mot · G1021026 · 1978-01-25 00:00:00 — om folkrörelsernas och övriga organisationers u-landsinformation 1 den biståndspolitiska utredningen om u-landsinformation och internationell solidaritet SOU 1977:73 behandlas den av SIDA till folkrörelser och övriga organisationer delegerade u-landsinformationen. Studieförbunden och löntagarorganisationerna har en central roll i SIDA:s informationsverksamhet och får anslag i form av generella bidrag. Efter ansökan kan också andra organisationer få bidrag. 1974/75 var anslaget för organisationsbidrag nio gånger större än 1971/ 72. När det gäller fördelningen av beloppet mellan organisationer, studieförbund och övriga organisationer har den i stort sett varit oförändrad /73. Studieförbunden har fått , löntagarorganisationerna och övriga organisationer . Någon omfattande utvärdering av den verksamhet som bedrivs av ovan nämnda organisationer och studieförbund har inte gjorts. Visserligen har det inom SIDA funnits planer på en utvärdering men den har inte blivit av, enligt uppgift på grund av bristande personella resurser. Behovet av genomgång och utvärdering av de skilda organisationernas och studieförbundens målsättning och hur man lyckats med att uppnå målen har efterlysts från skilda håll. Som illustration kan två citat ur betänkandet om u-landsinformation och internationell solidaritet tjäna. På s. 39 uttalar revisorer följande: Då den från SIDA delegerade u-landsinformationen numera uppgår till avsevärda belopp synes det vidare angeläget att en närmare utvärdering företas av denna typ av information. En väsentlig del av informationsinsatserna synes vara riktade till olika slag av vidareinformatörer och opinionsbildare. Av de av organisationerna till SIDA inlämnade verksamhetsberättelserna framgår vidare att kostnader för central administration och studieresor till ofta utgör tunga poster. Det synes därför finnas anledning att klarlägga bl. a. den spridning till en bredare allmänhet av kunskaper om uländernas förhållanden och insatser för att bidra till ekonomisk och social utveckling i dessa länder som nås genom vidareinformatörerna. Resultatet av informationsaktivitetema bör ej enbart få bli det att de ökade kunskaperna om problematik stannar hos en redan kunnig och välmotiverad elit. På s. 64 konstaterar utredningen: SIDA får rapporter om hur SIDA-bidragen har använts och planeras att användas från studieförbunden och löntagarorganisationerna. Denna mer eller mindre omfattande rapportering till SIDA i studieförbundens fall kompletterad med folkbildningsförbundets årliga sammanställning samt rapporter från organisationer som erhållit bidrag efter ansökan och organisationernas verksamhetsberättelser m. m. utgör värdefulla källor. Detta material har dock aldrig bearbetats och någon mera överskådlig bild av t. ex. organisationernas måldefinitioner och målgrupper, eller verksamhetsformerna och deras förändring över tiden, föreligger sålunda inte. Enligt min mening finns det anledning att ta fasta på de kritiska synpunkter som här framförs. Därför bör en kartläggning och utvärdering av den ovan nämnda informationsverksamheten komma till stånd. Det är av stor vikt att de medel som ställs till förfogande för information används så effektivt som möjligt. Formerna för u-landsinformationen kan naturligtvis utformas på olika sätt. Den nuvarande är inte självklart den enda givna. De erfarenheter som vunnits med hjälp av nuvarande kanaler måste därför bearbetas och hopsummeras. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att SIDA ges i uppdrag att genomföra en utvärdering av den u-landsinformation som bedrivs i folkrörelser, studieförbund och övriga organisationer med hjälp av anslag från SIDA.