bet · G201JuU15 · 1978-12-31 00:00:00 — a. att nu gällande lagstiftning om inskränkning ipermissioner måste användas med stor restriktivitet. Utskottet vill medanledning av motionsyrkandet framhålla att regelbundna korttidspermissioneringår som ett normalt led i anstaltsvården för alla intagna utom för intagnamed mycket korta strafftider och för intagna med särskilt stark kriminell belastningsom enligt vad ovan sagts avses i 7 § tredje stycket KvaL. Av arbetsgruppenspromemoria framgår att tillämpningen av gällande regler är sådan attmöjligheten att på grund av fara för missbruk vägra korttidspermission användsså gott som uteslutande beträffande nyssnämnda klientel. Reglerna om permissionför intagna i allmänhet kommer enligt vad som förutskickas i propositionen attytterligare mjukas upp. Den skärpning som föreslås i propositionen tar som ovannämnts sikte på främst ett begränsat, särskilt brottsaktivt klientel. Mot den angivna bakgrundenfinner utskottet ej skäl till något ytterli- JuU 1978/79:15 13 gareuttalande i anledning av motionen. Utskottet avstyrker således bifall tillmotionen i denna del. Tillämpningenav permissionsbestämmelserna m. m. Förutom frågorna om ändringar i KvaL beträffandepermissions-reglerna upptas i propositionen också vissa frågor rörandetillämpningen av dessa regler. Vad departementschefen anför i denna delomfattas ej av någon hemställan till . Rörande gällande ordning och departementschefensställningstaganden må här anföras följande. som utfärdats av i cirkulär nr 1/1974, dets. k. vårdcirkuläret, finns närmare regler om tillämpningen avpermissionsreglerna i KvaL. Regelbunden permission får inte beviljas om detinte på ett betryggande sätt är sörjt för den intagnes bostadsförhållandenunder permissionen. Permissionstiden skall, när permission första gångenbeviljas, omfatta högst och därefter högst 72 timmar.Kvalifikationstiden för erhållande av permission är vid lokalanstalt och öppenriksanstalt och vid sluten riksanstalt . För den somdömts till ungdomsfängelse gäller en kvalifikationstid . Nypermission bör beviljas från den senaste permissionensbörjan. Enbart på grund av rymning eller permissionsmissbruk får intagen intevägras ny permission från återkomsten till anstalt än sommotsvarar kvalifikationstiden för den första permissionen. Ikriminalvårdsstyrelsens rundskrivelse 75/1976 ges direktiv för beviljande ochgenomförande av bevakade och beledsagade permissioner. Ipropositionen förordar departementschefen att närmare anvisningar meddelasbeträffande permissioner. a. bör mer detaljerat anges under vilkaförhållanden särskilda permissioner får beviljas samt ges råd om hur onödigapermissioner kan undvikas genom att ändamålet med permissionerna tillgodoses påannat sätt. Vidare bör praktiska anvisningar utfärdas för arbetet medförberedelse av permissioner och mer detaljerade anvisningar ges för bevakadeoch beledsagade permissioner. Beträffande den närmare innebörden av deförordade anvisningarna hänvisar departementschefen till de förslag som lämnatsav den ovan nämnda arbetsgruppen. Ienlighet med vad som föreslagits av arbetsgruppen förordar departementschefenvidare ändringar beträffande kvalifikationstiderna för beviljande avpermission; det stora flertalet intagna vid lokalanstalt och öppen riksanstaltbör enligt departementschefen kunna beviljas regelbunden permission efter tremånader. Vidare kan enligt departementschefens mening övervägas om inte vidlokalanstalt och öppen riksanstalt regelbundna permissioner borde kunnabeviljas en gång . Slutligenförordar departementschefen en föreskrift som innebär att ett bemyndigande avregionchefen till styresman för lokalanstalt att JuU 1978/79:15 14 fattabeslut om korttidspermission återgår, om den intagne gör