnent så att samma röster således - i en kabel, luftledning eller box näraliggande linjer - återkommer, varför en mera regelbunden oavsiktlig telefonavlyssning kan sägas ske. I den mån de i propositionen åsyftade tekniska förbättringarna är avsedda att rätta till problem också med överhörning är det att hälsa såsom en avsevärd förbättring särskilt för landsbygdens telenät och landsbygdens abonnenter. Om så inte är fallet, bör prioriteringar göras inom budgetens ram så att ovan påtalade elementära integritetsskydd kan åstadkommas. Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande angelägenheten av att s. k. överhörning på telenätet skall undvikas. HANS NYHAGE (m) . ()
mot · G102460 · 1978-01-18 00:00:00 — av m. fl. verksamhet berör allmänheten i flera avseenden. Den är också av stor betydelse för näringsliv, sjöfart, jordbruk och andra intressenter med behov av meteorologisk och hydrologisk information. I är särskilt det expanderande friluftslivet beroende av tillförlitliga prognoser om vädrets förändringar. Markant är detta i fjällområdena. Det har länge varit ett starkt önskemål att tillförlitligheten i väderinformationen förbättras i de norra delarna av landet. Den beslutade uppbyggnaden av lokalradio i hela har genomförts. Lokalradion väntas få ökade resurser . Därmed har förutsättningar skapats föratt nå ut med information anpassad till geografiskt begränsade områden. Det är viktigt att denna möjlighet tas till vara för lokal väderinformation som kan gälla stormvarningar och andra meddelanden om snabba förändringar i väderläget. Sådan information skulle vara en stor tillgång för fjällräddningen. Kommunikationsministern har tillkallat en sakkunnig för att se över de arbetsuppgifter som åvilar . Den sakkunnige skall också lämna förslag till eventuell ny organisation av institutet. I direktiven nämns att i önskat att ett lokalt väderkontor etablerades där. En sådan decentralisering av verksamhet bör också kunna ske till andra delar av . Närheten till de områden för vilka prognoserna gäller bör öka deras aktualitet och tillförlitlighet. Mot bakgrund av vad som framförts i motionen hemställs att uttalar att bör ges tilläggsdirektiv så utformade att utredningen också kommer att belysa konsekvenserna av en mer decentraliserad verksamhet vid . () ()
mot · G102461 · 1978-01-18 00:00:00 — av m. fl. om kostnaderna för kanal- och insjötrafiken, m. m. Frågan om huruvida kust- och inlandshamnar helt borde jämställas i avgiftshänseende behandlades av . och riksdagsmajoriteten avstyrkte motioner i ärendet. 1 motionen 1977/78:80 anfördes bl. a. följande: Enligt vår mening kan de i propositionen 1977/78:13 föreslagna åtgärderna för kanal-och insjöfarten leda till att alltmer gods kommer att överföras till järnvägs- och landsvägstransporter. Vi kan bara konstatera att Vänersjöfartens konkurrensförmåga när det gäller oljeprodukter är mycket begränsad. Därför har heller inte tonnaget kunnat förnyas , utan de gamla fartygen byggs om för att ges ökad livslängd. Något kusttankfartyg särskilt anpassat för har inte byggts . Sjöfartens konkurrenskraft kommer vidare att vara svag när det gäller inrikes gods till insjöhamnar, inte minst gäller detta hamnarna i . Stor risk föreligger för att dessa transporter i första hand kommer att gå på lastbilar. Beträffande insjöfarten anser den trafikpolitiska utredningen det skäligt att också kust- och inlandshamnarna helt jämställs i avgiftsavseende. Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker också avgiftslättnader för insjöfarten genom att kust- och insjöhamnar jämställs i avgiftshänseende. Vi anser liksom den trafikpolitiska utredningen och majoriteten av remissinstanserna att kanal- och insjötrafiken inte skall belastas med högre kostnader än trafiken på kusthamnar. Denna avgiftsutjämning mellan hamnarna vid kusten och insjöhamnarna kan antingen täckas genom skattefinansiering eller genom ökade taxor på andra områden inom sjöfarten. Enligt vår mening bör dock utskottet få avgöra hur denna fråga slutligt skall lösas. Beträffande frågan om hur kapitalkostnaderna i och skall lösas uttalar den trafikpolitiska utredningen bl. a. följande: I de kostnader för kanalerna m. m. som utredningen föreslår framledes skall täckas av de allmänna sjöfartsavgifterna ingår inte kapitalkostnaderna för de genomförda utbyggnaderna. Med hänsyn