bet · G201LU11 · 1978-12-31 00:00:00 — medanledning av propositionen 1978/79:67 om förbud mot aga jämte motioner 1 propositionen 1978/79:67 har regeringen() - efter hörande av lagrådet - föreslagit attanta i propositionen framlagt förslag till lag om ändring i . Förslagetinnebär att i uttryckligen anges att barn inte flr utsättas förkroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling. Medanledning av propositionen har väckts fyra motioner. Motionsyrkandenaredovisas på s. 2. FöreningenFamilj och.Rätt har i skrivelse framfört synpunkter på frågan ominformation och utbildning med anledning av lagförslaget. Lag om ändring iföräldrabalken Härigenomföreskrivs att 6 kap. 3 § ' skall ha nedan angivna lydelse. utöva den uppsikt över barnetsom är erforderlig med hänsyn till barnets ålder och övriga omständigheter. Barnet fdr inte utsättasJÖr kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling. Dennalag träder i kraft . 1 Balken omtryckt 1978:853. 1 1978/79. LU 1978/79:11 2 A. motionen 1978/79:176 av () varihemställs att avslår propositionen 1978/79:67. B. motionen 1978/79:177 av m. (m) vari hemställs att beslutar avslå propositionen 1978/79:67. C. motionen 1978/79:178 av () ochIngrid Diesen (m) vari hemställs att antar följande såsom motionärernas förslag betecknade förslag till ändring av 6 kap. 3 § : 3§ Vårdnadshavare skall utöva den Vårdnadshavare skall alltid iakt- uppsikt över barnet som är erforderlig taga barnels bästa, giva dettryggghet med hänsyn till barnets ålder och och ett gott föredöme. Över barnet övriga omständigheter. skall utövas den uppsikt som erfordras Barnetfår inte utsättas för kropps- med hänsyn till barnets ålder och lig bestraffning eller annan kran- övriga omständigheter. Barnet får kände behandling. inte utsättas för kroppslig bestraff- ning eller annan kränkandebehandling. D. motionen 1978/79:180 av Per () varihemställs att i anslutning till bestämmelsen om förbud mot aga gör motivuttalanden i enlighet med vad som anförts i motionen. Rätten för föräldrar att i uppfostringssyfte agasina barn ansågs i äldre tider som helt självklar. Vissa bestämmelser fannsockså om att föräldrar kunde vara skyldiga att aga sina barn (t. ex. 1864 årsstrafflag 5 kap. 1 § i dess lydelse till 1902). 1920års lag om barn i äktenskap innehöll en bestämmelse om rätt till aga. I 4 §stadgades sålunda att föräldrarna fick, om det för uppfostringen var nödigt,tukta sina barn på det sätt som med hänsyn till deras ålder och övrigaomständigheter fick anses lämpligt. Om en förälder härvid tillfogade barnetskada som var ringa, kunde han enligt en särskild bestämmelse i 14 kap. 16 §strafflagen (SL) inte fällas till straff härför. I , vilkenträdde 1950, infördes i 6 kap. 3 § en LU 1978/79:11 3 bestämmelsemotsvarande den som fanns i 4 § lag. Ordet tukta utbyttes emellertidmot tillrättavisa. Av första lagutskottets utlåtande (ILU 1949:34 s. 16)framgår att syftet med utbytet av ord var att utmärka att mera kraftiga formerav kroppsaga om möjligt borde undvikas. Straffrihets-bestämmelsen i 14 kap. 16§ SL förblev oförändrad fram till dess att den upphävdes. Bestämmelsenslopades eftersom den ansågs oförenlig med strävandena att såvitt möjligtersätta aga med andra uppfostringsmedel. Motbakgrund av inträffade fall av barnmisshandel föreslogs (prop. 1966:96)att lydelsen av 6 kap. 3 § FB skulle ändras. Departementschefen anförde attdet visserligen var mindre sannolikt att lagstiftningsåtgärder kunde fä någonstörre praktisk betydelse, men han ansåg det likväl angeläget att alla möjligheteratt förbättra barnens skydd togs tillvara. Han var emellertid inte beredd attförorda en ändring innebärande att kroppsaga förbjöds utan föreslog att 6 kap.3 § skulle ändras så att däri angavs att det för barnets tillrättavisande intefick användas andra uppfostringsmedel än sådana som var lämpliga med häsyn tillbarnets ålder och övriga omständigheter. Under riksdagsbehandlingen tog manemellertid bort uttrycket tillrättavisa. Första lagutskottet uttalade (ILU1966:32) att stadgandet borde utformas så att den straffrihetsgrund somäganderätten då kunde innebära helt utmönstrades. 