bet · G201UU1 · 1978-12-31 00:00:00 — har gett regeringen bemyndigande att låtaEKN ikläda sig garantiförpliktelser om totalt . Huvuddelen avdenna totalram gäller s. k. normalgarantier som lämnas för export till iprincip alla länder och bedöms på rent affärsmässig grund. Dessutomfinns s. k. u-garantier, som beviljas enbart för export till . Förpositivt beslut erfordras att de projekt krediten gäller skall anses bidra tUlmottagarlandets ekonomiska utveckling. I praktiken accepteras också störrekreditrisker i samband med u-garantier. Detta är motiven för att skadefall sominte kan täckas med tillgängliga premiereserver enligt nu gällande ordningskall belasta biståndsanslagen. Dettasystem har inte inneburit några problem. Ingen utbetalning frånbiståndsanslagen har behövts. Så länge de samlade u-garantiutfästel-serna varbegränsade och väl spridda var också den totala årliga "risken"liten. är emellertid situationen en annan. Den av riksdag och regeringbeviljade ramen för u-garantier uppgår till . Härav hade vidutgången av nära 4 miljarder utnyttjats, i några fall för mycket storaenskilda affärer. Någonrisk för anspråk på biståndsanslaget under löpande år finns visserligen inte.Om premiereserven inte är tillräcklig skall eventuella skadefall temporärttäckas med s. k. rörliga krediter. Först när ett skadefall är definitivt kommerutbetalningar från biståndsanslaget i fråga. Även denna ordning är emellertidopraktisk. Merparten av biståndet används för långsiktigt utvecklingssamarbete.En stor del har utfästs framöver. De poster inom anslaget somanvisas för oförutsedda utgifter, t. ex. för katastrofhjälp, visar sigregelmässigt behövas för avsett ändamål. Det är av dessa skäl inte rimligt attansvaret för att täcka skadefall inom den snabbt växande u-garantigivningenligger kvar på biståndsanslagen. Ipropositionen föreslås därför att risktäckningen för eventuella definitivaskadefall i stället Taggs på sextonde huvudtiteln och hemställs att riksdagengodkänner förslaget att eventuella kostnader för skadefall i samband medsärskilda garantier för export till (s. k. u-garantier) skall belastaanslaget Oförutsedda utgifter. Idetta sammanhang behandlar utskottet dels motionen 1977/78: 1020 av m. (m), vari hemställs attriksdagen uttalar att u-landsbiståndet i fortsättningen får en sådan inriktningatt den bundna delen utgör en väsentligt ökad andel av det totala biståndet. UU 1978/79:1 86 dels motionen 1977/78: 1912 av m. (s), yrkandet 9 (i den mån detta hänför sig till förhandlingar om avbindning avbistånd), nämligen att beslutar 9.att i övrigt ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om riktlinjemaför biståndspolitiken, dels motionen 1977/78: 1914 av m. (vpk), yrkandet 19, nämligen 19.att hos regeringen begär förslag innebärande att allt bistånd skalllämnas obundet. Både i biståndspolitiska utredningen och i propositionenbetonas vikten av att i internationella förhandlingar arbeta för principen omobundet bistånd. Det framhålls i propositionen som angeläget att verkarför att de avbindningsförhandlingar som tidigare förts i förutvecklingsbistånd (DAC) blir återupptagna . Motsvarandesynpunkter anförs utan särskilt yrkande i motionen 1912. Utskottetinstämmer häri liksom i propositionens uttalande att det från svensk sida isådana förhandlingar bör kunna utfästas att vårt land är berett att ansluta sigtill en internationell överenskommelse om av-bindning som omfattar den störstadelen av det internationella biståndsflödet. I motionen 1020 föreslås att uttalar sigför att u-landsbiståndet i fortsättningen får en sådan inriktning att denbundna andelen av biståndet väsentligt ökar. Imotionen 1914 föreslås däremot att allt bistånd skall lämnas obundet. lämnade länge praktiskt taget allt sittbistånd i obunden form, fastän flertalet andra biståndsgivarländer i betydandeutsträckning begagnar sig av bindningar till upphandling i det egna landet ochofta även till bestämda varor. Denna linje följdes från svensk sida i medvetandeom att