sig skyldig tillpermissionsmissbruk som inte är ringa eller till rymning. Vaddepartementschefen sålunda utan att begära godkännande elleryttrande förordat angående närmare anvisningar om medgivande av permissioner m.m. föranleder inte något särskilt uttalande från utskottets sida. Samarbetetmellan kriminalvården och polisen I cirkulär nr 2/1974, dets. k. anvisningscirkuläret, finns i 35 § bestämmelser om skyldighet förstyresman vid kriminalvårdsanstalt att underrätta polismyndighet om intagenspermission. Genom styresmannens försorg skall underrättelse om permissionen lämnastill polismyndigheten på den ort, där den permitterade huvudsakligen skallvistas under permissionen. Underrättelse skall alltid lämnas vidfrigivningspermission för den som vistas i avtjäna ungdomsfängelseeller internering och vid korttidspermission för den som vistas i anstalt föratt avtjäna internering och är dömd för brott mot annans personliga säkerhet. Fråganom rutiner för och omfattningen av en rapportering av permissioner tillpolismyndighet inom ramen för det s. k. Rl-systemet är föremål förÖverläggningar mellan och . Närsystemet är utbyggt avses den lokala polismyndigheten i vissa fall få direktrapport om permissionen. Arbetsgruppenfann efter vissa undersökningar att det är uppenbart att samarbetet mellankriminalvården och polisen inte är helt tillfredsställande. Enligtarbetsgruppen borde samarbetet väsentligt utökas och fasta rutiner skapas.Frågan om samarbetet angående permissioner borde liksom samarbetet inom övrigaområden enligt arbetsgruppen övervägas vid överläggningar mellankriminalvårdsstyrelsen och . Gruppen lämnar förslag på vissaåtgärder som bör kunna vidtas. Sålunda bör enligt arbetsgruppen frånkriminalvårdens sida tillses att anvisningscirkuläret iakttas. Denobligatoriska rapport-skyldigheten bör utvidgas till att omfatta permissionerför intagna som ådömts frihetsberövande påföljd och som gjort sig skyldiga tillgrov narkotikabrottslighet eller grov våldsbrottslighet ellerförmögenhetsbrottslighet av särskilt allvarligt slag såsom organiseradseriebrottslighet, bank- eller postrån eller bankboxsprängningar. Det är dock,menar arbetsgruppen, väsentligt att rapportskyldigheten inte blir föromfattande utan läggs på en nivå som är praktiskt hanterlig. Imotionen 1977/78:993 uttalar motionärerna att det enligt deras mening ärutomordentligt allvarligt att arbetsgruppen kunnat konstatera betydande bristeri tillämpningen av anvisningscirkuläret och att man på flera anstalter syneshelt underlåta att fullgöra föreskriven rapportering. Enligt motionärernasmening är frågan så viktig från brottsbe- JuU1978/79:15 15 kämpningssynpunkt att del finns anledning att överväga enutvidgning av underrättelseskyldigheten till att avse även den som dömts tillfängelse på viss . Väsentligen samma synpunkter angående översyn avanvisningscirkuläret framförs i motionen 166. I propositionen uttalar departementschefen att frågan omutseende av kontaktmän för rapportering om permissioner m. m. i enlighet medförslag av arbetsgruppen samt omfattningen av den rapportering som bör skeövervägs vid pågående överläggningar mellan ochrikspolisstyrelsen. Enligt vad utskottet inhämtat diskuteras vid dessaöverläggningar en utvidgning av underrättelseskyldigheten i enlighet med vadarbetsgruppen föreslagit. Med hänsyn härtill finns det enligt utskottets meninginte skäl till något uttalande från sida med anledning avmotionerna. Lokalanstalter m. m. I motionen 165 (yrkande 2)hemställs att skall uttala sig för att lokalanstaltssystemetsnararast byggs ut och att kriminalvården skall ges betydande resurser för attmöjliggöra ett meningsfullt samarbete mellan anstaltsvård och frivård i syfteatt åstadkomma meningsfulla rehabiliteringsprogram. I