bet · G201TU18 · 1978-12-31 00:00:00 — Föredraganden angeratt som basstandard på det trafiksvagabannätet kan tre dubbelturer per dag i de flesta fall tjäna som rättesnöre. Påsådana bandelar där trafikutbudet i den tidtabell som gäller under tidtabellsåret1978/79 är lägre än tre dubbelturer förordas dock att detta lägre trafikutbudbetraktas som basstandard. Beträffandehandläggningsordningen vid fråga om nedläggning av persontrafik ansluter sigföredraganden till trafikpolitiska utredningens uppfattning att frågor om ev.överfiyttning till landsväg av trafiken på de trafiksvaga bandelarna börintegreras i den övergripande planeringen på länsnivå. Föredraganden anser detväsentligt att länshuvudmännen ges stort inflytande och att ettsamhällsekonomiskt synsätt anläggs på dessa frågor. Decentrala frågorna i beredningsarbetet bör enligt föredraganden handhas avnuvarande bussbidragsnämnden, som föreslås uppgå i den föreslagna nyamyndigheten - transportrådet. Härigenom uppnås att samma organ får hand omfrågor om ersättningstrafikens ordnande och den ekonomiska ersättningen tillsådan trafik. Beredningsarbetet såväl i departementet som i transportrådetkommer enligt föredraganden i hög grad att underlättas genom att det inom någraår kommeratt finnas en ansvarig huvudman för kollektivtrafiken i varje län.Huvudmannaskapet, som skall utövas genom interkommunal samverkan mellankommuner och landstingskommuner, kommer enligt föredraganden att borga för attde lokala och regionala synpunkterna blir inte bara företrädda utan ocksåsammanvägda och presenterade på ett enhetligt sätt. I beredningsarbetet angesvidare att stor vikt bör fästas vid länshuvudmännens synpunkter. Enligtden föreslagna handläggningsordningen behöver SJ i fortsättningen inte tainitiativ i nedläggningsärenden som berör persontrafiken. Det llr i ställetankomma på länshuvudmännen att, i samband med den årliga statsbidragsansökan, isin trafikplan redovisa hur ersättningstrafiken lämpligen kan ordnas vid debandelar som skall nedläggningsprövas. Av redovisningen skall framgå dekonsekvenser i fråga om restider, anslutningar och trafikekonomi etc. som kanförväntas bli följden om den alternativa trafiklösningen genomförs.Transportrådet bör därför enligt föredraganden få befogenhet att i sinaanvisningar till berörda huvudmän föreskriva att alternativa trafiklösningarutarbetas. skall också inhämta berörd länsstyrelses yttrandeöver det lämpliga i att trafiken flyttas över. Härefterskall transportrådet överlämna materialet tillsammans med eget yttrande tillkommunikationsdepartementet. Ikommunikationsdepartementets fortsatta beredning, som enligt föredragandenfrämst bör avse en sammanvägning av mera överordnade synpunkter, börremissförfarandet spela en central roll. Yttrande över länshuvudmannens ochtransportrådets material och synpunkter bör sålunda lämnas av olika centralaorgan, såsom SJ, , överbefälhavaren, ,överstyrelsen för ekonomiskt försvar m. fi. Del ankommer sedan enligtföredraganden på regeringen att slutligt pröva nedläggningsfrågan i detenskilda fallet. Denföreslagna handläggningsordningen kan enligt föredraganden få anpassas i defall nedläggningsprövningen redan påbörjats. Detta gäller i första hand debandelar som innefattas i senaste beslut (/76:19, rskr1975/76:209) om nedläggningsprövning. Föredraganden anser det emellertidrimligt att även de i dessa fall berörda regionerna flr del av det föreslagnastatsbidraget. Dennya ordningen ger inte SJ samma roll som tidigare vid en ifrågasattöverflyttning till landsväg av persontrafik på en irafiksvag bana. SJ bör dockenligt föredraganden vara oförhindrat att komma in med förslag tilldriftomläggningar, om väsentliga förändringar i trafikefterfrågan och trafikmönsterändrat förutsättningarna för fortsatt järnvägsdrift