bet · G201LU12 · 1978-12-31 00:00:00 — betänkande 1978/79:12 med anlednlnj av motion om ersättning til! 1 motionen 1978/79:1199 av RuneJohnsson i (c) och () yrkas att anhållerhos regeringen att frågan om ersättning till yrkesfiskare även vid indirektinkomslbortfall förorsakat av oljeutvinningsföretag upptas tillbehandling på inlernaiionell nivå. Motionärerna hänvisar inledningsvis till den s. k.Bravokatastrofen i och erinrar om all man vid den olyckan komförhållandevis lyckligt undan när det gäller oljeskador. Med hänsyn till denstora aktivitet, som råder inom oljeprospeklering och oljeulvinning i ,kan man enligt motionärerna dock vara ganska övertygad om att denna olycka intekommer all vara den sisla i sill slag. 1 motionen framhålls vidare all yrkesfisket är en näringsom särskilt hårt och drabbas av oljekatastrofer till havs. Deföretag som utvinner olja från havsbottnen ersätter direkta kostnader föroljebekämpning och i vi.ss mån även skador på fiskeredskap under förutsättningatt man kan påvisa att skadan åstadkommits genom åtgärder från företagens sida.Efier Bravokatastrofen var man enligt motionärerna från såväl havsforskningenssom fiskets sida oroad över hur det skulle gå med fiskyngel och planklon i delberörda området. Efiersom oljeläckan kunde lälasefier ganska kon lid inträffadesom lur var ingen massdöd bland fiskyngel vid della tillfälle. Om en ny olyckaav liknande slag skulle inträffa kan dock väderleksrörhflllanden och andraTören snabb tätning av läckan nödvändiga törulsällningarvara mindre gynnsammaän vid Bravokatastrofen. Slora havsområden kan då komma au beläggas med olja,och skulle deiui inträffa , när planklon och fiskyngel driver ivailenylan, kan enligt molionärerna såväl yngcl som yngelplaiser förstöras medåiföljande felslaget fiske framåt som följd. I finns f n. inte någonsärskild lagslifining om ansvarighet för skada som uppkommer i samband medoljeutvinning från havsbottnen. Ansvarigheten för sådana skador besiäms därförenligt allmänna skade-slåndsrällsliga regler. Den grundläggande ansvarighetsregeln finns i 2 kap. 1 §skadesiåndslageii (1972:207). Detla lagrum innehåller den i sedan längegällande culparegeln, som innebär alt var och en som uppsålligen eller avvårdslöshet 1 Riksdafien 1978/79. LU1978/79:12 2 vållarperson- eller sakskada är skyldig all ersätta skadan. Skadeståndslageninnehåller också reglerom arbetsgivares principalansvar. Enligi 3 kap. I S ärarbetsgivare ansvarig för skada som vållas av hans arbetstagare genom fel ellerförsummelse i tjänsten. Arbetslagaren är ansvarig för sådan skada endast i denmån synnerliga skäl föreligger (4 kap. I §). Miljöskyddslagen(1969:387) innehåller vissa skadeståndsbestämmelser. Enligt 30 §miljöskyddslagen är den som orsakar olägenhet genom miljöfariig verksamhet iprincip skyldig att utge ersättning oberoende av vållande. Har olägenheten inteförorsakats genom försumlighet, skall ersättning dock utgå endast omolägenheten är av någon betydelse och bara i den mån den inte skäligen börtålas med hänsyn till förhållandena i orten eller till dess allmänna förekomstunder jämförliga förhållanden. Oljeutvinning till havs måste betraktas sommiljöfarlig verksamhet. Skada som uppkommer till följd av sådan verksamhetomfattas därför i princip av miljöskyddslagens skadeståndsbestämmelser.Miljöskyddslagen torde dock vara tillämplig endast på verksamhet som bedrivsinom svenskt område. Lagens skadeslåndsbestäm-melser synes därför inte kunnagöras gällande i fråga om verksamhet utanför svenskt territorialvatten. Vissskadeståndsrättslig reglering finns miljöskyddskonvention mellanDanmark, , och . Enligt konventionen får den somtillskyndas