6 kap. 3 § borde därförendast behandla föräldrarnas uppsiktsskyldighet och härom lämpligen utsäga attföräldrarna skulle utöva den uppsikt över barn som var erforderlig med hänsyntill barnets ålder och övriga omständigheter. Efterlagändringen innehåller således 6 kap. 3 § FB endast att föräldrarskall hålla sina barn under erforderlig uppsikt. FB ger således inte stöd föratt föräldrar skall ha rätt att använda handgripliga tillrättavisningar, sominte är tillåtliga i andra sammanhang. Å andra sidan innehåller FB inte någotuttryckligt förbud mot sådana tillrättavisningar. yppades i den rättsvetenskapligalitteraturen viss tveksamhet om innebörden av lagändring när detgällde lättare handgripliga tillrättavisningar. De uttalanden som därvid gjortshar tagits till intakt för att viss form av aga är tillåten. 1 en dom från år1975, där åtalet för misshandel av ett treårigt barn ogillades, anmärktetingsrätten sålunda bl. a. att även om det skulle vara styrkt att den åtaladeutdelat ett slag mot barnet var därmed ej visat att det våld som den åtalade iså fall utövat mot barnet överskridit den rätt att aga, som en vårdnadshavarehade mot barn i hans vårdnad. En Sifo-undersökning visade också att enicke obetydlig andel av de tillfrågade trodde att lagen tillät aga av barn. Medanledning av den oklarhet som sålunda rådde i fråga om tillåtligheten avlättare handgripliga tillrättavisningar väcktes två motioner medyrkanden om att i FB borde införas ett uttryckligt förbud mot aga. 1* 1978/79. LU 1978/79:11 4 Lagutskottetkonstaterade i sitt betänkande (LU 1972:23) att barnet redan åtnjöt etträttsligt skydd mot fysiska övergrepp. Utskottet ansåg därför att i första handandra åtgärder än lagstiftning borde vidtas för att komma till rätta medövergrepp mot barn. Härvid pekade utskottet särskilt på behovet av informationoch råd i hithörande frågor samt en vidgad föräldrautbildning. Utskottet fanndet även angeläget att man beaktade att också psykisk misshandel av barnförekommer. När det gällde frågan om lagstiftning ansåg utskottet att det inte bordekomma i fråga att i FB införa ett straffsanktionerat förbud mot kroppsligatillrättavisningar som innebar att vissa handlingar som begicks avvårdnadshavare skulle medföra straffansvar trots att de inte var straffbara närde begicks av annan. Utskottet fann inte heller att det förelåg något behov avatt straffbelägga andra handlingar än sådana som kunde föranleda ansvar enligtbestämmelserna i . Däremot ansåg utskottet att det kunde vara avvärde, bl. a. från opinionspåverkande synpunkt, om i FB infördes en inte straffsanktionerad bestämmelse som gav ettklart uttryck för den ändrade inställningen i fråga omkroppsliga tillrättavisningar av barn. Enligt utskottets mening borde därförbestämmelsen i 6 kap. 3 § FB bli föremål för en närmare översyn. Vid översynenborde enligt utskottets mening vidare undersökas möjligheterna att i FB införa bestämmelser som tydligare än degällande gav uttryck för samhällets syn på den psykiska omvårdnad somföräldrarna borde bereda sina barn. Utskottet hänvisade härvid till ett avhovrätten över och i remissvar framlagt förslag om att till 6kap. 3 § FB skulle fogas en bestämmelse av innebörd att "föräldrarnastädse skall iaktta barnets bästa, ge det trygghet och ett gott föredöme".Enligt utskottets mening borde emellertid även annan utformning av