bet · G201JuU32 · 1978-12-31 00:00:00 — Enligt förslag borde det modifieradesystemet prövas vid de slutna riksanstalterna och saml vidden öppna lokalanstalten Ödevata. Kostnaden beräknades till . särskild skrivelse till regeringen har kriminalvårdsstyrelsenhemställt att regeringen skall föranstalta om utredning av frågan omskatteplikt och sociala förmåner för intagna som för arbetsmarknadsanpassadarbetsersättning. Ibudgetpropositionen (s. 89) uttalar departementschefen att enligt hansuppfattning tiden nu är kommen att mot bakgrund av erfarenheterna avförsöksverksamheten undersöka förutsättningarna för en yidgad verksamhet medmarknadsanpassad ersättning. Departementschefen uppger att han avser att inomkort föreslå regeringen att tillsätta en utredning med denna uppgift.Utredningen bör bl. a. behandla de problem som i sammanhanget föreligger medavseende på beskattning, sjukförsäkringsförmåner, införsel, utmätning m. m. Utskottethar tidigare uttalat sin anslutning till uppfattningen att marknadsanpassadarbetsersättning är av värde från fiera synpunkter (JuU 1975/76:28). Samtidigthar emellertid utskottet understrukit nödvändigheten av försiktighet när detgäller att dra slutsatser av den bedrivna verksamheten samt pekat påatt det är svårt att avgöra i vilken mån de noterade positiva effekterna harsin grund i marknadslönesystemet eller i andra faktorer. Vidare måste detenligt vad som uttalades av utskottet beaktas att en mycket stor del av deintagna befinner sig i sådant tillstånd, fysiskt eller psykiskt, att de interimligen skulle kunna delta i en arbetsdrift liknande den som förekommer på dencivila arbetsmarknaden. Utskottetanser att en försöksverksamhet i linje med den som föreslagits avkriminalvårdsstyrelsen i och för sig skulle kunna lämna ytterligare värdefullabidrag till en mera definitiv lösning av spörsmålet om arbetsersättning till deintagna. Kostnaden för en sådan försöksverksamhet får dock anses överstiga JuU 1978/79:32 11 vadsom undei det rådande budgetläget kan inrymmas under förevarande anslag.Härtill kommer att förutsättningarna för en vidgad verksamhet kommer attutredas genom den i budgetpropositionen aviserade utredningen. Resultatet avdenna bör ej föregripas. Hinder bör dock inte föreligga att inom ramen förutredningen eller i annat sammanhang vid någon anstalt eller anstaltsavdelningstarta ytterligare försöksverksamhet om det visar sig lämpligt. Med dessauttalanden avstyrker utskottet bifall till motionen 1190 i nu berörd del. Narkotikasituationen vid kriminalvårdens anstaltertas upp i en rad motioner. Imotionen 853 framhålls att i sina petita med hänvisningtill narkotikamissbruket begärt 13 nya vårdartjänster men att medel härför inteberäknats i budgetpropositionen. Enligt motionärerna måste det vara ettsamhällsekonomiskt intresse att begränsa missbruket av narkotika. Yrkandet gårut på att skall ge regeringen till känna vad som anförs i motionen omnya tjänster vid kriminalvårdsanstalterna. Enligtmotionen 2106 är det sannolikt inte möjligt att lösa narkotikaproblemen ute isamhället utan att skapa en helt narkotikafri miljö på samtligakriminalvårdsanstalter. Motionärerna yrkar att åtgärder .skyndsamt skall vidtasför att åstadkomma en narkotikafri miljö i anstalterna. Imotionerna 1169 (1108), 1179,1181 och 1190 framställs olika önskemål omåtgärder för att komma till rätta med narkotikamissbruket på anstalterna.Motionen 1169 upptar sålunda krav på skärpt övervakning av narkotikabrottslingarpå anstalterna, på en utökning av verksamheten med visitations-patruller, påökade möjligheter att visitera besökare, på större satsningar när del gällernarkotikafria avdelningar och på en mer differentierad behandling av deintagna. Kravpå narkotikafria anstalter eller avdelningar och på en mer differentieradbehandling av de intagna återfinns också i motionen 1179. För att åstadkomma enbättre rehabilitering av de intagna vill motionärerna dessutom ha utredning omen effektivare eftervård. Imotionen 1181 föreslås ändringar av lagen om kriminalvård i anstalt (KvaL).