bet · G201UU12 · 1978-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om stöd till den omanska befrielserörelsen (PFLO) m. m. Imotionen 1977/78:362 av m. fl. (vpk) föreslås 1. att beslutar anslå . till den omanska befrielserörelsen , 2. att i FN bör verka förett fördömande av de iranska, amerikanska och brittiska förbrytelserna mot detomanska folket. Motionärernaframhåller att befrielserörelsens kamp riktar sig mot en av de mest reaktionäraregimerna i väriden och mot dess brittiska, amerikanska och iranskabundsförvanter. De hävdar att befrielsefronten, trots militära motgångar år1975, har ett stort folkligt stöd och att kampen går vidare i nya former.Sverige har enligt motionärerna en förpliktelse att verka för att FN fördömerde utländska förbrytelserna mot det omanska folket. kan också visasolidaritet genom att ge humanitärt stöd åt PFLO. Den omanska befrielsefronten har sin upprinnelse ien väpnad kamp som förts från provinsen mot sultanenoch tidigare mot det brittiska inflytandet i . Befrielsefronten fickefterår 1967 betydande stöd från den nybildade Demokratiska FolkrepublikenYemen, och omkring kontrollerade fronten större delen av Dhofar, somgränsar mot Sydyemen. första år böljade striderna i framoch åter En vändpunkt inträffade när sultanen begärde ochfick militär hjälp från . Befrielsefrontens styrkor trängdes tillbaka ochförlorade efter hand praktiskt taget hela kontrollen över Dhofar. Underde gångna två åren har inga strider rapporterats i Dhofar med undantag förnågra isolerade sammanstötningar . PFLO torde intelängre ha kontroll över något sammanhängande markområde i provinsen. Enligtuppgift skall endast något hundratal gerillasoldater fortfarande vistas iDhofar. PFLO torde därför numera i praktiken få betraktas som enexilorganisation. Situationeninrymmer emellertid vissa faktorer som gör en säker bedömning av utvecklingenvansklig. Om det sydyemenitiska stödet åt gerillan intensifieras, kan strideråter blossa upp. Terrängen i Dhofar uppges vara sådan att även en begränsadgerillaaktivitet kan binda betydande truppstyrkor från regeringssidan, som dåi sin tur torde bli alltmer beroende av 1 1978/79. UU 1978/79:12 2 Utvecklingen i är således inte oavhängig av den politiskasituationen i de närmast omgivande arabiska länderna. Sverigeerkände sultanatet i och med att landet upptogs som medlem i FN.Sedan år 1974 är sändebud i sidoackre-diterat i . 1 motionen 362 yrkas främst på ett anslag om 5milj. till den omanska befrielsefronten PFLO. Ettmotsvarande yrkande avslogs av för två årsedan på grundval avutskottets avstyrkan i betänkandet UU 1976/77:2. Det skedde med hänvisning tillden grundprincip för svenskt direkt stöd till befrielserörelser som gällt sedanår 1969. Enligtdenna princip bör sådant stöd, som f ö. endast kan ha karaktären av humanitärtbistånd eller studiestöd, för att inte komma i konflikt med den folkrältsligaregeln om icke-inblandning i andra staters inre angelägenheter i regel varaförbehållen de fall då FN med svensk anslutning uttalat sig till förmån fördylikt stöd. Det svenska direktstödet av befrielserörelser har på grund härav ihuvudsak varit begränsat till sådana rörelser i som bekämpatapartheidsystemet och det tidigare portugisiska kolonialförtrycket. Ett undantagfrån grundregeln var det svenska humanitära bistånd som gavs direkttill PRR i , som då kontrollerade stora områden av landet. Någonrekommendation från FN:s sida om stöd till den omanska befrielsefrontenföreligger inte. Motdenna bakgrund avstyrks del nu aktuella yrkandet om särskilt anslag till PFLO. Denovan åberopade regeln har å andra sidan inte hindrat att svenskt humanitärtbistånd på indirekta vägar, dvs. genom internationella eller enskildahjälporganisationer, kunnat förmedlas även till andra befrielserörelser ellerandra länder där människor lider nöd till följd av krig, naturkatastrofer,flyktingskap etc. För sådana ändamål finns redan medel att tillgå inom ramenför biståndsanslagen, däribland främst posten för katastrofbistånd. Sydyemen,där åtskilliga flyktingar från torde uppehålla sig, hör till de länder somfått svenskt katastrofbistånd i avsevärd omfattning via både Rädda barnen ochFN:s livsmedelsprogram. Utskottet avstyrker likaså motionens yrkande attSverige i FN skall verka för ett fördömande av bundsförvanter till sultanatetOman för påstådda förbrytelser. Utskottet saknar underlag för en bedömning ivad mån motionens beskyllningar därvidlag har någon saklig grund. Enligt vadutskottet inhämtat har situationen i inte förekommit på FN:s dagordningsedan landet invaldes som medlem. UU 1978/79:12 attriksdagen avslår motionen 1977/78:362. Näiyarandevid ärendets slutbehandling: (), (),(), (), (), (), OlleGöransson (s), (c), (), (), DavidWirmark (fp), (), (), () och AxelAndersson (s).