bet · G201FiU35 · 1978-12-31 00:00:00 — FiU 1978/79:35 betänkande omden kommunala ekonomin m. m. jämte motioner Idetta betänkande behandlar utskottet propositionen 1978/79:100 bilaga 11Budgetdepartementet i vad avser Litt. Bidrag och ersättningar tillkommunerna, de under allmänna motionstiden väckta motionerna1978/79: 338, 411, 821,1108 yrkandet 3, 1117,1623 och 1706, propositionen1978/79: 95 om den kommunala ekonomin samt de med anledning av propositionen väckta motionerna1978/79: 2306, 2307 yrkandena 14, 2308, 2309, 2351, 2352, 23682370, 2371yrkandena 15, 2372, 2373 yrkandet 1 och 2403, den med anledning av propositionen 1978/79: 111 omåtgärder mot krångel och onödig byråkrati m. m. väckta motionen 1978/79: 2467yrkandet 4, de från socialförsäkringsutskottet med egetyttrande överlämnade motionerna 1978/79: 313 och 1978/79: 399 yrkandet 3, de från utbildningsutskottet med eget yttrandeöverlämnade motionerna 1978/79: 805, 1380, 1385 och 1900, de från civilutskottet med eget yttrandeöverlämnade motionema 1978/79: 788 yrkandet 19 såvitt nu är i fråga och1978/79: 1065 yrkandet 1. har till skatteutskottet överlämnatmotionerna 1978/ 79: 2307 yrkandet 5 och 1978/79: 2373 yrkandet 2 samt medeget yttrande motionen 1978/79: 2371 yrkandet 6. Skatte-, lag-, socialförsäkrings-, social-,kultur-, utbildnings-, jordbruks- och civilutskotten har avgivit yttrandenöver propositionen 95 jämte motioner i tillämpliga delar. Dessa yttrandenåterfinns som bilagor till detta betänkande. gemensam skrivelse () har , , ,, och kommuner anfört synpunkter på de särskildaproblem som gäller för dessa kommuner. Vidare har representanter för Borgholmskommun delgivit utskottet sina synpunkter på kommunens inplacering iskattekraftsklass. 1 1978/79. FiU 1978/79: 35 2 I propositionen 95 (budgetdepartementet) harregeringen efter föredragning av statsrådet föreslagitriksdagen att godkänna vad som anförts i propositionen om den kommunala ekonomin. I propositionen läggs fram förslag om den kommunalaekonomin som syftar till att främja den kommunala sektorns utveckling inomramen för en godtagbar samhällsekonomisk balans. Kommuneroch landstingskommuner svarar för viktiga delar av samhällets verksamhet. Dehar fått en allt större betydelse i samhällsekonomin samt för människorsvälfärd och trygghet. De kan också väntas få en fortsatt central roll ivälfärdsutvecklingen. Det samhällsekonomiska utrymmet för utbyggnad av denkommunala verksamheten är emellertid enligt propositionen mycket begränsatunder en överblickbar framtid. Både stat och kommun måste därför iaktta starkåterhållsamhet med beslut om utbyggnad av de samhällsverksamheter som harkommuner och landstingskommuner som huvudmän. Utbyggnaden av barnomsorgen,långtidssjukvården och äldrevården måste liksom prioriteras. Ipropositionen görs en genomgång av de medel som står till buds för att dämpaden kommunala utgiftsexpansionen. Därvid anges att det givetvis är kommunernaoch landstingskommunerna själva som i första hand har ett ansvar för denkommunala sektorns utveckling. Nödvändigheten av att man i kommunerna ochlandstingskommunerna gör en kraftfull insats för att hålla utgiftsutvecklingeninom de samhällsekonomiska ramarna betonas. Någon lagstiftning om begränsningav det kommunala skatteuttaget för att dämpa den kommunala volymutvecklingenförordas inte . I propositionen föreslås i stället att överläggningar om denkommunala ekonomin bör äga rum mellan stat och kommun på liknande sätt somunder . Depolitiska partiernas agerande samt en ökad samverkan mellan kommuner ochlandstingskommuner anges vara mycket betydelsefulla för uppföljningen av decentralt träffade överenskommelserna mellan stat och kommun. Det sägs vidare ipropositionen att om inte de frivilliga överenskommelserna leder till ökatresultat kommer det att bli nödvändigt att överväga även andra åtgärder, varvidlagstiftning om en begränsning av det kommunala skatteuttaget kan få förnyadaktualitet. Ipropositionen tas upp kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. Detkonstateras att de kommunala avgifterna inte kan väntas ge några betydande nyatillskott til! de kommunala inkomsterna. Inte heller kan något väsentligt ökatutrymme för den kommunala sektorns upplåning skapas. Kommunalskatterna angesha nått en sådan höjd att det inte kan vara försvarligt att räkna med att dessaavsevärt kan höjas. Den dämpade utbyggnadstakt av den kommunala verksamhetensom enligt propositionen krävs för att hålla utvecklingen inom desamhällsekono- FIU 1978/79: 35 3 miskaramarna innebär också att behovet av kommunalskattehöjningar och ökade statligatransfereringar minskar. Ökadestatliga bidrag till i första hand kommuner och landstingskommuner medogynnsamma ekonomiska förutsättningar bedöms dock vara motiverade. Ipropositionen föreslås därför en omfattande reformering avskatteutjämningssystemet. Kommuner och landstingskommuner indelas i tolvskattekraftsklasser, frän av medelskattekraften. Dengrundgaranti som därvid erhålls kompletteras med tillägg eller avdrag förkommuninvånarnas åldersstruktur. Ingen kommun eller landstingskommun får lägretotal garanti än av medelskattekraften. Jämfört med förhållandenskall den totala garantin också öka med av medelskattekraften. Skatteutjämningsreformenfår fullt genomslag . Jämfört med de skatteutjämningsbidrag som utgår år1979 kommer den fullt genomförda skatteutjämningsreformen att innebära en ökadöverföring av skatteutjämningsbidrag till kommuner och landstingskommuner på ca2 875 milj. kr. Ökningen fördelar sig jämnt på kommuner och landstingskommuneroch genomförs i två steg . I Hnje med att statsmaktema i ökadutsträckning bör dra upp allmänna riktlinjer och ramar för den kommunalaverksamheten i stället för att detalj-styra denna föreslås vidare att fleraspecialdestinerade bidrag skall upphöra och medlen överföras till detreformerade skatteutjämningssystemet. Ipropositionen föreslås enhetliga regler för kommunala bostadstillägg tillfolkpension (KBT) som statsbidrag föreslås utgå tillkommunernas kostnader för KBT och statskommunala bostadsbidrag. Kommunernasbidrag till staten för bidragsförskotten föreslås upphöra. Vidare föreslås attett särskilt statligt bidrag på /inv. betalas ut övergångsvis under år1980 till landstingskommuner och landstingsfria kommuner utanför skatteutjämningssystemet.Det föreslås också att kommuner och landstingskommuner fr. o. m. 1981 årstaxering tillförs skatteunderlag från beskattade förmåner där skatten isin helhet tillfaller staten. höjs grundavdraget vid den kommunala inkomsttaxeringenfrån nuvarande . och skattebortfallsbidraget för 1970års skattereform och kompensationsbidraget skattereform slopas.Totalt beräknas kommuner och landstingskommuner få ökade statligabidrag m. m., som ökar statens kostnader med ca 1 705 milj. kr. Ipropositionen understryks särskilt att det är nödvändigt att de enskildakommunerna och landstingskommuner som genom de föreslagna reformerna fårkraftigt förstärkta inkomster inriktar sig på att sänka kommunalskatterna. Deökade stathga bidragen får inte utnyttjas för att driva upp den kommunalaexpansionstakten. FiU 1978/79: 35 I detta sammanhang behandlar utskottet följandeunder allmänna motionstiden väckta motioner: 338 av m. fl. (vpk) vari hemställs attriksdagen med hänvisning till motiveringen i motionen 1978/79: 337 beslutaratt hos regeringen begära förslag om ökad statsbidragsgivning till kommuner ochlandsting för att motverka kommunalskattehöjningar, 411 av m. fl. (m) vari hemställs attriksdagen hos regeringen anhåller att en särskild beredning tillsätts meduppdrag att med utgångspunkt ifrån den kommunalekonomiska utredningens arbetesnarast framlägga ett konkret förslag till någon form av lagstadgat kommunaltskattetak, 821 av m. fl. (c) vari hemställs attriksdagen hos regeringen hemställer om förslag till ett system som innebär atttrafikhuvudmännen (kommuner respektive landsting) kan tillgodogöra sig skatteinkomstersom uppstår p. g. a. subventioner till kollektivtrafiken, 