bet · G201FiU20 · 1978-12-31 00:00:00 — Det var inte industriinvesteringarna ochden tekniska forskningen som var den expansiva delen i den svenska ekonominutan den offentliga sektorn. Bland de faktorer som verkade neddragande påinvesteringsaktiviteten och de tekniska utvecklingssatsningarna var ensjunkande soliditet och självfinansieringsför-mäga, kopplad med sjunkandelönsamhet. Det har också skett en nedgång i nyföretagandet, som i det längreperspektivet framstår som oroande. Inte minst skatteutvecklingen torde hamedverkat härtill, menar motionärerna. Ettunder senare år allt mer uppmärksammat problem är också konkurrensen från denya industriländerna. Konkurrensen från de nya industristaterna har gettupphov till protektionistiska tendenser i flera länder. Krav påprotektionistiska insatser har också förekommit i den svenska debatten. Enligtmotionärernas uppfattning bör emellertid framväxten av dessa nyaindustristater inte ses som något enbart negativt, som vi bör skydda oss emot.Det är fråga om nya marknader som öppnar sig för våra produkter.Hittills har också dessa stater importerat betydligt större kvantiteter frånde äldre industristaterna än de exporterat hit. Utvecklingen innebär emellertidökade krav på flexibilitet, anpassningsförmåga och utvecklingskraft i svensktnäringsliv. Imotionen pekas på den offentliga sektorns utomordentligt snabba expansion. Denoffentliga sektorns utgifter i procent av BNP ökade från33,till . FiU 1978/79: 20 13 ärdet fråga om en ökning på från 47,3 till . Justörre del av våra samlade resurser som går till den offentliga sektorn, destomindre resurser blir kvar för utvecklingen inom andra områden, hävdarmotionärerna. En viktig förutsättning för att vi skall klara våra långsiktigastrukturproblem är i det perspektivet att den offentliga sektorns expansioneffektivt kan begränsas . Imotionen tas också upp det perspektiv som behandlas i 1978 årslångtidsutredning. De antaganden som långtidsutredningen utgår ifrån är enligtmotionärernas mening i flera hänseenden optimistiska. Detfinns enligt motionärerna en uppenbar motsättning mellan å ena sidan de krav påökade arbetsinsatser som långtidsutredningen räknar med och å andra sidan denutomordentligt begränsade utdelning i form av standardförbättring, som dessaarbetsinsatser skulle ge. Export, produktion, produktivitet ocb investeringar i industrin ocliverkstadsindustrin 19651983. 19651970 19701974 19741977 19771983 - Källa:1978 års långtidsutredning. Det finns skäl att befara, att det kommer att resaskrav på reala löneförbättringar, som det med långtidsutredningens siffror intefinns utrymme för. Resultatet av en sådan utveckling skulle sannolikt bli attinflationstakten ökade. Det skulle i sin tur kunna leda till att den förutsattakostnadsutvecklingen inte uppnås, att den erforderliga sänkningen av vårarelativpriser inte åstadkommes och att till följd därav exportökningen blirmmdre än vad som krävs för att balansen i våra utrikes affärer skall kunnaåterställas. Denstrategiska faktorn i långtidsutredningens kalkyler är enligt motionärernasbedömning den offentliga sektorns utveckling. Om inte den offentligautgiftsexpansionen kan bringas ner åtminstone så långt, som långtidsutredningenförutsatt, är risken stor för att utvecklingen kommer att blibetydligt mindre gynnsam än man där räknar med. Den ekonomiska obalansen skullebestå. FiU 1978/79: 20 14 I motionen 1118 av (apk) och AlfLövenborg (apk) anses det allvarliga i den svenska politiken och det centralamomentet i årets budgetproposition vara ett avgörande antagande om denkapitalistiska expansionens möjligheter och den internationella utvecklingeninom . Det är dessa bedömningar och förhoppningar hos denborgerliga trepartiregeringen oc:h den nuvarande folkpartistiska regeringensom är den styrande faktorn för de ekonomiska prognoserna för ochdärmed inriktningen för den ekonomiska politiken och landets industripolitik. Regeringensfinansplan känntlecknas enligt motionärerna av samma