skada orsakad av miljöskadlig verksamhet i annat nordiskt land föratalan om ersättning vid domstol i det land där verksamheten bedrivs. Fråga omersättning får då inte bedömas efter regler som är oförmänligare för denskadelidande än verksamhetslandets ersättningsregler. Konventionensbestämmelser har införlivats med svensk rätt genom lagen (1974:268) medanledning av miljöskyddskonventionen mellan ,, och (jfr. Motsvarande lagstiftning hargenomförts i de övriga nordiska länderna. Avintresse i detta sammanhang är också den lagstiftning som gäller beträffandeansvarighet för oljeutsläpp från fartyg. Bestämmelser härom finns i lagen(1973:1 l9S)oni ansvarighet för oljeskada tillsjöss. Enligt denna lag är ägareav fartyg som för last av beständig olja skyldig att ersätta skada genomförorening som orsakats av utsläpp av olja från fartyget, oberoende av om det åfartygets sida har begåtts något fel eller någon försummelse (s. k. objektivtansvar). Ansvarigheten omfattar enligt uttrycklig föreskrifi även kostnader försådana åtgärder för att förhindra eller begränsa skada genom förorening somvidtas efter det atl en olycka inträffat, t. ex. åtgärder för att bekämpa oljasom läckt ut från ett fartyg. Fartygsägarens ansvarighet begränsas till vissa ilagen närmare angivna belopp. 1 fråga om fartyg som befordrar mer än 2 000 lonolja som bulklast är ägaren skyldig att ha försäkring eller ställa säkerhet försin ansvarighet upp till det för fartyget gällande begränsningsbeloppet.Oljeansvarighetslagen bygger konvention om ansvarighet föroljeskada till sjöss. När det gäller skada genom förorening orsakad avoljeutsläpp från fartyg har vidare genom en LU1978/79:12 3 särskild konvention tillskapats en internationellersättningsfond, konvention om upprättande av en internationell fondför ersättning av oljeskada till sjöss. Fonden, som har trätt i kraft under1978, skall bereda ersättning i vissa fall när konvention inte ärtillämplig eller bereder de skadelidande ett otillräckligt skydd. Vidare skallfonden stå som garant för fartygsägarens och försäkringsgivarens solvens.Fondens ersättningsskyldighet är begränsad så att de totala ersättningsbeloppsom kan utgå i anledning av en och samma händelse maximeras till ett beloppmotsvarande drygt 150 milj. kr. Beloppet kan dock genom beslut av fondenshögsta organ höjas till det dubbla. Enligt vad utskottet inhämtat kommer fråganom en höjning av maximibeloppet att prövas . Ersättningarnafrån fonden skall finansieras genom avgifter från dem som tar emot sjötransporteradolja i de fördragsslutande staterna. Utskottet vill i detta sammanhangäven redovisa att de företag som bedriver verksamhet på kontinentalsockeln iNordsjön genom frivillig överenskommelse upprättat ett särskilt system förersättning av skador orsakade av förorening genom olja till följd av utvinningfrån havsbottnen, the Offshore Pollution Liability Agreement (OPOL).Överenskommelsen innebär att de företag som har anslutit sig till denna åtarsig att ersätta skador till följd av oljeutsläpp i samband med oljeulvinning påhavsbottnen samt kostnader som det allmänna åsamkas för bekämpning av olja somhärrör från sådana utsläpp. Ansvarigheten enligt avtalet är i princip objektiv,dvs. oberoende av vållande. Ansvarigheten är begränsad till (ca 72 milj. Överenskommelsen trädde i kraft den I maj 1975.Sexton större oljebolag som utövar verksamhet på kontinenialsockeln inomNordsjöområdet omfattas av överenskommelsen. konvention om ansvarighet för skada till följd avoljeutvinning från havsbottnen Frågan om utarbetandet av en regionalkonvention för om skadestånd för oljeskada som uppkommer tillföljd av oljeborrning på