Ändringarna syftar till att åstadkomma ökade möjligheter att vägra permission,verksamma påföljder vid insmuggling av narkotika i samband med permission ochnoggrannare kontroll av storlangares brev-, telefon- och besökskontakter. Strängarepermissionsregler begärs också i motionen 1190, nämligen då det gäller intagnasom dömts för allvadig narkotikabrottslighet. Motionärerna vill att de skärptaregler, som enligt 7 § tredje stycket KvaL gäller för vissa intagna medstrafftider på fängelse lägst eller internering med en minsta tid av tvåår eller mer, skall kunna tillämpas också beträffande intagna med kortarestrafftider. Särskilt pekas på det fallet att en person medfrihetsstraffet dömts till förvisning och frihetsstraffet med hänsyn tillförvisningen bestämts till än . JuU 1978/79:32 12 riksdagenskall ge regeringen till känna att det aviserade utredningsarbetet rörandekriminalpolitiken bör omfatta även permissionsreglerna i nämnt avseende. Antaletnarkotikamissbrukare inom kriminalvården kan inte anges med säkerhet. Sedan år1966 sker emellertid beräkningar av andelen missbrukare inom samtligaanstalter och frivårdsdistrikt. Beräkningarna, som grundas på subjektivauppskattningar, visar att andelen missbrukare successivt ökat, på anstalternafrån 9 till och inom frivården från . En annanundersökning visar att av missbrukarna fött sin första erfarenhet avnarkotika i kriminalvårdsanstalt. Ökningenav antalet narkotikamissbrukare inom kriminalvården, som främst hänför sig tillde slutna riksanstalterna, har i hög grad påverkat förhållandena påanstalterna. Missbruket skapar en allmän passivitet hos de intagna som bl. a.tar sig uttryck i minskat deltagande i arbete, studier och fritidsaktiviteter.Vidare försämras förhållandena såväl mellan de intagna inbördes som mellan democh personalen. Undersökningar har visat att det dominerande problemet ianstaltsarbetet enligt personalen i många fall utgörs av de intagnasnarkotikamissbruk och därmed följande handel med narkotika. Många anser ocksåatt de försämrade kontakterna med de intagna ofta gör rehabiliterande insatsermeningslösa. Olikaåtgärder har vidtagits för att komma till rätta mednarkotikamissbruket inom kriminalvården. Regeringentillkallade sålunda en särskild ledningsgrupp med uppgift attföreslå insatser mot narkotikamissbruket i samhället och att verka för ensamordning av insatserna på narkotikaområdet samt att löpande ta de initiativsom behövs. Ledningsgruppen avlämnade rapporten (Ds S 1978:2)Åtgärder mot narkotikamissbruk. Ledningsgruppen fann det nödvändigt medgenomgripande och snara åtgärder inom kriminalvården. Gruppens rapport låg tillgrund för propositionen 1977/78:105 om åtgärder mot narkotikamissbruket. Ipropositionen redovisades vissa åtgärder som ledningsgruppen ochkriminalvårdsstyrelsen initierat och regeringens ställningstaganden härtill. Blandåtgärder som vidtagits i detta sammanhang bör i första hand nämnas att medelanslagits för inrättande av en frivillig och drogfri behandlingskedja vid treanstaltsenheter, det s. k. . Verksamheten, som föregicks avförsöksverksamhet, påbörjades och har fortlöpande utökats. F.n. disponeras för projektet 74 platser vid kriminalvårdsanstalten som vill delta i behandlingen får förbinda sig alt frivilligt lämnaurinprov för kontrollanalys så att eventuellt bruk av narkotika kan avslöjas. Ibehandlingen ingår ett rikt utbud av olika aktiviteter och terapeutiskaåtgärder; möjlighet finns att tillfålligt föra över intagna till avdelningenMon i och - från - att, som ett sista led ibehandlingen, placera de intagna vid den öppna avdelningen Bogesund, belägen iVaxholm. Medel har också anvisatsför inrättande av två narkotikafria avdelningar JuU 1978/79:32 13 medsammanlagt 20 platser vid kriminalvårdsanstalten . Försök mednarkotikafria avdelningar pågåräven vid kriminalvårdsanstalterna ochMalmö. Dessutom finns inom en särskild arbetsgrupp somverkar för att