1706 av m. fl. (m) vari hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenframförts om behovet av redogörelse över de kommunalekonomiska konsekvenserna iframlagda propositioner. I detta sammanhang behandlar utskottet vidareföljande med anledning av propositionen 95 väckta motioner: 2306 av m. fl. (m) vari medhänvisning till motive ringen i motionen 1978/79: 2349 såvitt nu är i fråga hemställs 1. att beslutar att deti propositionen föreslagna systemet för skatteutjämning skall stegvisgenomföras , 2. att beslutar att denkommunala utdebiteringen skall sänkas i motsvarande mån som de kommunalaskatteutjämningsbidragen ökar i enlighet med vad i motionen anförts, 5.att beslutar att i samband med ställningstaganden till förslag sominnebär ökade kostnader för kommunerna dessa kostnader skall redovisas samtfinansierings vägar anvisas, 2307 av (apk) och (apk)vari såvitt nu är i fråga hemställs att beslutar 1. uttala att en utbyggnad avskatteutjämningssystemet bör ske med 2 874 milj. kr. vartdera för åren 1980 och1981, 2. avstyrka den i propositionenföreslagna reduceringen av statsbidrag till vissa verksamheter, FiU 1978/79: 35 5 4. uttala att åtgärder bör vidtas för att upphävanuvarande eftersläpning i redovisningen till kommunerna för uppbörden av denpreliminärskatt som går till kommunema, 2308 av () ochGunvor () vari hemställs att hemställer att regeringen skalllägga fram förslag om hur de kommuner som tvingas till extrainvesteringar pågrund av turism och friluftsliv skall kompenseras för detta, 2309 av () vari medhänvisning till motiveringen i motionen 1978/79: 2324 hemställs att 1. uttalar att beslutom senareläggning av fastighetstaxering till 1981 medför en så storränteförlust för kommunerna att regeringen bör överväga storleken på denkompensation kommunerna skall erhålla under /81, 2. uttalar att dennaengångskompensation skall redovisas under anslaget till föratt därmed markera att mycket stora datasystem inte skall planeras så att endel av rationaliseringsvinsten inom en sektor skall transfereras till den ellerde sektorer som drabbas av kostnadshöjningar som följd av rationaliseringen, 3. som sin mening ger regeringentill känna att den rådande misshushållningen, attriksförsäkringsverkets dataadministrationskostnader överstiger detgenomsnittligt utbetalda utfyllnadsbidraget till pensionärernas bostäder, iförsta hand bör lösas så, att kommunerna omhänderhar alla behövligadatarutiner för kommunala och/eller statiiga bostadsbidrag, 4. hos regeringen begär enskyndsam redovisning av möjligheterna att därutöver avlastariksförsäkringsverkets överbelastade centraliserade datasystem genom enkommunalisering av i första hand barnbidrags- och folkpensionsadministrationenoch i andra hand bidragsförskottsadministrationen, 5. som sin mening ger regeringentill känna att samtliga länsstyrelser bör få i uppdrag att lokalt och var ochen inom sin region efterhöra resp. landstings och kommuners intresse förkostnadssänkningar genom ett lokalt datasamarbete, exempelvis på så sätt attlänsdatakontoren utrustas med den datortyp huvudsakligenanvänder, 2351 av m. fl. (c) vari såvitt nuär i fråga hemställs att beslutar uttala 1.att en vital demokratisk självstyrelse är en grundläggandeförutsättning för en god effektivitet i den kommunala ekonomin, 3.att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts omfortsatt utredningsverksamhet beträffande beskattning av juridiska personer, 2371av m. fl. (s) i vad avser yrkandet 1 vari hemställs att FiU 1978/79: 35 6 riksdagengodkänner vad som i motionen anförts om den kommunala ekonomin, 2373 av m. fl (vpk) i vad avseryrkandet 1 vari hemställs att beslutar att hos regeringen begära ettsärskilt statsbidrag om 1 000 milj. kr. till kommuner och landsting ienlighet med vad som anförts i motionen, samt den med anledning av propositionen 1978/79:111 om åtgärder mot krångel och onödig byråkrati m. m. väckta motionen 2467av m. fl. (vpk) i vad avser yrkandet 4 vari hemställs att riksdagenuttalar att