till trafikutveckling m. m. har dessa kostnader ännu inte föranlett några taxeökningar. har hemställt att få skriva bort kapitalkostnaderna för . Enligt utredningens mening torde i det konkurrensläge som vänertrafiken befinner sig inte finnas praktiska möjligheter att av kanalsjöfarten ta ut den högre avgift som behövs för att täcka kapitalkostnaderna. Kapitalkostnaderna för utbyggnad av bör inte heller belasta mälartrafikanterna. Vi delar helt dessa synpunkter och anser att berörda verk skall fö skriva bort kapitalkostnaderna för och för . Enligt vår mening är det fortfarande angeläget att frågan för en snar lösning. Åberopande det anförda hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna att kanal och insjötrafiken inte skall belastas med högre kostnader än trafiken på kusthamnar samt 2. att hos regeringen anhåller att berörda verk får möjlighet att helt avskriva kapitalkostnaderna för de investeringar som gjorts för att förbättra Trollhätte och . () () () () ()
mot · G102462 · 1978-01-19 00:00:00 — 1977/78 462-476 1 många delar av vårt land äger det av staten helägda dotterbolaget en mängd busslinjer. En resenär som anlitat SJ:s tåg i en färdriktning borde om så önskas kunna göra återresan med någon av GDG:s bussar och därvid använda sig av tågbiljetten om vederbörande löst tur och returbiljett. Detta går inte , utan i ett dylikt fall måste resenären betala extra biljett på bussen. En ändring av detta förhållande är därför önskvärd, och den s. k. snittaxan borde upphöra att gälla. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående borttagande av den s. k. snittaxan. 1 1977/78.
mot · G102463 · 1978-01-10 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot vägsalt Vaije år sker omfattande saltning av våra vägar. Detta medför skadeverkningar på vår miljö, som vi ett längre perspektiv inte har möjlighet att se effekterna av. Men det innebär också uppenbara faror för trafiksäkerheten. Saltningen tillsammans med snö bildar ett moddlager på vägbanan. Det blir dålig sikt för förarna när snömodd sprutas upp mot bilfönstren. Risken för att få sladd på bilen ökas och längden på bromssträckan blir försämrad. Den ökade korrosion på våra fordon som vägsaltningen dessutom medför måste ses som en samhällsekonomisk fråga. Många förare har gett upp när det gäller att försöka ta bort smuts från bilarna - man skulle då bli tvungen att tvätta bilen efter varje körning. Tar vi bort vägsaltet måste vi givetvis sätta in andra åtgärder för att förhindra olyckor i trafiken och rädda människoliv. Exempel på sådana åtgärder kan vara bättre snöröjning, trafikhastighetsbegränsningar, bättre övervakning och i svår halka sändning. Däcken förlorar också en tillfredsställande bromsningseffekt på grund av saltet vid vissa temperaturer, det är en erfarenhet som yrkesförare framhåller. Och ambulansförare i vissa distrikt tvättar däcken med fotogen eller bensin efter att ha kört på saltad väg för att få bättre bromsningseffekt. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sig för att spridning av vägsalt måtte upphöra. () ()
mot · G102464 · 1978-01-18 00:00:00 — av m. fl. om ändring av rörande studeranderabatt I (SJF 850) stadgas på s. 27-28 att studerande, oavsett ålder, erhåller rabatt i 2:a klass för fram- och återresa. I 32.2 i författningssamlingen sägs att studeranderabatten uppgår till avgift för fram- och återresa med samma belopp som för enkel biljett till ordinarie pris (ev. reglerad avgift). Minsta avgift är . Giltighetstiden för returbiljetten är , dvs. som gäller internationellt. Detta innebär att en studerande som köper biljett hem vid vårterminens slut inte kan resa tillbaka till skolan på returbiljetten vid höstterminens början, eftersom sommarferierna är . Vederbörande går då förlustig studeranderabatten och måste i stället lösa två enkelbiljetter till ordinarie pris. Men om SJ kan ge de studerande en tur och retur-biljett för halva priset, bör det också vara möjligt att ge dem rabatt på enkelbiljetter, vilket man gör i . Den ändringen skulle eliminera olägenheten att inte kunna utnyttja tur och retur-biljett vid ferierna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om sådan ändring i SJ:s författningar (SJF 850 p. 32.2 samt SJF 851 artikel 13 om SJ:s busslinjer) att studerande äger rätt att lösa även enkelbiljett i 2:a klass rabatt. () SVEN-E.
