bet · G201UU17 · 1978-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om spridning av litteratur i I motionen 1977/78:1014 av ochTore () hemställs att hos regeringen anhåller om attregeringen upptar överiäggningar med för att öppna dess gränser förkristen litteratur. Den ryska ortodoxa kyrkan drabbades hårt av devåldsamma inre uppgörelser och den genomgripande samhällsomvandling sominleddes med . Från att förut ha varit endominerande samhällsfaktor reducerades kyrkan genom förföljelseroch våld till att bli en beträngd marginalföreteelse i det sovjetiskasamhället. Sedermera har religionsfrihet blivit officiellt påbjuden även iSovjetunionen, men denna frihet är i själva verket starkt kringskuren. Tillföljd av den statsdoktrin på vilken är uppbyggd råder ettgrundläggande motsatsförhållande mellan religion och samhälle. sovjetiska författning, som i omarbetat skick antogs ,garanteras landets medborgare samvetsfrihet, och denna frihet definieras som enrätt att utöva vilken religion som helst eller inte utöva någon religion alls,bedriva religiösa kulter eller ateistisk propaganda. I praktiken har kyrkor ochtrosriktningar mycket begränsade möjligheter till utåtriktad förkunnelse, medandäremot det statsbärande partiets agitation liksom statsapparaten aktivt stöderden i författningen särskilt omnämnda ateistiska propagandan. Detfinns otaliga vittnesbörd om en långtgående ofördragsamhet och ett ideologisktgrundat motarbetande av fri religionsutövning i . Förutom denuttryckliga sanktioneringen av ateistisk propaganda som återfinns iförfattningen sägs det redan i ingressen till det kapitel däri som handlar omgrundläggande fri- och rättigheter att medborgarnas utnyttjande av dessarättigheter inte får inkräkta på samhällets och statens intressen. a. sådanreligiös verksamhet som syftar till att vinna nya anhängare anses principielltstridande mot dessa intressen. Det har även förekommit attreligiösa ledare fängslats för s. k. antisovjetisk verksamhet. Alla motåtgärderfrån samhällets sida till trots har kyrkor och fria samfund i påmånga sätt ådagalagt sin fortsatta livskraft. Utskottet har flera gångertidigare haft lill behandling motioner som fäst 1 1978/79. UU 1978/79:17 2 uppmärksamhetenvid skilda former av åsiktsförtryck och kränkningar av trosfriheten i olikaländer, däribland (jfr UU 1973:6, UU 1975:11, UU 1975/76:16, UU1977/78:7). Utskottet har därvid kunnat hänvisa lill att hävdandel avgrundläggande mänskliga rättigheter utgör en av hörnstenarna i densvenska utrikespolitiken och att regeringens strävanden i dessa sammanhang bärsupp av en stark folkopinion i vårt land. Sverigedeltar sålunda myckel aktivt i det internationella arbete som pågår för attfrämja skyddet av mänskliga lättigheter, såsom efterievnaden av de olikaartiklarna i FN:s allmänna förklaring och båda konventioner om de mänskligarältigheierna, bland vilka yttrande-, mötes- och religionsfriheten ingår somcentrala element. har inom FN:s ram också verkat för tillkomsten av ensärskild FN-deklaralion om avskaffande av alla former av ofördragsamhet ochdiskriminering som riktas mot religioner eller irosupp-fatlningar.Deklarationen i fråga avses utgöra ell första steg mol eliminering av sådanintolerans och senare förhoppningsvis kunna följas av en konvention i ämnet.Frågan har dock visat sig vara starkt kontroversiell, och FN-arbelel härpå harnu förhalats i sammanlagt . Ocksåi slutakten från den europeiska säkerhets- och samarbetskonfe-rensen (ESK), somtillkom arbete och med aktivadeltagande, finns bland de principer som skall vara vägledande förförbindelserna mellan de dellagande staterna artiklar om respekt för mänskligarättigheter och grundläggande friheter, däri inbegripet tanke-, samveis-,religions- och trosfrihet. När konkreta övergrepp mol oliktänkande i Östeuropai samhälleliga och religiösa frågor utifrån påtalats under åberopande av dessaprinciper, har emellertid närmast berörda stater med skärpa avvisat sådankritik som otillåten inblandning i deras inre angelägenheter. Detlorde mot denna bakgrund fa bedömas som utsiktslöst au i enlighet medmotionärernas önskan uppta regeringsförhandlingar med i syfteatt öppna dess gränser för införsel och spridning av biblar och annan kristenlitteratur. I den ideologiska avskärmningssiiuaiion som kännetecknar Sovjetunionenär f ö. även införseln av allmän litteratur, tidskrifter och dagstidningar frånländer utanför strängt begränsad och övervakad. Visserligenär inte någon i i och för sig förbjuden skrift, men denlar av allt att döma tryckas endast i mycket begränsade upplagor och dentillhandahålls heller inte för öppen försäljning. Detsamma gäller annan krislenlitteratur. Den uppenbara bristen på biblar i förhållande till den verkligaefterfrågan har bl. a. fått till följd en rad uppmärksammade fall av införsel-eller smugglingsförsök, mol vilka de sovjetiska myndigheterna energisktingripit. Det är dock veterligen inte förbjudet alt införa en bibel förpersonligt bruk i . Enligt vad uiskotiel erfarit har del även förekommitatt vissa kristn.i organisationer i västländer i några fall falt UU 1978/79:17 3 sovjelmyndighelernastillstånd all lill officiellt godtagna kyrkosamfund i översändamindre upplagor av . Dylika direktkontakter mellan kyrkligaorganisationer eller samfund synes erbjuda den bästa möjligheten för altåtminstone i någon mån nå de syften som motionärerna eftersträvar. Motionenlorde därmed fä anses besvarad. alt förklarar motionen 1977/78:1014besvarad med vad utskottet anfört. Närvarandevid ärendets slutbehandling: (), (),förste vice talmannen (), (), (), (), (), (c), (), (), (), (), (),() och Axel ().