bet · G201LU4 · 1978-12-31 00:00:00 — betänkande 1978/79:4 medanledning av motion om fastställande av faderskap i vissa fall I motionen 1977/78:527 av m. fl. (s)yrkas att hos regeringen hemställer om utredning av deinternationellt privat- och processrättsliga reglerna för talan om hävande avden legala faderskapspre-sumtionen. Remissyttrandenöver motionen har inhämtats från och . På begäranav utskottet har remissyttranden vidare lämnats av , och . Svensknationell lagstiftning om faderskap De grundläggande civilrättsliga reglerna i svenskrätt rörande faderskapet till barn återfinns i 1 kap. (FB). Isamband med av beslutade ändringar i om bl. a.vårdnad och faderskap till barn fick bestämmelserna om faderskap till barndelvis nytt innehåll (SFS 1976:612; prop. 1975/76:170, LU 1975/76:33, rskr397). Förut gällande bördsregler var utformade för att ge bam i äktenskap en irättsligt hänseende mer gynnad ställning än andra barn. Genom ändringarutjämnades vissa av de dittills rådande olikheterna. Termerna äktenskapligbörd, barn i äktenskap och barn utom äktenskap utmönstrades ur lagstiftningen.De civilrättsliga bestämmelserna om fastställande av faderskap sammanfördes iett kapitel. FB:sfaderskapsregler skall tillämpas av svenska domstolar och andra myndighetersåväl när tvisten endast inbegriper svenska medborgare som när tvisten harflerstatlig anknytning och den svenska internationella privat- ochprocessrätten anvisar svensk lag som tillämpning. 1 § FB ger uttryck för den s. k. faderskapspresumtionen. Denna innebär,att om modern är gift vid ett barns födelse skall mannen i äktenskapet ansessom barnets fader. Detsamma gäller om modern är änka och barnet föds inom sådantid efter mannens död att det kan vara avlat . Är modern å andrasidan ogift eller har hon skilt sig före barnets födelse ställer lagen inte uppnågon presumtion. 1 sådana fall skall faderskapet alltid fastställas genomerkännande eller dom. Faderskapspresumtionen kanbrytas av rätten, som i vissa i lagen angivna 1 1978/79. LU 1978/79:4 2 fallkan förklara att mannen i äktenskapet ej skall anses vara fader till barnet.Ett sådant fall föreligger när det är utrett att modern haft samlag med annanän maken under barnets konceptionstid och det med hänsyn till samtligaomständigheter är sannolikt att barnet har avlats av den andre. Enligtbestämmelser i 3 kap. FB får talan i sådana mål väckas såväl av mannen iäktenskapet mot barnet som av barnet mot mannen. Talan väcks vid rätten i denort där barnet har sitt hemvist. Målet upptages av om ejannan behörig domstol finns. Presumtionenkan numera hävas även genom att annan man skriftligen erkänner faderskapet tillbarnet. Erkännandet skall för att få rättslig verkan godkännas av både modernoch mannen i äktenskapet samt av barnavårdsnämnden. Ärsituationen sådan att faderskapspresumtionen antingen inte gäller eller harbrutits skall faderskapet fastställas genom erkännande eller dom. Fastställsfaderskapet genom dom, skall rätten på talan av barnet förklara en man varafader till barnet om det är utrett att han har haft samlag med barnets moderunder barnets konceptionstid och det med hänsyn till samtliga omständigheter ärsannolikt att barnet avlats av honom. FB innehåller vissa bestämmelser om medverkan vidfastställande av faderskap. Här föreskrivs bl. a. att om enligt 1 kap. 1 § vissman anses som barnets fader skall barnavårdsnämnden utreda huruvida annan mankan vara fader till barnet om detta begärs av vårdnadshavaren eller den äktamannen och en sådan utredning finnes lämplig, allt under förutsättning attvårdnadshavaren antingen är kyrkobok-förd i eller vistas här ellerockså att barnet är svensk medborgare. Under samma förutsättningar åligger detbarnavårdsnämnden att, om viss man enligt 1 kap. 1 § inte anses som barnetsfader, försöka utreda vem som är fader till barnet och sörja för attfaderskapet fastställs. Uppgiften åvilar i båda dessa fall barnavårdsnämnden iden kommun där vårdnadshavaren är kyrkobokförd eller, om vårdnadshavaren inteär