bet · G201SoU9 · 1978-12-31 00:00:00 — med anledning av motion om psykiska skador i samband medrån 1 molionen 1977/78:373 av () ochBengt () hemställs alt hos regeringen anhåller 1. atlpersoner som vid bank- och postrån befaras ha utsatts för psykiska skadorerhåller riktig vård, 2. allforskningsmässiga resurser ställs till myndigheternas förfogande förundersökning av problem i samband med rån, 3. atlarbelarskyddsstyrelsen i samråd med ges iuppdrag atl informera personal och allmänhet för undvikande även av psykiskaskador i rånsituationer. Motionärernaanför all antalet väpnade bank-och postrån ökat kraftigt.Ytteriigare åtgärder bör vidtas för atl förebygga att människor kommer lillskada vid dylika rån. a. bör bank- och postpersonal liksom allmänheteninformeras bättre om hur man bör förhålla sig vid rån. De människor som utsattsför rån bör vidare tas om hand på ett bättre säu, varvid särskild uppmärksamhetbör ägnas de psykiska problem som kan uppslå lill följd av chockupplevelsen.Företagshälsovården bör i fortsättningen inriktas på att behandla också de vidrån regelmässigt uppkommande psykiska skadorna. Anvisningar och resurser börskapas för della. Arbeismiljölagen (1977:1160) har trätt i kraft den1 . Enligt 2 kap. 1 S gäller bl. a. att arbetsmiljön skall varatillfredsställande med hänsyn till arbetets natur och den sociala och tekniskautvecklingen i samhället. Arbetsförhållandena skall anpassas till människansförutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende. Arbeismiljölagen(AML) utgår således från en helhetsbedömning av arbetsmiljön och a v desskonsekvenser för människan i olika avseenden. 1 sill av godkändabelänkande SoU 1977/78:1 anförde utskottet härom bl. a. följande (s. 16 ff). 1 den allmänna motiveringen i propositionen (s. 220-230)framhålls att det är av grundläggande betydelse aU AML speglar en helhetssyn påarbetsmiljön. Väsentligt är också all i lagen slås fast all arbetsmiljön skallvara i jämnbredd med den sociala och lekniska utvecklingen i samhället och atlkraven skall kunna skärpas i takt med atl utvecklingen fortskrider. Man skallvidare ta hänsyn lill människans förutsättningar i såväl fysiskt som psykisktavseende. Departementschefen framhåller beträffande den psykiska sidan av 1Riksdagen 1978/79. SoU1978/79:9 2 arbetsförhållandenaatl det bör lämnas stort spelrum för fortsatt utveckling och förde fackligaorganisationernas handlande. Arbetsmiljön är sålunda helt och hållet omfattad avMBL. Frågor om arbetsmiljön i vid bemärkelse behandlas även i annanlagsliflning, t. ex. lagen om anställningstrygghet och lagen om vissaanställningsfrämjande åtgärder. De psykiska och sociala faktorerna utgör enligtdepartementschefen inte någon avskild grupp av arbetsmiljöfaklorer utanframkommer genom att arbetsmiljön betraktas från psykologisk och sociologisksynpunkt. Den psykosociala aspekten sammanfaller därför i myckel med denhelhetssyn på arbetsmiljön som förordas i propositionen. Avsikten är såledesatt de ovan angivna bestämmelserna skall ge underiag för allsidiga bedömningarfrån såväl fysiska som psykiska aspekter. Det betonas i sammanhanget attsynpunkter från de anställda blir en självklar utgångspunkt vid en allsidigbedömning av arbetsmiljön. Till grund för bestämmelserna ligger enligtdepartementschefen att arbetet i möjligaste mån skall vara riskfritt i fysisktoch psykiskt avseende men även ge möjlighel till engagemang, arbetsglädje ochpersonlig utveckling. Det hade naturligtvis i och för sig varit önskvärtom det, i överensstämmelse med vad som framhållits vid remissbehandlingen avarbetsmiljöul-redningens betänkande, i förslaget till AML hade gjortsytterligare preciseringar av vilka krav som bör ställas på arbetsmiljön ipsykosocialt hänseende. måste del emellertid konstateras alt AML äravsedd att bli en ramlag och att liksom när det gäller andraarbetsmiljöfaklorer en precisering av kraven måsle i