bet · G201TU18 · 1978-12-31 00:00:00 — Motionärerna framhåller att åtgärder som stärker den svenskasjöfartens konkurrenskraft är myckel angelägna och man förutsätter att densjöfarlspolitiska utredningen presenterar förslag. Vidareframhåller motionärerna atl insatser för att öka sjösäkerheten är angelägna. Närdel gäller sjöfarlspolitiska utredningens arbete vill utskottet erinra om vadföredragande statsrådet anfört i propositionen 1978/79:116 om vissasjöfartsfrågor, nämligen alt förslag till sjöfartspolitiskt program beräknasföreligga och all åtgärder bör kunna föreslås hösten 1979med verkan ft. Ifråga om insatser för att öka sjösäkerheten vill utskottet peka på attsjöfartsverket är ansvarig myndighet för sjösäkerheten och alt verketfortlöpande följer utvecklingen på detta område och att verkets verksamhet tillslor del är inriktad på alt med olika medel vidmakthålla och förbättrasäkerheten till sjöss. Även skyddet av miljön kommer därvid in. Åtgärdernainriktas dels på farlederna och deras utmärkning, dels på trafiken i form avinformation, vägledning och assistans. Utskottet vill i sammanhanget även pekapå det arbete som bedrivs inom kommittén (Jo 1978:05) om miljörisker vidsjötransporter och vars syfte är att bedöma vilka ytterligare insatser sombehövs för alt minska riskerna för utsläpp av olja och kemikalier från fartygoch för alt effektivisera bekämpningsarbetei när utsläpp inträffar. Kommitténberäknas enligt uppgift slutföra sitt arbete . Medhänvisning till vad här anförts finner utskottet något särskilt uttalande frånriksdagens sida i anledning av motionen ej erforderligt. 1 motionen 1978/79:458 yrkas att hosregeringen begär en utredning om möjligheterna atl utnyttja somsjötransportled från Siljan till , och i motionen 1978/79:1424begärs likaledes att detta projekt utvärderas från miljösynpunkt ochsamhällsekonomisk synpunkt. Utskottetvill i anledning härav framhålla att i iskrivelse till regeringen () harunderställt regeringen frågan om eventuellt bidrag till alt utredaförutsättningarna att bygga en kanal i lopp. Kanalsällskapel har lagtfram förslag till alternativa kanalutföranden för sjögående fartyg resp. pråmarav olika storiek. Investeringskostnaden för dessa har uppskattats lill 1,1 -2,beroende på utförande. har vidareuppskattat den godsvolym som kan komma att transporteras pä kanalen lill 2 å 3miljoner lon . Ärendethar remitterats till , som avgav yttrande i ärendet den 24 maj1978.1 yttrandet jämför bl. a. de olika utbyggnadsalternativenmed motsvarande utbyggnadsalternativ för västgö-taled,som harutretts tidigare. Härav framgår t. ex. all del dyraste alternativet (förmedelstora kustgående fartyg om 3 500 Dwi) uppskattas kräva eninvesteringskostnad av för mot 370 milj. kr.för , medan det billigaste alternativet (för pråmar om 600 Dwt)kräver en investering av ca 1,1 miljarder för mot 130 milj. kr. Enbart kapitalkostnaden skulle för de angivna alternativen uppgåiill92resp. kr.årligen fören kanal,eller ca 40-60kr.per ton vidden angivna transporlvolymen. Utgående från den angivna jämförelsen och från deerfarenheter har angående godsprognoser och lönsamhet iutbyggnader av Troilhätte kanal och har verket kommit framtill "all möjligheterna alt nå lönsamhet i det nu aktualiserade projektet (synes)vara ytterst ringa". Regeringen har också i beslut den 10 november 1978lämnat ansökningen ulan åtgärd. Utskotletvill i sammanhanget även peka på all vattenvägar i enanalys av projektet kanal, som publicerats i föreningens jubileumsskrift1978, framhåller följande: "Detförefaller dock helt klart atl det tekniskt seu är fullt möjligt atl bygga enkanal från till Siljan. Lika klart synes del vara att ett kanalbyggeinte kan få så stora effekter på regionens näringsliv atl det vore samhällsekonomisktmotiverat alt genomföra projektet. Det torde finnas andra former avregionalpolitiska satsningar som ger bättre resultat eller kostar mindre." Medhänvisning till vad ovan anförts finner utskottet ej skäl att tillstyrka