kommunerna bör garanteras statliga bidrag så att invånarna i allakommuner erhåller en socialt och kulturellt likvärdig standard. Samspelmellan stat och kommun Den kommunala självstyrelsen utgör en avgrundvalarna för det svenska styrelseskicket. Det är från demokratiskautgångspunkter väsentligt att den kommunala självstyrelsen ges ett betydandereellt innehåll. Kommuner och landstingskommuner bör således ha en betydandehandlingsfrihet. Förutsättningarna att öka kommunernas och landstingskommunernasansvar har också i hög grad förbättrats under de senaste decennierna.Kommunerna och landstingskommunerna har numera personella och andra resurseratt i större utsträckning än tidigare självständigt handha de uppgifter somhar anförtrotts dem. Samtidigthar kommunernas och landstingskommunernas verksamhet numera en sådan samladekonomisk tyngd att dess utveckling måste tillmätas stor vikt vid statsmakternasövergripande samhällsekonomiska avvägningar. Statsmakterna har ett intresse avatt på olika sätt påverka kommunerna och landstingskommunerna i syfte att nåvissa fundamentala mål i fråga om sysselsättnings-, regional- ochstabiliseringspolitik m. m. Vidare har medborgarna krav på rättssäkerhet ochlika tillgång till samhällsservice. Statsmakterna måste därför kunna ange ramarför kommunernas och landstingskommunernas befogenheter och utöva viss tillsynoch kontroll. Engrundläggande avvägningsfråga blir därmed vilka styrinstrument och vilken gradav stadig styrning som kan sägas vara förenlig med den kommunalasjälvstyrelsen. Föredraganden instämmer kommunalekonomiskautrednings (KEU 76) uppfattning att staten i första hand bör påverka kommunernaoch landstingskommunerna via allmänna riktlinjer och ramar för verksamheten.Även utskottet ansluter sig till denna gmndsyn. Häri inryms, som anförs ipropositionen, även mera övergri- FiU 1978/79: 35 7 pandeprioriteringar av det slag som har ingått i de senaste årens överenskommelsermellan regeringen och kommunförbunden om den kommunala ekonomin. Strävan böralltså vara att minska omfattningen av statlig detaljreglering av olika delarav den kommunala verksamheten. Ett arbete med detta syfte bedrivs inomstatskontrollkommittén. Imotionen 2351 (c) yrkandet 1 hemställs att beslutar uttala att envital demokratisk självstyrelse är en grundläggande förutsättning fören god effektivitet i den kommunala ekonomin. angivit i det föregående och som framhålls i propositionen är detfrån demokratiska utgångspunkter väsentligt att den kommunala självstyrelsengaranteras ett betydande reellt itmehåll. Enligt utskottets mening kanprincipen om att samhällsorganens beslut skall fattas så nära de berördamänniskorna som möjligt motiveras även från effektivitetsståndpunkt. Medvad utskottet anfört får yrkandet 1 i motionen 2351 anses besvarat. Utrymmeför utbyggnad av den kommunala verksamheten I propositionen redogörs för framskrivnrngar ochanalyser beträffande den kommunala verksamhetens volymutveckling som gjortsinom KEU 76, långtidsutredning (LU) och ekonomidepartementet. Utskottetkommer att mera ingående behandla den långsiktiga ekonomiska utvecklingen inomolika samhällssektorer vid sin beredning av årets kompletteringsproposition,vari regeringen redovisar sina ställningstaganden till LU:s betänkande. I nuförevarande sammanhang vill utskottet därför inskränka sig till följandesynpunkter. Underde har den kommunala verksamheten genomgått en snabbvolymtillväxt. Detta sammanhänger med att kommuner och landstingskommuner haransvaret för angelägna verksamheter, där det också finns behov avutbyggnad. Det gäller i speciellt hög grad den kommunala verksamhet som kommerde svagaste och mest utsatta grupperna i samhället till del. I sammanhanget kanerinras om att i den överenskommelse som träffades mellan regeringen och debåda kommunförbunden enighet nåddes om att en utbyggnad av barnomsorg,äldrevård och långtidssjukvård skulle prioriteras. Utskottetvill sålunda understryka den kommunala verksamhetens betydelse förmedborgarna. vill