skriven i , i den kommun där vårdnadshavaren vistas. Om hemvistsaknas i åvilar skyldigheten barnavårdsnämnden i . Om nämndenefter sin utredning anser sig kunna bedöma faderskapsfrågan med tillräckligsäkerhet skall den bereda den presumtive fadern tillfälle att erkännafaderskapet. ned en påbörjad utredning bl. a. om det visarsig omöjligt att fö fram erforderiiga upplysningar för bedömning avfaderskapsfrågan och om det beträffande bam som fötts utom äktenskapet framstårsom utsiktslöst att få faderskapet fastställt av domstol. Svenskdomstols behörighet I faderskapsmål med internationell anknytning Väcks talan vid svensk domstol om hävande avfaderskapspresumtionen eller om fastställande av faderskapet och är målet avinternationell natur LU 1978/79:4 3 uppkommerav naturiiga skäl först frågan huruvida domstolen över huvud taget är behörigatt ta upp talan. Spörsmålet är inte reglerat i lag och diskuteras inte iförarbetena till de aktuella bestämmelserna i . Rättspraxis synes i allmänhetha tillåtit att talan får upptas i om barnet haft hemvist i landet (jfrNJA 1956 s. 410, 1957 s. 430, 1964 s. 398, 1969 s. 308 och 1976 s. 539).Behörighet torde emellertid kunna föreligga även i vissa andra fall (jfr. NJA1957, s. 135). I rättsfallet NJA 1967 s. 300 ansågs svensk domstol inte behörigatt ta upp talan om avsaknad av äktenskaplig börd. Talan hade väckts av barnet,som i likhet med modern och fadern var utländsk medborgare. Det förelåg delademeningar om barnet hade hemvist i . () uttalade dockatt även om barnet kunde anses ha hemvist i tillräcklig anledning ejförelåg att uppta barnets talan till prövning vid svensk domstol. Tillämpliglag i mål om hävande av faderskapspresumtionen Frågan om vilket lands lag en svensk domstol haratt lägga till grund, när den i tvist med fierstatlig anknytning skall avgöramål om hävande av faderskapspresumtionen, är inte löst i svensk lagstiftningmen har prövats av HD (jfr NJA 1953 s. 4, 1962 s. 123, 1964 s. 1,1969 s. 247, 1970 s. 274, 1973 s. 151 och 1976 s. 539). Den ståndpunkt svenskdomstolspraxis intagit kan sägas vara följande. Ett internationellt spörsmålrörande vad som tidigare kallades äktenskaplig börd, alltså närmast huruvidaett barn, som fötts av hustrun även är mannens, bedöms enligt den lag som ärfamiljens personalstatut vid - i allmänhet - barnets födelse ("familjenslag"). Personalstatutet, som i svensk rätt principiellt bestäms avnationaliteten, ej av hemvisten (domiciliet), blir normerande beträffandesamtliga de ämnen som omtalas i lagstiftningen om faderskapet till barn, alltsåäven de där reglerade presumtionsfrågorna och frågan om barnets talerätl. Ärmannen och hustrun vid tiden för barnets födelse medborgare i samma stat, ärlagen i den staten att anse som familjens lag. Är mannen och hustrun av olikanationalitet är läget oklart. I allmänhet synes mannens nationella lag vidtidpunkten för barnets födelse ha ansetts som familjens lag. Ett visst avstegfrån denna regel gjorde HD i avgörandet NJA 1964 s. 1. Ett svenskt barn väcktetalan mot en fransk man med yrkande att det måtte förklaras sakna äktenskapligbörd i äktenskapet mellan fransmannen och barnets svenska moder. Såväl fransmannensom modern och barnet bodde i . Anknytningarna till var alltsåstarka. Frågan var om svensk eller fransk rätt skulle tillämpas i målet. Enligtfransk liksom många andra länders lag får bara mannen men inte barnet föraifrågavarande slag av talan. En enhällig HD (avgörande in pleno) fann attsvensk lag skulle tillämpas. I domslutet anfördes bl. a.: "När sådanbördstalan väckes av ett här i riket stadigvarande bosatt barn, vars moder vidtiden för barnets födelse var svensk medborgare och hade hemvist i ,bör, i allt fall om tillämpning av 1* 1978/79. LU 1978/79:4 4 barnetsnationella lag skulle medföra att barnet förvägrades talerätt, svensk lagtillämpas å barnets talan." Iett par senare avgöranden har HD dock upprätthållit huvudprincipen att mannensnationella lag skall tillämpas i bördsmål, bl. a. i rättsfallet NJA 1973 