havsbottnen togs upp vid en konferens i år1973. Vid konferensen tillsattes en arbetsgrupp med uppdrag att utarbeta ettutkast till en sådan konvention. Arbetsgruppen slutförde sitt arbete under år1974. Det av arbetsgruppen utarbetade konventionsutkastel behandlades slutligtvid en diplomatisk konferens i . Vid konferensenantogs en konvention om ansvarighet för skada orsakad av sådan förorening genomolja som uppkommer till följd av utforskning på havsbottnen eller utvinning avmineraltillgångar från denna (Convention on Civil Liability for Oil PollutionDamage resulting from Exploration for and Exploitaiion of Seabed MineralResources). Konventionen, som öppnades för undertecknande , harhittills undertecknats av Nederiänderna, . LU1978/79:12 4 Den har inte tillträtts av någonstat. Frågan om tillträde till konventionen är f. n. föremål föröverväganden inom regeringens kansli. En närmare redogörelse för konventionenfinns intagen i utskottets betänkande LU 1977/78:17. Frågor om ersättning tillyrkesfiskare för oljeskador har prövats av i samband medbehandlingen av förslaget till lag om ansvarighet tor oljeskador till sjöss (LU1973:40) och med anledning av en motion som syftade till att möjliggöraför fiskare att få ersiiltning för skador på fångst, fartyg eller redskaporsakade av oljeutsläpp, oljebekämpning eller dylikt (LU 1975:10). Isistnämnda ärende uttalade utskottet att det var viktigt att yrkesfiskarnasmöjlighet att erhålla ersättning för oljeskador förbättrades. Enligt utskottetborde delta i första hand ske genom internationella överenskommelser.Utskottet föruisalie vidare all regeringen noga skulle följa utvecklingen påområdet och vidta nödiga åtgärder för att förbättra möjligheterna för yrkesfisketatt få ersälining för skador vållade av oljeutsläpp. Utskottei hemställde auvad utskottet anfört skulle ges regeringen till känna. Beträffande en närmare redogörelse för utskottets ochriksdagens ställningstaganden hänvisas till utskoueis ovannämnda betänkanden LU1973:40 resp. LU 1975:10. Frågan om ersättning tillyrkesfiskare prövades på nytt med anledning av en motion(1977/78:258) med samma yrkande som det nu ifrågavarande. 1 sitt av riksdagengodkända betänkande (LU 1977/78:17) anförde utskouet inledningsvis all den somdrabbats av skador till följd av oljeutsläpp från fartyg har möjlighet alt laersättning härför under förutsättning atl den skadevållande är känd och allskadan inlräflar inom Sveriges sjöterriiorium eller inom sjöierriloriumlillhörigl land som lillträil oljeansvarighelskonvenlion och 1971 årsoljelbndkonveniion. Ulskoitei hänvisade vidare till det ovannämnda ullalandetår 1975. Uiskoitei redogjorde därefler regionala konveniion förNordsjöområdet om ansvarighet för skada orsakad av sådan förorening genom oljasom uppkommer till följd av utforskning av havsbollen eller ulvinning avminerallillgångar från denna. Enligt vad uiskoilel hadeinhämlal var frågorna omSveriges lilllräde lill konvenlioncn föremål för närmare ulredning inomregeringens kansli. Uiskoilel lorutsaile med hänvisning lill frågans vikl alldelta utredningsarbete bedrevs skyndsamt. Uiskoilel utgick även från altregeringen fö||de utvecklingen inom , när det gällde oljeulvinning,och tog de initiativ som ktinde bli erforderliga för atl trygga skadelidandesräll till ersättning. Uiskoilelanförde därefter följande. LU1978/79:12 5 Yrkesfiskarnas möjligheler all få ersälining försådana skador på bålar och redskap som kan uppkomma lill följd av oljeutsläpp isamband med oljeborrning på havsbottnen måste med hänsyn till del anfördabedömas som goda. Däremol är möjlighelerna all få liickning för inkomslborlfalllill följd av skador på