utskottet framhålla att det vid bedömningen av denmera långsiktiga ekonomiska utvecklingen i vårt land är uppenbart att utrymmetför konsumtionsökning närmast framöver är begränsat. Betydandedelar av detta begränsade utrymme är dessutom redan intecknat. Åtagandengentemot pensionärerna påverkar den privata konsumtionen. Långtidsutredningensbaskalkyl visar att den kommunala konsumtionen behöver öka per årenbart FiU 1978/79: 35 8 föratt bibehålla nu gällande standardnivå och fullgöra beslutade åtaganden. Föratt nå balans i vår ekonomi blir det nödvändigt att göra en avvägning mellanönskemålet att genom utökad verksamhet tillgodose angelägna behov och detsamhällsekonomiska utrymme som står till buds. Detta innebär att den kommunalaverksamheten inte kan expandera i samma takt som under de senasteåren. I sammanhanget erinrar utskottet om att det i den ovan nämndaöverenskommelsen angavs att riktpunkten för den kommunala konsumtionensvolymökning borde vara . Medelför att begränsa den kommunala utgiftsexpansionen Det har ofta påtalats att statsmakternas beslut harbidragit till en del av den utgiftsexpansion som skett och sker inom denkommunala sektorn. Detta sammanhänger med att angelägna reformer i samhället istor utsträckning har anförtrotts kommuner och landstingskommuner attgenomföra. Om den kommunala konsumtionstillväxten skall hållas inom acceptablagränser innebiir detta naturligtvis att statsmakterna måste iakttaåterhållsamhet vad gäller beslut som kan leda till ökade kommunala utgifter. Somföredraganden anför är det väsentligt att statsmakternas beslut om reformer somförutsätts bli genomförda av kommunerna och landstingskommunerna fortsättningsvisbaseras på övergripande bedömningar av konsekvenserna för stat och kommun ochför samhällsekonomin i stort. Utskottet delar föredragandens uppfattning attbedömningar av de totala ekonomiska konsekvenserna för samtliga berördasektorer av föreslagna reformer måste göras i större utsträckning än vad somnir sker. Utskottet vill också erinra om att kommittéförordningen harkompletterats med en föreskrift om att utredningars förslag börkostnadsberäknas i samband med att förslagens övriga effekter belyses. Imotionen 1706 (m) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen framförts om behovet av redogörelse över dekommunalekonomiska konsekvenserna i framlagda propositioner. Imotionen 2306 (m) yrkandet 5 hemställs att beslutar att i samband medställningstaganden till förslag som innebär ökade kostnader för kommunernadessa kostnader skall redovisas samt finansieringsvägar anvisas. mening är syftet med motionen 1706 tillgodosett med vad som anförs ipropositionen. Detsamma gäller yrkandet 5 i motionen 2306 i vad avserredovisningen av kostnader. Något uttalande från i frågan är såledesinte erforderligt. Vad gäller kravet imotionen 2306 att också finansieringsvägar skall FiU 1978/79: 35 9 anvisasär det utskottets uppfattning att så redan sker i frågor av större räckvidd.Med det anförda avstyrker utskottet motionen 1706 och motionen 2306 yrkandet 5. Lagstiftningom det kommunala skatteuttaget I motionen 411 (m) hemställs att hosregeringen anhåller att en särskild beredning tillsätts med uppdrag att medutgångspunkt frän den kommunalekonomiska utredningens arbete framläggaett konkret förslag till någon form av lagstadgat kommunalt skattetak. Föredragandenavvisar i hkhet med KEU 76 nu tanken på en lagstiftning om det kommunalaskatteuttaget, främst med hänsyn till den kommunala självstyrelsen, ochförordar istället en vidareutveckling av det system med frivilligaöverenskommelser mellan stat och kommun som har vuxit fram under senare år.