motiveringen uttalar motionärerna att det med störstasannolikhet finns ett mycket klart samband mellan rymningar och permissionsmissbrukå ena sidan och avsaknaden av meningsfull rehabilitering inom kriminalvården åandra sidan. Motionärerna pekar särskilt på att beslut om utbyggnadav lokalanstaltssystemet inte på långt när verkställts samt att det finnsanledning till avsevärd förstärkning av personalen inom frivården och vidlokalanstalterna. Det fortsatta anstaltsbyggandet efter 1973 årskriminalvårdsreform avsågs bli inriktat på uppförandet av mindre lokalanstaltersamt om-och tillbyggnad av befintliga mindre anstalter. Utbyggnaden av anstaltsbeståndetföreslogs av regeringen ske (prop. 1973: 1 s. 161). Frånriksdagens sida uttalades att stora ansträngningar borde sättas in för att ommöjligt nedbringa tiden. Vissa möjligheter härtill torde enligt vad somuttalades av justitieutskottet kunna öppnas om befintliga anstalter i störreutsträckning än vad som syntes ha förutsatts blev utnyttjade somlokalanstalter (JuU 1973:15 s. 12). som gått sedan kriminalvårdsreformenbeslutades har fattats beslut om fyra anstalter, varav två är under byggnad.Anledningen till den långsamma utbyggnadstakten är närmast de mycket storasvårigheter som yppats särskilt i att få tillgång tilllämpliga markområden. Utskottet har senast i samband med behandlingen avkriminalvårdens budget för innevarande budgetår (JuU 1977/78:31 s. 4) påtalatbristen på lokalanstalter. Utskottet påpekade därvid att avsaknaden avlokaTanstaltsplatser gör att de klienter som JuU 1978/79:15 16 skulleplaceras på lokalanstalt i stor utsträckning måste tas om hand på slutnariksanstalter. Detta försvårar enligt vad utskottet också uttalade en adekvatfrigivningsplanering och leder till en oönskad klientelblandning påriksanstalterna. En snabb utbyggnad av lokalanstaltsbeståndet, framför allt iStorstockholmsregionen, utgjorde enligt utskottets mening en nödvändigförutsättning för att principerna bakom kriminalvårdsreformen skulle kunnaförverkligas. Liknande uttalanden görs i kriminalvårdsverketsanslagsframställning för /80 (s. 22). Avdet anförda framgår att behovet av en utbyggnad av lokalanstaltsbeståndet ärväl känt för statsmakterna och ansvariga myndigheter. Frågan om möjligheternaatt tillgodose detta behov får tas upp i sedvanlig ordning i samband medprövningen av frågorna om anslag till kriminalvården, och något uttalande omutbyggnadstakten bör ej göras i förevarande ärende. Detsamma gäller den imotionen berörda frågan om utökning av antalet anställda inom kriminalvården.Motionsyrkandet i berörda delar bör därför lämnas utan bifall. I motionen 165 yrkas att skall uttala attFFCO, dvs. Förenade fångars centralorganisation, bör ges möjligheter attfortlöpande informera sig om tillämpningen vid respektive anstalter av KvaLoch de tillämpningsföreskrifter som utfärdats på grundval av denna. Enligt2 § vårdcirkuläret skall de intagna vid varje anstalt ha tillgång till ettantal i en bilaga till cirkuläret särskilt angivna lagar och författningarberörande verksamheten. Vidare skall de intagna ha tillgång till gällandeanvisningar och föreskrifter såsom cirkulär, rundskrivelser och ordningsregler.Slutligen har de intagna enligt 36 § KvaL rätt att i lämplig ordning överläggamed anstaltsledningen i frågor som är av gemensamt intresse för de intagna.Genom de angivna bestämmelserna får det informationsbehov som avses imotionsyrkandet anses tillgodosett. Utskottet avstyrker bifall till motionen inu berörd del. I propositionen föreslås införande av fyra nyaparagrafer i , 52 a 52 d §§, som reglerar förursättningarna för kroppsvisitationoch kroppsbesiktning samt tagande av urinprov på intagen. Motsvarande reglerbeträffande kroppsvisitation