s.151. Ett barn, fött i äktenskap mellan turkiska föräldrar, väckte talan mot denturkiske mannen med yrkande att det skulle förklaras sakna äktenskaplig börd iäktenskapet mellan makarna. Modern och barnet -som fötts i Sverige-hade vidtiden för talans väckande blivit svenska medborgare. Enligt turkisk rätt ombördstalan ägde endast fadern talerätt. HD konstaterade att med hänsyn till attvid tiden för barnets födelse såväl modern och hennes dåvarande make som barnetvar turkiska medborgare skulle - utan avseende på att modern sedermera blivitsvensk medborgare - barnets talan bedömas enligt turkisk lag och följaktligenavvisas. Tillämpliglag i mål om fästställande av fädeiskap Än mer oklar synes frågan om val av tillämplig lagvara när det gäller mål om fastställande av faderskap. Svensk lag innehålleringa bestämmelser härom. Ombarnet och föräldrarna är av samma nationalitet torde, åtminstone enligtuttalanden i doktrinen, deras gemensamma, nationella lag i princip varaavgörande (: Föräldrar och barn enligt svensk internationell privaträtt,1943; , Kortfattad lärobok i internationell privat- och processrätt,1974, s. 127). Exempel på motsatsen finns dock. I avgörandet NJA 1946 s. 310tillämpade HD svensk lag i mål mot norsk man rörande faderskap och underhålltill ett i av norsk kvinna fött barn. Avgörandet har dock utsatts förkritik i doktrinen (, Kommentar till , 1971, s. 455;Karigren a.a. s. 128). I det av likaledes kritiserade avgörandet NJA 1969s. 301 fördes faderskapstalan mot finsk man med hemvist i . Barnet, somvar fött i av finsk kvinna, hade alltsedan födelsen haft stadigvarandehemvist i med modern. Del kunde antas komma att växa upp här. Dettautgjorde enligt HD ett starkt skäl för att tillämpa svensk lag. Härtill kom attfinsk lag ej medgav fastställande av faderskap i ett fall som detta. Domstolentillämpade därför svensk lag(Walins kritik, se a.a. s. 457). Eninom den i internationella privaträtten mycket omtvistad fråga är vilken lagsom skall väljas för att reglera rättsförhållandet mellan barnet och fadern närbarnet, som ofta händer, är av annan nationalitet än fadern. Man har i utländskdoktrin rekommenderat än faderns nationella lag, än barnets lag, än modernslag, än lagen på orten för lägersmålet (a.a. s. 127). I flera fall harHD valt att tillämpa barnets nationella lag (NJA 1963 s. 489,1973 s. 57). Avstörst intresse är måhända avgörande, i vilket HD bl. a. fastslog attdet vid val av tillämplig lag borde i rättssäkerhetens namn eftersträvas attavgörandet låter sig inpassas i ett lämpligt regelsystem, "det bör således LU 1978/79:4 5 undvikas,att valet träffas enligt fri bedömning från fall till fall alltefter sakensstarkare eller svagare anknytning till visst land". Domstolen erinrade omatt svensk internationell privaträtt på familjerättens område i princip byggerpå nationalitetsprincipen och att det därför låg nära till hands att tillämpalagen i det land som barnet på grund av sin nationalitet tillhörde vidfödelsen, i vart fall när barnet hade hemvist i det landet och av allt att dömaskulle komma att växa upp där. fall förklarade HD enhälligt, i målmot svensk man om faderskap och underhållsbidrag till tyskt barn, tysk lag varatillämplig i enlighet med den rättsgrundsats som antagits 1963. 1doktrinen har man dock varit mera benägen att rekommendera svensk lag somtillämplig i egenskap av lex fori. (a.a. s. 459) menar att svensk rättbör kunna tillämpas av svensk domstol oavsett målets internationella aspekter.Lind (Faderskap och vårdnad, 1975) anser att svensk rätt bör tillämpas ombarnet är svensk medborgare eller om barnet, oavsett nationalitet, vistas iSverige. (a.a. s. 127) anför bl. a. att med hänsyn till de svenskalagbestämmelsernas utpräglade karaktär av "skyddslagstiftning" tillförmån för barnet bör svensk rätt tillämpas i viktiga fall. Å andra sidan börenligt samme författare ett mera fullständigt undanskjutande av intressenternaspersonalstatut möta betänkligheter, åtminstone om svenska intressen inte ärstarkt