på ett avgörande säu. Föredragandenframhåller slutligen att i det fall regeringen beslutar att en viss omläggningav persontrafiken inte bör komma till stånd, beroende på att länshuvudmannenmotsätter sig en omläggning, bör det vara naturiigt att överväga atthuvudmannen övertar ansvaret för trafiken. Ställning till det lämpligaförfarandet bör dock enligt föredragandens mening tas från fall till fall. Närdet gäller den {ramiidagodstrafiken på järnväg anser föredraganden att sammaprincipiella syn kan anläggas som beträffande persontrafiken. Lika uppenbarasom järnvägens samhällsekonomiska fördelar är i trafikstarka relationer ärenligt föredraganden de nackdelar från resurssynpunkt som järnvägstrafiken hari relationer där godsunderlaget är svagt. Uppsamlings-ochdistributionstransporter kan således i många fall ombesörjas på ett betydligtmindre resurskrävande sätt med vägfordon. Den framtida godstrafiken på järnvägbör enligt föredraganden koncentreras till sådana trafikuppgifter och det nätdär järnvägens stordriftsfördelar kan göra sig gällande. På det nät som även påsikt bör bibehållas bör banan medge 20 tons axellast och en största tillåtenhastighet av . Föredragandenframhåller emellertid att det f n. saknas underlag för att på samma sätt somnär det gäller persontrafiken kunna föreslå en indelning av järnvägsnätet förgodstrafik. För en allsidig bedömning av godstrafiken på de trafiksvagastebandelarna behövs det enligt föredraganden i första hand mer detaljeradeuppgifter om trafikmängder. Vidare behövs tekniska uppgifter om bana ochrullande materiel, uppgifter om tägrörelser, godsslag och Dessutom fordras uppgifter om de företagsekonomiska konsekvenserna av enirafikomläggning. Vidare bör de investeringar och det banunderhåll som skullekrävas vid fortsatt järnvägsdrift redovisas. Föredraganden avserföreslå regeringen att ge SJ i uppdrag att ställa samman sådana uppgifter förde - från godstrafiksynpunkt - trafiksvagaste bandelarna. Denfortsatta handläggningen av en ifrågasatt omläggning av godstrafiken förutsättsenligt föredraganden bli följande. Det material som SJ levererar tillkommunikationsdepartementet kan behöva kompletteras, t. ex. med hänsyn till ensamtidig bedömning av den framtida persontrafiken på banan. Efter en sådankomplettering bör det tillgängliga materialet sändas ut till vederbörandelänsstyrelse som bl. a. genom kommunernas hörande har att kompletterautredningen, i första hand vad gäller de regional- och lokaliseringspolitisKaaspekterna. Kontakt kan därvid behöva tas med trafikanterna för att man skallfå en bild av de problem som en trafikomläggning skulle medföra. Härefter bördet på samlade utredningsmaterialet remitterastill totalförsvarsmyndigheterna. Näringslivets trafikdelegation m. n. fortsatta beredningen inom departementet kommer enligt föredragandensamhällsekonomiska bedömningar att ingå, och stora krav kommer därvid attställas på prognoser för den,framtida trafikutvecklingen m. m. Varje ärende bördärefter slutligt prövas av regeringen. Föredraganden förutsätter vidare att omnågon annan än de undersökta bandelarna skulle drabbas av ett så storttrafikbortfall att frågan om alternativa transportmöjligheter enligt SJ:s bedömningbör prövas, kommer SJ att aktualisera frågan i departementet. Föredragandenunderstryker i sammanhanget att det förhållandet att frågan om fortsattgodstrafik på järnväg i vissa fall bör prövas ingalunda betyderatt entrafikomläggning bör komma till stånd. Utfallet kan givetvis bli det motsatta,på grundval av det allsidiga material som kommer att läggas fram. 1 de fall entrafikomläggning blir aktuell kan den också bli begränsad till bara en del avden berörda linjen, eftersom det i många fall kan visa sig lämpligt attbibehålla trafiken på en delsträcka. Vid prövningen