mot · G1021914 · 1978-04-17 00:00:00 — Världsbanksgruppen är sammanflätad med , vars lån är förenade med hela program för låntagarländernas ekonomiska politik, villkor som är så drakoniska i sin ekonomiska konservatism, att också pålitliga regeringar som den i har all möda i världen att acceptera och genomföra dem. Världsbanksgruppen styrs själv av organ, där har ett avgörande inflytande och möjligheter att göra sig gällande är minimala. Det betyder att kan förhindra att misshagliga stater får krediter och att lån inte heller beviljas för projekt som hotar amerikanska ekonomiska intressen. IMF har ofta ställt krav på att socialt motiverade subventioner av t. ex. den fattiga befolkningens livsmedelskonsumtion skall upphöra och att medel skall satsas på att bygga upp exportnäringar, som förstärker beroende av den imperialistiska världsekonomin. Det är också så att Världsbanksgruppens medel inte fördelas på länder, så att dessa själva kan avgöra hur lånen bäst skall tjäna deras utvecklingspolitik, utan går till enskilda projekt, så att den givardominerade styrelsen redan därigenom har möjlighet att bestämma vilka delar av ett lands ekonomi som skall utvecklas i önskad riktning. kommunisterna kräver därför i första hand att skall lämna Världsbanksgruppen. I andra hand bör uppdra åt regeringen att ställa som villkor för fortsatta svenska bidrag (vilka i så fall bör sänkas till en nivå där bidrag per capita inte är högre än vad andra i-länders är) att röstfördelningen i banken ändras, så att varje stat får en röst och inte mer, att inga villkor förknippas med bankens bistånd, att bankens medel fördelas enligt en gång för varje period fastställda ramar och att det vid fastställandet av dessa ramar inte endast tas hänsyn till ländernas folkmängd och fattigdom, utan också till deras regeringars vilja och förmåga att föra en utvecklingspolitik i folkflertalets intresse mot imperialismen. Progressiva medlemsstater som och bör få en kraftigt ökad andel av bankens resurser, medan inte ett öre skall gå till juntan i . Den kritik som riktas mot Världsbanksgruppen är i stort giltig för Asiatiska utvecklingsfonden, varför bör lämna densamma. En borgerlig majoritet i beslutade om medlemskap i . Medlemskapet är placerat i . Det kan därför tyckas onödigt att nu ta upp det i samband med propositionen. Vi anser att frågan om IDB hör hemma i detta sammanhang. Det handlar i allra högsta grad om solidaritet med fattiga och förtryckta i . Banken är ett av imperialismens effektivaste organ för att hjälpa brutala fascistdiktaturer i , , och andra latinamerikanska stater att sitta kvar vid makten. medlemskap i är ett klart ställningstagande för de svenska företagens möjligheter att öka sina inkomster. Detta sker på bekostnad av de förtryckta folkens möjligheter att befria sig från regimer som de i bl. a. , och . De som väljer exportprofiten begår en handling mot folken och för regimerna i dessa länder. Vi anser därför att skall lämna IDB. Beträffande bidragen till FN-systemet gäller att dessa endast skall gå till organ där mottagarna själva får avgöra vad medlen skall användas till. Även inom FN-systemet skall hänsyn tas till utvecklingspolitiska inriktning och bör verka för att så sker. skall också verka för att FN-systemet ger kapitalbistånd enligt den ordning vi skisserat för Världsbanksgruppen och på gåvovillkor med sikte på att eliminera Världsbanksgruppens betydelse. Det betyder också att möjligheter måste skapas för ett sådant FN-organ att utnyttja upplåningen på den internationella kapitalmarknaden. Den viktigaste frågan inom den bilaterala biståndspolitiken är de kriterier som skall gälla för valet av de länder skall samarbete med och hur dessa skall användas i praktiken. Beträffande kriterierna menar vi kommunister att det avgörande kriteriet skall vara ländernas vilja och förmåga att få till stånd en ekonomisk utveckling för att genomföra social utjämning. Det är orimligt att avbryta biståndet till ett land bara därför att en utveckling i den riktning vi önskar kommit en bit på väg. Svenska biståndsmedel skall användas för att göra det möjligt att föra denna utveckling vidare. För det andra måste kriterierna verkligen vara avgörande för hur det svenska biståndet skall fördelas. En rad av de nuvarande programländerna uppfyller inte de krav målen för biståndspolitiken ställer. Regeringen bör därför vid nästa riksdag framlägga en proposition, som innehåller riktlinjer för en avveckling av biståndet till , , , , , och . Utvecklingssamarbete bör inledas med Demokratiska och , om dessa länder så önskar. Vidare skall utvecklingssamarbetet med fortsätta och intensifieras. Anslaget för skall höjas och landet kompenseras för nedtrappningen av biståndet . bör också vidta åtgärder för att stärka samarbete med varandra. Det skulle öka deras oberoende och ge dem möjligheter att utbyta erfarenheter och kunnande, som effektivare kan lösa deras problem än experter från i-ländema ofta kan. I detta syfte bör uppta diskussioner främst med men även andra progressiva stater bland som nått en viss utvecklingsnivå om möjligheterna att lämna bidrag till dessa länders samarbete med progressiva stater och rörelser i tredje världen. Stödet till