bet · G201FöU3 · 1978-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om den andliga vården inom förvarsmakten 1 motionen 1977/78:1042 av m. (s) yrkas att hos regeringen begär en utredning av den andliga vårdeninom försvarsmakten i syfte att ersätta den nuvarande militära organisationenmed en där kyrkor och samfund blir huvudman för verksamheten och som därmed fåravgöra vilka präster och pastorer som skall ingå. Utskottethar inhämtat yttrande över motionen från överbefälhavaren, ärkebiskopen ochSvenska ekumeniska nämnden. Nuvarandeförhållanden m. m. Den andliga vården inom försvarsmakten är inordnadsom en gren i personalvården. I krigsorganisationen i principen faltpastorvid varje stab för bataljon eller högre förband. Huvuduppgiften för fältpastornär att tillgodose personalens religiösa behov. Grundläggande bestämmelser försjälavården finns i tjänstereglementet för försvarsmakten och i fältkyrkohandboken.Huvuddelen av faltpastorerna tillhör men åtskilliga rekryterasfrån andra samfund. Iförsvarsmaktens fredsorganisation finns på lägre regional och lokal nivå - vidörlogsbaser, fredsförband och skolor - präster tillhörande somhar förordnats till militärpastorer vid sidan av annan prästerlig tjänst.Sammanlagt finns ett 7S-tal militärpastorer. Arvodena till dessa utgår urkyrkofonden och är beräknade för i genomsnitt ca tio timmars själavårdandeverksamhet . Organisationen bygger på beslut av riksdag(prop. 1939:139, SU 1939:4 s. 109, rskr 1939:41). Medanledning av en motion behandlade själavården vid försvarsmaktenunder /76. Efter remissbehandling tog försvarsutskottet ställningi ärendet genom betänkandet FöU 1975/76:7. Liksom beredning om statoch kyrka ansåg utskottet att den andliga vården vid försvarsmakten bordeorganiseras på ekumenisk bas. Finansieringen av militärpastorernas arvodenmåste med nödvändighet övervägas. Enligt utskottets mening borde regeringenlåta göra en översyn av själavården i fred inom försvarsmakten. Riksdagenföljde utskottet (rskr 1975/ 76:24). Regeringen härden 5 februari1976överiämnat frågan till utredningen om översyn av tjänstereglementet förförsvarsmakten. 1978/79. FÖU 1978/79:3 2 Enligt motionärerna innebär den nuvarandeorganisationen för andlig vård inom förvarsmakten en principiellsammanblandning av religiösa och militära funktioner. Denna ordning ifrågasättsfrån allt flera håll inom kyrkorna. a. hävdas att den nuvarandeorganisationen bör ersättas av en fristående organisation där kyrkor ochsamfund själva avgör vilka präster och pastorer som skall ingå. Motionärernaansluter sig till dessa synpunkter och menar att det är angeläget alt ennödvändig översyn av den andliga vårdens organisation får ske frånutgångspunkten att samfunden själva skall vara huvudman för verksamheten. Imotionen hävdas att en omorganisation måste innebära att trossamfundensansvariga och försvarsmakten tar stor hänsyn till varandra och att detta kräveren noggrann bearbetning av olika praktiska frågor. Överbefälhavaren ser gärna att tjänsterna förmilitärpastor kunde stå öppna för pastorer också från andra samfund än . Tillsättningav militärpastor sker inte utan medgivande. Yttrande över desökandes lämplighet inhämtas från i berört stift. Överbefälhavarenanser att detta tillvägagångssätt är en garanti för att den som förordnas harförståelse för den speciella militära situationen och äger kyrkansförtroende för uppgiften i fråga. Huvudmannaskapetför den militära själavården har under en följd av år diskuterats i berördakretsar. har dock enligt överbefälhavarens uppfattning funnitsövervägande skäl att behålla den nuvarande organisationen med försvarsmaktensom huvudman. Föratt kunna fungera på ett effektivt sätt torde det enligt överbefälhavaren varanödvändigt att militärpastorn är integrerad i den militära organisationen ochatt han därmed kan fungera på samma villkor som övrig personal inomförvarsmakten. Med försvarsmakten som huvudman garanteras också ett visst måttav själavårdande insatser. Sammanfattningsvisanser