narkotikafria avdelningar inrättas på anstalterna. Ienlighet med uttalanden i den nyssnämnda propositionen 1977/78:105 har ocksåinletts försöksverksamhet som innebär att de intagna i ökad utsträckningdifferentieras efter sitt narkotikaberoende. a. kan grava missbrukare vidupprepad narkotikapåverkan skiljas från övriga intagna och placeras påavdelningar eller anstalter med större säkerhetsgrad och slutenhet. Enförutsättning för en sådan differentiering är att det objektivt kan fastslås omden intagne är påverkad av narkotika. Det medel som i detta hänseende står tillbuds är urinanalys. Genom ändringar i KvaL, som trätt i kraft den 1 januari1979, har skapats laglig möjlighet att vid misstanke om narkotikapåverkan hosintagen avkräva denne urinprov för narkotikaanalys (prop. 1978/79:62, JuU 15).Undantag från kravet på konkret misstanke har uppställts i fråga om anstalterdär man avser att placera intagna med ingen eller ringa narkotikaerfarenhet.Regeln har tillkommit för att säkerställa att sådana anstalter hålls helt friafrån narkotika. Utskottethar vid ett studiebesök på anstalten informerat sig om det nyssnämndaÖsteråkerprojektet. Enligt utskottets mening bör man se positivt på det arbetesom bedrivs inom projektets ram liksom på försöken med inrättande avnarkotikafria avdelningar på andra håll. En ökad differentiering leder till enbättre anstaltsmiljö och skapar större möjligheter att ge behandling åt demissbrukare som önskar bli fria från sitt missbruk. Verksamheten, som kanförväntas bli successivt utbyggd, innebär också en sådan differentiering av deintagna som efterlyses i motionerna 1169 och 1179. Utskottet ser medtillfredsställelse att åtgärder fortlöpande vidtas för att inrättanarkotikafria avdelningar på anstalterna. Någonytteriigare åtgärd från sida i berört hänseende erfordras inte. Ävenmed ett väl fungerande system för differentiering av de intagna föreliggerbehov av konventionella kontrollåtgärder. Som framhålls i motionen 853 begärdekriminalvårdsstyrelsen i anslagsframställningarna för nästa budgetår 13vårdartjänster med hänsyn till narkotikasituationen. För tre av dessa, avseendetjänster för en visitationspatrull i , har medel beräknats ibudgetpropositionen. Verksamhetenmed visitationspatruller har successivt byggts ut . F. n. harsex anstalter tillförsäkrats resurser för ändamålet, nämligen Kumla, ,, , och . Särskilda tjänster har inrättats påKumla, och . Varje visitationspatrull består av tre vårdare.Patrullerna är i första hand avsedda förde anstalter där de är stationerade menkan användas på andra anstalter då svårigheter uppkommer att bemästranarkotikasituationen. JuU 1978/79:32 14 Utskottet ansluter sig till uppfattningen om värdetav ett väl fungerande visitationssystem; systemet har en stor funktion attfylla, inte minst i förebyggande syfte. Med hänsyn till den snabbautbyggnadstakten när det gäller visitationspatruller-tre tillkom påledningsgruppens förslag i samband med beslutet om -anseremellertid utskottet att utbyggnaden kan begränsas till de av regeringenföreslagna tjänsterna för en ny visitationspatrull. Utskottet vill emellertidtillägga att de positiva erfarenheterna av patrullernas verksamhet motiveraren fortsatt utbyggnad. Medhänsyn till det anförda bör motionerna 853 och 1169 i nu berörd del inteföranleda någon åtgärd. Deökade möjligheter till differentiering av de intagna och den utbyggnad avverksamheten med visitationspatruller som nämnts är också ägnade atttillgodose önskemålen i motionen 1169 om skärpt övervakning avnarkotikabrottslingar på anstalterna och om ökade möjligheter att visiterabesökare. I dessa hänseenden vill dock utskottet peka på de utomordentligtstora praktiska svårigheter som möter anstaltspersonalen när det gäller attutöva en kontrollfunktion och sörja för den öppenhet ochkommunikation med omväriden via besök, brev och telefon som KvaL föreskriver.Det finns enligt utskottets mening fog för en förhoppning att den ökadedifferentiering av de intagna som