den miljön myckel små. Endasl i enslaka falllorde nämligen vid sådana skador någon enskild skadelidande kunna påvisas.Härtill kommer svårighelerna all slyrka sambandel mellan oljeulsläppel och de skadorsom den miljön kan uppvisa. Enligiulskollels mening lorde del vara myckel svårl all med skadeslånds-rällsliglagstiftning komma till rätta med frågan om ersättning för skador på den marinamiljön. Ersättningsfrågan synes därför böra lösas på annal säll. Efter en redogörelse för den inlernalionellahavsrällskonferensen och de inilialiv som regeringen tagit för atl få frågan omersälining för ekologiska skador prövad av konferensen anförde uiskoilelföljande. Uiskoilel delar molionärernas uppfattning atl delär angelägel atl man genom eti Ibrlsatl internalionelll samarbele försöker lösafrågan om eil inlernalionelll ersätlningssyslem som kan ge kompensation tillyrkesfiskel för skador som till följd av oljeutsläpp drabbar den miljön.Med hänsyn lill all regeringen redan verkar i sådant syfte och med beaktande avvad uUalade om vikten av alt yrkesfiskarnasersältnings-möjlighelerförbällras anser uiskoilel det inle nu påkallal mednågon särskild framställning från sida. Motionen bör därför inleföranleda någon åtgärd. Efter har föroreningen av havellilllagil kraftigl. Bland olika föroreningskällor har oljeulsläpp lilldragitsig särskilt intresse med hänsyn lill de svåra skador som dessa ulsläpp kanförorsaka. Del hitlills största oljeutsläppet är det som skedde i samband medatl den liberianska superlankern Amoco föriisle ulanförBretagne. Oljeulsläppel omfallade hela laslen, ca . Skadorna är ännuinle heli fasislällda. Enligi pressuppgifler har dock den franska regeringenoch 88 franska kommuner krävt och samlirans-poribolagei på för inträffade skadormed anledning av föriisningen. Endaslell fålal oljeulsläpp har förekommil i samband med oljeutvinning lill havs.Inom Nordsjöområdel har förekommil ell slörre utsläpp, nämligen del sominlräffade i del norska ekofiskfällel (den s. k.Bravoolyckan). Mängden ulsläppt olja har uppskallals lill mellan 15 000 och 20000 lon. De direkla skadorna av ulsläppel var relativt obelydliga. Imolionen framhålls under hänvisning lill all yrkesfiskel är ennäring ,som särskill hån drabbas av oljekalaslrofer till havs. Bravoolyckanmedförde visserligen inle någon massdöd bland fiskyngel, eftersom oljeläckan kunde tätas på ganska kort lid och väderieksförhållandena var LU 1978/79:12 6 gynnsamma.Om en ny liknande olycka inträffar kan emellertid, menar motionärerna,förhållandena bli sådana alt oljan kommer all förslöra eller allvarligl skadayngel och yngelplaiser. Enligi molionärerna ersäiler oljeut-vinningsföretagenendasl direkta kostnader för oljebekämpning och styrkta skador på fiskeredskap.Molionärerna yrkar därför all hos regeringen begär atl frågan omersättning lill yrkesfiskare även vid indirekt inkomslborlfall förorsakat avoljeulvinningsföretag las upp lill behandling på internationell nivå. Utskollelerinrar om atl frågan om yrkesfiskarnas möjligheler att få ersättning vidoljeskada tidigare varit föremål för prövning. gav riksdagensålunda regeringen till känna vad uiskoilel anfört (LU 1975:10) om att det varviktigt atl yrkesfiskarnas möjlighet atl få ersättning för oljeskadorförbättrades. Enligt uiskoilel borde della i första hand ske genominternationella överenskommelser. Utskottet förutsatte all regeringen nogaskulle följa utvecklingen på området och vidta nödiga åtgärder för atlförbättra möjlighelerna för yrkesfiskel atl få ersättning för skador somvållats av oljeulsläpp. Fråganom ersättning till yrkesfiskare prövades på nytt med anledning av enmotion med samma yrkande