engagerade. Med utgångspunkt bl. a. i det ovan refereraderättsfallet NJA 1973 s. 151 anför motionärerna att det förhållandet att svenskdomstol i vissa fall måste pröva frågor om äktenskaplig börd enligt främmandelands lag får mycket olyckliga konsekvenser i de fall då hustruns make eller fd. make är ointresserad av att fö frågan om faderskapet utredd eller harförsuttit eventuella tidsfrister enligt sitt lands lag för att påkalla prövningav faderskapet. Hans ointresse kan bero på att han bor utomlands och att ingaanspråk på underhållsbidrag riktas mot honom. Motionärerna framhåller att detockså kan förhålla sig så att han över huvud taget inte känner till att hananses som fader till ett i fött barn. Fördetta barn gäller intereglerna för svenska bam, och detta trots att kanske både modern och barnetnumera är svenska medborgare. En effekt kan bli att barnet inte får arvsrättefter sin biologiske fader, en annan att de sociala myndigheterna inte kanavkräva denne bidragsförskott som utbetalats till modern. Det väsentliga äremellertid enligt motionärernas mening att barnet saknar möjlighet att efter degrunder som i allmänhet gäller för barn i det svenska samhället vinna klarhetom vem som är dess fader. Roten till det onda ligger enligt motionärerna i attdomstolarna med tillämpning av nationalitetsprincipen låter mannens hemlandslag vara avgörande för bedömningen av faderskapsfrågan, åtminstone om såvälbarnet som modern och den presumerade fadern är utländska medborgare.Motionärerna anser att en ändring av denna praxis genom LU 1978/79:4 6 lagstiftningär väl motiverad. De menar att ett tänkbart tillvägagångssätt är att överlämnafrågan till utredningen om barnets rätt. Samtliga remissinstanser delar motionärernas meningatt det är otillfredsställande att de svenska internationellt privaträttsligareglerna gör det omöjligt att få den legala fadeiskapspresumtionen hävd avdomstol här i landet i sådana fall som avses i motionen. Socialstyrelsenanser att målsättningen bör vara att för barn bosatta i faderskapetalltid skall kunna hävas och fastställas med tillämpning av reglerna i FB.Styrelsen anser därför i likhet med motionärerna att frågan bör utredas. Enligtstyrelsens mening bör dock utredningsuppdraget avse även andra familjerättsligafrågor. I remissvaret exemplifieras några sådana frågor, alla avseendebarnavårdsnämnds medverkan i faderskapsmål. beträffande barn fött av gift mor är Styrelsen erinrar om attdet numera möjligt att hävafaderskapet genom erkännande, om erkännandet godkänts av den äkta mannen,modern och barnavårdsnämnden. Fråga uppkommer då om kanmedverka till ett sådant erkännande i de fall en eller flera av parterna ärutländska medborgare. Det kan enligt styrelsens mening med skäl göras gällandeatt denna möjlighet inte bör stå öppen i de fall utländsk lag skulle hatillämpats om ärendet behandlats i domstol, särskilt om domstolen - såsom ifallet NJA 1973 s. 151 - skulle ha avvisat talan om havande av denäktenskapliga börden. Enligt styrelsens uppfattning vore det emellertidolyckligt om i ett enskilt ärende skulle behöva pröva om annanän svensk lag är tillämplig. Det kan, anförs det i yttrandet, göras gällandeatt regeln i 1 kap. 2 § andra stycket FB är tillämplig så snart vårdnadshavarenför barnet är kyrkobokförd i riket eller vistas här eller barnet är svenskmedborgare. I sådana fall är nämnden behörig att på begäran av vårdnadshavareneller maken utreda om annan man kan vara far till barnet. Barnavårdsnämndsbehörighet att agera skulle då, framhåller styrelsen, i vissa fall sträcka siglängre än domstols möjlighet att tillämpa svensk lag, något som enligtstyrelsen i och lör sig kan synas egendomligt men som i varje fall inte stridermot barnets intresse så som det är definierat i svensk rätt. Dock kanosäkerheten om erkännandets rättsverkan utanför innebära en otrygghetför barnet och dess föräldrar. Med hänsyn till det osäkra rättsläget är det fn. inte möjligt för styrelsen att gå ut med någon form av anvisningar till decentrala