mot · G102465 · 1978-01-18 00:00:00 — av och om statsbidraget vid förändring av järnvägssträckning Då en kommun önskar göra omläggning eller annan förändring av en järnvägssträckning utgår statsbidrag med 5 96 om detta sker inom tätorten och med 95 96 om järnvägen flyttas ut ur densamma. En sådan utflyttning blir som regel väsentligt dyrare i pengar räknat som produktiv tages ur bruk. Alltså ett resursslöseri med pengar, och miljö. En annorlunda fördelning av statsbidraget och uppbyggt på andra grunder än nu rådande skulle ge ökade möjligheter till bättre hushållning. Det får helt enkelt inte bli så att man drar på sig större kostnader för att i första hand utnyttja statsbidraget - kostnader som alltid får bäras av skattebetalarna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos regeringen anhåller 1. att en översyn av nu rådande statsbidragsbestämmelser vid omläggning av järnvägssträckning görs, 2. att förslag till nya och för vårt samhälle mera resursbesparande normer för statsbidrag till ändrad järnvägssträckning därefter framläggs. () ()
mot · G102466 · 1978-01-18 00:00:00 — av i och om regler för hejdande av fordon I polisens arbete ingår stoppande av fordon för kontroll av fordon och fordonsförare. Detta har, beroende på snabbare och ökande trafik, blivit allt riskablare från trafiksäkerhets- och arbetarskyddssynpunkt. Från polisens sida har också påpekats att metoder, teknik, utrustning och författningsreglering är bristfälliga när det gäller ovannämnda ingripande. Som en besvärande brist betraktas förhållandet att fordonsförare inte har lagfäst skyldighet att stanna på tecken från polisman i fordon. Stoppande av fordon från polisbil innebär i regel att polisbilen måste köra om det fordon som skall stoppas samt att visa stopptecken vid passerandet. Efter stoppandet kommer polisbilen att ställas i färdriktningen framför det stoppade fordonet. I detta läge är polisbilens besättning i en sådan position att den inte har en klar bild av vad som försiggår i det stoppade fordonet. Särskilt under mörker då polisman befinner sig i det bakomvarande fordonets strålkastarsken saknas möjlighet att iakttaga vad som sker. Det har förekommit att polismän beskjutits eller på annat sätt angripits från stoppade fordon. Det finns många andra olägenheter förknippade med den nuvarande ordningen. Då nu gällande författningar inte på ett klart sätt ger anvisningar om hur trafikant skall bete sig, efter tecken från polisman, är det av behovet påkallat att dessa författningar ändras. Ett av de flesta polismän omfattat önskemål är att, sedan polisman beslutat sig för att stoppa ett fordon, detta kan ske utan att det fordon som skall stoppas behöver köras om. Stopptecken i form av skylt, ljud- eller ljussignal bör kunna avgivas från polisfordonet bakom det fordon som skall stoppas. Polisen slipper då den risk som omkörning av ett annat fordon alltid innebär, i synnerhet på smala vägar. Man får också det stoppade fordonet framför sig och har därmed situationen under kontroll. En annan fördel är att polisbilen med sina varningsljus kan göra bakifrån kommande trafik uppmärksam på att fordon stannat på vägen. Mot bakgrund av det anförda är det enligt vår mening angeläget att sådana författningsbestämmelser tillskapas att polisens synpunkter tillgodoses när det gäller säkerhet och effektivitet vid ingripande av ovannämnda slag. 1* 1977/78. att ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om författningsreglering i fråga om stoppande av fordon. HANS () i