någonytterligare utredning av del aktuella projektet. Utskottet avstyrker såledesmotionen 1978/79:458 och motionen 1978/79:1424 i nu berörd del. I motionen 1978/79:968 begärs att hosregeringen anhåller om en utredning om de svenska kanalernas framtid. Likaledesbegärs i motionen 1978/79:1407 alt med instämmande i motionens syftehos regeringen hemställer att regeringen låter skyndsamt utreda frågan ommöjligheterna till en ökad satsning på upprustning av kanaler och övriga inrevattenvägar samt vissa insjö- och kusthamnar i syfte att kraftigt ökasjöfartens andel av godstransporterna. Vidare yrkas i motionen 1978/79:970 altriksdagen hos regeringen hemställer om en utredning om utbyggnad avsjöfartslederna till och . Utskotttelvill i anledning härav erinra om alt ett flertal statliga kanalui-redningar hargenomförts under del senaste årtiondet. På grundval härav har några projekt,som bedömts ha de största förutsättningarna att ge positiva regionalekonomiskaeffekter och samhällsekonomiska fördelar, genomförts. Förutsättningarna för enökad kanal-och insjötrafik i är således enligt utskottets mening bådeteoretiskt och praktiskt relativt väl kända. Med hänvisning härtill finnerutskottet några utredningar av det slag som förordas i motionerna 1978/79:968och 1978/79:1407 eller om del i motionen 1978/79:970 nämnda projektet f n. ejerforderiiga. Av det anförda följer att motionerna avstyrks. I ett antal motioner behandlas hamnstrukluren,organisation, särskilt organisationen av lotsväsendet, ocheffekterna på bl. a. hamnstrukluren vid en minskning av antalet lotsplatser.Således begärs i motionen 1978/79:1414 atl beslutaratt rationaliseringsåtgärderfrån sida som kan medföra strukturförändringar av betydelseinom svenskt hamnväsende ej får ske utan prövning. Vidare yrkas imotionen 1978/79:1948 alt hos regeringen hemställer I.all en pariamentarisk utredning tillsätts med uppgift atl framlägga förslag omden framtida hamn- och lotsorganisationen, varvid sysselsält- 8Riksdagen 1978/79. nings-och miljöaspekter samt sjösäkerhetsaspekter skall beaktas och målsättningenvara atl bevara och utveckla samtliga hamnar, 2.atl den planerade koncentrationen av hamnaroch lotsstationerstoppas i avvaktanpå den föreslagna pariamenlariska utredningens förslag samt riksdagensställningstagande. Likaledes yrkas i motionen1978/79:955 1. att uttalar sig för en bibehållendecentralisering av hamn väsendet till förmån för de mindre och medelstorahamnkommunerna, 2. alt uttalar att någon försämring avlotsningsservicen ej flr ske ulan att lotsstationerna i Hölick och Ljusnebibehålls, 3. att hos regeringen begär att någonomorganisation av hamnväsendet, och lotsväsendet ej kommer tillstånd pä grundval av nu föreliggande utredningsmaterial, 4. att hos regeringen begär enpariamentarisk utredning om det svenska hamnväsendet, sjöfartsverketsorganisation saml en kommunalise-ring av lotsväsendet. Medanledning av de i motionen 1978/79:1414 bl. a. uttalade farhågorna för attsjöfartsverket ensidigt skall vidta åtgärder som förändrar den svenskahamnstrukturen m. m. - vilka farhågor grundar sig på en i bil. 9 till åretsbudgetproposition återgiven redogörelse för syn på den framtidautvecklingen av sjötransport- och hamnstrukturen - vill utskottet framhållaföljande. Utskotletdelar den mening som framförts i motionerna 1978/79:955, 1978/79:1414 och1978/79:1948attåtgärder från sida som kan leda tillstrukturförändringar av betydelse inom svenskt hamn väsende ej bör vidtas ulanriksdagens prövning. Enligtvad utskottet har erfarit kommer, när beredning av ärendet rörandesjöfartsverkets organisation är avslutad, förslag atl föreläggas riksdagen.Någon indragning av lotsplatser eller lotsuppassningsställen bör därför inteheller ske utan att beretts tillfälle att la ställning härtill. Närdel gäller andra åtgärder från sida som kan påverka den svenskahamnstrukluren erinrar utskottet om vad som anförts i det föregående i fråga omden övergripande hamnplaneringen. Vad utskottet nu