tankegångar som uttrycktsi den presenterade femåriga långtidsutredningen. Drivkraften befinnersig utanför rikets gränser på den internationella kapitalistiskavärldsmarknaden som vi skall anpassa oss till genom hårda löneregleringar ochproduktivitetsökningar som överstiger utlandets. De svenska arbetarnas relativalöner skall sänkas i förhållande till utlandet och därmed skall andelav världshandeln öka. Hela denna utvecklingslinje som skisseras som enexportledd tillväxt kommer inte att lösa de ekonomiska svårigheterna i Sverigemed ökad arbetslöshet, en växande regional obalans, försämrade existensmöjligheterför breda arbetargrupper, en brist på offentlig expansion på viktiga socialaområden och behovet av en industriell uppbyggnad i landet med nyaproduktionssatsningar och ökad vidareförädling. För detta krävs en demokratisknationell politik som frigör sig från ett växande utlandsberoende till dekapitalistiska huvudcentra i världen. Dennuvarande politiken kan enligt motionärerna skörda kortsiktiga vinster förexporten och industriproduktionen på bekostnad av folkflertalets behov ochintressen men kommer genom en fortsatt anpassningspolitik till dekapitalistiska internationella svängningarna att bädda för en ännu värreframtida ekonomisk och strukturell kris. Detallvarliga med budgeten är enligt motionärernas mening inte att den ärunderbalanserad utan att den är rekordstor genom en reaktionärskatteomläggning, där skattesänkningen för höginkomsttagare är fem till tiogånger större än för låginkomsttagare. Dessutom innebär den ett mångmiljardstödtill den svenska storindustrin genom att avveckla den allmännaarbetsgivaravgiften samt en generell gåvo- och subventions-politik. Denaccelererande statsskulden och en fortsatt avisering av underskott istorleksordningen . en bra bit in leder till enväxande utlandsupplåning med höga räntekostnader, vilket enligt motionärernainnebär en fara för att hamna under diktat från internationella kapitalistiska finanssammanslutningar. Den växande statsskuldenkommer enligt motionärerna att få betalas av det svenska folket genom statligtreglerad lönepolitik och beskuren offentlig och privat konsumtion och har nuutmynnat i en ökningstakt för ränteskulderna i statsbudgeten som uppgår tillmellan och FiU 1978/79:20 15 därden samlade ränteskulden kommer att överstiga de totalaförsvarskostnadema på . Ipropositionen förutses att BNP kommer att växa varavökningen i den privata konsumtionen utgörs av . En ökning av den privatakonsumtionen vilken sjunkit innebär emellertidinte en ökad köpkraft i allmänhet för de arbetande grupperna i utan del av ökningen i konsumtionen är ett resultat av den beslutadeskatteomläggningen som missgynnar de stora arbetargrupperna, anförmotionärerna. En ökning av den privata konsumtionen säger inget om dessinkomstfördelningseffekter men med skatteomläggningen i bakgrunden är detuppenbart att ökningen tillfaller höginkomstgrupperna. Ibudgeten förutses en förbättring av sysselsättningsläget genom en uppgång ikapacitetsutnyttjandet inom industrin. 80 000 arbeten har försvunnit de senasteåren inom industrin men förutses att denna trend skall vändas. Den nuvarandeutvecklingen pekar emellertid inte mot en tydlig förbättring avsysselsättningsläget. Arbetslösheten är fortfarande rekordhög. För attminska arbetslösheten krävs, enligt motionärerna, en verklig höjning av detarbetande folkets köpkraft, stopp för kapitalexporten, en demokratisk ochplanmässig näringspolitik för en ökad vidareförädling och regional balans ilandet sam en drastisk förbättring av bostadsbyggandet till en nivå av 100 000nya lägenheter . En satsning på hälso- och sjukvården och barnomsorgen ilandet skapar också fler arbetstillfällen i synnerhet för ungdomen. I motionen 1124 (s) anförs att starka skäl talarför att åtstramningen av politiken i kommer att få effekt . Denkraftigt sänkta dollarkursen kan visserligen leda till en förstärkning av.USA:s export men denna motväger inte den förutsatta relativt