nämnderna hur de bör förfara i sådana fall. Enligt styrelsensuppfattning vore det därför värdefullt om detta problem kunde tas upp av denföreslagna utredningen. Enannan fråga som enligt förmenande bör tas upp vid en översynav den internationella familjerätten är hur utländska faderskapserkännandenoch domar avseende faderskapsfaststäilelser samt anteckningar i övrigt rörandefaderskap utomlands bör betraktas av svensk barnavårds- LU 1978/79:4 7 n. råder enligt styrelsen stor osäkerhet om när nämnden behöver fastställafaderskap beträffande inflyttade barn till ogifta mödrar. I vissa länderantecknas faderskapet efter ett betydligt enklare förfarande än i . Idessa fall kanske faderskapet behöver fastställas av barnavårdsnämnden medan iandra fall, där det utländska fastställelseförfarandet ger ungefär sammasäkerhet som förfarandet i , detta kanske inte är nödvändigt.Socialstyrelsen anser det viktigt att få klariagt i vilka fall barnavårdsnämndbehöver fastställa faderskap för barn som flyttar in i riket och i vilka falldetta inte är erforderiigt. Ettliknande, av aktualiserat problem föreligger i det fallfaderskapet utomlands anses fastställt genom en presumtion som inteöverensstämmer med svensk rätt. Styrelsen erinrar om att det enligt de nyareglerna i FB inte längre föreligger någon faderskapspresumtion beträffandebarn som föds efter ett äktenskaps upplösning genom äktenskapsskillnad men inomsådan tid därefter att det kan vara avlat i äktenskapet. För sådant barn måstenumera faderskapet alltid fastställas medelst erkännande eller dom. Utomlandsgäller emellertid i stor utsträckning vad som tidigare gällde i ,nämligen att den f. d. mannen i dessa fall presumeras vara barnets far. Istyrelsens yttrande framhålls att, i den mån faderskapspresumtion enligtutländsk rätt kan erkännas här i landet, skyldighet inte skulle föreligga förbarnavårdsnämnden att fastställa faderskapet när barnet bosätter sig i Sverige.Om i överensstämmelse med svensk rätt någon faderskapspresumtion emellertidinte anses föreligga skulle nämnden däremot vara skyldig att fastställafaderskapet. Det är enligt styrelsen i högsta grad osäkert hur nämnderna börförfara i dylika fall och om det därvidlag är någon skillnad mellan svenska ochutländska medborgare. Vissa skäl talar enligt styrelsens mening för attutländsk faderskapspresumtion i fall som här avses inte bör gälla barn tillsvenska kvinnor medan däremot barn till kvinnor med utländskt medborgarskap börkunna omfattas av sådan presumtion. Man skall dessutom ha klart för sig attbarnets medborgarskap och namn kan vara avhängigt av om man skall tillämpa denutländska rätten och betrakta barnet som fött i äktenskap eller tillämpa svenskrätt och anse barnet som fött av ogift mor. Medhänsyn till att den internationella familjerätten innehåller fler olöstaproblem än det motionärerna aktualiserat anser en särskildutredning böra tillsättas för att undersöka behovet av konventioner ochkompletterande lagstiftning. I utredningen bör enligt denna remissinstans ingå representanterför bl. a. och . Sveahovrätt finner det klart att behov föreligger av en internationellt rättsligreglering i fråga om bördstalan. Hovrätten konstaterar att det i faderskapsmålförekommit rättsfall som kan antyda en glidning mot domicilprincipen i fråga omsvensk domstols behörighet att upptaga sådana mål till prövning. I sittremissvar erinrar hovrätten vidare om de pågående överläggningarna mellan denordiska länderna om ömsesidigt erkännande av LU 1978/79:4 8 faderskapsavgörandenoch om det internationella konventionsarbete som pågår inom närligganderättsområden. Med hänsyn härtill finner hovrätten att den av motionärernaväckta frågan inte bör göras till föremål för en särskild svensk utredning. Denbör i stället tas upp i ett större sammanhang, t. ex. vid en Haagkonferenseller i . Hovrätten finner att ett initiativ i denna riktning böråtminstone förberedas av de nordiska länderna gemensamt. har som svar på remissen överiämnat och åberopat ett