f. n. eftersträvas skall underlättasvårigheterna härvidlag. De nu behandlade önskemålen i motionen 1169 bör medhänsyn till det anförda inte föranleda någon åtgärd.Anledning att,som föreslås i motionen 1181, nu förorda ändrade regleri KvaL om s. k.storlangares brev-, telefon- och besökskontakter föreligger inte enligtutskottets mening. Inteheller finns skäl att enligt önskemål i sistnämnda motion omprövapermissionsreglerna i 32 § KvaL. Lagrummet, som fick sin nuvarande lydelseefter prövning (prop. 1978/79:62, JuU 15), gerenligt utskottets mening tillräckligt utrymme för att beakta en eventuellförekomst av ett akut narkotikamissbruk vid prövning av permissionsansökan. Utskottetvill härvidlag hänvisa till uttalanden av departementschefen i det nyssnämndalagstiftningsärendet att, mot bakgrund av den ökade risk för brottslighet somofta hänger samman med ett pågående, intensivt narkotikamissbruk, den aktuellasituationen i detta hänseende noga bör beaktas vid prövningen avpermissionsfrågor. Yrkandet i motionen 1169 om skärpta permissionsregler börmed hänsyn till det anförda inte föranleda någon åtgärd. Imotionen 1181 yrkas också att KvaL skall ändras så att av lagen uttryckligtframgår alt insmuggling av narkotika är ett allvarligt permissionsmissbruk.Utskottet vill med anledning av yrkandet understryka att insmuggling avnarkotika till kriminalvårdsanstalt av intagen som åtnjutit permission intebara utgör ett allvarligt permissionsmissbruk utan också ett brott motnarkotikastraffiagen som kan föranleda lagföring. Av praktiska skäl torde åtaldock mera sällan anställas. Gärningen föranleder emellertid enligt JuU 1978/79:32 15 fastpraxis omedelbara åtgärder från anstaltsledningens sida beträffande denintagnes placering. Som regel blir det fråga om förfiyttning till avdelningeller anstalt av mer sluten karaktär. Misskötsamheten får också som regelomedelbara konsekvenser i fråga om rätten till permission. Frågan härom harövervägts i samband med ändringar i permissionsbeslämmelserna i KvaLm. Motangiven bakgrund saknas anledning överväga någon ändring av KvaL i nu berörthänseende. Ävennär det gäller förslaget i motionen 1190 att 7 § tredje stycket KvaL formelltskall innefatta även dem som dömts till frihetsstraff fårutskottet hänvisa till det nämnda lagstiftningsärendet. Ett motsvarandeyrkande avslogs av på förslag av utskottet som hänvisade tillangelägenheten av att restriktivitet iakttas vid bestämning av den krets somavses med lagrummet. Vidare åberopades vikten frän rättssäkerhetssynpunkt avden riktpunkt som tvåårsgränsen utgör. Anledning saknas till annat ställningstagandedå frågan nu återkommer. Motionärernas yrkande om tillkännagivande avstyrksalltså. Önskemåleni motionen 1179 om en bättre rehabilitering bör enligt motionärerna, förutomgenom inrättande av narkotikafria avdelningar eller anstalter och en mer differentieradbehandling, tillgodoses genom bättre eftervård. Utskottet vill härvidlaghänvisa till departementschefens uttalanden i budgetpropositionen (s. 9 och88) om planerna på att tillsätta två utredningar på det kriminalpolitiskaområdet. Frågan om den framtida utformningen av kriminalvården i frihet är enhuvuduppgift för en av utredningarna. Medanledning av motionsyrkandet om utredning i denna del hänvisar utskottet ocksåtill pågående och planerade undersökningar inom . Härkan nämnas undersökningar angående tillämpningen av frivårdsförordningen ochbeträffande förhållandena för 400 frigivna . Vidare bör nämnasarbetet inom en arbetsgrupp för ett projekt med försöksverksamhet med förstärktfrivård i , benämnt Förstärkt fältarbete i frivården (FFF). Isammanhanget vill utskottet också erinra om den successiva utbyggnad av antalets. § 34-placeringar som eftersträvar. Utskottetdelar styrelsens uppfattning om värdet av sådana placeringar sombehandlingsinstrument, inte minst som led i rehabiliteringen av denarkotikaskadade. torde en § 34-placering också utgöraförutsättning för en meningsfull frivård. Medhänvisning