som del nu ifrågavarande. I sitt av godkändabelänkande (LU 1977/78:17) erinrade utskottet om att del, i fråga om skadortill följd av ulsläpp av olja i samband med oljeulvinning från havsbottnen,inle fanns någon lagreglering motsvarande den som gällde vid utsläpp frånfartyg. Uiskoilel pekade vidare på all del i anlagils enregional konveniion för Nordsjöområdel om ansvarighet för skada orsakad avsådan förorening genom olja som uppkommer till följd av utforskning påhavsbottnen eller ulvinning av minerallillgångar från denna. Konventionen hadedå ännu inle tillträlts av någon stal. Utskottet förutsatte med hänvisning tillfrågans vikl alt den inom regeringens kansli pågående utredningen om Sverigeslilllräde lill konventionen skulle bedrivas skyndsamt. Utskottet utgick ävenfrån alt regeringen följde ulvecklingen inom Öslersjöområdel, när det gälldeoljeulvinning, och log de inilialiv som kunde bli erforderliga för att tryggaskadelidandes räll lill ersälining. Beträffandefrågan om skador på den miljön, vilka skador inle omfaltas av 1976 årskonveniion, konstaterade uiskoilel atl del var myckel svårl alt medskadesiåndsrätislig lagstiftning lösa ersättningsproblemen. Dessa syntesutskottet därför böra lösas på annat sätt, t. ex. genom någon form avinternationell fondbildning för rehabilitering av skadade miljöer. Utskottetupplyste vidare om att regeringen hade tagit initiativ för att få frågan omersättning för ekologiska skador upptagen på dagordningen för den pågåendeinternationella havsrällskonferensen, men dittills ulan framgång. Sammanfattningsvisförklarade sig utskottet dela motionärernas uppfattning atl del var angelägetatt man genom ett fortsatt internationellt samarbete försökte lösa frågan omett internalionelll ersättningssystem som kunde ge LU 1978/79:12 7 kompensationlill yrkesfiskel för skador som lill följd av oljeulsläpp drabbade den marinamiljön. Med hänsyn lill alt regeringen redan verkade i sådant syfte och med beaktandeav vad hade uttalat om vikten av alt yrkesfiskarnasersättningsmöjligheter förbättrades ansåg utskottei det inte då påkallat mednågon särskild framställning från sida. prövade frågan om ersättning till yrkesfiskare föroljeskada har det inte inträffat något som föranleder till annat ställningslagande.Frågan om tillträde till Nordsjökonvention är alltjämtföremål för överväganden inom regeringens kansli. Enligt vad utskottei inhämtatavses nordiska överläggningar komma lill stånd syftande till ettgemensamt nordiskt tillträde lill konventionen. Utskottet vill här inskjuta attett ensidigt svenskt tillträde till konventionen inle i sig ökarersättning.smöjligheterna för yrkesfiskarna, eftersom konventiciien hitlillsinte tillträtts av någon nation och det krävs atl fyra nationer tillträder denför att den skall träda i kraft. För att konventionen skall få betydelse försvenskt vidkommande fordras också att åtminstone eller Storbritannienratificerar den. När det därefter gäller den internationella havsrällskonferensenhar del ovan redovisade initiativet att försöka få konferensen att ta uppfrågan om ersättning för skador på den miljön ännu inte lett till någotpositivt resultat. Konferensen kan dock beräknas pågå under ytterligare enbetydande tid. Utskottet förutsätter att man från svensk sida fortsätter attverka för att få frågan om ersättning för skador på den miljön prövad påkonferensen eller i annat internationellt sammanhang. På anförda skäl avstyrkerutskottet bifall till motionen. att avslårmolionen 1978/79:1199 Närvarande:Lennart (). Manin ().Elvy (), ()*, i (s), SonjaFredgardh (c), (), (), (),(), (), () och RuneTorwald (c)*. *Ej närvarande vid betänkandets justering.