bet · G201AU23 · 1978-12-31 00:00:00 — Den bör sålunda inte föranledanågon åtgärd iden nu behandlade delen. begär i motionen 1070 att regeringen skallta initiativ till överläggningar med kommunförbunden och de fackligaorganisationerna om en aktiv sysselsättningsplanering. Vägledande riktlinjer för den kommunala sysselsätiningsplaneringendrogs upp i propositionen 1975/76:211. Dessa allmänna riktlinjer vanninstämmande frän sida (AU 1976/77:7 s. 55). Den närmare utformningenav den kommunala sysselsättningsplaneringen förutsattes bli klarlagd genomöverläggningar med företrädare för kommunerna men också genom utvärderingen avförsöken med sådan planering i sysselsäitningsutredningens regi. Utredningenhar på nytt tagit upp frågan om sysselsätlningsplanering i sittslutbetänkande. I avvaktan på behandlingen av utredningens förslag bör motioneninte föranleda någon åtgärd. Inom vis.sa län har länsstyrelserna fött i uppdrag atttillsätta arbetsgrupper med uppgifl all samordna de regional- ochsysselsättningspolitiska åtgärderna på orter med sysselsättningsproblem tillföljd av strukturomvandlingen inom stål-, varvs- och tekoindustrierna. ThureJadeslig m. fl. (s) föreslår i motionen 1041 en vidgning av de regionalaarbetsgruppernas uppgifter till fler branscher. Motionärerna hänvisartillaltdelfinns stora branschproblem inom bl. a. skogs-, verkstads- och den elektroniskaindustrin. Propositionens förslag på denna punkt innebär att dedelegationer och arbetsgrupper, som regeringen har tillsatt för all behandlasysselsättningsproblem lill följd av strukturförändringar, förutsätts avslutasitt arbete under /80. I stället skall, som förul redovisats,länsstyrelserna få särskilda medel föran bl. a. bedriva motsvarande verksamhet.Medelstilldel- AU 1978/79:23 38 ningenär avsedd atl omfatta alla län. Vid bifall till propositionens förslag förmotionens syfte anses bli tillgodosett, och densamma bör därför inte föranledanågon åtgärd. Sambandetmellan länsplaneringen och den kommunala bebyggelseplaneringen tas upp imotionen 2573 av () och i (c).Motionärerna kritiserar vissa uttalanden i propositionen om detta samband. Vadde framför allt vänder sig mot är uttalanden i propositionen som de tolkar somett förord för atl den kommunala fysiska planeringen skall inriktas på en tilltätorterna ensidigt koncentrerad bebyggelse. Vidare anser motionärerna att delär angelägel alt klargöra att kommunala beslut om bebyggelsestrukturen har sinutgångspunkt i byggnadslagstiftningen. Statsmakternas vilja att ingripa iplaneringen måste fö uttryck inom denna lagstiftning. En översyn av deregionalpoliliska riktlinjernas utformning bör därför göras i fråga omsamordningen med byggnadslagstiftningen. lettav de i motionen kritiserade avsnitten i propositionen (s. 43) framhållerföredragande statsrådet "att en väsentlig del av arbetet med de regionalpoliliskafrågorna är alt i den fysiska planeringen åstadkomma en bebyggelsestruktur somger goda lokala arbetsmarknader. skall i dialog med kommunernaverka för atl dessa bedriver en fysisk planering som leder till attlokaliseringen av bostäder, service och arbetsområden står i överensstämmelsemed de övergripande regionalpoliliska målen. bör ytteriigare förslärkasamverkan mellan länsplaneringen och den kommunala planeringen." Skäletlill att bebyggelseplaneringens betydelse i samband med länsplaneringenframhålls i propositionen är att söka i regionalpolitikens sysselsättningsmåli vilket ingår att kvinnornas möjligheter alt la förvärvsarbete bör förbättras.Detta kan inte uppnås enbart genom att öka antalet arbetstillfällen. I 1976 årsriksdagsbeslut betonades också viklen av atl förvärvshinder av olika slag blirundanröjda. Del innebär att de regionala och lokala arbetsmarknaderna måstevidgas för att öka möjligheterna till val mellan olika typer av sysselsättning.Till de insatser som då kommer i fråga hör att man förbättrar kommunikationernaoch planerar lokalisering av bosläder och arbetsplatser på sådant sätt att detblir lättare atl ta sig till