befrielserörelserna skall kraftigt öka. Det skall lämnas för de ändamål befrielserörelserna anser sig behöva stöd. Det finns ingen anledning att upprätthålla en restriktiv tolkning av begreppet humanitärt bistånd, om man vill ge rörelserna en möjlighet att segra i kampen mot förtrycket. Det finns heller inget skäl att göra stödet till befrielserörelserna beroende av beslut i internationella organ, där t. o. m. förtryckarna och deras bundsförvanter kan vara medlemmar. Det avgörande är om rörelserna kämpar mot utplundring och förtryck. Regeringen bör inleda diskussioner om samarbete med befrielserörelsen på , med den chilenska motståndsrörelsen (både Unidad Populär och ) och med befrielserörelsen i . Inom det bilaterala biståndet skall medlen koncentreras till ramar för stöd till befrielserörelser och programländer. Så länge medel utgår för bistånd till särskilda program, familjeplanering och liknande ändamål skall även projekt av detta slag i första hand prövas med hänsyn till hur val de länder i vilka de skall genomföras svarar mot den svenska Inget ändamål är gott nog för att inte kunna förfuskas av en reaktionär regim. Fackliga organisationer sol itlaritetsgrupper En del av det bilaterala biståndsanslaget används för stöd åt sådant utvecklingssamarbete, som enskilda organisationer bedriver. Dessa medel skall koncentreras till verksamhet i de fackliga organisationernas och solidaritetsgruppemas regi. Så länge bidrag fortfarande lämnas till andra organisationers verksamhet skall bistånd endast utgå för projekt, som antingen bedrivs i länder vilkas utvecklingspolitik svarar mot de kriterier vi ovan talat om eller i samarbete med rörelser som kämpar mot förtryck och imperialism. Under hänvisning till ovanstående föreslås 1. att beslutar avslå propositionen 1977/78: 135, 2. att hos regeringen hemställer om att en parlamentarisk utredning tillsätts för att genomföra en samlad översyn av svensk u-landspolitik och de förändringar inom olika samhällssektorer som förutsätts för att tillmötesgå krav på en ny ekonomisk världsordning, 3. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att regeringen prövar möjligheten att ingå ramavtal om ekonomiskt, tekniskt och industriellt samarbete med , , , och andra länder som strävar efter social och ekonomisk rättvisa och oberoende i förhållande till de kapitalistiska metropolerna, 4. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att exportkreditgarantierna i första hand reserveras för denna ländergrupp, 5. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att intresset för långsiktiga råvaruavtal bland råvaruproducenter i denna ländergrupp undersöks, 6. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att de biståndspolitiska målen skrivs in i direktiven till regeringens aviserade utredning om s. k. blandade krediter, 7. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att svenska företag bör förbjudas att investera i och , 8. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att verkar för införande av s. k. socialklausul i internationella handelsavtal, 9. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att biståndspolitiska mål skall styra fördelning av de importkvoter som gäller för import av teko- och andra produkter från , 10. att hos regeringen hemställer om förslag innebärande att fördelningen av biståndet mellan multilaterala och bilaterala ändamål förskjuts; skall det multilaterala biståndet ha minskat till högst av biståndsanslaget, 11. att hos regeringen begär förslag innebärande att inom FN-systemet verkar för att biståndet inriktas på länder som strävar efter social och ekonomisk rättvisa och politiskt och ekonomiskt oberoende, 12. att hos regeringen begär förslag innebärande att lämnar Världsbanksgruppen, 13. att hos regeringen begär förslag innebärande att regeringen /bör presentera riktlinjer för en avveckling av biståndet till , , , , och , 14. att hos regeringen begär förslag innebärande att biståndet till fortsätter på 1974/nivå enligt vad som i motionen angivits, 15. att hos regeringen begär förslag innebärande att s. k. icke länderdestinerat bistånd särskilda program etc. efter hand överförs till befrielserörelser och programländer, 16. att hos regeringen begär förslag innebärande att stöd till enskilda organisationers verksamhet efter hand koncentreras till verksamhet som bedrivs i fackliga organisationers eller solidaritetsgruppers regi, 17. att hos regeringen begär förslag innebärande att stödet till befrielserörelser kraftigt ökar och inte på något sätt görs beroende av beslut i internationella organ, 18. att hos regeringen begär förslag innebärande att subventioner till svenskt näringsliv under benämningen bredare samarbete icke skall utgå, 19. att hos regeringen begär förslag innebärande att allt bistånd skall lämnas obundet, 20. att hos regeringen begär förslag innebärande att katastrofbistånd endast skall utgå i kontanta bidrag utan förbehåll, 21. att hos regeringen begär förslag innebärande att bör vidta speciella åtgärder såväl på det bilaterala som på det multilaterala planet för att stärka inbördes samarbete, 22. att hos regeringen begär förslag innebärande att lämnar (). (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)