bet · G201LU13 · 1978-12-31 00:00:00 — betänkande 1978/79:13 medanledning av motion om ersättning för behandlingsskador i sjukvården I motionen 1978/79:1764 av Hans Nyhage (m) yrkasatl hos regeringen begär lämpliga åtgärder syftande lill att ökamöjlighelerna till ersättning för behandlingsskador i sjukvärden vilkainträffat någon lid före den i enlighet med vad i molionenanförts. Skador, som uppstått genom felaktig medicinskbehandling, är ej underkastade någon rättslig särbehandling i gällande rätt.Della innebär att sjukvårdshuvudmans skadeståndsansvar - liksomskadeslåndsfrågorna i övrigt inom sjukvårdens område - skall bedömas enligtbestämmelserna i skadeståndslagen (1972:207). Enligt3 kap. 1 § skadeståndslagen åliggerdet arbetsgivare all svara för bl. a.personskada, som hos honom anställd arbetstagare vållar genom fel ellerförsummelse i tjänsten, oavsett vilken ställning arbetstagaren intar (s. k.principalansvar). Ansvaret är ej begränsat till privata arbetsgivare ulanomfattar även statliga och kommunala myndigheter. Bestämmelsen är såledestillämplig t. ex. när en landstingskommun driver ett sjukhus. Detär den skadelidandes sak att bevisa atl fel eller försummelse förekommit frännågon arbetstagares sida. Han behöver dock inte peka ut någon bestämd person,som bevisligen varit vårdslös. Det räcker med alt det kan kontaleras all denvållande måste ha varit någon för vilken arbetsgivaren ansvarar. Arbetsgivarensvarar nämligen också för "anonyma" fel. Likaså omfattarprincipalansvaret "kumulerade" fel, dvs. när var och en av fierabefattningshavare gjort sig skyldig lill en mindre vårdslöshet, som inte förnågon av dem skulle vara tillräcklig alt leda till skadeståndsskyldighel förarbetsgivaren men som tillsammans innebär en avsevärd brist i aktsamhe-ten. Vidpersonskada till följd av sjukvårdsbehandling gäller liksom vid andra skadefallatl den skadelidande kan få ersättning genom socialjörsäkringen.Socialförsäkringen omfattar den allmänna försäkringen (sjukförsäkringen, 1 1978/79. LU 1978/79:13 2 folkpensioneringenoch tilläggspensioneringen) saml arbeisskadeförsäk-ringen. Socialförsäkringenger ett ekonomiskt grundskydd vid sjukdom och skadefall. Ideell skada (svedaoch värk, lyte eller annat men) ersätts inte. Under akut sjukdomstid efter enskada utgår sjukpenning som ersättning för inkomstförlust. Vidare ersätts helteller delvis all läkarvård, tandvård och sjukhusvård samt mediciner etc.Utgifter för tandvård till den som inte fyllt ersätts dock inte eftersomsådan person kan få avgiftsfri tandvård inom folktandvården. Vid långvarigarbetsoförmåga kan en skadad få förtidspension eller sjukbidrag från denallmänna försäkringen och - vid yrkesskada -livränta frånarbetsskadeförsäkringen. Pension eller sjukbidrag förutsätter nedsättning avarbetsförmågan med minst 50 "j, livräntanedsättning med minst en femlondel. Till efterlevande utgår familjepension frånden allmänna försäkringen och - vid yrkesskada - efierlevandelivränta frånarbetsskadeförsäkringen. Invaliditets- och efterlevandeförmånerna kankompletteras med vissa tillägg. Om en skadad person får ersättning frånsocialförsäkringen och har räll till skadestånd enligtskadeståndsreglerna skall försäkringsersättningen reducera skadeståndet. Delfinns dessutom ett stort antal försäkringslyper som ger skydd mot föriuster isamband med personskada. 1 första hand kan nämnas liv-, olycksfalls' ochsjukförsäkringar. Sådana försäkringar gäller kollektivt -gruppförsäkringar -eller enskilt. Tjänstegrupplivförsäkringen (TGL) är exempel på ett skydd avdetta slag som arbetsgivaren bekostar. Ett annat exempel är den allmännagruppsjukförsäkringen (AGS), som infördes på arbetsmarknaden år 1972.Pensionsförsäkringar inom denna kategori är för det mesta s. k.summaförsäkringar. Därmed menades ursprungligen att ett visst på förhandöverenskommet belopp utbetalas (på en gång eller i periodiska poster) dåskadefallet inträffar. Men en försäkring av della slag kan också vara anpassadtill den konkreta skadan (t. ex. inkomstförlust lill en viss nivå).Försäkringsersättningar av de former som har angetls räknas normall inte avpå skadestånd som utgår . Sedanden finns ett särskill försäkringssysiem för sjukvården, kallatPatientförsäkring vid behandlingsskada. Försäkringen meddelas av ett konsortiumav försäkringsbolag. Staten, samtliga kommuner och landstingskommuner haravial om sådan försäkring. Även huvuddelen av de privatpraktiserandetandläkarna samt alla privatpraktiserande läkare har försäkringar med i alllväsentligt samma villkor. När del gäller skador på grund av läkemedel har enförsäkring liknande patientförsäkringen kommit lill stånd . I