kraftiganedgången av den inhemska efterfrågan. Med en oförändrat restriktiv inriktningav politiken kommer sannolikt produktionsökningen att stanna på 1 å under1979 med en successiv försvagning under loppet av året. Densvagare utvecklingen i kommer, anför motionärerna, sannolikt att motverkasav en kraftigare uppgång i då i första hand i Västtyskland.Effekterna av vidtagna stimulansåtgärder kommer att sätta sin prägel på i varjefall . Utsikterna för är emellertidinte lika ljusa. Mycket talar nu för att man i kommer att sätta inen finanspolitisk åtstramning . Den accelereradenedgången i kan då också komma att sätta sina spår i utvecklingen iVästeuropa. På något kan man alltså inte utesluta att OECD-områdetgår in i en fas med ännu långsammare utveckling än vi haft . Dettaskulle i så fall leda till växande sysselsättningsproblem och ett fortsatt underutnyttjande av produktionsmöjligheterna. FiU 1978/79: 20 16 tillfogaratt situationen på.oljeoihrådet dessutom skapar en osäkerhet . Motionärernafinner i anslutning härtill anledning att ta upp frågan om den mera långsiktigautvecklingen i världsekonomin. Ett viktigt inslag i de senaste årensutveckling har varit de relativt kraftiga förändringarna i strukturen avindustriproduktionen. Den kraftiga industriella expansionen i var detförsta exemplet på en industrialisering utanför de "gamla"industriländernas krets. Men har därutöver en radutvecklingsländer industrialiserats i snabb takt. De länder det galleråterfinns främst i och i . Ge- nom en kombination avlåga produktionskostnader och en modern teknologi bjuder de nuindustriländerna en kraftig konkurrens på de områden som de koncentrerat sigpå. Genomdenna koncentration av industrisatsningarna till vissa speciellaproduktområden och genom en klar inriktning på export till i-landsmarknadernahar konkurrensen från skapat betydandeomställningsproblem inom de industrialiserade länderna. Det gäller främstteko-industrin och elektronikindustrin men betydande problem har även skapatsför varven och inom handelsstålsek-torn. Motdenna bakgrund är det enligt motionärerna förklarligt att det i våra länderuppstått en debatt om behovet att skydda våra egna industrier och vårsysselsättning mot denna typ av utlandskonkurrens. Även om motiv kan finnas förhandelspolitiska åtgärder under vissa förutsättningar och för speciellaområden talar dock enligt motionärernas mening övervägande skäl mot en allmänskärpning av handelspolitiken som ett medel att undgå de ekonomiskaverkningarna för våra länder av begynnande industrialisering. Detavgörande skälet för denna inställning är att vägen ut ur fattigdom ochundemtveckling även för dagens till en väsentlig del måste gå via enhöjd teknisk nivå och ökade kapitalinsatser i e;n modern industriproduktion.Ett ytterligare skäl är att en utveckling mot välstånd i ärnödvändig för vår egen ekonomiska tillväxt . Myckettyder på att denna utveckling mot en snabb industrialisering av nya länderkommer att fortsätta. Som ett litet och exportberoende land måste vi försökamöta denna successivt skärpta konkurrens med näringspolitiska åtgärder så attnödvändiga omställningar kan genomföras i socialt acceptabla former. Det ärinte genom sänkta reallöner som vi skall möta denna nya situation ivärldsekonomin utan genom en förnyelse och utveckling av vår industri.Härigenom lägger vi även grunden för en fortsatt välfärdsutveckling i vårtland. Ifråga om den ekonomiska utvecklingen i konstaterasi motionen, att kombinationen av en långsam internationell tillväxt och enhård inhemsk åtstramning resulterade i att pro- FiU 1978/79: 20 17 Den privata konsumtionen gick kraftigttillbaka och arbetslösheten steg till en mycket hög nivå. Genomdenna svångremspolitik skapade vi ett underutnyttjande av de ekonomiskaresurserna i vårt land som lett till mycket betydande produktionsförluster.Jämfört med en utveckling med normal tillväxt låg produktionen räknad i fastapriser vid utgången av 1978 åtminstone . lägre än vad som varmöjHgt. Den