mot · G102467 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om viss förbättring av järnvägslinjen Stambanan mot övre på delen är landets hårdast belastade enkelspåriga järnväg. Trafikbelastningen är i storleksordningen 11 miljoner bruttoton/km , en volym som visar att man börjar närma sig kapacitetstaket. Redan nu har vissa flaskhalseffekter börjat uppträda. Järnvägstrafiken på hela övre berörs av trängseln på denna del av stambanan. Den upprustning av som pågår kommer dessutom att ställa ytterligare krav på stambanans kapacitet. En utbyggnad till dubbelspår på sträckan bör därför komma till stånd. Välfungerande kommunikationer är en förutsättning för en framgångsrik regionalpolitik. Projektet har därför en hög angelägenhetsgrad och berör stora delar av det inre stödområdet. Arbetsmarknadsläget i området är besvärande, med hög arbetslöshet. Bygg- och anläggningsverksamheten har gått ner sedan några större vägprojekt är slutförda, bl. a. väg E 75, och även kraftverksutbyggnaden i denna del av är avslutad. Överslagsmässigt kan arbetsvolymen beräknas till 25 000 dagsverken. Med hänsyn till de regionalpolitiska effekterna och dagens arbetsmarknadsläge bör en tidigareläggning av utbyggnaden ske. Med hänvisning härtill vill vi föreslå att hos regeringen begär att det planerade dubbelspåret mellan och byggs ut. () BO ()
mot · G102469 · 1978-01-19 00:00:00 — av m. fl. om långtidsparkering på gatumark För att fö en bättre miljö och fungerande trafik i städernas centrala kärnor fordras en lång rad olika, samverkande åtgärder. Krav förs fram om utvidgad kollektivtrafik, kringfartsleder, bussprioriterande trafiksignaler, kollektivfiler, parkeringsreglerande åtgärder, gatuavstängningar, trafiksaneringar samt olika former av avgiftssystem. Särskilt viktig är parkeringspolitiken. Den från gällande nya parkeringslagstiftningen, som tillkommit på direkt initiativ från , har på ett utmärkt sätt ökat möjligheterna att ingripa mot olaglig parkering samt styra parkeringen till tid och plats. I samband med parkeringsreglering måste också situationen för de boende i städernas olika delar uppmärksammas. Nuvarande lag, som reglerar kommuns rätt att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats m. m. (LK Avg) är utformad så, att den endast medger avgiftsuttag för korttidsparkering. Därmed omöjliggörs ett system av s. k. Parking , dvs. att de boende i innerstaden mot viss avgift skall ha rätt att parkera under en längre tidrymd på gatunätet inom det område där de bor. Systemet, som syftar till att de boende ej av parkeringsskäl skall behöva ta med sig bilen till arbetet, har med stor framgång prövats i bl. Möjlighet för boende att parkera på gatumark i närheten av bostaden mot viss avgift minskar de boendes behov av att flytta bilen . Härigenom ökar möjligheterna för många bilägre att utnyttja kommunala transportmedel. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till sådana ändringar av gällande författningar att införandet av ett system med långtidsparkering på gatumark mot avgift möjliggörs. () () () () ()
mot · G102472 · 1978-01-19 00:00:00 — om åtgärder för att främja produktionen av proteinfoder importerar större delen av sitt proteinbehov för djuruppfödning. Importen sker bl. a. från , vilka egentligen själva är i behov av detta protein. 1 har vi överskott på foderspannmål. Detta överskott skulle med fördel kunna reduceras till förmån för ökad odling av inhemskt proteinfoder, exempelvis ärtor eller foderbönor. En sådan utökning av inhemska odlingar innebär dessutom en mer ekologiskt inriktad produktion, som förbättrar handelsbalansen. För att få till stånd en sådan förändrad inriktning på odlingen fordras både ökad information och stimulans till de svenska lantbrukarna. En ökad införselavgift kan även vara en lämplig väg. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära en översyn av och initiativ i syfte att öka den inhemska produktionen av proteinfoder. () ()