väsentlig utsträckninghänskjutas till tillsynsmyndigheterna. Med hänsyn till den föreslagnakonstruktionen av sanktionssyslemel innebär den omständigheten att kravenpreciseras först i tillämpningsföreskrifter inte alt kraven är mindre bindandeför arbetsgivaren. Utskotiei vill också framhålla atl, i den mån lagreglernafår sitt materiella innehåll genom tillämpningsföreskrifter, del ärförhållandevis lätt alt få till stånd en snabb anpassning till utvecklingen,något som kan vara av särskild betydelse då det gäller psykosocialaarbetsmiljöfaklorer. Utskottet vill härvid peka på den omfattandearbetslivsforskning som bedrivs och planeras. Del sagda innebär inte atlutskottet tror alt de mest väsentliga förbättringarna av psykosocialaarbetsmiljöfaklorer kan åstadkommas genom författningsbestämmelser. Även om -som klarläggs i propositionen (s. 223) - de psykosociala faktorerna inte utgörnågon avskild grupp av arbetsmiljöfaktorer, är det ulskollets förhoppning attdet samarbete mellan parterna på arbetsplatsen som kommer atl äga rum genomMBL-förhandlingar blir av särskild betydelse för att lösa de psykosocialaarbetsmiljöpröblemen. Del sagda visar enligt utskottets mening att den vidgadesyn på arbetsmiljön, som slås fast i AML, kommer att innebära starkt ökade kravinte bara på arbetsgivarna utan även på tillsynsmyndigheterna och de fackligaorganisationerna. Enligt de principer som råder kanföretagshälsovården vara inbyggd i företagen om dessa är tillräckligt stora föralt ha egen företagshälsovård. För övriga arbetsplatser är del vanligl atlföretagshälsovården ordnas genom olika former av samverkan, t. ex. genomföretagshälsovårdscentraler som är gemensaiTima för flera företag.Organisationsmodellerna har sin utgångspunkt ide riktlinjer förföretagshälsovård som antogs av SAF och LO . SoU 1978/79:9 3 1976träffades ell arbeismiljöavtal mellan SAF, LO och PTK. Avialei gav de anställdaell väsentligt ökat inflytande över bl. a. företagshälsovården. Även på denoffentliga sektorn finns avtal som avser riktlinjer för företagshälsovården. Företagshälsovårdenkan indelas i en teknisk och en medicinsk del. Man börjar dessutom kunnaurskilja en psykosocial del. Den tekniska delen beslår av tekniker medyrkeshygienisk och ergonomisk utbildning och erfarenhet. Den medicinska delenbestår av förelagsläkare med arbelsmedicinsk utbildning. Den medicinska delenhar framförallt till uppgift atl med olika metoder följa de anställdas hälsaoch välbefinnande och tidigt konstatera störningar som kan vara tecken påriskfaktorer i arbetsmiljö eller arbetsanpassning. Företagsläkarens uppgift äralltså inte i första hand att söka efter ohälsa hos enskilda individer för atlingripa med behandling. Uppgiften är snarare atl genom uppföljningar av deanställdas hälsa fånga in tecken på störningar i arbetsmiljön och viaarbetarskyddsorganisationen i förelaget få sådana olägenheter eller riskeravhjälpta. Förelagshälsovården kan också göra insatser när det gäller att tahänsyn till enskilda individers behov i fråga om arbetsmiljö ocharbetsplacering. Fråganom i vilken utsträckning företagshälsovården skall inrymma sjukvård omfattas avdirektiven för företagshälsovårdsutredningen (A 1976:01). Utredningen skallockså belysa psykiska och sociala aspekter av betydelse förförelagshälsovården. 1 direktiven betonas vidare all utbyggnaden avföretagshälsovården också i fortsättningen bör ske på fri villighetens väg ochregleras genom avtal och överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter. Från skall den nuvarandeyrkesskadestatistiken ersättas av elt nytt datorbaserat informationssystem förarbetsskadorfprop. 