haranfört bör av ges regeringen till känna. Slutligen yrkas i motionerna 1978/79:1961 och1978/79:274 all beslutar uttala att bemanningen på ochNordkosters lotsplatser bibehålls i nuvarande omfattning, resp. atl riksdagenhemställer hos regeringen om att bemanningen vid och Nordkosterslotsplatser bibehålls i oförändrad utsträckning så aU den synnertigen viktigautkiksfunktionen kan behållas även i fortsättningen vid dessa lotsplatser. Medanledning härav vill utskotlet framhålla, att del rimligen måste ligga inomsjöfartsverkels befogenhet att anpassa bemanningen vid lotsplatserna lillbehovet. Utskottet förutsätter all verket därvid även beaktar de faktorer sommotionärerna pekat på. Med hänvisning härtill finner utskottet någon särskildåtgärd från sida ej erforderiig i anledning av motionerna. 9Energihushållning (Utskottet s. 124) 9.1 Förslagen i propositionen Under ovanstående rubrik behandlas i propositionenolika frågor i anslutning till förslag som lagts fram i energikommissionensbetänkande och i departementspromemorian (Ds I 1977:12) Energibesparingar inomtransportsektorn. Inledningsvisframhåller föredraganden att det föreligger ett nära samband mellantrafikpolitiken och energipolitiken. Eftersom råoljetillgångarna är begränsademåste åtgärder vidtas som leder till en effektivare energianvändning och ettminskat oljeberoende inom transportsektorn. Trafikpolitiken måste utformas såatt de energipolitiska målen inte eftersatts. Energiförbrukningeninom transportsektorn beräknas ha ökat från 75 TWhlill , vilket motsvarar en genomsnittlig åriig ökning med 2,5 96. Dettainnebär att sektorns andel av den totala energianvändningen i landet ökat från19 % till . Enligt industriverkets prognos skulletransportsektorns förbrukning öka till ca . Ensannolik utveckling under är att tillgången på oljakommer all bli allt knappare. måste därför minska oljeanvändningenredan under det närmaste decenniet. Delta gäller också transportsektorn, somtill 98 96 är beroende av oljeprodukter. Föredraganden anser att det ärnödvändigt att åstadkomma besparingar inom samtliga samhällssektorer för alluppnå en bättre energihushållning och delar mot denna uppfattning att även transportsektorn bör bli föremål förhushållning med energi. När del gäller åtgärder för att begränsa energiåtgångenför biltrafiken är sådana motiverade också av miljö- och hälsoskäl. Det är enväsentlig uppgift atl minska föroreningarna från bilismen. De energibesparandeåtgärderna bör därför medverka till atl kraven beträffande god miljö, men ocksåbeträffande trafiksäkerhet, tillgodoses. Energikommissionenföreslår elt besparingsprogram som bedöms leda till en minskning av denberäknade energiförbrukningen 1990 från till92-93 TWh, dvs. en minskning med 6-7 96. Med hänsyn till risken för attnegativa sidoeffekter skall uppstå om samtliga förslagförverkligas har föredraganden valt att stanna vid en något lägrebesparingsnivå. Förslagen i propositionen syftar till en sammanlagd besparingpå 4-5 96. Föredraganden pekar på att personbilarna svarar förungefär hälften och lastbilarna för ca 16 96 av transportsektorns totalaenergiförbrukning. Härtill kommer att energiförbrukningen per personkm resp.tonkm för dessa transportmedel i genomsnitt är högre än för övrigatransportmedel. Variationerna kan dock vara stora beroende på utnyttjandegrad,typ av transport etc. Mot denna bakgrund anser föredraganden - i likhet - det naturiigt och hushållningsinsaiserna riktas mot dessatvå transportmedel och i första hand då mot personbilstrafiken. Föredragandendelar uppfattning atl det för att åstadkomma en effektivenergihushållning krävs en kombination av stimulans- och styråtgärder. Enviktig uppgift inom ramen för energihushållningsprogrammet är enligtföredraganden att på olika sätt söka minska ökningen av resandet med personbil.En minskning kan exempelvis ske genom att människor blir mer miljö- ochenergimedvetna och mer medvetna om de kostnader som följer med bilutnytljandet.Detta bör kunna leda lill