mot · G102473 · 1978-01-18 00:00:00 — av och om rening av avloppsvatten från tandvårdsinstitutioner Rötslam från våra reningsverk har visat sig vara ett mycket bra jordförbättringsmedel. Dess skördehöjande effekt sägs t. o. m. vara dubbelt så hög som stallgödselns. Vi har problem i landet med växande berg av rötslam. Därför måste allt göras för att ta till vara detta på ett för naturen välgörande sätt. Men det finns nackdelar med att använda rötslammet på många håll i landet, särskilt i större tätorter. Ofta är rötslammet alltför bemängt med tungmetaller av olika slag, som inte bör tillföras jorden av hälsoskäl. Även små kvantiteter kan vara farliga. Det gäller att skilja bort dessa föroreningar redan vid källan. En sådan förorening, som man praktiskt taget inget gör för att rena avloppsvattnet från, är den tungmetall - kvicksilver - som finns i våra tandkliniker, hos tandtekniker, tandläkare och skolor med utbildning av tandvårdspersonal. Kvicksilvret finns i rester från amalgamtillverkningen och i gammalt amalgram som tas ur tänderna. Det kan spolas bort vid sköljningen hos tandläkaren. En studie som gjorts i visar att en huvudkälla till kvicksilverförekomsten i avloppet är tandteknikerskolan. Tandteknikerlaboratorier och tandläkare finns på många ställen i landet. Man kan därför anta att kvicksilverutsläppen inte rör sig om obetydliga - och i varje fall inte om ofarliga - mängder. Bara en mindre del av detta kvicksilver tas till vara vid reningsanläggningar. Det finns heller inga krav på att rening av tandvårdsanläggningarnas avlopp skall ske. Det finns avskiljare som för relativt låga kostnader kan installeras, särskilt vid nyanläggningar. De tar hand om av kvicksilvret. Frågan har observerats av , vars tekniska avdelning har arbetat med den. Möjligheten att ta bort föroreningar i form av kvicksilver torde vara att det sker vid källan. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna att kvicksilverhaltigt avloppsvatten från tandvårdsinstitutioner och tandvårdsmottagningar bör renas före utsläppen i avloppsnäten. () ()
mot · G102474 · 1978-01-19 00:00:00 — av och om jakträtten på allmän väg 1 lagen (1938:274) om rätt till jakt behandlas i 5 § jakträtten på och vid allmän väg. Sålunda stadgas att den som äger väg inte harjakträtt på den, om han inte äger mark därintill, samt att den som äger marken på båda sidor om vägen har jakträtt på vägen, även om han inte äger vägen. Om väg går i gränsen mellan skilda ägares mark och ingen av dem äger den har var och en av dem jakträtt på vägen. Innebörden av stadgandet är alltså följande. Äger annan än vägens ägare mark på ömse sidor om vägen tillkommer jakträtten jaktmarkens ägare även på vägen. Jakträtten på vägen kan alltså sägas utgöra ett tillbehör till jakträtten på angränsande marker. avgav (SOU 1974:80 och 81) betänkandet Jaktmarker. Utredningen berörde inte reglerna om jakträtten på eller vid allmän väg. Utredningens betänkande blev föremål för en omfattande remissbehandling. Flera remissinstanser föreslog en översyn av hela jaktlagstiftningen i syfte att skapa enklare och mera överskådliga bestämmelser. a. till följd härav tillkallades en ny utredning Jakt- och viltvårdsberedningen - för att skyndsamt göra den begärda översynen. I beredningens direktiv anförs att beredningen - utöver vissa särskilt angivna frågor - kan ta upp frågor inom jakt- och viltvårdsområdet som kan bli aktuella. En sådan fråga är den ovannämnda om jakträtten på och vid allmän väg. Stadgandet om jakträtt på väg infördes i jakträttslagstiftningen , dvs. i då trafiken var av helt annan karaktär och av betydligt lägre intensitet än . Det är sålunda synnerligen väl motiverat att den arbetande beredningen vid sina överväganden även behandlar frågan om jakträtten på allmän väg så att vi får en jaktlagstiftning som - från såväl trafik- som jaktvårdssynpunkter - anpassas till den situation som råder . Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts om jakträtten på allmän väg. () ()