de arbetsplatser som finns pä de lokalaarbetsmarknaderna. De i propositionen gjorda uttalandena om planering avtätortsutbyggnaden bör ses mot denna bakgrund och inte, som motionärernabefarar, tolkas som ett ställningstagande mot atl bebyggelse sker även utanförtätorterna. Denandra frågan som behandlas i moiionen gäller i vad mån de statliga riktlinjernaför regionalpolitiken är bindande för den kommunala fysiska planeringen.Utskottet finner för sin del självklart att länsstyrelserna vid sin samråd medkommunerna hävdar dessa riktlinjer. Detta innebär å andra sidan inte altkommunernas planmonopol enligt gällande byggnadslagstiftning ifrågasätts. Iövrigt kan tilläggas alt berörda frågor om tätorlsutveck- AU1978/79:23 39 lingenkommer atl aktualiseras på nytt vid behandling av propositionen1978/79:213 om redovisning av planeringsskedet i den fysiska riksplaneringenoch i samband med all förslag läggs fram lill en ny plan- ochbyggnadslagstiftning. Medovan gjorda uttalanden får motionen anses besvarad, och den bör inte föranledanågon åtgärd frän sida. De nuvarande regionalpolitiskaplaneringsinstrumenten är ortsplanen, planeringstalen och indelningen av landeti stödområden. I samband med behandlingen av riktlinjerför regionalpolitiken antogs en ortsplan (ortsklassificering). Varje kommuntillmäts i ortsplanen en roll i en regional struktur, där orter med olikafunktioner kompletterar varandra i fråga om service och sysselsättning.Kommunerna indelas i planen i storstadsområden (numera centra istorstadsområden), primära centra, regionala centra samt kommuncenlra. År 1976kompletterades planen med ett antal kommundelscenlra inom vissa till ytan storakommuner i det inre stödområdet. Även andra ändringar gjordes i planen.Samtidigt uttalades frän sida atl orlsplanen fortsättningsvis bör hasin största användning för planering av serviceutbudet. Ortsplanenframgår av den länsvisa redovisning som lämnas senare i betänkandet. Riksdagenbegärde (AU 1916/11:1 s. 16)en utvärderingav ortsplansyslemet.Regeringen uppdrog åt länsstyrelserna att göra utvärderingen som harredovisats länsrapport. Länsstyrelsernas uppfattningar sammanfattasi propositionen dels på s. 51-52, dels - mer utförligt - i propositionensbilaga 9. Ipropositionen förordas att ortsplanen skall finnas kvar med vissakompletteringar och preciseringar. a. föreslås alt ortsplanen tillförsbegreppet pendlingsregioner med hänsyn till att arbelspendling inom rimligaavstånd kan vara ett viktigt medel atl lösa sysselsättningsproblemen på ortermed sysselsällningssvärigheier. Imoderata samlingspartiets motion 2557 framhålls alt den indelning som gjortsgenom ortsplanen inte får ligga fast en gång för alla ulan en successivanpassning måste kunna göras till den faktiska utvecklingen. Enligtpropositionen måste orlsplanen kunna ges ett ändrat innehåll allteftersombedömningarna av framliden ändras. Utskottet har samma uppfattning. Delförefaller naturligt atl en prövning görs i samband med de fullständigalänsplaneringsomgångarna. Det gjordes f. ö. redan med anledning avlänsplanering 1974. En ny utvärdering kommeraii ske inom ramen AU 1978/79:23 40 Med hänsyn till del anförda synes motionen i förevarandedel inte behöva föranleda någon åtgärd. Centerpartiethävdar i moiionen 2562 att ortsplanen endast bör vara en beskrivningsmodellutan styrande funktioner. Utskottet haren annan uppfattning och ser orlsplanensom ett instrument i den långsiktiga planeringen. Med godtagande av vad somanförts i propositionen om ortsplanen som planeringsinstrument avstyrkerutskottet moiionen i nu behandlad del. Den i propositionen lämnade redovisningen avlänsstyrelsernas utvärdering av ortsplanen föranleder utöver det sagda intenågot yttrande från utskottels sida. Längre fram i betänkandet i avsnittet omVästernorriands län lar utskottet upp det konkreta yrkande som finns om ändringi orlsplanen och som gäller . har genom beslut och år 1976fastlagt planeringstal i form av befolkningsramar för länen som ett underlagför den regionala