bör självfallet alla sådanamöjligheter övervägas. Prövningen av godstrafiken kan därmed komma att omfattaolika alternativa sträckningar och blir då delvis av en annan karaktär än påpersontrafiksidan, där i regel trafiken på hela linjen undersöks i ettsammanhang. Möjligheten att låta godstrafiken fortgå på t. ex. av kommuner ägdaindustrisiamspår bör också undersökas. Sådana lösningar behöver inte innebäranågon kostnadsövervältring på kommunerna, eftersom dessa har möjlighet att taut avgifter från dem som nyttjar industri-stamspåret. Närdetgäller godstrafiken påsmalspårsbanorna finns enligt föredraganden endast tvåalternativ: antingen att nuvarande spår och trafik bibehålls så länge det ärtekniskt och praktiskt möjligt eller att godstrafiker mer planmässigt flyttasöver till landsväg. Samtliga smalspårsbanor bör därför enligtföredraganden ingå i den grupp för vilken SJ flr i uppdrag att ta frambasunderiaget för vidare behandling. Föredraganden anser emellertid att delinte kan uteslutas att det i något fiill-när det gäller de något trafikstarkarebandelarna - kan finnas skäl att närmare pröva breddningsfrågan parallellt mednedläggningsprövningen. 1 uppdraget till SJ skall därför anges för vilken ellervilka smalspårsbanor prövning av breddningen erfordras. Föredragandenframhåller vidare att handläggningsordningen även i fråga om godstrafiken kanfå anpassas i de fall nedläggningsprövningen redan påbörjats. Detta gäller iförsta hand bandelarna och , därnedläggningsfrågan aktualiserats inom resp. region mot bakgrund av attjärnvägen anses utgöra ett hinder från samhällsbyggnadssynpunkt ochtrafikunderlaget minskat väsentligt . Beträffandekonsekvenserna for trafikanterna vid en nedläggning av godstrafiken på en visssträcka framhåller föredraganden att de företag som är spåranslutna fårenny terminaltransport på landsväg, medan däremot andra som utnyttjar denaktuella banan har en terminaltransport, som alltså behöverförlängas efter en nedläggning. Vid bedömningen av dessa frågor bör enligtföredraganden också beaktas att de stationer, till vilka omlastningen mellanjärnväg och landsväg flyttas över, ofta är bättre utrustade vad gällerlastningsanordningar m. m. Vidare bör förändringarna i transportavstånd för denkvarvarande järnvägstransporten beaktas. Totaltsett går det dock enligt föredraganden inte att komma ifrån att vissa företagkommer att drabbas av merkostnader i samband med en överflyttning av godstrafiktill landsväg. Föredraganden anser det angeläget att dessa transporterbibehålls på kvarvarande järnvägssträcka så långt det är möjligt och anser detbefogat att staten lämnar viss ersättning föreventuella merkostnader. Ersättningen skall tjäna syftet att ge trafikanten tidatt anpassa sig till ett förändrat läge. Vid beräkningen av ersättningen börman utgå från trafikantens verkliga merkostnader för biltransport ochomlastning, varvid även eventueUa rörändringar i järnvägs-frakten beaktas. Ifråga om företag som inte varit spåranslutet bör vidare beaktas de minskadehanteringskostnaderna på grund av trafikomläggningen. Ersättningen bör lämnasav SJ i form av ett forslingsbidrag vid fraktavtals slutande och utgå med 100 %av de sålunda beräknade merkostnaderna efter endriftomläggning. Därefter bör forslingsbidraget trappas ned med lika storabelopp , så att det helt bortfaller efter sammanlagt . Iförsta hand talar enligt föredraganden rent praktiska skäl för att ersättningenefler hand bör trappas ned till noll, men det är också så att företagetstransporter till närbelägen järnvägsstation bör kunnaintegreras i övriga transporter på sådant sätt att man genom en rationelltrafikuppläggning kan nedbringa kostnaderna. Som villkor för attforslingsbidrag skall utgå bör enligt föredraganden Företaget i fråga skall närmast