att resandet planeras bättre och att en delbilresande ersätts av ett ökat kollektivt resande. För alt begränsaökningstakten i personbilstrafikens energikonsumtion krävs enligt föredragandenett flertal åtgärder. Av betydelse är exempelvis samhällets Information tillbilisterna om nödvändigheten att spara energi. I del sammanhanget erinras omatl det görs betydande insatser från samhällets sida genomenergisparkommittén. Ytterligare åtgärder krävs dock atl förbättrainformationen till och utbildningen av bilisterna. Den särskilda inriktningenpå transportområdet bör liksom koncentreras till det energisparandesom den enskilde bilisten själv kan medverka till. Körsätt, fordonsunderhålloch användning av fordonsutrusining som påverkar bränsleförbrukningen harhärvid särskilt slor betydelse. Vidare bör tonvikt läggas vid alt den enskilde,genom atl t. ex. avstå från onödigt resande, planera sitt resande bältre,övergå till kollektivt resande och samåka, kan spara energi-Föredragandenframhåller i sammanhanget också vikten av atl de affärsdrivande verken rentallmänt vidtar åtgärder i energibesparande syfte. Enutbyggd ochförbättradkollektivtrafik framhålls vara ett viktigt medel för attuppnå en bättre energihushållning inom transportsektorn. De störstaenergibesparingarna torde erhållas genom ett ökat utnyttjande av kollektivtrafikenför främst arbetsresor. I sammanhanget understryks atl energibesparingar somen följd av övergång från individuellt lill kollektivt resande förutsätter attde kollektiva trafikmedlen utnyttjas effektivt. Enövergång till kollektivt resande kräver enligt föredraganden dels en förbättradplanering av trafiken, dels investeringar i rullande materiel och fastaanläggningar samt dels insatser för drift av trafiken. Åtgärder bör ocksåvidtas som ger kollektivtrafiken god framkomlighet. Det kan gälla bussleder. reserveradekörfält, trafiksignaler som prioriterar kollektiv trafik m. m. 1 dettasammanhang framstår - vilket även flera remissinstanser förslag om infartsparkeringar i anslutning till dekollektiva transportmedlen som angeläget. Vidare synes det möjligt att genom enspridning av arbetstiderna bättre kunna utnyttja kollektivtrafikens kapacitet. Föratt del uppställda energisparmålet skall kunna nås krävs även en ökad samåkningi personbil. Framför allt gäller detta i samband med arbetsresor, därmedelbeläggningen enligt vissa undersökningar uppgår lill endast 1,3 personerper bil. 1glesbygden framstår samåkning i många fall som ett värdefullt alternativ tillkollektiv trafik och lill egen bil för arbetsresor. Samåkning bör emellertidenligt föredraganden även kunna vara ett alternativ i tätorterna, bl. a. då detgäller resor från spridd villabebyggelse eller då det är fråga om resor irelationer där kollektivtrafik saknas. Föredragandenanser atl en okad samåkning medför så stora fördelar från såväl energi-, miljö-som trafiksäkerhetssynpunkt att ett ökat engagemang från kommuner,organisationer och företag är synnerligen angeläget. a. bör dessa kunnasprida information om de anställdas reseönskemål, bostadsorl, tillgång lillbil etc. och aktivt verka för att samåkningsprogram genomförs. Föratt få till stånd en övergång från individuell lill kollekliv trafik och ensamåkning i den omfattning som förutsätts för det uppsatta energisparmålelkrävs enligt föredraganden även vissa begränsningar av personbilstrafiken. Enhöjning av energiskatten på oljeprodukter kan antas på lång sikt leda till enminskning av trafiken och därigenom till minskat oljeberoende i samhället. Närdel gäller transportsektorn visar emellertid erfarenheterna atl även andraåtgärder erfordras i syfte att dämpa personbilsutnyttjandet. Härvid bör enligtföredraganden begränsningar i första hand ske i form av direkta restriktionermot bilutnyttjandet i de större tätorterna där åtgärder kan motiveras även avmiljö- och trafiksäkerhetsskäl samt för atl öka kollektivtrafikens ochcyklismens framkomlighet. Restriktionerbör i vissa fall vidtas mot personbilstrafiken