avsocialförvaltningen avgivet utlåtande. I utlåtandet framhålls inledningsvis attbarn enligt i allmänt omfattad uppfattning bör ha rätt att få sin rättabörd fastställd och att detta förhållande har bl. a. betydelsefulla ekonomiskakonsekvenser för barnet. Nämnden konstaterar att det som regel är möjligt attfö en oriktig börd hävd om modern och barnet är och har varitsvenska eller nordiska medborgare men att det för invandrare ofta har visat sigomöjligt att fö de rätta förhållandena stadfästa. I yttrandet erinras om atträttspraxis intagit en annan och liberalare inställning i mål om fastställandeav faderskap utan samband med hävande av äkta börd. Enligtsociala centralnämndens uppfattning talar starka skäl för att barn med så fastanknytning till som beskrivs i motionen får möjlighet att bli befriadefrån en materiellt oriktig börd för att de därefter skall kunna få det rättafaderskapet fastställt. Nämnden framhåller att de nya reglerna om hävande aväkta börd genom administrativt förfarande inneburit ett steg i denna riktningmen att reglernas effektivitet är beroende av parternas vilja att medverka. Enannan nackdel med detta förfarande är, påpekas det, att resultatet sannoliktinte kommer att accepteras i mannens stat om denna t. ex. saknar form förhävande av börd. En konsekvens kan bli att barnet för dubbelt medborgarskap.Det ter sig enligt nämnden å andra sidan rimligt och angeläget från barnetssynpunkt att barnet åtminstone i förhållande till svenska myndigheter och införsvensk lag bereds jämställdhet med andra barn med hemvist i riket. tillstyrker avslutningsvis att en utredning i enlighet medmotionärernas intentioner kommer till stånd. erinrar om att den s. k. nationalitetsprincipen genombrutits påäktenskapsrättens område genom vittgående ändringar av lagen (1904:26s.l)om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap ochförmynderskap i det att stort utrymme gavs åt tillämpning av domicilprincipen.Förbundet framhåller att någon motsvarande nyreglering inte skett påföräldrarättens område med undantag för en bestämmelse lag (3 kap. 6§) om vårdnad och underhåll till barn i samband med äktenskapsskillnad. Dettorde enligt inte kunna förnekas att resultatet av en strikttillämpning av nationalitetsprincipen när det gäller barnets börd i många fallkan te sig stötande mot bakgrund av de värderingar som LU 1978/79:4 9 tillgodosettsgenom de berörda ändringarna lag och det ändrade synsätt som i vissmån kommit till uttryck i senare praxis när det gäller statusförhållandet hosbarn vilkas föräldrar ej är gifta. anser det därför motiveratatt rådande ordning på detta område överses. Emellertid är det enligtförbundets mening knappast lämpligt att begränsa en lagstiftning till det avmotionärerna berörda spörsmålet. En översyn av de internationelltprivaträttsliga reglerna på hela föräldrarättens område bör i stället företas.Domstolarna ställs enligt förbundet ofta inför svårbemästrade problem i dessahänseenden. Även frågor om svensk domstols behörighet att upptaga talan ifaderskapsmål kommer därmed att uppmärksammas, avslutar förbundet. finner det motiverat att man försöker finna enrimligare ordning vid bördstalan än vad fallet är f. n. i vissa situationer ochatt således svenska rättsprinciper skall kunna användas när detta är till gagnför barnet. Enligt samfundet bör man, för att möjliggöra en enhetlig bedömningi de nordiska länderna, eftersträva en nordisk konvention på området. Det finnsenligt förbundet anledning att antaga att en sådan konvention skall komma tillstånd. Däremot anser förbundet att det inte torde föreligga några sådanamöjligheter f. n. i förhållande till andra länder med en lagstiftning förbördstalan som väsentligt avviker från vårt lands lagstiftning. I detta ärende behandlas en motion om fastställandeav faderskap i mål och ärenden med internationell anknytning. Motionärernayrkar att hemställer om utredning av de internationellt privat- ochprocessrättsliga reglerna för talan om hävande av den legalafaderskapspresumtionen.