bet · G201AU39 · 1978-12-31 00:00:00 — betänkande 1978/79:39 medanledning av propositionen 1978/79:175 med förslag till lag om jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. jämte motioner I betänkandet behandlas regeringens i propositionen1978/79: 175 () framlagda förslag till lag omjämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet m. m. jämte fyra motionerväckta med anledning av propositionen.. Dessutom behahdlas två motioner frånden allmänna motionstiden . I propositionen föreslår regeringen r efterföredragning av statsrådet att skall delsantaga det av lagrådet granskade förslaget till lag om jämställdhet mellankvmnor och män i arbetslivet med däri gjorda redaktionella ändringar, delsgodkänna vad föredraganden har föreslagit angående det s. k.jämställdhetsbidraget. Propositionens lagförslaghar följande lydelse: Lagom jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet 1 §Denna lag har till ändamål att främja kvinnors och mäns lika rätt i fråga om arbete, arbetsvillkor och utvecklingsmöjligheter i arbetet (jämställdhet i arbetslivet). 2 § En arbetsgivare får intemissgynna en arbetstagare eller en arbetssökande på grund av hans eller henneskön. 3 § Missgynnande på grund av könföreligger när en arbetsgivare vid anställning eller befordran eller vidutbildning för befordran utser någon framför en annan av motsatt kön, faständen som förbigås har bättre sakliga förutsättningar för arbetet ellerutbildningen. Dettagäller dock inte om arbetsgivaren kan visa att beslutet inte be- 1 1978/79.18 saml. AU 1978/79: 39 2 rorpå någons kön eller att beslutet är ett led i strävanden att främjajämställdhet i arbetslivet eller att det är berättigat av hänsyn till ettideellt eller aimat särskilt intresse, som inte bör vika för intresset avjämställdhet i arbetslivet. 4 § Missgynnande på grund av kön föreligger även när en arbetsgivare 1. tillämpar sämreanställningsvillkor för en arbetstagare än dem som arbetsgivaren tillämpar förarbetstagare av motsatt kön när de utför arbete, som enligt kollektivavtaleller praxis inom verksamhetsområdet är att betrakta som lika eller som ärlikvärdigt enligt en överenskommen arbetsvärdering, om arbetsgivaren inte kanvisa att de olika anställningsvillkoren beror på skillnader i arbetstagarnassakliga förutsättningar för arbetet eller att de i varje fall inte beror påarbetstagarnas kön, 2. leder och fördelar arbetet påett sådant sätt att en arbetstagare blir uppenbart oförmånligt behandlad ijämförelse med arbetstagare av motsatt kön, om arbetsgivaren inte kan visa attbehandlingen inte beror på arbetstagarnas kön eller att det finns sådana skälsom anges i 3 § andra stycket, ' ' ' 3. säger upp ettanställningsavtal, omplacerar, permitterar eller avskedar någon eller vidtaren annan jämförlig åtgärd till skada för en arbetstagare, om åtgärden beror påarbetstagarens kön. 5 §Ett avtal är ogiltigt i den mån det föreskriver skillnader mellan kvinnor och män i fråga om anställningsvillkor eller det på annat sätt tillåter sådant missgynnande på grund av kön som anges i 3 och 4 §§. 6§ En arbetsgivare skall inom ramen för sin verksamhet bedriva ett målinriktat arbete för attaktivt främja jämställdhet i arbetslivet. Idetta syfte skall arbetsgivaren vidta sådana åtgärder som, med hänsyn tillarbetsgivarens resurser och omständigheterna i övrigt, kan krävas för attarbetsförhållandena skall lämpa sig för både kvinnor och män. Arbetsgivarenskall också verka för att lediga anställningar söks av båda könen samt genomutbildning och andra lämpliga åtgärder främja' en jämn fördelnmg mellan kvinnoroch män i skilda typer av arbete'och inom olika kategorier av arbetstagare. Närdet på en arbetsplats inte råder en i huvudsak jämn fördelning mellan kvinnoroch män i en viss typ av arbete eller inom en viss kategori av arbetstagare,skall arbetsgivaren, om inte särskilda skäl talar emot det, vid nyanställningarsärskilt anstränga sig för att få sökande av det underrepresenterade