utvecklingsplaneringen. Dessa ramar, som innehållerantaganden om befolkningsutvecklingen t. o. m. utgången av , skallstatlig myndighet enligt cirkuläret (1973:24) lill statsmyndigheterna omiakttagande av beslutet om den regionala utvecklingen (ändrat senast 1977:2),lägga till grund för planeringen inom sitt verksamhetsområde och för beslut avbetydelse för samhällsutvecklingen. Riksdagenuttalade är 1972 atl befolkningsramarna skulle utformas med beaktande avutvecklingsmöjligheter och utvecklingstendenser i de skilda regionerna och medhänsyn till tillgängliga regionalpolitiska medel. I befolkningsramarna skullefinnas en inbyggd flexibilitet som medgav en planeringsberedskap för alt mötade problem som uppstod om utvecklingen gick åt annat håll än vad man haderäknat med. Iriksdagens beslut betonades all en utgångspunkt för planeringen börvara att utvecklingsambitionerna för län och kommuner ansluter lill de förlandet som helhet gällande förutsättningarna. Planeringen för sysselsättningoch serviceförsörining skall därför utgå från vad som resp. år är ettrealistiskt befolkningstal för hela riket. Enligtcirkuläret skall, i enlighet med uttalanden frän , planeringen iresp. län i försia hand inriktas pä en viss del av ramen. För storstadslänenskall planeringen primärt inriktas på den undre delen av ramen. Planeringen iskogslänen och skall primärt inriktas på den övre delen avplaneringsramen. För övriga län skall planeringen i första hand inriktas motmellandelen av resp. befolkningsram. Defastställda planeringstalen för länen förär 1985 jämte befolkningen åren 1970och 1978 samt den förutsedda utvecklingen är 1985 enligt länsstyrelsernassenaste prognoser framgår av följande tabell. AU1978/79:23 41 1 530 - 1 590 kiket 8 077 8 284 8 377 8 258-8 620 I propositionen framhålls attplaneringslal i form av befolkningsramar är en god grund för fördelnings- ochdimensioneringsbeslut av betydelse för regionalpolitiken. Med hänsyn tillsvårigheterna att ange exakta planeringstal anser man att dessa liksom hittillsbör uttryckas i form av befolkningsramar. Eftersom den planering som ramarnaskall ligga till grund för avses bli mer inriktad på konkreta åtgärder bör dedock enligt propositionen vara så snäva som möjligt. Frågan om planeringslalens utformning tas upp imoderaternas och motioner 2557 resp. 2562 liksom i densocialdemokratiska moiionen 2561. framhåller att planeringstalenmåste successivt kunna anpassas lill den faktiska utvecklingen. Centerpartietvill att skall slå fast att riksdagsuttalandet atl planeringen skallinriktas på viss del av befolkningsramen fortfarande gäller. 1 densocialdemokratiska motionen har man en motsatt inställning och hävdar att ramenskall gälla i sin helhet ulan prioritering av viss del av ramen. I några motioner vill man ha förändring avbefolkningstalen. Justering uppåt begärs för i motionerna 2439av () och AU 1978/79:23 42 KarlLeuchovius (m) och 2568 av m. fl. (c). Motsvarande sak yrkas förKristianstads län av () och () i moiionen 2436saml av m. fl. (s) i moiionen 2507. När det gäller Stockholmslän vill m. fl. (m) i moiionen 1618 ha ett uttalande av innebördatt planeringen skall ske efler övre delen av ramen. I likhet med propositionenär ulskottei inte berett att föreslå någon ändring i 1976 årsriksdagsbeslut om planeringstal. Beslutet skall alltså äga fortsatt giltighet.Det kan emelleriid inte bestridas, vilket f. ö. återspeglas i propositionen ochmotionerna, att förutsättningarna i någon mån har förändrats sedan beslutetfattades. a. finns det anledning räkna med att rikets befolkningsökningblir inte oväsentligt lägre än vad tidigare antagits. Utskottet vill för sindel föreslå atl regeringen låter göra en översyn av planeringstalen ochredovisar resultatet härav vid nästa . får sedan ta ställningtill eventuella ändringar i ramarna samt till frågan om det finns anledning altgöra några kompletterande uttalanden angående prioriteringar. Vad utskottetanfört i denna fråga bör regeringen underrättas om. Alltsedan 1964 