dyhka bindningar kan innebära avsevärda nackdelar för mottagarländerna ijämförelse med helt obundet bistånd. Denna politik underlättades av denhögkonjunktur som präglade . I samband med en kraftig ökning avbiståndsvolymen och begynnande påkänningar på betalningsbalansen samtsysselsättningsproblem fann statsmakterna det nödvändigtatt binda en ökad andel av vårt bistånd till upphandling av varor och tjänsteri . Då emellertid bindningen i fråga förutsattes vara enkel, dvs. enbartkopplad till givarlandet och inte dessutom till vissa varor etc, bedömdes denförsämring som åtgärden kunde tänkas innebära ur mottagarlandets synpunkt somrelativt ringa. UU 1978/79:1 87 Den bundna andelen av det svenska biståndet hargenom åren varierat i storlek men vid internationell jämförelse hela tidenvarit låg. För /79 har fastställts ett s. k. målbelopp för denbundna andelen uppgående till 675 milj. kr., vilket motsvarar avde sammanlagda biståndsanslagen. Andelen är därmed högre än under budgetåret1977/78 () men lägre än under /77 (). Ibegreppet bundet bistånd och i mälbeloppen för detta ingår dels en del av detimportbistånd som inom landramarna utgår till vissa mottagarländer, dels dedelar av katastrofbiståndet och bidragen till internationella livsmedelsprogramsom utgår in natura. Föratt också i fortsättningen på ett övertygande sätt skall kunna iinternationella sammanhang driva tesen om biståndets avbindning är det såsomäven betonas i propositionen viktigt att den övervägande delen av det svenskabiståndet förblir obunden. Det är likaså viktigt att det bundna biståndetutformas så att det medför minsta möjliga nackdelar för mottagarländerna. Deriktlinjer för det bundna biståndet, som godkänt och sominnebär att ett mottagarland inom en given finansiell ram fritt får väljavaror för upphandling, bör därför också gälla framgent. Motbakgrund av det anförda avstyrks motionen 1020 liksom även motionen 1914, densistnämnda såvitt nu är i fråga. Motionen 1912 torde, såvitt avser frågan ominternationell avbindning, med det anförda få anses besvarad. Enligt hittillsvarande ordning har risktäckningenför eventuella skadefall i samband med s. k. u-garantier en form förexportkreditgarantier som beviljas enbart vid export till legat påbiståndsanslagen i den mån tillgängliga premiereserver inte skulle räckahärför. Som framgår av propositionen har denna ordning inte inneburitnågra problem och några utbetalningar från biståndsanslagen för sådana ändamålhar inte behövts. Så länge de sammanlagda u-garanti-utfästelserna varbegränsade och väl spridda, var också den årliga risken för definitivaskadefall, liten. Situationen framöver kan emellertid bli en annan, eftersomgarantiåtagandena numera vuxit avsevärt och i vissa fall avser mycket storaenskilda affärer. Motdenna bakgrund och med h'änsyn till att merparten av biståndsanslagen avserlångsiktigt utvecklingssamarbete och i stor utsträckning utfästs för tre årframåt i tiden framhålls i propositionen att det inte är rimligt att ansvaretför att täcka skadefall inom den snabbt växande u-garantigivningen ligger kvarpå biståndsanslagen. Därför föreslås att risktäckningen för eventuelladefinitiva skadefall i stället läggs på anslaget Oförutsedda utgifter undersextonde huvudtiteln. Utskottettillstyrker detta förslag och föruts'ätter att förslaget innebär attrisktäckningen även beträffande förut utfärdade u-garantier därmed avlyftsbiståndsanslagen. UU 1978/79:1 88 14.Samarbete på industriområdet m. m. Propositionen (s. 112122) Allmänna frågor Indusfribiståndets andel av bilateralabistånd har ökat kraftigt och uppgick under /77till av utbetalningarna genom SIDA jämfört /71.Industrisamarbete ingår i eller är under beredning inom utveckhngssamarbetetmed 17 av 20 samarbetsländer. Underde har efterfrågan på industrisamarbete delvis ändrat karaktär.Allt oftare önskas ett aktivt svenskt deltagande av svenska företag i konkretaindustriprojekt, i fråga om såväl projektering och uppbyggnad som självadriften. Som en del av