sambanddärmed har villkoren för patientförsäkringen justerats i olika avseenden. Bl.a. har skador på grund av produkifel hos sjukvårdsmateriel förts in underförsäkringen. Vidare har preskriptionstiden förlängts från två lill år. Patientförsäkringengäller endast skador som inträflal efter den . Ersättning utgårutan att den skadelidande behöver bevisa att förutsättningar förskadeståndsansvar föreligger, dvs. all skadan har vållats LU 1978/79:13 3 genomfel eller försummelse. Försäkringen haren viktig begränsning. Den gäller baraskada som är en följd av beslut eller åtgärd från sjukvårdens sida. Normala ochofrånkomliga sjukdoms- och skaderisker måste fortfarande bäras av patienten. Ienlighet härmed gäller försäkringen vid oförutsedda skador i direkt samband medhälso- och sjukvård, om skadan orsakats vid undersökning, medicinering ellerbehandling, dock inte om skadan är en naturlig eller sannolik följd avåtgärden, eller om skadan orsakals vid olycksfall, dock endasl inom lokal ellerområde där hälso- eller sjukvård bedrivs, eller i samband med sjuktransport. Försäkringen gäller inte vid skador som har orsakals avläkemedel eller orsakats av smitta eller infektion som överförts utan direktsamband med ingrepp eller annan behandling. Ersättningutgår för inkomstförlust, lakar- och sjukhusvård, sveda och värk, lyte och mensamt rehabilitering. Vid dödsfall ersätts begravningskostnader samt föriust avunderhåll. Försäkringenär samordnad med andra förmåner vid personskada på så sätt att ersättning pågrund av försäkringen är sekundär till andra förmåner, som kan utgå enligtsoialförsäkringen eller på grund av försäkringsavtal m. m. Patientförsäkringens .samrådsgrupp, har bildats meduppgift alt följa utvecklingen och föreslå justeringar av försäkringsbestämmelserna. Föratt pröva svårbedömda eller ivistiga fall av behandlingsskador har inrättats enskadenämnd, som består av sex ledamöter. Nämnden har atl pröva de skadefall somhänskjuts dit. Skadelidande, försäkringstagare eller försäkringsgivare kanbegära alt ell ärende las upp lill prövning av nämnden. Om nämndens beslut integodtas kan ärendet hänskjutas till skiljemän. 1 molionen framhålls alt patienter som skadats förepatientförsäkringens tillkomst har ytterst små möjligheler alt få ersättningför sina behandlingsskador. Motionären anser all del förefaller något stötandeatt kompensation för äldre behandlingsskador inte kan utgå när det gällerskador som är likartade med dem på vilka patientförsäkringen tillämpas och vidvilka således utgången för patienterna blir gynnsammare. Avsaknaden aversäli-ningsmöjligheier har enligt motionären uppmärksammats särskill när delgäller fall av s. k. sjukhussjuka. Motionärenanser atl del måste skapas möjligheter till ersättning för behandlingsskadorsom inträffat , i varje fall iden utsträckning som kan finnas skäligmed hänsyn till skadornas följder och där sambandet med behandlingen är klartpåvisbart. En möjlighet att komma lill rätta med problemet, påpekar motionären,är att ett för sjukvårdshuvudmännen centralt organ inrättas med uppgift altskönsmässigl pröva ersättningsfrågorna vid äldre behandlingsskador. Motionärenframhåller vidarean det bör LU 1978/79:13 4 sättasnågon gräns för retroaktiva ersättningar och anser all preskriptions-liden förskadestånd, , bör kunna vara vägledande. Tidsgränsen bör räknas från detalt ett fall aktualiserats enligt den i molionen förordade ordningen. Avslutningsvisullalar motionären atl del -även om staten och andra sjukvårdshuvudmän i ellantal fall ställt sig välvilliga till framförda skadeståndsanspråk -finns ettbetydande antal skadefall som rimligen borde ersättas. Frågorom ersättning lill personer som skadats isamband med sjukvård har behandlats av ell vart av medanledning av motioner(LU 1972:10,1973:9, 1974:10, 1975:16, 1975/76:17,1976/77:21 och 1977/78:19). De aktuella moiionernainnehöll bl. a. yrkanden om ersälining för behandlingsskador som iniräffal förepaiieniför-säkringcns lillkomsl. I sina av godkända belänkandenavstyrkte utskottet bifall till förslagen om retroaktiv ersättning. Beträffandede närmare skälen för ulskollels ställningstaganden hänvisas lill beiänkandena. Skador, som uppslån genom felaktig medicinskbehandling, är ej underkastade någon rättslig särbehandling i gällande räll.Delta innebär all skadeståndsfrågorna inom sjukvårdens område skall bedömasenligt bestämmelserna i skadeståndslagen (1972:207). Skadeslåndsersäilning förbehandlingsskador utgår således i allmänhet endast om den skadelidande visarall skadan orsakals genom fel eller försummelse från värdpersonalens sida.Kravei all patienten skall styrka vållande är i de