mot · G102480 · 1978-01-19 00:00:00 — Man har all anledning att vara oroad försvensk skogsindustris framtid när det gäller råvarutillgång. inom LO och TCO har uttryckt det på följande sätt: Den virkesförbrukande industrins nuvarande kapacitet hotar starkt möjligheterna att upprätthålla ett uthålligt skogsbruk och att en expansion i enlighet med företagens planer helt skulle omintetgöra detta. Denna fackliga oro bottnar givetvis i omtanke om de 200 000 människor som arbetar inom den svenska skogsnäringen. Av dessa är cirka 50 000 sysselsatta i de industrier som direkt förbrukar skogsråvara (sågverk, massafabriker och skiv- och boardfabriker). Det finns cirka 100 massafabriker och pappersbruk i landet. Till detta kommer ett 40-tal fabriker som tillverkar skivor av något slag och cirka 800 sågverk som har fler än fem anställda. Många av dessa sågverk är så kallade köpsågverk. Det vill säga sågverk som inte förfogar över egen skogsråvara utan som måste köpa sågtimmer från annat håll. Omkring 700 orter i vårt land är mer eller mindre beroende av skogsindustrin för att kunna leva vidare. Det kan finnas flera faktorer som är av avgörande betydelse när det gäller brist på skogsråvara. Men klart står, att om det inom svenska skogsbruket skapades garantier för att tillräckliga återväxtåtgärder genomfördes, så att den förnyelsebara råvara som skogen utgör blev tillvaratagen på ett bättre sätt än som sker, då skulle hotet mot sysselsättningen väsentligt lätta. Ett effektivt brukande av våra skogsarealer måste till om leveranser av råvara till industrin ska kunna ske i den takt som krävs för att hålla sysselsättningen uppe. Tiden bör nu vara mogen för att avkräva skogsägarna obligatoriska skogsbruksplaner. Skogsvårdslagstiftningen måste skärpas för att kunna tillämpas mot de skogsägare som medvetet missköter sitt skogskapital. Det bör med andra ord finnas möjligheter för samhället att påfordra avverkning i de överåriga bestånd där ägarna uraktlåter att bedriva skogsvård. Detta kommer att bli nödvändigt om inte skogsägarna tar sitt ansvar när det gäller att förhindra att sågverk och andra virkesförbrukande enheter tvingas lägga ner driften i brist på råvara. Det är viktigt att de brister vi nu har beträffande skogsvård, som till exempel avverkning av mogen och överårig skog, gallring, röjning, återväxtåtgärder etc., med det snaraste elimineras. Även om det förhåller sig så, att flertalet ägare av skog av eget intresse sköter sitt skogsinnehav, så finns det uppenbart arealer i vårt land där betydande kvantiteter råvara finns men som av olika skäl aldrig kommer skogsindustrin till godo. Här finns det anledning att bland annat peka på sterbhusens skogsinnehav, där oftast skogsvårdande åtgärder blir eftersatta och befintliga virkestillgångar outnyttjade. 1 flera av våra län spelar sågverk och massafabriker en avgörande roll från regional och lokal sysselsättningssynpunkt. Därför kan det visa sig bli nödvändigt att vidta åtgärder för att trygga råvaruförsörjningen för framför allt köpsågverk som kan bedömas vara av avgörande betydelse för sysselsättningen ute i glesbygderna. Ett sätt att förse dessa sågverk med råvara är att upprätta regionala kvoter. Detta har tidigare framförts från socialdemokratiskt håll men stött på motstånd från borgerligt håll. När nu flera av våra skogslän skakas av djupgående kriser finns det anledning ta upp frågan på nytt, när de som arbetar inom sågverksindustrin riskerar förtidspensionering på grund av att det sågverk där de arbetar inte får tillräckligt med råvara, som man vet att det inom sågverkets normala virkesfångsområde finns en outnyttjad råvarutillgång. Alla krafter måste samverka för att få till stånd avverkning i en takt som ger en jämn sysselsättning i vårt skogsbruk. Situationen när det gäller skogen och skogsindustrins framtid visar hur angeläget det är att vi får styrmedel som kan sättas in för att på bästa sätt hushålla med vår skogsråvara. Vi kan inte i längden förlita oss på att branschen på egen hand skall klara de här problemen. Vi kan inte bara låta utvecklingen ha sin gång och riskera att sysselsättningsobjekt belägna mitt inne i skogsbygder tvingas lägga ner driften i brist på råvara från skogen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om lämpliga styrmedel för att användas i de fall driftstopp hotar en skogsindustri på grund av brist på råvara.