och kroppsbesiktning av häktade föreslås intagnai 2 § lagen (1976: 371) om behandling av häktade och anhållna m. fl. Förslagenföranleds av föreskrifterna i regeringsformen (RF) i den lydelse som trädde ikraft . Enligt 2 kap. 6 § RF är sålunda varje medborgaregentemot det allmänna skyddad mot bl. a. påtvingat kroppsligt ingrepp,kroppsvisitation och husrannsakan. Bestämmelsen gäller i princip också iförhållande till intagna i kriminalvårds- JuU 1978/79: 15 17 anstalt,häktade och anhållna m. fl. utan hinder av att de har berövats friheten. Dei propositionen föreslagna bestämmelserna innebär i huvudsak följande. Kroppsvisitationskall i princip alltid ske vid ankomsten till anstalten. Efter ankomsten fårintagen kroppsvisileras för eftersökande av icke tillåtna föremål endast undervissa särskilt angivna förutsättningar såsom när det finns anledning tillmisstanke att han bär sådant föremål på sig, när det sker i anslutning tillstörre undersökning av utrymmen inom anstalten, när den intagne skall ta emoteller har haft obevakat besök eller när han efter vistelse utanför anstaltenkommer tillbaka till den. Även i andra fall får företas sådan ytligkroppsvisitation som bedöms nödvändig av säkerhetsskäl och som endast avserkontroll av eventuellt innehav av vapen eller annat farligt föremål. Kroppsbesiktning,som innebär en mer ingripande åtgärd, får äga rum när anledning förekommer attföremål som den intagne inte får inneha skall påträffas hos honom. Den som ärintagen på sluten anstalt får kroppsbesiktigas även i andra fall om det äroundgängligen påkallat av hänsyn till ordningen och säkerheten i anstalten. Kroppsvisitationoch kroppsbesiktning får inte göras mer ingående än vad ändamålet med åtgärdenkräver. All den hänsyn som omständigheterna medger skall iakttas. Om möjligtskall vittne närvara. Imotionen 165 (yrkande 3 delvis) yrkas att skall uttala attbestämmelserna om kroppsvisitation och kroppsbesiktning måste användas medstor restriktivitet. Utskottettillstyrker regeringens förslag att införa regler om kroppsvisitation ochkroppsbesiktning i KvaL och i häkteslagen och har ingen erinran mot denföreslagna lydelsen av bestämmelserna härom. Genom lagstiftningen erhålls enfullständig lagreglering av förutsättningarna för att få använda de bådaåtgärderna. I lagtexten anges att åtgärderna inte får göras mer ingående än vadsom är nödvändigt med hänsyn till ändamålet samt att all den hänsyn somomständigheterna medger skall iakttas. Härigenom får det enligt utskottetsmening anses sörjt för att åtgärderna skall komma att användas med störstamöjliga restriktivitet. Något särskilt uttalande härom från sida ienlighet med önskemålen i motionen är därför ej erforderligt. Utskottetavstyrker bifall till motionen 165 i nu berörd del. Ipropositionen föreslås slutligen bestämmelser om att intagen i kriminalvårdsanstaltsom kan misstänkas vara påverkad av narkotika skall kuima föreläggas att lämnaurinprov. Med förslaget avses att göra det möjligt att genomföradifferentiering av intagna efter narkotikaberoende. Utskottet har inte någonerinran mot de sålunda föreslagna bestämmelserna. JuU1978/79:15 18 1. att riksdagenbeträffande avslag på propositionen 1978/79: 62 avslår motionen 1978/79: 165 idenna del (yrkande 1), 2. att riksdagenbeträffande uttrycket "särskilt allvarlig karaktär" i 7 § tredjestycket lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt avslår motionen 1978/79:164 i denna del (yrkande 1 delvis), 3. att riksdagenbeträffande tvåårsgränsen i det under moment 2 nämnda lagrummet avslår motionen1978/79: 164 i denna del (yrkande 2), 4. att riksdagenantar 7 § i det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring ilagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt, 5. att