till det sålunda pågående och planerade utredningsarbetet saknasanledning till någon åtgärd till följd av motionen i denna del. Utskottetsställningstaganden innebär att utskottet avstyrker bifall till motionerna 853,1169 (yrkande 3), 1179, 1181 (yrkande I delvis) och 1190 (yrkande 1 delvis). Somframgår av det föregående har åtskilliga åtgärder vidtagits i syfte att kommatill rätta med narkotikamissbruket på kriminalvårdens anstalter. JuU 1978/79:32 16 Mycketåterstår dock ännu innan förhållandena kan betecknas som godtagbara. mening är emellertid den i motionen 2106 uppställda målsättningenatt skapa en helt narkotikafri miljö på kriminalvårdens anstalter knappastrealistisk. För alt helt förhindra förekomsten av narkotika i anstalternafordras en total avskärmning av de intagna från yttervärlden, vilken ipraktiken är oförenlig med den större öppenhet gentemot samhället i form avökade möjligheter till permissioner, frigång, besök m. m. som utgjorde en avgrundvalarna för kriminalvårdsreformen. De åtgärder som redovisats och somhaft till syfte bl. a. att uppnå en bättre differentiering av de intagna synesemellertid ägnade att lösa narkotikaproblemen på en del av anstalterna och förintagna som själva önskar komma ur sitt narkotikamissbruk. Enligt utskottetsmening är det angeläget att detta arbete fortsätts. Med dessa uttalandenavstyrker utskottet bifall till motionen 2106 i här ifrågavarande del. 1 motionen 845 hemställs att skall uttalasig för en förbättring av arbetsmiljön för de anställda vidkriminalvårdsanstalterna och . Motionerna utgår från ettprojekt, betecknat Mindre anstaltsavdelningar, för vilketkriminalvårdsstyrelsen begärt medel i sina anslagsframställningar för såvälinnevarande budgetår som för /80. Enligt motionärernas meningbör en omdisponering ske för att förbättra förhållandena vid de bådaanstalterna. AnstalternaTidaholm och är slutna riksanstalter, som planerades och uppfördesunder . Anstalterna var avsedda för ett klientel som förutsattes göraen produktiv insats under förhållanden som så långt som möjligt överensstämdemed dem som råder vid en modern storindustri. Personalen dimensionerades medhänsyn till den relativt godartade klientelsammansättning, som var aktuell fördessa anstalter. har en ökning skett av antalet intagna medlånga verkställigheistider och med narkotikaproblem och andra psykiska ochsociala störningar. Dessa förhållanden har enligt igrunden rubbat förutsättningarna för att med lika stor personal och under iövrigt oförändrade förhållanden bedriva en meningsfull kriminalvård vidanstalterna. föreslog en omorganisation av anstalternasom innebär reducering av platsantalet och förstärkning av personalen. /80 begärde två tjänster som assistent,en tjänst som tillsynsman och 24 tjänster som vårdare. Kostnaden för projektetberäknades av till knappt 3,2 milj. kr. Departementschefenberäknar inte medel för projektet i årets budgetproposition. Fråganom genomförande av projektet anstaltsavdelningar prövades ocksåföregående år av utskottet (JuU 1977/78:31) med anledning av en motion i ämnet.Utskottet ställde sig i princip bakom önskemålet att åstadkomma förbättringarför personal och intagna vid anstalterna och . Med hänsyntill kostnaderna för övriga angelägna satsningar under förevarande anslag ansågsig utskottet emellertid inte kunna förorda att JuU 1978/79:32 17 projektetgenomfördes under /79. Mot att förslaget realiserades taladeenligt utskottets mening också beläggningsutvecklingen vid kriminalvårdsanstalterna.Enligt utskottets mening borde dock alla möjligheter tas till vara att genomomdisponeringar inom givna ramar åstadkomma önskvärda förbättringar. Närönskemålet om genomförande av projektet anstaltsavdelningar nuåterkommer vill utskottet till en början anmärka att vad utskottet anförde ifrågan föregående år alltjämt äger tillämpning. Budgetläget medger inte helleri år att förevarande anslag uppräknas för ändamålet. Härtill kommer att enligtvad utskottet anfört