Även utskottet ansluter sig till denna linje. Enallvarlig invändning som riktats mot ett lagstadgat skattetak är att det sannoliktskulle behövas utökad statiig reglering av den kommunala verksamheten för atthindra att effekten av ett skattetak på olika sätt urholkas. En ökad statligdetaljstyrning av den kommunala verksamheten strider mot de principer församspelet mellan stat och kommun som utskottet i det föregående uttalat sigför. KEU 76 har vidare ansett att regeringen skulle behöva ha möjlighet attmedge dispens för kommuner och landstingskommuner som skulle drabbas oskäligthårt vid införande av ett skattetak. Som anförs i propositionen skulle dettakunna leda till att det yttersta prioriteringsansvaret förs över från kommuneroch landstingskommuner till staten. Med det anförda avstyrks motionen 411. I propositionen redovisas erfarenheterna av deöverenskommelser om riktlinjer för den kommunalekonomiska utvecklingen i olikaavseenden som träffats mellan regeringen och kommunförbunden.Föredraganden noterar att ambitionen i de tidigare överenskommelserna under1970-talet främst har varit att hålla nere ökningar i de kommunalaskattesatserna. I de senare överenskommelserna har även den kommunalavolymutvecklingen tagits med i bilden. Ävenom, som föredraganden anger, erfarenheterna av de frivilliga överenskommelsernaär något blandade, är det också utskottets mening att frågan om en begränsningav den kommunala utgiftsexpansionen och det kommunala skatteuttaget ävenframöver får bli föremål för överläggningar och överenskommelser mellan statoch kommun. Ipropositionen redovisas vidare synpunkter på formerna för dessa överläggningaroch karaktären hos överenskommelserna. Överenskommelserna bör, av de skäl somanförs i propositionen, kunna innehålla FiU 1978/79: 35 10 riktlinjerbåde för den kommunala volymutvecklingen på kortare och och för detkommunala skatteuttaget. Systemet bygger självfallet på den grundläggandeförutsättningen att de enskilda kommunerna och landstingskommunerna gör allaansträngningar att följa träffade uppgörelser. Några i juridisk mening bindandeuppgörelser kan det dock knappast bli fråga om. Utskottetdelar uppfattningen att det inte är lämpligt att till överenskommelsernakoppla direkta sanktioner mot de kommuner och landstingskommuner som bryteröverenskommelserna. I den mån statsmakterna med anledning av enöverenskommelse beslutar om ekonomiskt stöd till kommunerna kan däremotnaturligtvis aUtid diskuteras huruvida olika slag av villkor skall ställas uppför att sådant stöd skall utgå. Föredraganden framhåller att även om ökade avgifterinte tillför kommunerna och landstingskommunerna kraftigt ökade inkomster, ärdet viktigt att se till att avgiftsinkomsterna inte holkas ur utan att deföljer kostnadsutvecklingen. Vidare framhålls att avgifterna kan utgöra ettviktigt styrmedel för inriktningen av den kommunala verksamheten samt att depåverkar efterfrågan på kommunala tjänster. Utskottet har ingen annan meningmen vill liksom föredraganden understryka att avgifterna inom den socialasektorn inte får ges en sådan utformning och sättas på en sådan nivå att mandärigenom utestänger dem som har störst behov av de socialt inriktadetjänsterna. KEU76 har föreslagit att kommunerna skall ges rätt att ta ut högre avgifter avfritidshusägare än av psrmanentboende främst vad beträffar vatten- ochavloppsavgifter samt renhållningsavgifter. Detta är f. n. inte tillåtet, då detstrider mot den s. k. likställighetsprincipen. Med hänvisning till vissaremissyttranden anför föredraganden att tillräckligt underlag för ett beslut ienlighet med KEU:s förslag inte föreligger f. n. Föredraganden avser dock attta upp denna fråga , efter mera detaljerade studier avbl. a. de kommunalrättsliga aspekterna. Även utskottet anser det angeläget attett fortsatt arbete i denna fråga nu kommer till stånd. Imotionen 2308 (fp) hemställs att hos regeringen skall be-giiraförslag om hur de kommuner som tvingas till extra investeringar p. g. a. turismoch friluftsliv skall kompenseras för detta. Ett system med differentieradeavgifter skulle enligt utskottets mening i vart fall delvis vara lösningen pådet problem motionärerna tar upp. Med hänsyn till vad som anförts ipropositionen om fortsatta överväganden i den frågan är något uttalande frånriksdagens sida med anledning av motionen inte erforderligt.