mot · G102929 · 1978-01-25 00:00:00 — av m. fl. om kostnadsberäkningen av statliga utredningars förslag Det svenska kostnadsläget tillhör världens absolut högsta. ökade arbetskostnaden per producerad enhet . visade industriproduktionen en nedåtgående trend. 1975 och 1976 sjönk industriproduktionen för vartdera året, och är nedgången beräknad till . Denna utveckling är unik för . Den snabba kostnadsökningen och den sjunkande industriproduktionen har delvis naturliga förklaringar. Till dessa hör höga avtalsmässiga lönepåslag, en alltför hög löneglidning och höjda arbetsgivaravgifter . Kostnadsökningen inom svensk industri har emellertid inte åtföljts av en motsvarande effektivitetshöjning inom industrin utan företagens ökade kostnader har fått betalas via minskad soliditet, minskade vinster och därmed minskade investeringar. En undersökning som gjorts av verkstadsindustrin visar att produktiviteten inom verkstadsindustrin, mätt som förändringen i förädlingsvärde resp. förändringen i förädlingsvärde per anställd, har sjunkit katastrofalt. Från att ha haft en produktivitetsökning på /år sjönk denna första hälft till i genomsnitt /år för att nu ligga på - . Viktiga orsaker till såväl det höjda kostnadsläget som den låga produktiviteten är utan tvekan de ökade sociala åtaganden som ålagts företagen samt det administrativa merarbete som blivit följden av reformerna på framför allt arbetsrättens område. Lagen om anställningsskydd 1974, medbestämmandelagen 1976, nya semesterlagen 1977 och senast nya arbetsrättskommitténs betänkande Fackliga förtroendemän, fackliga möten på betald arbetstid och arbetslivsforskning har alla inneburit eller kommer att innebära kostnader för företagen långt utöver vad som beräknats - i de fall de över huvud taget har beräknats. Lagen om anställningsskydd innebär att företagen ålagts ett socialt ansvar, även om möjligheter till produktivt arbete inte föreligger. Medbestämmandelagen (MBL) innebär att företagare, administrativ personal och löntagarrepresentanter skall avsätta tid för förhandlingar. Därtill får läggas de kostnader som åtminstone i ett initialskede blir följden av eventuellt fördröjda beslut. Semesterlagen kostnadsberäknades till på lönesumman inkl. sociala kostnader för företagen. I själva verket visar det sig nu att kostnaderna Till detta skall då läggas de mycket omfattande administrativa kostnader företagen drabbas av såväl för en försvårad planering av produktionen efter 5 veckors semester som för komplicerade beräkningsmetoder för semesterlöner. I den nya arbetsrättskommitténs betänkande Fackliga förtroendemän, möten på betald arbetstid och arbetslivsforskning föreslås bl. a. fackliga möten på betald arbetstid. Dock görs inga konkreta kostnadsberäkningar, trots att mötena troligtvis skulle innebära ett produktionsbortfall som motsvarar av den totala lönesumman, inkl. sociala kostnader. De otillräckliga kostnadsberäkningar av såväl indirekta som direkta kostnader av förslag som kommer från statliga utredningar, speciellt då inom arbetsrättens område, tenderar att bli ett hot mot de strävanden som leder till att dämpa kostnadsutvecklingen inom svenskt näringsliv för att öka konkurrensförmågan och därmed trygga sysselsättningen. Följden blir att företagen trots små direkta lönepåslag och oförändrade sociala kostnader ändå tvingas höja sina priser en bra bit utöver vad som hade varit motiverat på grund av löner och sociala avgifter. Detta på grund av dåligt kostnadsberäknade reformer. För att i möjligaste mån undvika de konsekvenser som ovan nämnts bör de statliga utredningar som tillsätts åläggas att i betydligt större omfattning kostnadsberäkna sina förslag. Inte bara de direkta kostnaderna bör beräknas utan även s. k. dolda kostnader som kan uppstå på grund av administrativt merarbete och ett beräkningsbart produktionsbortfall. Dessutom bör reformförslagen kostnadsberäknas, inte bara för utan åtminstone framåt. Ett vidgat kostnadsunderlag skulle ge såväl remissinstanser som beslutsfattare ökade möjligheter att bedöma konsekvenserna av föreslagna reformer. Därtill skulle det underlätta för arbetsmarknadens parter. Med stöd av det anförda hemställs att måtte ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående behovet av förbättrade kostnadsberäkningar av förslag framförda av statliga utredningar. () . () () () () () ()