företrafikomläggningen ha haft en omsättning av slorieksordningen 50 järnvägsvagnarper år. Företaget skall träffa sådant avtal med SJ om kombinerad bil-järnvägstransportatt SJ svarar för hela transporten (eventuellt med hjälp av entreprenör förbilsträckan och omlastningen). Trafikantenbetalar SJ för frakten mellan berörda järnvägsstationer och forslingskostnadenminskad med forslingsbidraget. SJ lämnar i samband med anslagsframställningenvarje år redovisning över de forslingsbidrag som lämnats och hemställer omersättning härför över driftersättningsanslaget. Utskottet ansluter sig till föredragandens ochtrafikpolitiska utredningens allmänna uttalanden om järnvägens framtidamöjligheter. SJ bör ha goda möjligheter att utveckla både sin person- ochgodstrafik till gagn för medborgarna och näringslivet i olika delar av landet.Den moderna tekniken inom järnvägen kan således erbjuda snabba och effektivatransporter. Utskottet anser det därvid väsentligt att satsningen på järnvägensker så att dess förutsättningar att göra sig gällande på ettsamhällsekonomiskt sätt ökar. Järnvägsnätetmåste enligt utskottets mening även i fortsättningen - som förordas i motionen1978/79:2397 - utgöra stommen i person- och godstrafiken, bl. a. med hänsyntill miljön, energin och trafiksäkerheten. Utgångspunkten för planeringen påjärnvägsområdet måste vara att staten har ansvaret för såväl det interregionalariksnätet som det regionala bannätet. Utskottetkan också ansluta sig till vad som anförts i motionerna 1978/79:951 (punkten 3c) och 1978/79:2379 (punkten 4) att järnvägen måste spela en avgörande roll iett framtida rikstäckande trafiksystem och att en långsiktig plan forjärnvägsnätets utnyttjande bör utarbetas. När det gäWer järnvägsnätets framtida utformningoch funktion i vad avser persontrafiken, finner utskottet-i allt väsentligt iöverensstämmelse med vad som förordas i motionen 1978/79:951 (punkten 3 c) ochmotionen 1978/ 79:2397 (punkten 8) - det nödvändigt att i en funktionellprövning av olika järnvägslinjers roll i den regionala trafikorganisationen deregionala trafikhuvudmännen och kommunerna bör ges ett väsentligt inflytande.Utskottet anser det också, som anförts i motionen 1978/79:2379 (punkten 4),betydelsefullt att det blir tillräckligt rådrum i denna fråga. Utskottet anseri motsats till föredraganden att frågan om vilka banor som skall ingå i ettframtida regionalt persontrafiksystem bör avgöras först sedan de regionalatrafikhuvudmännen fått möjlighet att överväga vilken roll järnvägen bör fyllainom sina resp. områden. Vad utskottet härom anförtbör av ges regeringen till känna. Vad beträffar det i propositionen föreslagnariksnätet finner utskottet att detta, i enlighet med vad som föreslås ipropositionen och i motionen 1978/79:2397 (punkten 9), bör kunna godtas. Medhänsyn till dessa bandelars betydelse för bl. a. den interregionala trafikenoch till att en så långt möjligt fast grundval skapas för bl. a. SJ:slångsiktiga planering av persontrafiken och banupprustningar bör det enligtutskottets mening slås fast att berörda bandelar skall ingå i det framtidapersontrafiknätet. Avgränsningen av riksnätet bör som framgår av propositioneninte ses som definitiv, utan ändringar bör kunna göras som ettresultat av de fortsatta utredningar angående olika trafiksvaga bandelarsframtida utnyttjande som föreslås i det följande. Utskottet förutsätter dockatt regeringen bereder tillfälle ta ställning till de förslag tilländring av riksnätet för persontrafik som kan framkomma som en följd av dessautredningar. Vidavgränsningen av ett riksnät för persontrafik utgår utskottet ifrån att, somförordats i motionen 1978/79:2379, hänsyn tas till att riksnätet bör geanknytning till grannländernas järnvägsnät och att det bör främja en aktivnärings-, regional- och