medavslag på motionen 1978/79: 164 i denna del (yrkande 1 delvis) och motionen1978/79: 166 i denna del (yrkande 1) antar 32 § i det under moment 4 nämnda lagförslaget, 6. att riksdagenbeträffande tillämpningen av permissionsreglerna avslår motionen 1978/79: 165 idenna del (yrkande 3 delvis), 7. att riksdagenantar de genom propositionen framlagda lagförslagen i den mån de icke omfattasav utskottets hemställan ovan, 8. att riksdagenbeträffande samarbetet mellan kriminalvården och polisen avslår motionen1977/78: 993 samt motionen 1978/ 79: 166 i denna del (yrkande 2), 9. att riksdagenbeträffande utbyggnaden av lokalanstalter m. m. avslår motionen 1978/79: 165 idenna del (yrkande 2), 10. att beträffandeinformation till de intagna avslår motionen 1978/79: 165 i denna del (yrkande4), 11. att beträffandekroppsvisitation m. m. avslår motionen 1978/79: 165 i denna del (yrkande 3delvis). Närvarande: (), (), ÅkePolstam (c), (), (), i (fp), (), (), i Kumla (s),(), i (s), (),(), () och (). JuU1978/79:15 19 1. vid moment 3 i utskottets hemställan av (), (), (), (), (), () och (), som beträffande tvåårsgränsen i 7 § tredje stycket KvaL anser dels att den del av utskottetsyttrande på s. 11 som börjar med "Vid " och slutar med"motionen 164" bort ha följande lydelse: Avgränsningen av den kategori lagöverträdare som enligt 7§ tredje stycket KvaL skall placeras i sluten anstalt har skett med ledning avde riktlinjer som drogs upp 1972 framlagd och av godkändproposition med förslag till åtgärder mot narkotikamissbruk. Bestämmelsenavser som ovan nämnts främst personer som ägnat sig åt grovnarkotikabrottslighet. Utvecklingen efter införandet av KvaL har enligtutskottets mening ytterligare bekräftat behovet av särskilda regler i KvaLbeträffande den kategori av intagna som gjort sig skyldig till grov narkotikabrottslighet,främst när det gäller förutsättningarna för erhållande av permission.Bestämmelserna i 7 § tredje stycket KvaL avser enligt sin nuvarande lydelse enbartdem som dömts till fängelse i lägst eller till internering med en minstatid av . Den kan därför inte tillämpas på dem som dömts förgrovt narkotikabrott eller grov varusmuggling gällande narkotika, om straffetbestämts till än . Enligt utskottets mening bör det i fråga om samtligalagöverträdare som dömts för grov narkotikabrottslighet regelmässigt varamöjligt att placera dem i sluten anstalt och vägra korttidspermission, om detinte föreligger synnerliga skäl till permission. Lagtexten bör därför utformasså att detta blir formellt möjligt. Utskottet beaktar i detta sammanhangsärskilt att strafftider kan komma i fråga även för mycketallvarlig brottslighet, nämligen i de fall där beslut om förvisning harbeaktats vid straff mätningen. Beslut om förvisning förekommer i betydandeutsträckning i samband med straff för grov narkotikabrottslighet. Även beträffande andra lagöverträdare som dömts tillfrihetsstraff bör det enligt utskottets mening undantagsvis varamöjligt att tillämpa bestämmelserna i 7 § tredje stycket KvaL. Regeringen bör med hänsyn till det anförda läggafram förslag till ändring i 7 § KvaL i enlighet med de här framförda önskemålen.Vad utskottet sålunda anfört bör ges regeringen till känna som riksdagensmening. dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: JuU 1978/79:15 20 3. att beträffande tvåårsgränsen i detunder moment 2 nämnda lagrummet med anledning av motionen 1978/79: 164 i dennadel (yrkande 2) ger regeringen till känna som mening vad utskottetanfört angående ändring av 7 § lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt, 2.vid moment 5 i utskottets hemställan avBertil (), (), (), (),(), () och (), som beträffande 32 §KvaL anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 12som börjar