förda politiken har enligt motionärerna inneburit ett slöseri medvåra ekonomiska resurser som är utmanande med tanke på alla de behov och bristersom fortfarande gör sig gällande i vårt samhälle. Mankan enligt motionärerna mot bakgrund av den utveckling vi nu faktiskt haftunder 1977 och 1978 med alla de påfrestningar de inneburit för de svenskalöntagarna fråga sig om utvecklingen under den borgerliga regeringens tidfört oss närmare en lösning på dessa för vår framtid så centrala problem.Tyvärr måste enligt motionärernas uppfattning konstateras att detta inte ärfallet. Politiken har visserligen lett till en krafdg åtstramning av denprivata konsumtionen vilket lagt tunga bördor på de lägre inkomsttagarna. Dettahar skett som den borgerliga regeringen fört en allmän fördelningspolitiksom lett till ökade klyftor i jämförelse med den socialdemokratiska politiken.Men dessa uppoffringar har inte skapat nya sysselsättningsmöjligheter genomökade investeringar, anför motionärerna. Tvärtom har dessa minskat kraftigt. Vihar dessutom fått en lång rad krisbranscher och en växande regional obalans. Vistår med andra ord nu sämre rustade att lösa 80-talets sysselsättningsproblem. Denuppgång som man nu i finansplanen ser framför sig förändrar inte inågon avgörande grad denna situation. Investeringarna är fortfarande svaga ochstrukturproblemen kvarstår. Snarare kan konjunkturuppgången när den som nukommer till stånd i ett läge med kraftig finansiell obalans i ekonomin skapanya problem genom alltför snabbt stigande vinster och stigande priser. Ifråga om utvecklingen konstateras i motionen att det är enanmärkningsvärt kraftig uppgång av BNP som förutses i regeringens bedömningar.Man får gå tillbaka för att hitta en lika snabbtillväxt. Skillnaden är dock den att uppgången sker i ett läge dåekonomin varit praktiskt taget stillastående.Underutnyttjandet av våra ekonomiska resurser är nu betydande. Uppgångeninnebär därför endast att vi, som motionärerna ser det, återtar en del av deproduktionsmöjligheter som vi gått miste om under den borgerliga regeringenstid. Trotsdetta har man enligt motionärernas mening anledning att ifrågasätta om dennauppgång verkligen kommer till stånd. I vad gäller exporten bygger den på fleraosäkra förutsättningar. Regeringen har reviderat upp den prognos somOECD-organisationen presenterat 2 1978/79. 5 samL Nr 20 FiU 1978/79: 20 18 Enligt denna prognos skulle utvecklingen undersenare delen av 1979 bli klart svagare. Regeringen har för sin del inteaccepterat denna hicdömning utan tror på en oförändrad tillväxt under helaåret. Vidare tror regeringen på ett fortsatt återtagande av marknadsandelar.Enligt analyserna i finansplan och national-budget skulle en väsentliganledning till de återvunna marknadsandelarna vara att den svenskaexportindustrin och den med importen konkurrerande verksamheten sänkt sinapriser i jämförelse med andra länder. har vi genom statistikenkunnat konstatera att de svenska företagen på en lång rad områden redankraftigt höjt sina priser. Enligt den senast föreliggande konjunkturbarometernräknar man med kraftiga prishöjningar även under första kvartalet 1979.Företagen har med andra ord inte följt regeringens uppmaning att solidariserasig med den förda devalveringspolitikens syften utan utnyttjar det utrymme somdenna skapat till prishöjningar och vinstförbättringar. Men detta kan få somkonsekvens att den volymmässiga uppgången och alltså även effekterna påproduktion och sysselsättning blir lägre än vad man förutsatt i finansplanen,anför motionärerna. Denallmänna finansiella situationen med de kraftiga ökningarna i penningmängdoch likviditet gör enligt motionärerna att man även har anledning attifrågasätta den prognos för konsumentprisernas utveckling under loppet av 1979som folkpartiregeringen redovisar i finansplanen. Enligt denna skullekomsumentprisstegringen begränsas till 5 å under detta år. I och för sig ärdetta ett med hänsyn till den långsiktiga utvecklingen för högt