denifrågasatta bestämmelsen prövas. Utskottet hemställde att vad utskottet sålundaanfört skulle ges regeringen till känna. Utskottets hemställan bifölls av enenhällig riksdag. skrivelse överiämnades av regeringentill familjelagssakkun-niga för behandling. När utredningen om barnensrätt tillkallades överfördes ifrågavarande utredningsuppdrag till den nyakommittén som avlämnade betänkandet (SOU 1978:10) Barnens rätt1. Om förbud mot aga. 1 betänkandet föreslog utredningen att till 6 kap. 3 §skulle fogas ett nytt stycke av innehåll att "barnet får inte utsättas förkroppslig betraffning eller annan kränkande behandling". Propositionenslagförslag överensstämmer helt med utredningens förslag. Remissinstansernahar med något undantag tillstyrkt att i FB införs ett uttryckligt förbud motkroppslig bestraffning av barn. Även i övrigt har förslaget - i motsats tillvad motionärerna i motionen 177 synes vilja göra gällande - fått ett positivtmottagande vid remissbehandlingen. LU 1978/79:11 5 tillgodoserenligt utskottets mening de önskemål om en ändring av 6 kap. 3 § FB som år 1972framfördes av en enhällig riksdag. Utskottet avstyrker därför bifall tillmotionerna 176 och 177, i vilka yrkas avslag på propositionen. Utskottetkonstaterar att den rättsliga betydelsen av den nya bestämmelsen främst liggeri att det nu klart sägs ifrån att sådan misshandel som i och för sig skullebedömas som rättsstridig inte kan anses tillåtlig därför att den utövas avvårdnadshavare mot barn. Bestämmelsen undanröjer således den osäkerhet somefter lagändring rått om i vilken utsträckning lättare, handgripligatillrättavisningar av barn är straffbara, när de företas av vårdnadshavaren,och som kommit till uttryck bl. a. i den ovan omnämnda domen . Lagändringenhar emellertid en (ängre gående innebörd. För att misshandel i brottsbalkensmening skall föreligga krävs att den kroppsliga störningen ej varit alltförlindrig eller hastigt övergående. Det föreslagna andra stycket i 6 kap. 3 § FBinnebär emellertid förbud mot varje handling som i bestraffningssyfte tillfogarbarnet kroppsskada eller smärta, även om störningen är helt lindrig ellerhastigt övergående. Till den del bestämmelsen sålunda går utöver det straffbaraområdet fär den, såsom två av lagrådets ledamöter påpekat, betydelse främst sompedagogiskt stöd i strävandena att övertyga föräldrar och andra om att ingaformer av våld flr vara medel i barnets uppfostran. Detanförda äger sin motsvarighet också i fråga om annan kränkande behandling änkroppslig bestraffning. Närdet gäller tolkningen av betämmelsen har i motionen 180 hemställts attriksdagen skall göra vissa motivuttalanden. Utskottet vill med anledning av vadsom anförs i motionen stryka under att syftet med den föreslagna bestämmelsensjälvfallet inte är att förvägra föräldrar aJJ rätt till fysiska ingrepp motbarnen. Att föräldrar har rätt att i vissa situationer övervinna fysisktmotstånd från barnets sida är nödvändigt om föräldrarna skall kunna fullgörasin skyldighet att ha uppsikt över barnet, särskilt när det är litet. Somframhålls i propositionen kan det gälla att lyfta eller rycka undan barnet föratt hindra det från att göra sig illa eller att skada andra. Vad som avses medbestämmelsen är att förhindra att våld används i bestraffningssyfte, dvs. attåtgärder riktas i efterhand mot barnet för något som det har gjort ellerunderlåtit. Givetviskan det, såsom framhålls i motionen 180, uppstå gränsdragningsproblem. Medhänsyn till vad utskottet ovan anfört om syftet med bestämmelsen torde dockförbudet mot kroppslig bestraffning ha fått en så klar innebörd som är möjligtatt ge. När det gäller vad som i övrigt är kränkande behandling är det däremotsvårare att ge en heltäckande definition. Som framhålls i