ovan beläggningsutvecklingen är sådan att antalet platservid anstalterna ej bör reduceras utan att ytteriigare platser inrättas någonannanstans. Med hänsyn tilll det sagda och till angelägenheten av de övrigaanslagsbehov som skall tillgodoses under anslaget Kriminalvårdsanstalterna ärutskottet inte berett att förorda någon preciserad omdisponering inom anslaget.Arbetsmiljön vid de båda anstalterna är emellertid sådan att utskottet liksomförra året vill understryka angelägenheten av att förbättringar eftersträvasinom givna ramar. Med dessa uttalandenavstyrker utskottet bifall till motionen 845. I motionen 1756 hemställs att isoleringsstraffetoch de s. k. säkerhetsavdelningarna (specialavdelningarna) skall avskaffas.Beträffande förhållandena vid specialavdelningarna hänvisar motionärerna tillSvenska röda korsets rapport undersökning från humanitär synpunkt avförhållandena vid specialavdelningarna på kriminalvårdsanstalterna , Kumlaoch . Ettmotionsyrkande av samma innebörd prövades av utskottet (JuU1977/78:31). Utskottet hänvisade då beträffande yrkandet om isoleringsstraffettill att möjligheten att använda isolering som disciplinärt bestraffningsmedelhade avskaffats genom ändring i KvaL (prop. 1975/76:165, JuU 43, rskr373) samt till det då pågående arbetet inom utredningen om isolering inomkriminalvården. Utredningenhar numera avslutat sitt arbete. I betänkandet (SOU 1979:4) Avskildhet ochgemenskap inom kriminalvården har utredningen lagt fram förslag rörande minskadanvändning av avskildhetsåtgärder och om lättnader fördem som avskiljs. Vidarebehandlar utredningen frågan om förebyggande åtgärder för att minska behovet avavskildhet. Utredningens förslag remiss-behandlas f n. Medhänsyn till det pågående arbetet med översyn av avskildhetsbestämmelserna iKvaL bör yrkandet rörande isolering i motionen 1756 inte föranleda någon åtgärdfrån sida. Isistnämnda motion framställs också ett yrkande om förhållandena vidspecialavdelningarna. Ett motsvarande yrkande prövades av utskottet förra året.Utskottet erinrade då om de extrema förutsättningar som gäller för placering avintagna inom dessa avdelningar samt om den möjlighet till besvär överkriminalvårdsstyrelsens beslut härom som föreligger enligt 59 § JuU 1978/79:32 18 KvaL.Utskottet uttalade vidare alt det borde beaktas alt placering påspecialavdelning i vissa fall erfordras för att åstadkomma acceptablaförhållanden för intagna och anställda på övriga avdelningar. Utskottetvidhåller sina ställningstaganden från och finner inte anledningbiträda motionsyrkandet om åtgärder för avskaffande av specialavdelningarna. Imotionen 1756 yrkas också att skall uttala att FFCO (Förenade ) erkänns som förhandlingsorganisation. Motsvarandemotionsyrkande behandlades av utskottet (JuU 1977/ 78:31). Utskottethänvisade då till sina tidigare uttalanden om att förhållandet mellan intagnaoch inte är ett partsförhållande i arbetsrättsligmening. Lagen om medbestämmande i arbetslivet, som är tillämplig påförhållandel mellan arbetsgivare och arbetstagare, kunde därför inte åberopastill stöd för förenings- eller förhandlingsrätt, och en organisation avintagna kunde ej tillerkännas sådan förenings- och förhandlingsrätt somtillerkänns arbetstagarorganisation enligt medbestämmandelagen. Det beskrivnarättsläget var enligt utskottets mening en naturlig konsekvens av degrundläggande tvångsmomenten i kriminalvården, och någon ändring härvidlagkunde inte komma i fråga. Det sagda hindrade inte, uttalade utskottet vidare,alt de intagna inom ramen för reglerna i 36 S KvaL borde tillerkännas möjlighetatt påverka sin situation så långt förhållandena det medger. Fråganom intagnas inflytande har också behandlats av utredningen om personalensarbetsuppgifter vid kriminalvårdens anstalter i betänkandet (SOU 1977:76)Personalen vid kriminalvårdens anstalter samt i isoleringsutredningensovannämnda betänkande (SOU 1979:4) Avskildhet och gemenskap inomkriminalvården. 1det förstnämnda betänkandet uttalas bl.