har metoden med stödområden använtsför all fördela det regionalpoliliska slödel. För stödverksamhelen finns i dagell allmänl slödområde, ell inre stödområde och en s. k. grå zon (området straxulanför del allmänna stödområdet). I har ett anlal kommuner temporärtjamställis med den grå zonen. I och finns en särskild form avstödområden, de s. k. varvsregionerna. Stödområdenas nuvarande avgränsningframgår av kartan i slutet av betänkandet. Redanfrän början siod del klart alt del är problem förenade med den typ av avgränsningför regionalpolitiskt siöd som fasta geografiska gränser innebär. Det öppnadesdärför möjligheter att efter särskild prövning bevilja stöd även utanförstödområdena. I sysselsiittningsutredningens uppdrag ingick atl pröva frågan omman kunde använda andra metoder för fördelningen av det regionalpolitiskastödet än en geografisk indelning. Utredningen ansåg emellertid att man bordefortsätta med systemet med stödområden men att indelningen borde göras meradifl'erentierad. Ienlighet med sysselsäitningsutredningens belänkande föreslås nu i propositionenatl man skall inrätta sex stödområden, vilka bör rangordnas efter behov avinsatser på följande sätt: inre slödoinråde 5 och 6, allmänl stödområde 3 och 4samt övrigt slödområde 1 och 2. , som inte lade framnågot förslag om hur landet skulle indelas utan endast redovisade vissaprinciper härför, utgick från au några större ändringar av indelningen inie varmoliverade. Uiredningen belönade vidare alt del var väsentligt att inomsystemets ram ge bättre möjligheter all påverka arbels-tillfällenaslokalisering inom länen. Inom en och samma kommun borde AU 1978/79:23 43 reglernaför slöd i princip vara lika men i ett anlal vidsträckta kommuner förutsågutredningen atl det kunde vara nödvändigt att göra en mer nyanserad bedömningav behovet av slöd. Uiredningenutvecklade sin syn på vilka bedömningsgrunder som skulle vara avgörande förindelning i stödområden. Dessa sammanfattades pä följande sätt (prop. s. 155): o Behovet av nya arbetstillfällen i en region förall nå den eftersträvade långtgående utjämningen av sysselsättningsgraden.Detta beräknas pä basis av en för varje kommun uppställd befolkningsram och enmålsättning beträffande sysselsättningsgraden förde människor som borikommunen och med hänsyn också till förhållandena i kringliggande kommuner ochpendlingsut-byiet kommunerna emellan. En redovisning bör också göras av vad sombehöver åstadkommas inom de verksamheter till vilka det regionalpolitiskastödet lämnas dvs. industrin, turismen och den privata tjänstesektorn. oArbetslöshetsnivån sedd över och i relation till antaletlediga platser. oEn kommuns geografiska läge i förhållande lill andra orter och sysselsättningssituationeni dessa. 0 Den allmännasysselsättningsbilden i länet. 1 propositionen ansluter sig föredragandestatsrådet lill dessa bedömnings grunder och anför för egen del bl. (s. 63): Behovet av nya arbetstilirallen för atl utjämnasysselsättningsgraden måste enligt min mening ges stor tyngd vid en bedömningav vilka regionalpolitiska insatser som bör komma ifråga i olika regioner. Denviktigaste utgångspunkten fören sådan bedömning bör vara nuvarande ochframlida behov av arbete för de människor som bor i regionen. Sysselsätiningssituationeni en kommun kan givetvis inte bedömas isolerad från läget i närbelägna kommuneroch i länet som helhet. En kommuns geografiska läge, pendlingsmöjlighelerna ochden allmänna sysselsätlningsbilden i den större region där kommunen ingår måstedärför också beaktas vid indelningen i stödområden. Befolkningsutvecklingenär en annan viktig faktor när det gäller all bedöma behovet av insatser iskilda kommuner. Folkmängdens storlek och siruklur som underlag för servicemåste bedömas när man anger behovet av insatser för att öka antaletarbetstillfällen och därmed påverka befolkningsutvecklingen i en region.Snabba och omfattande befolkningsförändringar innebär också påfrestningar bådeför de människor som direkt berörs och för kommunernas inplacering