sådant aktivt engagemang begärs i vissa fall ett svensktdelägarskap i det nya u-landsföretaget. Det har emellertid visat sig attsvenska företag ofta tvekar inför dylika engagemang, vare sig detta innefattarriskkapitalsatsning eller ej. 1977års industribiståndsutredning (IBU) tillsattes mot bakgrund av denna förändradeefterfrågan, som även manifesterats i multilaterala sammanhang. IBU:sbetänkande (utvecklingssamarbete på industriområdet, SOU 1977: 77)utgör till sin huvuddel en beskrivning av svenska resurser påindustrisamarbetsområdet och en diskussion av åtgärder som kan vidtas för attutnyttja dessa b'ättre än . Föratt i ökad utsträckning stimulera svenska företag att delta i industrisamarbetetmed föreslår utredningen att en fond för industriellt samarbeteupprättas. Utredningen presenterar vidare förslag som rör SIDA:s verksamhet påindustriområdet. Detär angeläget att vi anstränger oss för att positivt mötau-ländemas ökadeintresse för samarbete på industriområdet. Ett sådant vidare samarbete liggerväl i linje med kraven i deklarationerna om en ny ekonomisk världsordning. Omstatsmakterna med en relativt begränsad statlig satsning lyckas stimulerasvenska företag att gå in i ett samarbete i kan flerfaldigt störreresurser mobiliseras från det svenska näringslivet. Genom att på särskilt sättinrikta stimulanserna kan svenska företag intresseras för industrisatsningaräven i fattigare . Det blir också möjligt att särskilt främjauppkomsten av medelstora och mindre industrier. Detprimära syftet också med ett vidare industrisamarbete är att bistå u-ländema ideras utvecklingsansträngningar. Därav följer att u-landets prioriteringar ochutveckhngsplaner skall vara vägledande. För samarbete på industriområdet gällersamma allmänna mål som för biståndet i övrigt. Det bör ges sådan inriktning attdet leder till ökad syssels"ättning i mottagarländerna. Det bör i ettlängre perspektiv kunna bidra till ökad såväl ekonomisk som teknologisksjälvständighet. Att medverka till minskade inkomstskillnader mellan olikaregioner inom och till ökad pro- UU 1978/79:1 89 duktionav varor som är av vikt för att tillfredsställa basbehoven bör också vara enviktig strävan. I anslutning till industribiståndsutredningensförslag framhåller biståndsministern att en viss utbyggnad av SIDA:s kapacitetpå industri-biståndets område är påkallad. Det är angeläget att SIDA på dettaområde nära samråder med andra berörda organ, såsom kommerskollegium, statensindustriverk och exportråd. Flertaletremissinstanser har tillstyrkt en ökad satsning på anpassad teknologi. Sådanteknologianpassning är i första hand en uppgift för själva. SIDA:sfrämsta uppgift blir i detta sammanhang att bistå mottagarländer med attutveckla sin kapacitet att värdera, motta och anpassa den teknologi som skallimporteras. bör stöd också kunna lämnas till forsknings- ochutvecklingsarbete i och i programländer som syftar till att få fram enanpassad teknologi. Det är viktigt att SIDA håller sig informerad omutvecklingen i olika länder rörande anpassad industriell teknik och skaffar sigöverblick över dylikt arbete inom svensk forskning och industri. IBUhar förordat inrättandet av en samrådsgrupp rörande anpassad industriellteknologi. Biståndsministem finner det angeläget att SIDA tar fasta på dettaförslag och till sig knyter en grupp med representanter för myndigheter ochforskning med erfarenhet på detta område. Vikten understryks också av ett närasamarbete mellan SIDA, SAREC och STU. Sedanflera år tillbaka lämnar stöd till småindustriutveckling.Biståndsministem delar IBU:s åsikt att SIDA bör ges kapacitet att vidga shtstöd till småindustriutveckling i takt med att efterfrågan på detta områdeökar. Storuppmärksamhet bör även framgent ägnas åt utbildning främst yrkesutbildning,teknikerutbildning och utbildning i företagsledning som är en viktigföratsättning för u-ländemas industriella utveckling. Mottagarländernakan också behöva förstärka sin kapacitet att förhandla med utländska företag,bl. a. om