1977/78:74, SoU 1977/78:24, rskr 1977/78:147). Syftet är altförbättra underiaget för arbetarskyddels förebyggande arbete. Systemet skall iprincip omfatta alla skador, fysiska och psykiska, som förvärvsarbetande ochvissa andra grupper ådragit sig i arbelet. Arbelarskyddsstyrelsen blir huvudmanför det nya systemet. Ulskollel har inhämtat yttranden över molionen1977/78:373 från , arbelarskyddsstyrelsen, bankinspektionenoch postverket. Postverketsyttranden har delgivits berörda personalorganisationer, vilka inte haft någotatt erinra mot innehållet. Till verkets yttrande har vidare fogats bl. a. vissautdrag ur verkels förvaltningsföreskrifter och säkerhetsföreskrifter. 1*1978/79. SoU 1978/79:9 4 Skadorhos personal som utsatts för rån , bankinspektionen och postverketframhåller alt problemet redan uppmärksammats och atl det finns program för hurbank-och postpersonal som utsatts för rån skall fä adekvat vård. Rikspolisstyrelsentar särskilt upp de lekniska skyddsåtgärdernas betydelse för personalens känslaav trygghet och anför bl. a. följande. Det finns risker för att kassapersonalen kan skadaseller dödas vid ränöverfallen saml att skräckupplevelsen i samband med rånet,även ulan fysiska skador, kan ge beslående psykiska men. Den främstamålsättningen för det rånförebyggande arbetet måsle därför vara att så långtdel är möjligl skapa elt tillfredsställande skydd för personalen. Skyddet förpengarna far därför bli ett sekundärt intresse. Denna inställning har klartmarkerats av . Den motiverar också den höga prioriteringen avutryckningar på larm från penninginrätiningar (trots den högafalsklarmsfrekven-sen) men kommer kanske framförallt till uttryck i styrelsensrekommendationer om den konkreta utformningen av de tekniska skyddsåtgärderna. Föratt ge kassapersonalen ett rimligt skydd mol fysiskt våld vid rån måstediskskyddet enligt styrelsens uppfattning - baserad på erfarenheter av dels hurdessa brott de facto utförs, dels vilka bedömningar och överväganden man blandgärningsmännen gör inför valet av objekt - för del första vara utformat påsådanl sätt all en överhoppning är hell utesluten. Dessutom måste också såvälsjälva disken som överbyggnaden ges en tillfredsställande grad avskollsäkerhet, vilkel medför alt även öppningar för tal- och kassakommunikaiionmåste säkras. Härigenom skulle personalen kunna känna större trygghet på sinarbetsplats såväl i del dagliga arbetet som i en överfallssitualion i vetskapenom atl risken för atl komma till skada på det hela tagel vore undanröjd. Ensådan åtgärd torde mer än några andra insatser vara ägnad atl motverka ävenpsykiska skador hos personalen i samband med rån. Arbetarskyddsstyrelsen, som inte tagit uttryckligställning till motionsyrkandena, redogör för ett arbete vid verkelstillsynsavdelning, rubricerat "Våldsfarliga arbetsmiljöer". Syftetmed detta arbete är atl ta fram underlag för styrelsens vidare agerande när detgäller de problem som de ökade våldstendenserna i samhället innebär fränarbetsmiljösynpunkt. I ett inledningsskede studeras delar avrikspolisstyrelsens register över rapporterade våldsbrott för att kartläggainom vilka områden problemen är speciellt akuia. De preliminära resultat somhittills framkommit lyder på alt problemen med rån och rånförsök inte baragäller post och banker. Detaljhandeln är en myckel utsatt bransch liksomtaxirörelsen. Därtill kommer de dolda probleinen med våldsövergrepp inomvårdområdet, vilka inte avspeglas i denna typ av statistik. Avslutningsvisanför styrelsen följande. Arbelarskyddsstyrelsen kommer i det fortsattaarbetet kring våldet som arbeismiljöproblem, i samråd med övriga berördamyndigheter och arbetsmarknadens parter, all överväga olika åtgärder frånarbetsmiljösynpunkt. 1 dessa överväganden kommer den psykiska belastningen förpersonal som SoU 1978/79:9 5 utsättsför våldsrisker i sitt arbete all ägnas stor uppmärksamhet. Rehabilitering avoch stöd lill personer som i arbetet utsatts för rån eller andra våldsövergreppkommer därvid också all behandlas. 