med "Som framgår" och slutar med "32 §§ KvaL"bort ha följande lydelse: Utskottetdelar uppfattningen att lagändringen bör ha denna inriktning. Lagteknisktföreslås i propositionen den lösningen att såsom en omständighet som kanföranleda att permission ej beviljas i lagtexten införs uttrycket"påtaglig fara för fortsatt brottslig verksamhet". Enligt utskottetsmening, som vinner stöd av vad som uttalats under remissbehandlingen avarbetsgruppens förslag, kommer bestämningen "påtaglig" att leda alltför stark begränsning av möjligheterna att vägra permission i de fall avfara för fortsatt brottslighet som det här är fråga om. Bestämningen bör enligtutskottets mening därför utgå ur lagtexten. Någon risk för att lagändringendärigenom skulle medföra en allmän skärpning av möjligheterna till permissionför andra intagna än de här avsedda föreligger enligt utskottets mening inte;det ligger i sakens natur att faran måste vara av någon kvalitet för att denskall föranleda att permission vägras. Under hänvisning till det anförda förordarutskottet i enlighet med önskemålen i motionerna 164 och 166 att ordet"påtaglig" utgår ur den föreslagna lagtexten. ställningstaganden ovan framgår att utskottet tillstyrker bifalltill regeringens förslag om ändring av 7 § KvaL samt till förslaget om ändringav 32 § KvaL med den ändring därav, som framgår av utskottets hemställannedan. dels att utskottets hemställan under moment 5 bortha följande lydelse: 5. att med bifall till motionen 1978/79:164 i denna del (yrkande 1 delvis) och motionen 1978/79: 166 i denna del(yrkande 1) antar 32 § i det under moment 4 nämnda lagförslaget med denändringen att paragrafen erhåller följande som Utskottets förslag betecknadelydelse. JuU1978/79:15 21 Regeringens förslag Utskottets förslag För att underlätta anpassningen För att underlätta anpassningen i samhället kan intagen beviljas i samhälletkan intagen beviljas tillstånd att lämna lämna anstalten (korttidspermission), visskort tid (korttidspermission), om ej påtaglig fara för fortsatt om ejfara för fortsatt brottslig brottslig verksamhet eller avsevärd verksamheteller avsevärd fara för fara för annat missbruk föreligger. Kort- Korttidspermission får också ges, tidspermissionfår också ges, om om annan särskild anledning före- annansärskild anledning förelig- ligger därtill. Intagen som avses i 7 § tredjestycket och på skäl som där anges är placerad i sluten anstalt får beviljaskorttidspermission endast om synnerliga skäl föreligger därtill. För korttidspermission får ställas de villkor som kananses erforderliga beträffande vistelseort, anmälningsskyldighet eller annat.Är nog-grarm tillsyn behövlig, kan föreskrivas att den intagne underpermissionen skall vara ställd under bevakning. vid moment 8 i utskottetshemställan av () och (), som beträffandesamarbetet mellan kriminalvården och polisen anför: Det är från brottsbekämpningssynpunkt utomordentligtviktigt att det finns en väl fungerande rutin för underrättelse frånkriminalvården till polisen om permissioner. Det finns all anledning att strykaunder vad som framhålls i motionerna 1977/78: 993 och 1978/79: 166 om angelägenhetenav att gällande bestämmelser följs. Underrättelseskyldigheten bör också ienlighet med yrkanden i dessa motioner utvidgas till vissa kategorier intagnautöver dem som f. n. avses med anvisningscirkuläret. Den i utskottetsbetänkande omnämnda arbetsgruppen inom har framlagtförslag i samma riktning. Då, enligt vad som upplysts, överläggningar nu pågårmellan och om utvidgning avunderrättelseskyldigheten i linje med motionsyrkandena och då de i motionerna idenna del upptagna spörsmålen sålunda kan förväntas att bli lösta, har viavstått från att i utskottet yrka bifall till motionerna. TRYCKSRI 1978 7800.