teknologival. Även om det, såsom IBU framhållit, kan vara Tämpligastatt SIDA inte direkt deltar i sådana förhandlingar, bör SIDA se som en av sinauppgifter att på olika sätt medverka till att behövlig förhandlingskompetenskan ställas till u-landets förfogande. Expertrekryteringfrån n'äringslivet erbjuder s'årskilda problem. Det är angeläget att sökaförbättra förutsättningarna härför. IBUhar förordat ett närmare samarbete mellan SIDA och svenskt näringsliv som ettled i den ökade satsningen på industrialiseringsstöd till . a.bör samarbetet och informationsutbytet mellan ,handelskamrarna. och kunna utvecklas ytterligare. UU 1978/79:1 90 De ökade arbetsuppgifterna för SIDA på detta områdestäUer betydande anspråk på SIDA:s kapacitet. I propositionen föreslås att tretjänster nu tillförs SIDA. Erfarenhet från eller ingående kunskaper omnäringslivet är önskvärda hos de nya tjänsternas innehavare. Behovet aveventuell ytterligare förstärkning får prövas i den proposition som tarställning till biståndspolitiska utredningens kommande förslag rörande . Fondenför industriellt samarbete med har såväl svenska programländer somu-ländema kollektivt framfört önskemål om former av industriellt samarbete somligger utanför SlDA:s ansvarsområde. Sålunda har de ofta i bilaterala förhandlingarutbett sig ett mer direkt samarbete med svenska företag för satsning avriskkapital, driftsledning m. m. och även svenska företag har därvidej sällan framhållit att de gäma ser en svensk statlig medverkan som garantiför samarbetet. Svenskasmå och medelstora företag ställer sig ofta tveksamma till investeringar ifattiga , bl. a. därför att riskerna och svårighetema bedöms somväsentligt större än för andra investeringar. Det är angeläget att medverkatill att reducera dessa hinder och öka benägenheten att investera i sådanau-länder. Motdenna bakgmnd föreslås att en särskild fond för industriellt samarbete medu-länder inrättas. Enutvärdering av verksamheten bör göras så snart tillräcklig erfarenhet vunnits. Deövergripande målen för den svenska biståndspolitiken bör vara utgångspunkt förfondens utformning och verksamhet. Beträffande den föreslagna fondens Uppgifter ochverksamhet framhålls i propositionen bl. a. följande. Fondenshuvuduppgift skall vara att främja tillkomst och utveckling av tillverkandeföretag i i enlighet med dessa länders planer och prioriteringar.Detta kan ske genom överföring av kapital och kunnande från svensk industri. Fonden bör ha en viss förmedlandeoch informerande funktion. Fondenbör medverka till att förinvesteringsstudier genomförs, genom uppdrag tillsvenska konsultbolag och andra företag. Fondenbör finansiellt kunna medverka i samägda företag, s. k. joint ,tillsammans med u-landspartner och svenskt företag. Fonden bör därvid kunnaställa kapital till förfogände i form av aktier och långfristiga lån ochställa garantier för upplåning som görs av ett eller flera av de samverkandeföretagen. Förslag om sådan samverkan kan komma från myndigheter eller företagi såväl som i . Det lokala företaget bör arbeta på dekommersiella villkor som gäller i vederbörande u-land. UU 1978/79:1 91 Fonden bör kunna samarbeta med statlig, privateller kooperativ partner såväl i som i u-land. Fonden bör normalt ejställa kapital till förfogande för ett projekt med mindre den svenska partnernsatsar medel i form av aktiekapital eller långfristiga krediter. Ettmål för fonden bör vara att överlåta sitt engagemang på u-lands-partnern närfondens medverkan inte längre behövs. Fondenskall ej engageras i projekt som inger utrikespolitiska betänkligheter ellerkan bedömas få negativa verkningar av någon betydelse för sysselsättning iSverige. Fondstyrelsens sammansättning bör vara en tillfredsställande garantiför att så ej sker. Investeringsgarantioch insats av fonden kan komma i fråga för samma projekt. Fondensverksamhet skulle underlättas om en utvidgning och reform avinvesteringsgarantisystemet genomfördes. Regeringen får tillfälle att i annatsammanhang återkomma