1 samband med delta arbete kommer styrelsenatt ta i beaktande vad som framförts i motion 1977/ 78:373. Bankinspektionen erinrar om all inspektionen haransvar bl. a. för atl bankerna vidtar lämpliga säkerhetsåtgärder och om attinspektionen kan utfärda bindande föreskrifter i detta ämne. Frågor rörandevård av råndrabbad personal ligger emellertid inte inom inspektionensomedelbara verksamhetsområde. Såväl inspektionen som bankernas och debänkan-ställdas organisationer är dock väl medvetna om de problem som depsykiska skadorna ulgör. F. n. pågår överläggningar mellan inspektionen ochorganisationerna, vilka kan väntas leda lill alt inspektionen utfärdarriktlinjer om ytterligare kostsamma skyddsåtgärder från bankernas sida.Överläggningarna omfattar också åtgärder lor att minska de psykiska skadorna.Organisationerna har uttalat alt man med kraft kommeratt verka förandedrabbade dels får möjlighel lill omedelbar hjälp och till kontakt med läkareeller annan lämplig person, dels flr vård även i fortsättningen om såerfordras. Inom bankernas säkerhetskommitié förbereds ett av ett antalbankläkare och postläkare utarbetat gemensamt handlingsprogram för hjälp ätpersonal och kunder som utsatts för rån. Bankinspektionenanser därför alt yrkandet 1 i motionen kommer alt bli tillgodosett i den mån såinte redan skett. Postverketredogör för vilka åtgärder som skall vidtas för att hjälpa postpersonal somutsatts för rån och upplyser bl. a. följande. 1 Postverkels förpostkontor (FF) anges de åtgärder som postmästaren skall vidta för atl hjälpapostanställda som utsatts för rån. Åtgärderna, som utformades i samarbete medberörda personalorganisationer, tillämpas fr. o. m. 1974 och innefattarerbjudande av läkarhjälp (psykiatrisk konsultation), samtal medpersonalkonsulent, transport och sällskap hem, till sjukhus eller annan plats,eventuell anpassning av arbetsuppgifterna samt uppföljning av sjukfrånvaronunder viss lid efter rånet för bevakning av alt erforderligarehabiliteringsåigärder vidtas. Enligt föreskrifterna skall även annan änposianställd, t. ex. entreprenör som utför posttransport eller kund som berörsav rån eller rånförsök vid behov hjälpas alt uppsöka läkare. Vissabanker och har diskuterat "Riktlinjer beträffandehandlingsprogram för personalvårdsåtgärder m. m. i samband med rån".Riktlinjerna gäller åtgärder efter ett rån, åtgärder inom en veckaefler elt rån samt en uppföljning efter rånet. Riktlinjerna-somtill stor del överensstämmer med nuvarande regler i - skallinarbetas i gällande föreskrifter och kommer alt meddelas postens personal. Efterelt rån kan berörd postpersonal kallas att delta i rättegång som vittne ellermålsägande, vilkel har upplevts som påfrestande av många. För att underiälladella kan posianställd som skall vittna få information av jurister,alternativt konsultera allmänpraktiserande jurist på SoU 1978/79:9 6 Om den postanslällde är eller bedöms kunna bli målsägande i processskall han/hon erbjudas juridiskt biträde på bekostnad. Under samtal mellan rehabiliteringsläkaren vidPostverkets hälsocentral i Slockholm och personer som har utsatts för postrånhar de rånade genomgående framhållit alt informationen varil god och utförlignär det gäller det praktiska handlandet, utlämnandet av pengar etc. irånsituationen. Däremot har man ofta varil mindre väl förberedd för dereaktioner som rånet kan förorsaka i form av dödsrädsla, chocktillstånd,handlingsförlamning eller inadekvata reaktioner. har de psykiskareaktionerna varit onödigt starka på grund av bristande kännedom om desannolika riskerna all bli skadad av rånarna under och efter rånet. Nämndarehabiliteringsläkare, som har specialistkompetens i psykiatri, har vidareerfarit atl när det gäller behovel av kvalificerad behandling av psykiskaskador efter postrån har det visat sig svårt att utfärda enhetliga rekommendationeri det akuta skedet efter rånet. Somliga känner behov av alt uppsökaen akutmottagning för atl få tala med en läkare och få medicin, menväntetiderna tillsammans med svårt sjuka patienter kan vara påfrestande ochsamtalen