propositionen harförbudet tillkommit i första hand med tanke på skadlig psykisk behandling avbarn vare sig syftet med behandlingen är att straffa eller beteendet har andrabevekelsegrunder. LU 1978/79:11 6 Förbudetriktar sig mot behandling som innebär fara för barnets personlighetsutveckling.Självfallet kan det i vissa fall vara svårt att avgöra var gränsen går mellanpsykiskt kränkande behandling och annan behandling som föräldrarna av olikaskäl finner sig nödsakade att vidta, men som kanske strider mot barnets vilja.Om ett förfarande skall anses som kränkande kan naturligtvis också bero påbarnets ålder och mognadsgrad. Som framhålls i propositionen får man, när manskall bedöma vad som är kränkande behandling, falla tillbaka på allmännavärderingar om vad som är förenligt med en god och kärleksfull uppfostran med respektför barnets person. Trots att innebörden av uttrycket kränkande behandlingsåledes inte är helt entydig anser utskottet det likväl värdefullt attlagtexten ger uttryck för att hänsyn måste tas även till barns integritet ochegenvärde. Imotionen 178 föreslås ytterligare ett tillägg till 6 kap. 3 § FB. Motionärernayrkar att bestämmelsen skall inledas med meningen "Vårdnadshavare skallalltid iakttaga barnets bästa, giva det trygghet och ett gott föredöme".Det föreslagna tillägget överensstämmer med vad hovrätten över ochBlekinge föreslagit under remissbehandlingen. Som motivering till yrkandetanför motionärerna att propositionens förslag saknar den positiva inställningtill vårdnadsansvaret som de anser skall finnas i lagstiftning som berör förhållandetfamiljemedlemmarna emellan. Genom den föreslagna formuleringen får paragrafenenligt motionärerna i alltför hög grad en förbudsinriktad karaktär. Detta kanmotverkas genom att bestämmelsen inleds med en positiv skrivning omskyldigheterna för vårdnadshavare. Utskottetvill för sin del anföra att det finns mycket som talar för att man borde kopplasamman den nya bestämmelsen med allmänna föreskrifter om vårdnadshavarensskyldigheter vid barnuppfostran. Som framgår av det ovan anförda står också motionärernasförslag i god överensstämmelse med uttalande att i FB bordeinföras bestämmelser som tydligare än de nu gällande ger uttryck för samhälletssyn på den psykiska omvårdnad som föräldrarna bör bereda sina barn. Avpropositionen framgår emellertid att utredningen om barnens rätt under sittfortsatta arbete kommer att pröva behovet av bestämmelser som i positivaordalag anger vad som bör innefattas i föräldrarnas psykiska omvårdnad om sinabarn. Enligt vad utskottet inhämtat avser utredningen att under hösten 1979lägga fram ett delbetänkande i vilket kommer att framläggas förslag i nuangiven riktning. Utskottet anser att man bör avvakta utredningens förslag ochavstyrker därför bifall till motionen 178. 1 propositionen, som förelades i november1978, föreslås att lagändringen träder i kraft den . uppskjutit behandlingen av propositionen måste ny tid förikraftträdande fastställas. Därvid bör beaktas att tillräcklig tid ges förinformation om den nya LU 1978/79:11 7 bestämmelsen.Med hänsyn härtill föreslår utskottet att ikraftträdandedagen sätts till den 1juli 1979. Enligt utskottets mening är det angeläget att man,när det gäller sättet att handskas med barn, fåren attitydförändring till ståndhos föräldrar och andra som har med barn att göra. Det nu föreslagna förbudetmot aga bör härvid kunna fl betydelse. Det är därför viktigt att lagändringenfullföljs genom en effektiv och fortlöpande information om den nya bestämmelsenoch dess innebörd. Som utskottet i flera sammanhang framhållit är risken storatt en reform blir en reform på papperet om den inte följs upp med en intensivinformationsinsats. Utskottet vill i övrigt ansluta sig till vad som i propositionenanförs om vikten av att skolan förmedlar kunskap om vilka uppfostringsmetodersom är lämpliga och tillåtna liksom att upplysning om den nya bestämmelsen böringå som ett moment i föräldrautbildningen. 