till denna fråga. Beträffande fondens ställning ochkapitalförsörjning framhålls bl. a. följande. Fondenbör arbeta utan vinstsyfte. Fonden bör därför inrättas som en stiftelse medstaten som huvudman och med ställning som självständig juridisk person.Härigenom kan den agera som partner i s. k. joint och uppträda i egetnamn på kapitalmarknaderna. Fondenbör få möjUghet att mot statsgaranti själv låna upp ett kapital motsvarandehögst det inbetalda beloppet i grundfonden. Beträffande länderval för fondens verksamhet angesi propositionen bl. Företrädebör ges projekt i de länder med vilka redan bedriver ett långsiktigtutvecklingssamarbete. I den mån verksamhet med fondens medverkan kommer attbedrivas i länder utanför programlandskretsen skall endast sådana komma i frågavars utvecklingsplanering är förenlig med målsättningen för svenskbiståndspolitik. Beträffandekriterier för insatser anges bl. a. följande. Fondenbör stödja projekt vilka främjar en industriell utveckling som ligger i linjemed svenska bistånds- och utvecklingspolitiska mål. Fonden skall således satsa påuppkomsten av tillverkande företag som bedöms ha en positiv utvecklingseffekt ilandet. Särskild vikt skall Taggas vid sysselsättningsaspekten. Inomdessa ramar bör en rad olika typer av projekt vara tänkbara, alltifrån rentexportinriktad verksamhet till produktion av varor som är av direkt betydelseför att tillgodose basbehov hos befolkningen. Fondenbör normalt endast ge stöd till projekt som ger rimlig avkastning påkapitalet. UU 1978/79:1 92 Fonden bör koncentrera sina insatser till projektav medelstort eller mindre omfång. Beträffande grundkapital, styrelse ochadministration för fonden ger propositionen bl. a. följande uppgifter. Statenbör ensam tillskjuta fondens grundkapital. Då fonden skall vägledas av deövergripande målen för biståndspolitiken, är det rimligt att biståndsmedel tasi anspråk för finansiering av grundkapitalet . Dåfondens totala kapital genom upplåning kan väntas flerfaldigt överstigagrundkapitalet, kommer emellertid den övervägande delen av de resurser somkanaliseras av fonden till u-Iänderna att vara icke-biståndsfinansierade. Fondenbör ledas av en styrelse som utses av regeringen. I styrelsen bör ingå enrepresentant från vardera SIDA, utrikes-, industri- och handelsdepartementensamt fem personer med erfarenhet från u-landsverk-samhet, industri,bankväsende, kooperation och facklig verksamhet. Fondenbör ha en begränsad personal och denna bör ha u-landserfaren-het och erfarenhetfrån industriell verksamhet. Därutöver bör fonden till sig kunna knytakonsulter för kortare tidsperioder och kunna rephera på statliga myndigheter,däribland även beskickningar och biståndskontor. /79 beräknas fondens medelsbehov för löner, resor och andraadministrativa omkostnader, inklusive konsultarvoden, till 2 milj. kr. Beträffande fondensstorlek anges följande. Fondenföreslås i enlighet med lBU:s förslag få ett grundkapital om högst 100 milj.kr. /79 beräknas ett belopp av 35 milj. kr. för en förstainbetalning till fondens grundkapital. I propositionen föreslås i detta sammanhang en lagom beslutanderätt för stiftelse med uppgift att främja tillkomst och utvecklingav tillverkande företag i . Lagförslaget i fråga har följande lydelse: Lagom beslutanderätt för stiftelse som har bildats för att främja tillkomst ochutveckling av tillverkande företag i u-Iänder 1§ Enligt de närmare föreskrifter som beslutas av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer får stiftelse som har bildats för att främja tillkomst ochutveckling av tillverkande företag i besluta om UU 1978/79:1 93 1. finansiellt stöd till sådantföretag 2. bidrag tillförinvesteringsstudier och andra studier som avser förutsättningarna förtillverkande företag i . Finansielltstöd kan lämnas till företag som ägs gemensamt av eller drivs i samverkanmellan svenskt företag och företag eller annan institution i värdlandet.Stödet kan ha formen av aktieteckning, lån eller lånegaranti. 