i större tätorter. Hurlångtgående dessa restriktioner behöver vara måste grundas på de lokalaförutsättningar som råder. Del bör exempelvis vara möjligt att användaparkeringsbesiämmelserna för att påverka biltrafikens omfattning. Personbilstrafikenbör vidare kunna dämpas genom olika former av trafikregleringar, t. ex. genomkörförbud för icke yrkesmässig trafik inom en del av en tätort.Beslutanderätten för sådana åtgärder ligger hos resp. kommun. Föredragandenhänvisar i sammanhanget till trafikpolitiska utredningens förslag att kommunerges laglig möjlighet att själva genom särskilda avgifter på den röriigatrafiken och parkeringsbestämmelser styra och begränsa tätortstrafiken.Föredraganden finner förslaget intressant och kommer därför i särskild ordningatl föreslå regeringen att förutsättningarna för ett sådant system undersöks. Fråganom reglerna för avdrag för kostnader för arbetsresor i bil tas också upp isammanhanget. Föredraganden förklarar sig emellertid - efter att ha samrått medchefen för budgetdepartementet - inte beredd atl föreslå någon ändring avreglerna. 1propositionen diskuteras vidare olika ågärder för att sänka specifikbränsleförbrukning. Viklen av en utbyggd och förbättrad information lillbilisterna betonas därvid. I sammanhanget erinras bl. a. om den av konsumentverketfr. o. m. införda bränsledeklarationen av nya personbilar och deninformationsverksamhet som verket bedriver. Erfarenheterna från konsumentverketsarbete tyder på att en viss förändring i konsumenternas köparpreferenser iriktning mot mer energisnåla fordon håller på att ske. förslag bör frågan om obligatorisk ekonomitrimningövervägas. Flera remissinstanser- bl. a. bilindustri- ochbilgrossistförening. och -intari sina yttranden en positiv inställning till förslaget med hänsyn bl. a. lillde bränslebesparingar som kan uppnås. Även föredraganden anser att ekonomitrimninghar stor betydelse för att hålla nere energiförbrukningen inom biltrafiken.Ekonomitrimning bör emellertid ske på frivillig väg. Genom den typ avinformations- och utbildningsåtgärder som föreslagils bör enligt föredragandenbilisterna kunna bibringas kunskap om vilka åtgärder de själva kan vidta föratt öka bilens bränsleeffektivitet. 1sammanhanget kan också nämnas att f n. förhandlar med olikabranschorganisationer om energideklaration av begagnade personbilar vidförsäljning hos näringsidkare i syfte att fl till stånd enhetlig informationtill konsumenterna om begagnade personbilar ekonomitrimmats eller inte.Ytteriigare en åtgärd för att få en bättre kondition hos fordonsparkenkan enligt föredraganden vara att införa en varudeklaration på begagnadepersonbilar som informerar om bilens tekniska skick och i vilken utsträckningoch på vilket sätt den underhållils sedan den första gången försåldes. Ävendenna åtgärd uppges vara föremål för överväganden inom . Föredragandenförklarar sig dela uppfattning alt åtgärder som syftar tillatl öka bränsleeffekliviteten i den befintliga bilparken är angelägna. Eftersomflera utredningar och andra aktiviteter med detta syfte pågår uppger sig föredragandeninte ha funnit skäl att nu vidta några åtgärder utöver dem som tidigare nämntsbeträffande information och utbildning. Närdet gäller frågan om specifik bränsleförbrukning hänvisar föredragandeninledningsvis till alt det i - med början fr. o. m. årsmodell - ställskrav på att en viss genomsnittlig bränsleförbrukning inte överskrids för olikabiltillverkares och bilimportörers produktsortiment. Kraven skärpskontinu-eriigt per mil modellårel till per . Bränsleförbrukningen mäts med hjälp av en testmetod som tagitsfram avdet federala miljöorganet EPA. Metoden bestårav en stadskörcykel och enlandsvägskörcykel och proven utförs stationärt under laboratorieförhållanden.Varje biltillverkares och importörs genomsnittliga bränsleförbrukning mäts medutgångspunkt i hela produktsortimentet hos tillverkaren/importören i fråga därvarje bilmodells specifika bränsleförbrukning vägs mot