mot · G102302 · 1978-01-12 00:00:00 — 1977/78 302-308 av m. fl. om en utredning angående Skogsforskning är av grundläggande betydelse för vår framtid. Skogsnäringen är ju landets största nettoexportör. Ett växtslag, det må vara en lantbruks- eller trädgårdsväxt eller ett skogsträd, kan inte utvecklas till sin fordel, om inte den ärftliga konstitutionen är väl anpassad till miljöbetingelserna på växtplatsen. Detta förhållande framträder inte minst hos skogsträden. Härav följer att växtförädling med fältmässig prövning av förädlingsmaterialet som ett huvudmoment måste bedrivas i form av lokal försöksverksamhet i ett land med starkt skiftande klimatbetingelser och även växlande markförhållanden. Verksamheten inom svensk skogsforskning bedrivs bl. a. av . Institutet leds av en styrelse på tio medlemmar och är förlagt till , dit även särskilda avdelningen för skogsgödsling är lokaliserad. Ute i landet är forskningsverksamheten fördelad på tre distrikt: södra distriktet (), mellersta distriktet (och Brunsberg), norra distriktet (). Mellan staten och Stiftelsen har träffats flera avtal om gemensam finansiering av forsknings- och utvecklingsverksamhet rörande skogsträdsförädling och skogsgödsling m. m. Ansvaret för forskningsverksamheten åvilar . gällande avtal löper ut , och enligt detta bidrar staten med , medan stiftelsen bidrar med . För har dessutom slutits ett avtal, enligt vilket staten skall bidra med . och Stiftelsen med . Stiftelsen får i sin tur pengar från medlemmarna i Föreningen och från föreningens egna tillgångar. Medlemmar i är bl. a. domänverket, skogsbolagen, skogsägarföreningarna samt enskilda skogsägare. Finansieringen av följaktligen komplicerad. Man har egentligen tre organisationer: Föreningen som har till uppgift att stödja skogsträdsförädlingen och beståndsförnyelsen i landet. Föreningen är dessutom förvaltare av fonder och äger ett antal fastigheter. Stiftelsen har bildats av föreningen med ändamål att stödja svensk skogsproduktion. Stiftelsen samlar in bidrag från skogsbruket och föreningen samt sluter avtal med staten om institutets drift. skall bedriva vetenskaplig och praktisk 1 1977/78. verksamhet rörande skogsträdsförädling, skogsgödsling m. m. Styrelsen tillsätts av staten och Stiftelsen . Verksamheten bedrivs således egentligen av . Om man sätter kostnaderna för institutet till 100 får man, enligt senaste uppgifter, fram följande fördelning: Bidragsgivare från skogsbruket Föreningen och räntor Serviceavgifter, vissa fondanslag och egna räntor Det har länge varit på tal att en viss omorganisation skulle äga rum. Detta har framkallat stor oro. Från skogsbrukets sida i västra , framför allt i , är man angelägen om att slå vakt om verksamheten i Brunsberg. arbetade en kommitté med frågan men utan större resultat. agerade man från Vänerskog, , och i gemensamt och framhöll därvid vikten av fortsatt verksamhet i Brunsberg. Därvid nåddes det resultatet att verksamheten i Brunsberg skulle fortsätta, dock under delvis andra former. Det gemensamma agerandet från har resulterat i att institutet ändrat sitt ursprungliga beslut, som gick ut på en successiv avveckling av verksamheten vid Brunsberg, till att Brunsbergsstationen skall bestå och att inga åtgärder vidtas för dess avveckling. Man har med andra ord nått en bit på väg men inte nått ända fram. Det är nämligen ett oeftergivligt krav från skogsbrukets sida i västra att Brunsbergsstationen även i fortsättningen skall betjäna skogsbruket i denna del av landet inom skogsträdsförädlingens område. Frågan om Brunsbergsstationens vara eller inte vara är ingen specifik Värmlandsfråga, men givet är att värdet av de resultat som uppnåtts och som kommer att uppnås vid Brunsbergsstationen har en stor betydelse för det värmländska skogsbrukets framtid. Från det värmländska skogsbrukets sida är det därför av stor vikt att det för framtiden skapas en fast ram för fortsatt verksamhet vid stationen i Brunsberg, på samma villkor som gäller för stationerna i södra distriktet () och norra distriktet (). Beträffande såväl den framtida organisationen som den framtida finansieringen av verksamheten råder en oklarhet som vållar oro hos både skogsbrukets företrädare och bland dem som arbetar inom verksamheten, framför allt inom det mellersta distriktet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning angående , dess framtida verksamhet, organisation och finansiering och att man vid denna utredning skall utgå från att Brunsbergsstationen skall bestå. () () () ()