blir korta. Andra rånoffer känner i första hand en stark önskan att såsnabbt som möjligt komma hem lill familjen för alt lugna oroliga anhöriga ochför atl få trygghet i hemmiljön. Angeläget är atl någon har uppdraget altpersonligen ta hand om den rånade och alt ägna den tid som behövs åt samtal, åtatl följa den rånade lill sjukhus, lill bostaden etc. Närdet gäller denfortsatta handläggningen kan mera enhetliga rekommendationer ges. Snarastmöjligl efler del akuta råntillflillel bör den rånade kontaktas av någonrepresentant för företagshälsovården, när det gäller lämpligenpersonalkonsulenten. Om det framkommer au den rånade har någon form av symptomförorsakade av rånupplevelsen, skall behandling erbjudas hos läkare eller annanlämplig terapeut. Detta är angeläget för att inte symptomen skall fixeras ochmedföra beslående psykisk invaliditet. Forskningom problem i samband med rån , bankinspektionen och postverketär samtliga positiva till forskning på detta område. Arbetarskyddsstyrelsen harsom ovan nämnts hänvisat till ett inom verket bedrivet projekt, benämnt"Våldsfariiga arbetsmiljöer". Informationtdl personal och allmänhet och bankinspektionen ställer sigbåda skeptiska till värdel av en sådan informationskampanj som föreslås iyrkandet 3 i motionen. Belräffande informationen till allmänheten framhålls altallmänheten bara i begränsad omfallning berörs av rånen, bl. a. därför atlrånen ofta förövas då det inte finns några kunder i lokalerna. Informationentill personalen om hur den skall förhålla sig vid rån anses i slort setttillfredsställande. Postverketredogör förden information som f. n. lämnas till postpersonalen och anför. SoU 1978/79:9 7 En av Poststyrelsen tillsaltsäkerhetsgrupp, i vilken ingick representanter - uioin från verkssidan - frånpersonalorganisationerna i och från ochTeleverket, hade i uppdrag atl kartlägga säkerhetsriskerna vid postanslalterna,särskilt inom kassaområdet, och se över dithörande allmänna och lokalasäkerhetsföreskrifter. Gruppen log som sin första uppgift atl utarbeta"för postpersonal", som finns i enbroschyr "gör säkerheten till en vana". På förslag avsäkerhetsgruppen utgavs också särskilda säkerhetsföreskrifter för kassapersonal,för iransporlpersonal och för lantbrevbärare. Huvudregeln i alla dessasäkerhetsföreskrifter är all postpersonalen inte flr företa sig något som kange en rånare anledning atl gripa till våld ("Gör som rånaren säger").Detta framhävs också i alla andra sammanhang där säkerhetsfrågorna behandlas,t. ex. i utbildning, vid introduktion av ny personal och i fyra stillfilmer,som behandlar säkerhetsfrågorna. Man kan sammanfattningsvis säga, att både denskriftliga och den muntliga informationen till postpersonalen är myckel fylligoch alt reglerna för hur personalen skall uppträda vid rån är klara ochentydiga. Del finns heller under senare är inte något enda exempel på alt desom har utsatts för rån har handlat i strid mol säkerhetsföreskrifterna. Någonytterligare information till postpersonalen i berörda avseende anses därförinte f. n. erforderlig. anser vidare all den ytterligarepersonalinformation som kan bli erforderlig bör handhas av postverket ochavslyrker därför motionsyrkandel 3, såvitt avser verkets personal. Motionärerna fäster uppmärksamheten på det faktumatt rån och rånförsök i banker och postkontor inte endasl innebären fara för rånoffrenspersonliga säkerhet utan även för deras psykiska hälsa. Framför alll gällerdetta den anställda personalen. Tillskillnad från kunder som tillfälligtvis råkar vistas i en bank- eller postlokalnär ett rån inträffar måsle personalen vara beredd på att händelsen kan kommaalt upprepas. Utskotiei delar uppfattningen alt del kan inge stark oro ochinnebära psykiska påfrestningar förden som utsätts för ell rånförsök all i sinfortsatta verksamhet behöva vara beredd på ett upprepande av händelsen. En förslåförutsättning föratt en sådan