resp. modellsförsäljningsvolym. Föredragandenanser alt på grund av bilmarknadens internationella prägel kommerlagstiftningen angående bränsleförbrukning i - liksom eventuelllagstiftning inom t. ex. EG eller andra länder - atl leda till alt även densvenska marknaden tillförs mer bränsleeffekliva fordon. Ävenom krav i andra länder inte automatiskt leder till alt motsvarande fordon säljspå den svenska marknaden kommer enligt föredraganden den fortgåendeinternationaliseringen inom bilbranschen au medföra att den aktuella utländskalagstiftningen på elt genomgripande sätt påverkar det svenska bilsorlimentei.Därför anser föredraganden au det f n. inte är motiverat atl övervägalagstiftning föratt uppnå den önskvärda utvecklingen. För att i möjligaste månsäkerställa att de bränsleeffektiva bilar som biltillverkarna nu utvecklartillförs även den svenska marknaden har det f n. bedömts tillräckligt au förbilbranschen ange vissa riktlinjer för hur nya personbilars bränsleförbrukningbör utvecklas fram lill . Enligtföredraganden finns flera skäl som talar för alt den i tillämpadeEPA-metoden bör användas i . Även en medelförbrukningsmetod av det slagsom används i anses efter viss anpassning vara lämplig även för svensk del. Föredragandenanser att rekommendationerna bör knytas till billeverantörer som säljerpersonbilar i . Med billeveranlör avses i sammanhanget företag somköper nya bilar från svenska eller utländska biltillverkare förvidareförsäljning, dvs. i allmänhet generalagenter. Ett alternativ vore attknyta rekommendationerna lill biltillverkare i stället för till billeveraniörermen detta skulle enligt föredraganden innebära stora nackdelar för i synnerhettillverkare med antingen få modeller i sitt program eller med viss inriktningpå större biltyper. Denamerikanska metoden skulle innebära att den med hänsyn till olika bilmodellersspecifika bränsleförbrukning och antal försålda bilar sammanvägdagenomsnittliga bränsleförbrukningen för varje billeverantör jämförs medrekommenderade förbrukningstal. Biltyper med högst varierandebränsleförbrukning kan härigenom fortfarande säljas men försäljningen avmodeller med hög förbrukning måste kompenseras med en försäljning av lätta ochbränslesnåla fordon som har en förbrukning under de rekommenderade värdena.Systemet blir härigenom i princip mycket flexibelt, men man kan inte uteslutaatt det på en relativt liten marknad som den svenska kan bli svårt att tillämpadet utan särskild anpassning. Det får enligt föredraganden ankomma påregeringen att efter närmare utredning avgöra hur en sådan anpassningi så fall bäst bör ske och fastställa beräkningsmetod och rekommenderade värdenför specifik bränsleförbrukning saml de tidpunkter vid vilka olika värden skallgälla. Hävid bör tillses att bilbranschen ges en skälig förberedelselid. Föredragandenunderstrykeratt rekommendationerna måste utformas på sådant sätt att samhälletsmål beträffande luftkvalitet, bullerbegränsning och trafiksäkerhet också kanuppnås. Detta gäller särskilt de krav på renare avgaser från motorfordon som nufinns och som kan komma att skärpas. Valet av förbrukningstal börvidare grunda sig på en analys av den möjliga tekniska utvecklingen hos såvälsvenska som utländska personbilar. Eftersamråd med handelsministern föreslår föredraganden att regeringen gerkonsumentverket i uppgifi att följa utvecklingen av bränsleförbrukningen. Ensådan ordning anges vara naturiig med hänsyn till verkets uppgifter i fråga ombränsledeklaraiionen. bör regelbundet lill regeringen redovisautvecklingen av varje billeverantörs specifika medelförbrukning, utveckling avmedelförbrukningen för samtliga nyförsålda personbilar saml en analys avmarknadsutvecklingen. För alt bedöma hur utvecklingen av bränsleförbrukningeninverkar på miljö- och trafiksäkerhetskraven bör samråda mednaturvårdsverket och trafiksäkerhetsverket. 1den mån förutsäUningarna för de uppställda förbrukningstalen ändras börregeringen kunna genomföra erforderliga justeringar av rekommendationerna.