istödområden. Befolkningsutvecklingen - både bakåt och framåt i tiden - måstedärför beaktas när behovet av regionalpolitiska stödinsatser skall bedömas. Kommunermed en i och för sig god sysselsättningssituation men som liggeri län med enlåg sysselsättningsnivå börsom sysselsäiiningsulredningen föreslår kunna kommaifråga för stöd. Därvid blir inie problemen på den egna orten, ulan behovet aven allmän förstärkningav sysselsättningen i länet avgörande. Situationenuppkommer främst i de lan som ligger inom AU 1978/79:23 44 stödområdeteller den s. k. grå zonen. Del finns också kommuner med låg sysselsättningsgradbelägna i från sysselsättningssynpunkt förhållandevis bra län. Behovet avstödinsatser kan då vara mindre än för liknande kommuner som ligger i län medallmänna sysselsåttningssvårigheter. Situationen år inte ovanlig i landetssödra och mellersta delar. Bedömningsgrundernaför stödområdesindelningen kommer att kräva underiag som gör det möjligt attskapa en riklig och rättvis indelning med utgångspunkt i situationen i olikadelar av landet. Det är naturligt alt sådant material redovisas ilänsplaneringen. Genom anknytningen till länsplaneringen uppnår man altproblembeskrivningar och målformuleringar bättre kopplas till förslag tillåtgärder. Det blir vidare möjligt alt avstämma det regionalpolitiska stödet medplaneringen inom andra samhällsområden. Del kan som några remissinstanser harframfört vara önskvärt att vid inplacering i Slödområde ibland tillämpa flerbedömningsgrunder än dem som jag har angivit här. Genom kopplingen tilllänsplaneringcn bör dock goda möjligheter finnas all få fram fleromständigheter alt beakta vid bedömningen. 1 ett par motioner aktualiseras frågan omstödområden är ett lämpligt fördelningsinstrument för det regionalpolitiskastödet. Med utgångspunkt i förhållandena i län kritiserar . (c) i moiionen 2571 del nuvarande systemet som de uppfattar som steltoch oförmånligt för kommuner som ligger utanför siödområdesgränsen, men somofta har samma problem i fråga om sysselsättningen som kommunerna innanförgränsen. 1 motionerna yrkas att skall begära förslag om allsiödområdesprincipen skall avlösas av befolkningsmässiga och näringspoli-liskamälsällningsprinciper. Liknandesynpunkter som i den nämnda moiionen anför m. (s)i motionen2506. Molionärcrna utialaratt det bör vara de strukturella och sysselsältningsmässigaförhållandena som skall vara avgörande och inte enbart om en kommun"råkar" tillhöra ell visst geografiskt område. Moiionen mynnar ut ien yrkande om eu tillkännagivande av de anförda synpunkterna. Äveni den under allmänna motionstiden väckta motionen 1037 av ()och () redovisas kritiska synpunkter på stödområdesindelningen.Motionärerna utgår från sysselsäitningsutredningens förslag. De anser atl delav utredningen föreslagna systemet inte är tillräckligt finfördelat ochflexibelt och vill därför atl systemet skall kompletteras. Motionärerna tänkersig att man inom länsplaneringens ram skall fastställa problemområdena lillvilka del regionalpoliliska stödet skall riktas. Problemområdenas status skallomprövas med jämna mellanrum med hänsyn lill utvecklingen. Imoderata samlingspartiets motion 2557 godtar man principen för förslaget tillslödområdesindelning. Man är emellertid tveksam lill förslagelsändamålsenlighet och vill därför ha ett uttalande att det nya systemet skalllillämpas på försök, som skall följas av en utvärdering i samband med enfullständig länsplaneringsomgång. I motionen, liksom i motionen 2503 av IngemarHallenius m. fl. (c, m, fp), betonas också alt det måste finnas AU 1978/79:23 45 möjligheteratt erhålla lokaliseringsstöd lill projekt i kommuner utanför stödområdena föralt motverka en negativ utveckling på grund av företagsnedläggningar ellerandra allvariiga störningar på arbetsmarknaden. Möjligheternaatl ge regionalpolitiskt stöd utanför stödområdena behandlas också i moiionen2572 med (s, c, m, fp) som första namn. Motionen harförhållandena i som utgångspunkt. Mot bakgrund av strukturproblemeni