2§ Den som hos stiftelse som avses i 1 § har tagit befattning med fråga som angesi paragrafen får ej obehörigen yppa vad han därvid har erfarit om affärs- ellerdriftsförhållanden. Dennalag träder i kraft . Vidare föreslås bemyndiga regeringen attmedge stiftelsen rätt att ta upp lån eller utfärda lånegarantier till ettbelopp som motsvarar högst det inbetaladegrundbeloppet. Slutligenföreslås bemyndiga regeringen att av medel som anvisats för dettaändamål på reservationsanslaget C 2. Bilateralt utvecklingssamarbete dels ta ianspråk 35 milj. kr. för grundkapital till stiftelsen samt högst 2 milj. kr.för stiftelsens löneutgifter och andra omkostnader, dels ta i anspråk högst 1,5milj. för att förstärka SIDA:s kapacitet att lämna bistånd påindustriområdet. Utskottetbehandlar i detta sammanhang dels motionen 1977/78: 1905 av m. (m), vari hemställs 1. att den föreslagna fonden förindustriellt samarbete med skall kunna vara verksam i ett störreantal där önskemål finns om industriellt samarbete med svenskaföretag, 2. att regeringen vidtaråtgärder för att utvidga investeringsgarantisystemet så att det kommer attomfatta alla de där den föreslagna fonden för industriellt samarbetekan vara verksam eller där svenska industriinvesteringar i övrigt kan väntasske, dels motionen 1977/78: 1910 av och (apk), delyrkandet 1 c och yrkandet 2, nämligen 1. attriksdagen hos regeringen begär att den svenska biståndspolitiken utformas i enlighet med principen c.att regeringen skyndsamt låter utreda möjligheterna att igångsätta fleraindustriprojekt av typ Bai i lämpliga hjälpbehövande länder, 2. att avslårpropositionens förslag om upprättandet av en UU 1978/79:1 94 särskildfond för att stödja svenska företags möjligheter att "stödja u-ländernasförsök att bygga ut sin industriella kapacitet", dels motionen 1977/78: 1912 av m. (s), yrkandena 10 och 11, nämligen att beslutar 10. att avslå regeringens förslagom inrättande av en särskild fond för industriellt samarbete med , 11. att samarbetet med u-ländernastärks genom upprättandet av samarbetsavtal främst på områden som industrielltsamarbete, forskning, utveckling av teknologier m. m. i enlighet med vad somanförts i motionen, dels motionen 1977/78: 1914 av m. (vpk), yrkandena 1, 3, 4, 5, 6 och 9, nämligen 1. att beslutaravslå propositionen 1977/78: 135, 3. att hos regeringenhemställer om förslag innebärande att regeringen prövar möjligheten att ingåramavtal om ekonomiskt, tekniskt och industriellt samarbete med ,, , och andra länder som strävar efter social ochekonomisk rättvisa och oberoende i förhållande till de kapitalistiskametropolerna, 4. att hos regeringenhemställer om förslag innebärande att exportkreditgarantierna i första handreserveras för denna ländergrupp, 5. att hos regeringenhemställer om förslag innebärande att intresset för långsiktiga råvaruavtalbland råvaruproducenter i denna ländergrupp undersöks, 6. att hos regeringenhemställer om förslag innebärande att de biståndspolitiska målen skrivs in idirektiven till regeringens aviserade utredning om s. k. blandade krediter, 9.att hos regeringen hemställer om förslag innebärande attbiståndspolitiska mål skall styra fördelning av de importkvoter somför närvarande gäller för import av teko- och andra produkter från . ambitioner att komma ut ur sinunderutveckHng med hjälp av en snabb industrialiseringsprocess har kommit tilluttryck i många sammanhang, däribland i FN-deklarationen och handlingsprogrammetför en ny ekonomisk världsordning samt i deklarationen ochhandlingsprogrammet för industriutveckling och industrisamarbete som antogs avUNIDÖ:s andra generalkonferens i . De ser i industriahseringen ettav de viktigaste medlen för att åstadkomma ekonomisk resurstillväxt ochsamtidigt bereda produktiv sysselsättning åt ett växande befolkningsöverskottfrån jordbrukssektorn. Somett allmänt mål angavs i den senare deklarationen att andel avvärldens industriproduktion skall ökas i maximal utsträck- UU 1978/79:1 95 ningfrån nu till vid nästa sekelskifte, dvs.