oro skall kunna motverkas är givetvis attsäkerhetsåtgärderna är så effektiva alt personalen inte löper större risk atlkomma lill skada vid ett rån. Därutöver bör emellertid, såsom framhållits imotionen, erforderlig vård beredas dem som ändå besväras av psykiska symptomsom följd av rånupplevelse. Remissvaren utvisar emellertid atl bank- ochpostpersonal redan erbjuds den vård och hjälp som kan behövas i en sådansituation. Vad gäller personalen får därför motionen anses tillgodosedd imolsvarande del (yrkandel 1 delvis). Delförekommer naturligtvis även fall där omsländighelerna vid ett bank-ellerpostrån är sådana atl bank- eller postkunder som råkar uppehålla sig i lokalendå rånet inträffar behöver särskild hjälp med alt bearbeta den skrämmandeupplevelsen tor att de därigenom skall kunna undgå alt fl SoU 1978/79:9 8 Situationen skiljer sig emellertid inte från andra fall avslumpartat inträffande chockupplevelser. Det ankommer i första hand på denallmänna sjukvården atl behandla dylika psykiska tillstånd, oavsett vad somorsakat symptomen. Ulskotlel anser således alt molionen inte heller i denna delpåkallar någon åtgärd (yrkandel 1 delvis). 1motionen föreslås vidare all forskningsresurser skall ställas till förfogandeför undersökning av hithörande problem (yrkandet 2), ett förslag som mottagitspositivt av samtliga remissinstanser. Även utskottet anser all del vore avstort värde att H dessa frågor bättre belysta, särskilt med hänsyn till delallvarliga hot mot bank- och postpersonalens arbetsmiljö som rånen innebär.Samtidigt vill emellertid utskottet erinra om all problemet inte endast rörpost och banker. Även bland andra yrken finns sådana där arbetstagarna löpersärskild risk alt utsättas för rån eller rånförsök. Andra våldsbrott än rån kanockså riktas mot personalen och allvarligt försämra deras arbetsmiljö. Denpsykiska påfrestning som del innebär att i det dagliga arbelet känna sig hotadtill sin personliga säkerhet är ett problem som gäller många arbetstagare medvitt skilda uppgifter. Enligt utskottets mening kan man därför inte underlåtaalt anlägga ett vidare synsätt på våldet som arbeismiljöproblem. Ulskollelhälsar därför med tillfredsställelse all arbetarskyddsstyrelsen inlett ensådan mera övergripande kartläggning av våldsfariiga arbetsmiljöer. Utskotieiförutsätter att arbelarskyddsstyrelsen kommer atl la de inilialiv tillsärskilda undersökningar som det fortsatta arbetet kan ge anledning till.Motionsyrkandet bör därför inte föranleda någon åtgärd (yrkandet 2). Motionärernaföreslår slutligen en bred information, riktad lill såväl bank-och postpersonalsom till allmänheten, i syfte alt förebygga psykiska skador vid rån (yrkandet3). Förslagel har ifrågasatts av remissinstanserna, som bl. a. framhållit atlinformationen till personalen redan är tillfredsställande och atl allmänhetenbara i begränsad omfattning berörs av bank- och postrånen, eftersom dessa oftaförövas när del inte finns några kunder i lokalerna. Ävenulskoitet ställer sig tveksamt lill värdet av en särskild information av detslag som motionärerna förordar. Ingenling lyder på att informationen tillpersonalen i säkerhetsfrågorna skulle vara oklar eller otillräcklig. Denytteriigare personalinformation som kan behövas -t. ex. allmän information omchockreakiioneroch liknande-bör enligt utskottets mening i första hand utformasav arbetsgivare och personalorganisationer i samråd. Vad gäller informationtill allmänheten konstaterar ulskoitet att del bara är elt mindre antalmänniskor som berörs och alt en sådan allmän information som motionärernaförespråkar sannolikt skulle ge ett förhållandevis ringa utbyte. Ulskoitet kandärför inte heller förorda att tar elt särskilt inilialiv i dennadel. Molionsyrkandei avstyrks således. SoU 1978/79:9 atlriksdagen avslår motionen 1977/78:373. Närvarande:Göran (), (), (), (),(), (), (), (), (), (). (), iVärmdö (m), (), () och ().