tal.Inflationsbekämpningen måste inriktas på en prisstegring som är väsentligenlägre. Inte desto mindre så talar den för handen varande ekonomiska situationenför att prisstegringarna under detta år kan bli större än vad regeringenbedömer som sannolikt om man inte vidtar kraftfulla åtgärder för att begränsainflationen. I den mån prisstegringarna blir större än vad regeringen räknatmed påverkas sannolikt den privata konsumtionsutvecklingen i en negativriktning. Åandra sidan bör framhållas, heter det i motionen, att försin del ansett att den privata konsumtionen kommer att öka alltså klart mer än vad regeringen stannat för. Till grund för institutetsbedömning ligger en förutsättning om att sparbenägenheten nu efter ökningarnaunder senare år kommer att vika. Regeringen har däremot förutsatt att.sparbenägenheten skall ligga kvar på en fortsatt hög nivii, med en iförhållande till bedömningar lägre konsumtionsstegringsom följd. Skulle den av beräknade ökningen komma tillstånd, framstår den i så fall som större än vad vi i ett längre perspektiv med hänsyn till alla de krav som bl. a., föreligger på investeringsområdet kanavdela för ökningar på detta område. FiU 1978/79: 20 19 I fråga om bostadsbyggandet har regeringen enligtmotionärernas mening gjort en optimistisk bedömning. Detta beräknas öka med 8å i volym . Om man inte snabbt förstärker insatserna på det bostadspolitiskaområdet och bättre kontrollerar kostnadsutvecklingen så finns det emellertidrisk för att bostadsbyggandet inte alls kommer att uppnå de tal man nu räknarmed i finansplanen. Ävenom läget på en rad punkter är osäkert finns det enligtmotionärerna mycket som talar för att den svenska ekonomin kommit in i enuppåtgående konjunkturfas. Själva takten i uppgången kan komma att avvika frånregeringens bedömningar. På kapitalbildningens och på exportens områdenförefaller regeringen att ha varit optimistisk i överkant medan man i fråga omden privata konsumtionen varit mer försiktig än . Totaltsett bör dock uppgången i den svenska ekonomin bli klart markerad under 1979vilket i så fall bör innebära att vi kan återta en del av det som förloratsunder de två . Ifråga om finanspolitikens uppläggning konstaterar motionärerna attfolkpartiregeringens finansplan inte innehåller några förslag till ekonomisk-politiskaåtgärder. I ett läge då vår samlade produktion beräknas öka kraftigare än någongång tidigare låter man helt enkelt den ekonomiska politikenoförändrat rulla vidare. Om regeringens optimistiska prognoser skulleförverkligas är enligt motionäremas mening finanspolitiken alldeles förexpansiv. Den representerar i så fall en bakvänd stabiliseringspolitik genomatt vara mycket expansivare då produktionen beräknas öka med 5,än vad som exempelvis var fallet 1977 då BNP minskade . Detväldiga budgetunderskottet, som i väsentliga delar inte gett upphov till någonreal efterfrågan , har i stället skapat en överlikviditetsom nu utgör ett allvarligt inflationshot inför utvecklingen under kommandeår, anför motionärerna. Dessa effekter kommer sannolikt inte att få någonstörre omfattning förrän och . Men då kanden snabba ökningen av penningmängd och likviditet utlösa en okontrollerbarpris- och kostnadsutveckling. Då kan sysselsättningen på nytt komma att vikaoch företagens investeringsvilja ytterligare försvagas. Vadsom i detta läge behövs är enligt motionärernas mening en finansiellåtstramning av i första hand den kraftiga överlikviditet som skapats inomföretagssektorn. Det är denna överlikviditet som hotar den framtidastabiliseringen av vår ekonomi genom de inflationsdrivande effekter den får påkreditmarknad, avtalsrörelse och betalningsbalans. Mot bakgrund av denredovisning av företagssektorns finansiella utveckling som ges i finansplanenoch nationalbudgeten skulle det finnas anledning att steriliseraöverlikviditeten inom företagssektorn i en omfattning som svarar mot åtskilligamiljarder kr. Näringslivets finansiella sparande för- FiU 1978/79: 20 20 Det ligger nu på en högre nivåän i en rad andra . En fortsatt snabb prishöjning inom den svenskae;cportindustrin kan göra denna situation ännu mera tillspetsad, anförmotionärerna. De hänvisar i sammanhanget till förslaget om en allmänproduktionsfaktorskatt i motionen om skattepolitiken. Tidpunktenför produktionsfaktorskattens införande måste, anför motionärerna, väljas medhänsyn till behovet att kunna bromsa den inflationsutveckling somregeringens nuvarande politik hotar att leda till. Ju längre man skjuter på enförr eller senare ofrånkomlig åtstramning av finanspolitiken, desto stcirrerisk är det att inflationen hinner ta fart och desto kraftigare åtgärder måsteman då sätta in för att få bukt med denna. Ju längre man dröjer med åtgärderna,desto större blir riskerna att utvecklingen på kreditmarknaden och påvalutaområdet leder till ett nästan okontrollerbart tillstånd. Enligtmotionärernas mening bör en viss åtstramning sättas in redan under loppet avinnevarande år. Om den nu förutsedda konjunktur- och likviditetsuppgångenkommer till stånd, bör en mer allmän finansiell åtstramning åstadkommas under1980 genom att man då inför den föreslagna produktionsfaktorskatten. Beslut omdetta bör emellertid ske på ett relativt tidigt stadium . Detbör enligt motionärerna vidare övervägas om inte särskilda åtgärder måstesättas in om tendenser till kraftiga övervinster börjar uppträda i enskildaföretag eller branscher . Dessa åtgärder kan då utformas påett likartat sätt som skedde 1974 dvs. med en klar inriktning på attstimulera investeringarna och i former som gav de anställda ett betydandeinflytande över medlens användning. Motionärernakonstaterar att industriinvesteringarna ligger kvar på en mycket låg nivå trotsden kraftiga likviditetsökningen och företagens anmärkningsvärt storafinansiella sparande. Den borgerliga regeringens generella och ovillkorade stödtill företagens vinster har inte givit något resultat. Vad som behövs är e;npolitik som verkligen omvandlar den höga likviditeten i en investeringsvilja.Man har redan nu gått för långt i fråga om en generell stimulans. Vad somenligt motionärerna i stället krävs är riktade åtgärder som gei resultat i formav offensiva och sysselsättningsskapande projekt. I motionen erinras om detredan i tidigare sammanhang framförda förslaget om en strukturfond. I motionenaviseras även förslag om förstärkta insatser för forsknings- och utvecklingsarbetetinom industrin. Enligtmotionärerna bör riskerna för en försvagning av bostadsbyggandet nu föranledaomedelbara åtgärder. Vi riskerar att hamna i en situation med stagnerandebostadsbyggande som bostadsköerna ökar. Man vidhåller därför tidigareförslag att ett stående ränte- och amorteringsfritt lån skall utgå fi5rflerfamiljshus som igångsätts under FiU 1978/79: 20 21 1979.Ett beslut härom bör åtföljas av ett prisstopp på byggnadsmaterial och enförstärkt kontroll av entreprenadprisema. I motionen 1620 av m. fl. (vpk) pekarmotionärerna i ett inledande avsnitt på några drag i den internationellakapitalistiska utvecklingen: massarbetslösheten, inflationen, de storainternationella trusternas växande betydelse, den delvisa förändringen av deninternationella arbetsdelningen helt på de s. k. multijättarnas villkor, denökande spekulationen. Motsägelserna och motsättningarna i kapitalismen skärps.Men de har inte åtminstone inte än rubbat kapitalets maktställning. Deprocesser som pågår har en djupgående karaktär, de stör allvarligt detkapitalistiska systemet och avslöjar att det inte tryggar folkens försörjningoch liv. Mankan inte säga att kapitalismen är oförmögen att lösa världens problem ,anför motionärerna. Det är inte dess avsikt. Och framför allt: De storaproblemen i världen, massfattigdom och massarbetslöshet, det ohämmaderesursslöseriet och miljövandaliseringen, massan av förtryck och förnedring harsin grund i kapitalismen, rofferiets och utsugningens system. Idetta perspektiv måste enligt motionärernas mening de olika kapitalistiskastaternas politik sättas in.