könet ochsöka se till att andelen arbetstagare av det könet ef ter hand ökar. AU 1978/79:39 3 7§ I frågor som avses i 6 § får andra regler fastställas i kollektivavtal somhar slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. Enarbetsgivare som är bunden av ett sådant kollektivavtal får till-lämpa avtaletäven på en arbetstagare eller en arbetssökande som inte är medlem av denavtalsslutande arbetstagarorganisationen men sysselsätts i ett arbete som avsesmed avtalet eller söker ett sådant arbete. Bedömningenav vad som enligt 6 § åligger en arbetsgivare som inte är bunden avkollektivavtal enhgt första stycket skall göras med beaktande avkollektivavtal i jämförbara förhållanden. 8 §Missgynnas en arbetstagare på grund av sitt kön genom en be stämmelse i ett avtal med arbetsgivaren eller genom att arbetsgivaren sä ger upp ett avtal eller vidtar en annan sådan rättshandling, skall bestäm melsen eller rättshandlingen förklaras ogiltig, om arbetstagaren begär det. Skermissgynnande genom att arbetsgivaren förbigår någon på det sätt som anges i 3§, skall arbetsgivaren betala skadestånd till den missgynnade för denkränkning som missgynnandet innebär. Begärs skadestånd av flera som har bättresakliga förutsättningar för arbetet eller utbildningen än den somarbetsgivaren har utsett, delas det skadestånd som skulle ha utgått till denmissgynnade lika mellan dem. Missgynnasen arbetstagare på det sätt som anges i 4 §, skall arbetsgivaren betalaarbetstagaren skadestånd för den förlust som uppkommer och för den kränkningsom missgynnandet innebär. Om det är skäligt, kanskadeståndet sättas ned eller helt falla bort. 9 §En arbetsgivare, som inte följer föreskrifterna i 6 §, kan föreläg gas vid vite att fullgöra sina skyldigheter. I föreläggandet skall anges hur och inom vilken tid som skyldigheterna skall fullgöras. Fören arbetsgivare, som inte fullgör sina förpliktelser enligt kollektivavtal somavses i 7 § första stycket, gäller vad som föreskrivs om påföljd i avtaleteller i lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet. 10 §Regeringen utser ett jämställdhetsombud och en jämställdhets nämnd, vilka skall se till att denna lag efterlevs. Jämställdhetsombudet skall därvid i första hand söka förmå arbetsgivare att frivilligt följa lagens föreskrifter. Ombudet skall också i övrigt medverka i strävan dena att främja jämställdhet i arbetslivet. JämställdhetsnämndenskaU bestå av elva ledamöter. Ordföranden och ytterligare fyra ledamöter utsesbland personer som inte företräder It 1978/79.18 saml. AU 1978/79: 39 4 Ordföranden bör vara lagkunnig och erfaren idomarvärv. Av de fyra ledamöterna bör två ha särskild insikt i förhållandena påarbetsmarknaden och två ha erfarenhet av arbete med frågor som rör jämställdhetmellan kvinnor och män. Av de övriga sex ledamöterna utses en efter förslag avSvenska arbetsgivareföreningen, en efter förslag av Svenska kommunförbundetoch , en efter förslag av , en efterförslag av i , en efter förslag av och en efter förslag av Centralorganisationen /SR. Förvarje ledamot skall finnas en ersättare. Vad som har föreskrivits om ledamotgäller även ersättaren. Vid behov får ordföranden tiUkalla tillfälligaersättare. 11 §En arbetsgivare är skyldig att på iippmaning av jämställdhetsom budet lämna de uppgifter om förhållandena i arbetsgivarens verksamhet som kan vara av betydelse för ombudets tillsyn enligt 10 § första stycket. Arbetsgivarenär skyldig att lämna uppgifter om förhållandena i sin verksamhet även påuppmaning av jämställdhetsnämnden, när näirm-den behandlar en framställning omvitesföreläggande enligt 9 § förstå stycket eller prövar ett vitesföreläggandesom jämställdhetsombudet har meddelat. Omarbetsgivaren inte rättar sig efter en uppmanbg enligt första eller andrastycket, kan uppmaningen följas av vitesföreläggande. 12 §Mål om tillämpnmg av 25 och 8 §§ handläggs enligt lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvister. Därvid anses som arbetsta gare även arbetssökande och som arbetsgivare även den hos vilken någon har sökt arbete. Detsamma gäller vid tillämpning i en tvist om 25 och 8 §§ av reglema om tvisteförhandling i lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet. sådan tvist får jämställdhetsombudet föra talan för en enskild arbetstagareeller en arbetssökande, om den enskilde medger det och om ombudet finner att endom i tvisten är betydelsefull för rättstillämpningen. Sådan talan förs vidarbetsdomstolen. När en arbetstagarorganisation har rätt att föra talan förden enskilde enligt 4 kap. 5 § lagen om rättegången i arbetstvister, får dockjämställdhetsombudet föra talan endast om organisationen inte gör det. Vad somi den lagen föreskrivs om den enskildes ställnmg i rättegången, tillämpas ävennär ombudet för talan. Förstalan med anledning av uppsägning eller avskedande, gäller i tilllämpligadelar 3437 §§, 38 § tredje stycket andra meningen, 39 41 §§ samt 42 § andrastycket lagen (1974: 12) om anställningsskydd. I fråga om annan talan tillämpas6466 och 68 §§ lagen om medbe- AU 1978/79: 39 5 stämmandei arbetslivet på motsvarande sätt. Talan som förs av jämställdhetsombudetbehandlas därvid som om talan hade förts av arbetstagaren eller av denarbetssökande på egna vägnar. 13 §Vitesföreläggande enligt 9 § första stycket meddelas av jäm ställdhetsnämnden efter framställning av jämställdhetsombudet. Nämn den meddelar också vitesföreläggande enligt 11 § andra och tredje styckena. Vitesföreläggande enligt 11 § första och tredje styckena med delas av jämställdhetsornbudet. Motombudets beslut att meddela vitesföreläggande får talan föras genom besvär hosjämställdhetsnämnden. Mot jämställdhetsnämndens beslut enhgt denna lag fårtalan inte föras. En arbetsgivare eller en ställföreträdare för arbetsgivare kan kallas vid vite att inställa sig personligen till förhandling inför jämställdhets nämnden. . . 14 §Talan om utdömande av vite som har förelagts enligt denna lag förs vid allmän domstol av åklagare. Sådan talan får väckas endast efter anmälan av jämställdhetsombudet. Dennalag träder i kraft . Ettavtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande är utan verkan i den mån avtaletinnefattar avvikelser från lagen. Har étt kollektivavtal tillkommit för ettsådant ändamål som anges i 7 § första stycket, gäller dock avtalet. Ettavtal om pension, som har ingåtts före ikraftträdandet, får tills vidaretillämpas utan hinder av 5 §. Kartong:S. 39, vänster spalt rad 5 Utgår AU 1978/79: 39 6 Motionerväckta under allmänna motionstiden 1978/79:392 av m. fl. (vpk) I motionenyrkas 1. att uttalar sig förett fastställande av en minimiarbetslid , som skall gällaom inte annan överenskommelse nås med den lokala fackliga organisationen, 2. att hos regeringenbegär förslag till ändring i lagen om anställningsskydd så att arbetsköpareskall vara skyldig att före nyanställningar erbjuda redan anställd meddeltidsarbete förlängd arbetstid. 1978/79:2152av m. fl. I motionen yrkas attriksdagen beslutar 4.att hos regeringen hemställa om förslag till förslagsanslag för bidrag tillkommuner för att understödja kvinnohusverksamhet. Motionenbehandlas beträffande övriga yrkanden i betänkandet AU 1978/79:21. Motionerväckta med anledning av propositionen 1978f79: 2530 av () I motionenyrkas att beslutar 1. att uttala sig förangelägenheten av att parterna på arbetsmarknaden centralt och lokalt genomavtal söker finna vägar till jämställdhet i arbetslivet mellan kvinnor ochmän, 2. att avslå regeringens förslag ide delar det inte avser ett allmänt könsdiskrimineringsförbud. 1978/79:2531av m. fl. 1. att antar det vid propositionen fogadeförslaget till Lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet med denändringen att 3 och 6 §§ erhåller följande lydelse. Missgynnande enligt 2 § föreligger om det kan görassannolikt att arbetsgivare vid anställning eller befordran eller vid utbildnuigför befordran förbigått någon på grund av hans eller hennes kön. Sådant missgynnandeskall inte anses föreligga i fråga om särbehandling som är berättigad av hänsyntill ett ideellt eller annat särskilt intresse, som inte bör vika för intressetav jämställdhet i arbetslivet. Enarbetsgivare------------------------------ i arbetslivet. I detta----------------------------------- avarbetstagare. När det på en arbetsplatsinte råder i huvudsak jämn fördelning mel- AU1978/79: 39 7 lan kvinnor och män i en viss typ av arbete eller inomviss kategori av arbetstagare skall arbetsgivare, om inte särskilda skäl talaremot det och det rimligen kan kr'ävas under hänsynstagande till arbetsgivarensresurser och omständigheterna i övrigt, vid nyanställning särskUt ansträngasig för att få sökande av det underrepresenterade könet och söka se till attandelen arbetstagare av det könet efter hand ökar. 2. att uttalar atthuvuddragen i förfarandet inför jämställdhetsnämnd bör regleras i lag. 1978/79:2532 av m. fl. I motionen yrkas att antar det i bilagan tillmotionen upptagna lagförslaget. Det imotionsbilagan upptagna lagförslaget har följande lydelse: Lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet 1 § Kvinnor ochmän bör i arbetslivet ha Ukvärdiga möjligheter till anställning och utbildning.De bör ha samma möjligheter till ansvarsfulla och meningsfyllda arbetsuppgifteroch även i övrigt ha likvärdiga arbetsvillkor. Arbetet bör organiseras på ettsätt som främjar jämsfälldhet i arbetslivet. 2 §Arbetsmarknadens parter har ett särskilt ansvar för förverkligandet av 1 §.Detta bör beaktas vid ingående av såväl kollektivavtal om löner och allmännaanställningsvillkor som sådana kollektivavtal som avses i 32 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. 3 § Enarbetsgivare får inte missgynna en arbetstagare eller en arbetssökande pågrund av hans eller hennes kön. 4 § Missgynnandepå grund av kön föreligger när en arbetsgivare vid anställning eller befordraneller vid utbildning för befordran utser någon framför en annan av motsatt kön,fastän den som förbigås har b'ättre sakliga förutsättningar för arbetet ellerutbildningen. Detta gäller dock inte om arbetsgivaren kan visa attbeslutet inte beror på någons kön eller att beslutet är ett led i strävandenatt främja jämställdhet i arbetslivet eller att det är berättigat av hänsyntiU ett ideellt eller annat särskilt intresse, som inte bör vika för intressetav jämställdhet i arbetslivet. 5 §Missgynnande på grund av kön föreligger även när en arbetsgivare 1. tillämpar sämreanställningsvillkor för en arbetstagare än dem som arbetsgivaren tillämpar förarbetstagare av motsatt kön när de utför arbete, som enhgt kollektivavtaleller praxis inom verksamhetsområdet är att betrakta som hka eller som ärlikvärdigt enligt en överenskommen arbetsvärdering, om arbetsgivaren inte kanvisa att de olika anställningsvillkoren beror på skillnader i arbetstagarnassakliga förutsättningar för arbetet eller att de i varje fall inte beror påarbetstagarnas kön, 2. leder ochfördelar arbetet på ett sådant sätt att en arbetstagare blir uppenbartoförmånligt behandlad i jämförelse med arbetstagare av motsatt kön, omarbetsgivaren inte kan visa att behandlingen inte beror på arbetstagarnas köneller att det finns sädana skäl som anges i 4 § andra siycket, 2t 1978/79. 18 saml Nr 39 AU1978/79: 39 8 3. säger upp ett anställningsavtal,omplacerar, permhterar eller avskedar någon eller vidtar en annan jämförligåtgärd till skada för en arbetstagare, om åtgärden beror på arbetstagarenskön. 6 § Ett avtal ärogiltigt i den mån det föreskriver skillnader mellan kvinnor och män i fråga omanställningsvillkor eller det på annat sätt tillåter sådant missgynnande pägrund av kön som anges i 4 och 5 §§. 7 § Missgynnas enarbetstagare på grund av sitt kön genom en bestämmelse i ett avtal medarbetsgivaren eller genom att arbetsgivaren säger upp ett avtal eller vidtar enannan sådan rättshandling, skall bestämmelsen eller rättshandlingen förklarasogiltig, om arbetstagaren begär det. Sker missgynnande genom att arbetsgivaren förbigår någonpå det sätt som anges i 4 §, skall arbetsgivaren betala skadestånd hll denmissgynnade för den kränkning som missgynnandet innebär. Begärs skadestånd avflera som har bättre sakliga förutsättningar för arbetet eller utbildningen änden som arbetsgivaren har utsett, delas det skadestånd som skulle ha utgåtttill den missgynnade lika mellan dem. Missgynnas en arbetstagare på det sätt som anges i 5 §,skall arbetsgivaren betala arbetstagaren skadestånd för den förlust somuppkommer och för den kränkning som missgynnandet innebär. Om det ärskäligt, kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. 8 § Mål om tillämpning av 37 §§ handläggs enligt lagen(1974: 371) om rättegången i arbetstvister. Därvid anses som arbetstagare även ar betssökande och som arbetsgivare även den hos vilken någon har sökt arbete. Detsamma gäller vid tillämpnmg i en tvist om 37 §§ av reglerna om tvisteförhandling i lagen om medbestämmande i arbetslivet. Förs talan med anledning av uppsägning eller avskedande,gäller i tillämpliga delar 3437 §§, 38 § tredje stycket andra meningen, 39 41§§ samt 42 § andra stycket lagen (1974: 12) om anställningsskydd. I fråga omannan talan tihämpas 6466 och 68 §§ lagen om medbestämmande i arbetslivet påmolsvarande sätt. I mål om tillämpning av 37 §§ skall berörd lokalarbetstagarorganisation i förhållande till vilken arbetsgivaren är ellerbrukar vara bunden av kohektivavtal beredas Ullfälle att yttra sig, omorganisationen inte är part i målet. Denna lag träder i kraft den 1januari 1980. Ett avtal om pension, som har ingåtts före ikraftträdandet, fårtills vidare rillämpas utan hinder av 6§. 1978/79: 2533 av m. fl. I motionen yrkas att med avslag på ipropositionen 1978/79: 175 framställt förslag till lag om jämställdhet mellankvinnor och män i arbetslivet beslutar att anta föjande Lag mot kvinnodiskriminering i arbetslivet 1 § Män och kvinnor skall ha hkarätt till arbete och utbildning inom arbetslivet samt ha lika arbetsvillkor. AU1978/79: 39 9 2 § Diskriminering med avseendepå rätt som sägs i 1 § får icke ske. 3 § Med diskriminering menas idenna lag att någon särbehandlas till följd av sitt kön, såvida dennasärbehandling inte är ägnad att främja jämsfälldhet eller är ofrånkomlig föratt tillgodose ett intresse som inte rimligen bör vika för intresset avjämställdhet. 4 § Påstående om attdiskriminering förekommit skall godtas om det finns sannolika sk'äl för detta. 5 § Den som bryter mot denna lagskall ersätta uppkommen skada varvid hänsyn skall tas även till omständigheterav annan än rent ekonomisk betydelse. intresse av attförbudet inte överträds gentemot organisationens medlemmar skall jämväl beaktasvid bedömandet om och i vad mån skada uppkommit. fall där domstol fastsfällt att en arbetssökande till följd av kön ejerhållit en anställning skall det allmänna skadestånd som utdöms till den arbetssökandeuppgå till minst ett basbelopp enligt lagen om allmän försäkring såvida ejlägre belopp yrkats. 6 § Den som vidtagitdiskriminerande åtgärd kan av domstol åläggas alt vid vite upphöra med detta.Talan om utdömande av vite som har förelagts enligt denna lag förs vid allmändomstol av åklagare. 7 § Mål om tillämpning av dennalag skall handläggas jämlikt lagen om rättegången i arbetstvister. Därvid ansessom arbetstagare även uppdragstagare samt arbets- eller uppdragssökande ochsom arbetsgivare även uppdragsgivare samt den som erbjuder arbete elleruppdrag. I tvist om överträdelse av 2 § har arbetstagarorganisation rätt tillförhandling för en medlem som söker arbete. Därvid skall 6466 och 68 §§ lagenom medbestämmande i arbetslivet tillämpas. 8 § Denna lag utgör ej hinder motträffande av kollektivavtal om särskilda åtgärder för genomförande avmålsättningen i 1 §. 9 § som skall övervaka denna lags efterlevnad.Jämställdhetsnämnden skall bestå av tretton ledamöter, varav fyra efter förslagav i , två efter förslag av , en efter förslag av Centralorganisationen /SR, enefter förslag av , en efter förslag av statensarbetsgivarverk och en efter förslag av ochLandstingsförbundet. Av de övriga tre skall en vara ordförande och två haerfarenhet av arbete som rör jämställdhet mellan kvinnor och män. En av dessabör vara lag-kunnig. Förvarje ledamot skall finnas ersättare. Vad som föreskrivits om ledamöternagäller även ersättarna. Dennalag träder i kraft . Ettavtal som har ingåtts före lagens ikraftträdande är utan verkan i den månavtalet innefattar avvikelser från lagen. AU 1978/79: 39 10 Jämställdhetsfrågorna har under senare årtilldragit sig ett allt större intresse i samh'ållsdebatten. Åtgärder har sattsin på olika områden för att skapa jämställdhet mellan män och kvinnor. Detstatliga jämställdhetsarbetet kom in i ett intensivare skede mot slutet av år1972 när regeringen tillsatte den s. k. jämställdhetsdelegationen, som knötstill statsrådsberedningen. Arbetet bedrevs dels i en större församling medrepresentanter för organisationer, myndigheter m, fl., dels i den s. k. lilladelegationen som bevakade det löpande reformarbetet inom regeringens kansli,utförde utredningar, anordnade praktiska försök och sökte påverka opinionen.Men delegationen hade även mera övergripande uppgifter. På dess uppdragutarbetades en departementspromemoria om lagstiftning mot könsdiskriminering(Ds Ju 1975: 7). Promemorian,som innehöll en översikt och utvärdering av utländska förebilder till en sådanlagstiftning och svenska lagregler på hithörande område, utmynnade i ettnegativt ställningstagande till värdet av en lag mot könsdiskriminering.Delegationen delade denna uppfattning och uttalade i skrivelse till regeringensom sin mening att övervägande skäl talade för att en sådan lag inte bordeinföras. Huvudskälet angavs vara att lagen inte skulle kunna begränsas till attenbart omfatta särbehandling i negativ mening utan skulle försvåra en"positiv" särbehandUng, dvs. könskvotering och andra diskriminerandeåtgärder i syfte att uppnå jämställdhet på . Delegationen ansåg detvara svårt att se varför man skulle gå omvägen över en förbudslag som kundeförsvåra ett aktivt handlande, när man i stället hade möjlighet att direktlagstifta för det syfte man vill nå aktiva jämställdhetsåtgärder.Lagstiftning borde enligt delegationen såväl generellt som i särskildasammanhang kunna användas som ett instrument för att främja utvecklingen motjämställdhet. Promemorianremissbehandlades och föranledde inga lagstiftningsåtgärder. Fråganaktualiserades emellertid på nytt i , och beslutades om nyiitredning i parlamentariska former om lagstiftning mot könsdiskriminering. Somföljd av beslut rillsattes den s. k.jämställdhetskommittén, som enligt direktiven skulle inrikta sig på merlångsiktiga projekt inom jämställdhetsområdet och frågor av större principiellräckvidd. Kommittén fick även i uppdrag att allsidigt och förutsättningslöstpröva frågan om en lagstiftning mot könsdiskriminering. Efterregeringsskiftet avskaffades jämställdhetsdelegationen, och dessutredningsuppgifter m. m. överfördes på jämställdhetskommittén, som dessutomfick i uttryckligt uppdrag att utarbeta förslag till en lag mot könsdiskriminering. AU 1978/79: 39 11 avlämnade i maj 1978betänkandet (SOU 1978: 38) Jämställdhet i arbetslivet med förslag till lag omjämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Betänkandet, somremissbéhandlats, ligger till grund för propositionens lagförslag. Under1970-talet har vissa lagstiftningsåtgärder vidtagits på jämställdhetsområdet.Ar 1973 beslöt att i regeringsformen 2 kap. 16 § skulle intas enbestämmelse om förbud mot lagstiftning som innebär att någon blir utsatt förkönsdiskriminering. Somett av nyckelområdena för att främja jämställdheten har arbetslivetbetraktats. Inom arbetsmarknadspolitiken och regionalpolitiken har man medskiftande framgång prövat olika åtgärder. Staten har också på sitt avtalsområdeförsökt vara aktiv.