överbefälhavaren inte att man behöver förändra huvudmannaskapet för denandliga vården vid försvarsmakten. Ärkebiskopenoch betecknar det som en självklar utgångspunkt förden andliga vården inom försvarsmakten att militär personal skall ha samma rättoch möjlighet till kontakt med själavårdare, som man har i det civila livet.Båda anser att de särskilda förhållandena inom försvarsmakten gör det klartmotiverat med en särskild organisation för ändamålet och är tillfredsställdamed att man ser över den fredstida organisationen av den andliga vården i syfteatt ge denna en lika ekumenisk karaktär som den krigstida organisationen. Ärkebiskopen och utesluter inte att det FÖU 1978/79:3 3 mednuvarande ordning kan förekomma missförstånd där enskilda värnpliktigauppfattar militärpastorn som något slags myndighets- eller överhetsrepresentant.De konstaterar å andra sidan praktiska fördelar med att militärpastorn ärintegrerad i den militära organisationen och vill inte underskatta betydelsenav de praktiska synpunkterna. Enligt ärkebiskopens mening finns det skäl somtalar för en förändring av huvudmannaskapet, förutsatt att man kan finna enpraktiskt fungerande lösning. Han tillstyrker att man utreder den andligavården inom försvarsmakten. Detsamma gör nämnden, som anser det vara angelägetatt i en översyn beakta resultaten av den pågående utredningen omhuvudmannaskap och organisation för den andliga vården inom sjukvården ochkriminalvården. Nämnden förordaratt man också överväger hur de vapenfriatjänstepliktiga skall komma i åtnjutande av motsvarande andliga vård somvärnpliktiga med vapentjänst. har genom tidigare beslut tagit ställningför en översyn av själavården i fred inom försvarsmakten. (FöU1975/76:7) ansåg i det sammanhanget att det kunde bli fråga om att ge denandliga vården vid fredsförbanden delvis annan inriktning, att utöka den ochatt rekrytera militärpastorer även från andra samfund än svenska kyrkan.Utskottet räknade med att det skulle bli nödvändigt att överväga finansieringenav militärpastorernas arvoden. Dessa finansieras f n. av kyrkofonden, som äravsedd för . Frågan har överiämnats till utredningen om översynav tjänstereglementet för försvarsmakten för beaktande i dess arbete. Denfråga som tas upp i motionen 1977/78:1042 (s) gäller huvudmannaskapet för denandliga vården inom försvarsmakten, i krig såväl som i fred. Motionärernaönskar att de präster och pastorer som engageras för att verka inom försvarsmaktenskall ha kyrkor och samfund som huvudman för verksamheten i stället för att somnu vara knutna till det militära försvaret. Utskottetanser att det finns skäl som talar för att personer som står till förfogandeför själavård inom försvarsmakten inte skall vara organisatoriskt inordnade idenna. Särskilt beträffande krigsorganisationen finns dock skäl för att behållanuvarande ordning. Själavårdens betydelse för individerna ikrigsorganisationen, praktiska frågor och utbildningsfrågor behöver studeras närmare.Innan detta skett och utan att man ännu fått resultaten av utredningen (U1974:10) om den andliga vården vid sjukhusen och vid kriminalvårdens anstaltervill utskottet inte tillstyrka en omorganisation i den riktning sommotionärerna anger. Däremot förordar utskottet att den översyn som riksdagentidigare påkallat utvidgas till att gälla också frågan om huvudmannaskapet.Frågorna bör om möjligt anförtros en särskild utred- FÖU 1978/79:3 4 ning.Det ankommer på regeringen att ta ställning till formerna för en utvidgadöversyn. Vad utskottet nu haranfört om en utvidgad översyn av den andliga vården inom försvarsmakten börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna. Med hänvisning till detanförda hemställer utskottet att som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet med anledning av motionen 1977/78:1042 har anfört om enutvidgad översyn av den andliga vården inom försvarsmakten. Närvarande:Per (), (), (), (),(), (), (), (c), (), (), (), EvertHedberg (s), (), () och ().