fiesta fall svan altuppfylla, och skadeslåndsersäilning uteblir därför ofta. 1syfte alt bättre tillgodose behovet av ersättning vid olycksfall inomsjukvården har skapats en särskill försäkringssysiem. Försäkringen meddelas av en konsortium av försäkringsbolag.Sialen, samtliga primärkommuner och landstingskommuner har avial om sådanförsäkring. Även huvuddelen av de privatpraktiserande landläkarna saml alla privatpraktiserandeläkare har försäkringar med i allt väsentligt samma villkor.Palienlförsäkringen gäller endasl skador som iniräffal efter den I januari1975. Ersälining ulgår ulan all den skadelidande behöver bevisa atl skadan harvållats genom fel eller försummelse. Från försäkringen ersätts oförutseddaskador som har direkt samband med hälso-och sjukvård och som orsakals vidundersökning, medicinering, behandling eller olycksfall. Patient, som drabbasav skada, eller efterievande till sådan patient har rätt till ersättningberäknad enligt skadesiåndsrältsliga principer. Detla innebär all ersättningulgår för såväl kostnader som förlorad arbetsförtjänst och ideell skada.Patientförsäkringen är samordnad med andra LU 1978/79:13 5 förmånervid personskada på så sätt all ersälining på grund av försäkringen är sekundärlill de andra ulgående förmånerna. 1molionen framhålls alt del är mindre lillfredsslällande an kompensalion förbehandlingsskador som iniräffal före patientförsäkringens tillkomst inte kanutgå när det gäller skador likartade med dem som ersätts frånpalienlförsäkringen. Avsaknaden av ersällningsmöjligheterharenligl motionärensärskill uppmärksammats vid fall av sjukhussjuka. Han anser alt ersättning föräldre behandlingsskador bör kunna utgå i skälig ulslräckning. 1 molionen pekaspå möjligheten all ell cenlralt organ för sjukvårdshuvudmännen inräiias meduppgift all skönsmässigl pröva ersällningsfrågorna. För anspråk om ersäliningpå grund av äldre behandlingsskador bör gälla en preskriplionslid av 10år.Molionären yrkaratt hos regeringen skall begära åtgärder som syftarlill alt öka ersätlningsmöjligheierna vid äldre behandlingsskador i enlighetmed del anförda. Fråganom ersälining för äldre behandlingsskador har lidigare prövats avriksdagen med anledning av motioner, senast vid 1977/. Påhemställan av laguiskollet har molionsyrkandena avslagils. Som skäl förutskottels slällningsiaganden har anförts all ersällningsskyl-dighel för skadori vidare mån än vad som följer av skadeslåndslagen kan åläggassjukvårdshuvudmännen endasl genom särskild lag, och en sådan lagstiftning kanmedföra svårigheter för sjukvårdshuvudmännen och därigenom påverka de redan nuhårt ansträngda resurserna för sjuk- och hälsovård. Vidare har framhållits atlpatientförsäkringen inte kan tillämpas retroaktivt. Enligt utskottets meningborde det liksom varit fallet ankomma på sjukvårdshuvudmännen allsjälva bedöma om och i vad mån ersättning för äldre behandlingsskador skallutgå. Dåfrågan om ersättning för äldre behandlingsskador nu åter aktualiserats villutskottei ånyo stryka under angelägenhelen av an de drabbade patienterna kanfä någon kompensalion för sina skador. Särskill behandlingsskador i form avsjukhussjuka lorde från allmänhelens synpunkl le sig som specielll ömmandefall. Enligi utskottets mening gör sig emellertid de skäl som lidigare anförtsmoi ell särskilt ersättningssystem för äldre behandlingsskador alltjämtgällande och några nya omständigheter som bör föranleda ett ändratställningstagande av har inte förekommil. Utskottet vill ocksåhänvisa lill atl -såsom framhållits lidigare -regeringen i ett antal fall exgratia ulgivii ersälining lill palienter som skadats före den I januari 1975.Under åren 1971-1978 har sålunda regeringen i 24 olika fall betalat utersättning ex lill personer som skadats vid behandling på sjukvårdsinrättningarunder statens huvudmannaskap. Enligt utskottets mening talar starka skäl föranuppkommande ersättningsanspråk för t iihandlingsskador som inte läcks avpatientförsäkringen också bör behandlas välvilligt av regeringen.Önskvärt är att också övriga sjukvårdshuvudmän intar en motsvarande attityd.Som utskottet tidigare framhållit kan även andra ekonomiska förbättringar förifrågavarande patientgrupp övervägas. LU 1978/79:13 6 exempelvisatt de drabbade far helt kostnadsfri vård för skadan. Att samhället svarar föralla former av vårdkostnader ter sig särskilt angeläget när det gäller dem somdrabbats av sjukhussjuka. Med hänvisning till det anförda hemställer utskottetatt avslår motionen 1978/79:1764. Närvarande:Lennart (), (). (), ().Elvy (), ()*, i (s), SonjaFredgardh (c), (), (), (),(), (), () och RuneTorwald (c)*. Ej närvarande vid betänkandets justering.