1. beträffande yrkanden om avslag på propositionen1978/ 79:6 7 att avslår motionerna 1978/79:176 och 1978/79:177, 2. beträffande utformningen av 6 kap. 3 §föräldrabalken att med avslag på motionen 1978/79:178 antar 6 kap. 3§ i det i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring iföräldrabalken, 3. beträffande tolkningen av 6 kap. 3 § a. attriksdagen godkänner vad utskottet anfört härom, b. attmotionen 1978/79:180 i vad den ej omfattas av vad utskottet anfört under a. inte föranleder någon vidare åtgärd, 4. att antar det i propositionenframlagda förslaget till lag om ändring i , i den mån det inte omfattas av utskottets hemställan under 2, med den ändringen att lagens ikraftträdande bestämmes till . LU 1978/79:11 8 Närvarande:Ivan (), (), (). (), (). (), i (s), SonjaFredgardh (c), (), (), (),(), (), () och MargotHåkansson (fp). 2 i utskottets hemställan beträffandeutformningen av 6 kap. 3 § av () och JoakimOllen (m) som anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 6börjar med orden "Utskottet vill" och slutar med orden "motionen 178" bort ha följande lydelse: Utskottetvill för sin del peka på att motionärernas förslag står i god överensstämmelsemed uttalande att i FB borde införas bestämmelser somtydligare än de nu gällande ger uttryck för samhällets syn på den psykiskaomvårdnad som föräldrarna bör bereda sina barn. Motionärernas förslag harvidare den fördelen att bestämmelsen får en utformning som innebär attlagstiftaren först i positiva ordalag ger uttryck för vad som bör innefattas iföräldrarnas omvårdnad om sina barn innan kroppslig bestraffning ochkränknande behandling förbjuds. Härigenom undviks, såsom motionärernaframhållit, att bestämmelsen får en i alltför hög grad förbuds-inriktadkaraktär. Enligt utskottets mening ger också en uttrycklig bestämmelse omvårdnadshavarens skyldighet att alltid iaktta barnets bästa en mera påtagliginnebörd åt förbudet mot kränkande behandling. Utskottet vill tillägga att enbestämmelse som framhåller vikten av att barn får en god omvårdnad, dvs.kärlek, förståelse, trygghet, och ett gott föredöme samt att barns integritetrespekteras torde omfattas av alla. En sådan bestämmelse torde även utgöra ettbättre underiag för en allmän upplysning i hithörande frågor. Påanförda skäl vill utskottet ansluta sig till motionärernas förslag att i ettsammanhang koppla samman förbudet mot aga och annan kränkande behandling medpositiva bestämmelser om barns rätt till god omvårdnad. Utskottet tillstyrkerdärför bifall till motionen 178. Utskottet vill tillägga att bestämmelsensjälvfallet kan komma att formuleras om som en följd av detförslag till omarbetning av 6 kap. FB som utredningen om barnets rätt aviserattill . delsatt utskottets hemställan under 2. bort ha följande lydelse: 2. beträffande utformningen av 6 kap. 3 §föräldrabalken att med bifall till motionen 1978/79:178 antar 6 kap.3 § i det i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i föräldra- LU 1978/79:11 balken med nedan såsom utskottets förslag betecknade lydelse: Vårdnadshavare skall utöva den uppsikt över barnetsom är erforderlig med hänsyn till barnets ålder och övriga omständigheter. Barnetfår inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkandebehandling. Vårdnadshavare skall alltid iakttaga barnetsbästa, giva det tiygghet och ett gott föredöme. Över barnet skall utövas denuppsikt som erfordras med hänsyn till barnets ålder och övriga omständigheter.Barnet får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkandebehandling.