mot · G102630 · 1978-01-20 00:00:00 — om åtgärder mot spekulation i bostäder har (CU 1976/77:18 s. 38-39) begärt en fortsatt och förutsättningslös översyn i fråga om kommunernas befogenheter och olika rättsliga problem när det gäller att möta spekulativa inslag i småhusbyggandet. Regeringen har med anledning därav uppdragit åt att efter samråd med dels kartlägga de medel som kommunerna använder eller skulle kunna använda för att motverka sådan spekulation, dels lämna en redogörelse för kartläggningen och förslag till åtgärder som den kan föranleda. Styrelsen har gjort en kartläggning och redovisat den till regeringen. Förslag till åtgärder kommer senare att redovisas. Utanför begäran faller de åtgärder som staten vidtar och kan vidta i samma syfte, nämligen att motverka spekulation med småhus. I samband med undersökning har dock hälften av kommunerna redovisat erfarenheter av köpeskillingskontrollen enligt 45 § bostadsfmansieringsförordningen. Såväl i detta sammanhang som ofta har påpekats att den tvååriga kontrolltiden är för kort och att lånet inte ens hunnit betalas ut innan tiden löpt ut. Tanken förlängd kontrolltid har också förts fram vid upprepade tillfällen. Den pågående undersökningen av kommunernas möjligheter att agera i spekulationsfrågan bör självfallet inte hindra staten från att se över sina regler på området. Det som därvid ligger närmast till hands är att fatta ett beslut om förlängning av den nämnda tiden för köpeskillingskontroll till . Jag föreslår att beslutar detta i avvaktan på mer fullständiga förslag, som täcker kommunernas åtgärder. Spekulationen med bostäder är emellertid inte begränsad till småhusmarknaden. Också bostadsrätterna har visat pristendenser som inbjuder till spekulation - en spekulation som också funnit sina utövare. Mot denna bakgrund bör regeringen få i uppdrag att kartlägga prisutvecklingen på bostadsrätter och för redovisa detta i förening med de förslag för att stävja en inte önskvärd utveckling, som regeringen från sin utgångspunkter finner lämpliga. På vissa håll anser man emellertid att nuvarande möjligheter att spekulera i bostäder inte är tillräckliga. Förslag har väckts om att öka dessa möjligheter genom att införa äganderätt till lägenheter. Syftet torde emellertid (se LU 1975/76:20) främst vara att kunna använda lägenheter som kreditunderlag och därmed skapa möjligheter att använda vinster genom prisstegring för andra ändamål - kanske ny spekulation. Den grundläggande frågan är här självfallet inte de tekniska möjligheterna att skapa nya rättsregler för en sådan ordning. Frågorna måste självfallet lösas från bostadspolitiska utgångspunkter och därmed också mot bakgrund av den värderingen att bostaden är en social rättighet och inte ett hjälpmedel för att öka och sprida spekulationsvinster. Frågan är också nära knuten till reglerna för bostadslångivningen. Mot bakgrund av det anförda föreslås att klart uttalar att det från bostadspolitisk synpunkt är uteslutet att införa en äganderätt till lägenheter i flerbo stadshus. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna 1. att köpeskillingskontrollen enligt 45 § bostadsfinansieringsförordningen bör utsträckas att gälla , 2. att prisutvecklingen för bostadsrätter och dess orsaker bör kartläggas och redovisas för i förening med därav föranledda förslag, 3. att det från bostadspolitisk synpunkt är uteslutet att införa äganderätt till lägenheter i flerbostadshus.