länet pekar motionärerna på risken för att tidigare uppbyggda resurser i formav bl. a. samhällsinvesteringar kan gä förlorade eller i vart fall bliunderutnyltjade i samband med alt industrier helt eller delvis avvecklas.Motionärerna vill ha ett riksdagsultalande a v innebörd alt det bör varamöjligt att ge regionalpolitiski slöd i kommuner med de angivna problemen. Ettgemensamt tema för de här redovisade motionerna kan sägas vara all man betonarbehovet av regionalpoliliska åtgärder även utanför de nuvarande stödområdena.En motion med motsatt tendens har m. fl. (s) lagt fram. I denmotionen, 2511, uttrycks oro över all "snart sagt hela landet omfattas avde regionalpoliliska stöden". Varje utvidgning av stödområdena innebär enförsvagning av det totala slödel, vilket drabbar de sysselsätiningssvagadelarna av inre stödområdet. Motionärerna föreslår att den yttre gränsen förallmänna stödområdet skall utgöra yttre gräns för de nya stödområdena. Närdet gäller frågan om stödområden som regionalpolitiskt styrmedel konstateraruiskoltet atl en enhällig sysselsättningsutredning föreslagit att man även ifortsättningen bör använda denna metod för att fördela medlen. Utskoitetansluter sig lill denna uppfattning. Metoden har betydande fördelar uradministrativ och informationssynpunkt. Den är ägnad att ge fasthet ochstabilitet åt hela åtgärdssystemet över . Kritiken mot syslemetför att det skulle innebära bristande möjligheter lill anpassning efler nyaförhållanden är enligl utskottets uppfattning överdriven. Alltsedanstödområdena infördes har del funnits möjlighet all ge slöd ulanför områden iorter som haft särskilda problem lill följd av strukturomvandling ellerliknande svårigheter inom näringslivet. Alt en inie obetydlig del av delregionalpoliliska stödet kanaliserats till orter utanför stödområdena framgårav bilaga 7. 1 juli 1965-31 december 1978 har ca tre fjärdedelarav det beviljade lokaliseringsstödet gäll till allmänna och inre stödområdet. Denåterstående Oärdedelen har fördelats ungefär lika mellan grå zonen och övrigalandet. Närdet gäller inriktningen av stödet vill utskottet först stryka under alt detäven i framliden är skogslänen och dä särskilt de inre delarna därav som skallprioriteras. Den stödområdesindelning som uiskoltet längre fram i belänkan-deilar siällning lill innebär all denna inriktning bibehålls. Stödområdesindelningenför emellertid inte medföra all man utesluter regionalpolitiskt slöd ulanfördessa områden. På samma säii som bör stöd utanför stödområdena kunnabeviljas när del föreligger särskilda skäl. AU 1978/79:23 När del gäller antalet stödområden och principernaför inplacering i dessa ansluter sig utskottet i allt väsenlligi till desynpunkter som sysselsättnings-utredningen och departementschefen lagt fram.Utskottet vill dessutom föreslå den terminologiska förenklingen atlbeteckningarna "allmänt", "inre" och "övrigt" ianslutning till ordet stödområde bör utgå. Sedan förslag om sex stödområdenlagts fram på basis av utredningens förslag har önskemålet härom i centernspartimotion 1653 lillgodosetts. Yrkandei bör alltså inte föranleda någon åtgärd. propositionen föreslagna indelningen bygger på nuvarande slödom-rädesgränser.Endast smärre jämkningar har föreslagits. Även detta är enligt utskottelsuppfattningen riklig utgångspunkt. Härav följeratt utskoitet inte kan biträdaförslaget i moiionen 2511 med som försia namn. Om detförslaget bifölls skulle bl. a. hela den nuvarande grå zonen falla ulanförstödområdesindelningen. Det skulle i sin lur innebära bl. a. alt stora delar avBergslagen, som bl. a. drabbats hårt av strukturomvandlingen inom stål- ochgruvindustrin, skulle få en sämre ställning än är fallet. När det gäller den kritik som riktats mot attalltför stora delar av landet las med i stödområdena är det visserligen rikligtalt stödområdena läcker en stor del av landets yla. För alt fö en merrättvisande bild av indelningens betydelse bör emellertid även storleken av denbefolkning som bor inom stödområdena redovisas.