lokaliseringspolitik och tillgodose totalförsvarssynpunkter. Ifråga om de trafiksvaga bandelar, vilka i propositionen föreslagits bli föremålför prövning av fortsatt persontrafik resp. ytterligare utredning, ansluter sigutskottet i allt väsentligt till vad som anförs i motionen 1978/79:2379(punkten4)och motionen 1978/79:2397(punkten 7). Utskottet anser att i princip samtligadessa bandelar bör bli föremål för ytteriigare utredning inom ramen för denfortsatta regionala trafikplaneringen. De huvudmän eller de kommuner som kommeratt ingå i en sådan organisation som enligt beslut vid 1977/78 årsriksmöte skall finnas för den lokala och regionala kollektivtrafiken i länenbör därvid enligt utskottets mening fl möjlighet att förutsättningslöstöverväga vilka bandelar som skall ingå i det framtida regionala och lokalapersontrafiksystemet. Omhuvudmannen därvid föredrar att ersätta järnvägstrafiken med en förbättradlandsvägstrafik bör detta kunna ske. Utskottet anser, i enlighet med vad somförordats i detta avseende i motionerna 1978/79:1398 och 1978/79:2397, attnågon kostnadsövervältring ej flr ske från staten till kommuner och landsting. Vad utskottet här anförtbör av ges regeringen till känna. Beträffande de bandelar där en nedläggningsprövninghar inletts i enlighet med tidigare fattade beslut (/76:19,rskr 1975/76:209) bör dock hinder ej föreligga för ett fullföljande avprövningen i enlighet med vad som föreslås i propositionen i detta avseende. det föregående anförts synes i allt väsentligt tillgodose yrkandena imotionen 1978/79:2356 om att dels avvisar förslaget till indelning avdet trafiksvaga bannätet, dels uttalar sig för att de regionala länshuvudmännenförutsättningslöst flr pröva utformningen av det framtida järnvägs- 4 1978/79. Det gäller i huvudsak även vad som förordats i motionen 1978/79:2219om järnvägsnedläggningar eller begränsningar av persontrafiken på vissabandelar. På grund härav finner utskottet någon särskild åtgärd från riksdagenssida i anledning av motionerna i nämnda delar ej erforderlig- Utskottet återkommer i det följande till frågan omstatsbidragen till ersättningstrafik vid en nedläggning av persontrafiken påjärnväg. Vidare återkommer utskottet (i avsnitt 4.4.2) till frågan omupprustning av och andra trafiksvaga bandelar. Avbetydelse för huvudmännens och kommunernas ställningstagande till olikatrafiksvaga bandelars utnyttjande i det lokala och regionala persontrafiksystemettorde bl. a. vara hur reglerna utformas för dels det statliga bidraget tillersättningstrafik på landsväg, dels ersättningen till SJ från kommuner ochregionala trafikhuvudmän vid köp av trafiktjänster. När det g'A\\er frågan omstatliga bidrag till ersättningstrafik på landsväg har föredraganden förordatatt berörda huvudmän skall vid en överfiyttning av persontrafik till landsväg -utöver normalt stöd enligt förordningen (1978:443) om statligt stöd till visskollektiv persontrafik-under fem årerhålla ett bidrag som svarar motsärkostnaderna för persontrafiken på järnväg minskat för det enligt föredraganden ankomma på det föreslagna transportrådetatt pröva i vad mån det är skäligt att även fortsättningsvis ge det särskildabidraget till berörda huvudmän. Utskottet anser sig emellertid, i enlighet medvad som anförs i motionen 1978/79:2379 (punkten 5)och yrkandet i motionen1978/79:2246(punkten 3)och motionen 1978/79:2397 (punkterna 10 och 12), ejkunna godta en ordning som innebär att det särskilda bidraget till huvudmannennormalt förutsätts upphöra . En sådan förutsättning medför enligtutskottets mening en uppenbar risk för att en kostnadsövervältring kan kommaatt ske på kommunerna. Desärskilda statsbidragen kan väntas innebära en betydande fördel för de län somberörs, och ersättningstrafiken kan beräknas ha blivit heltintegrerad i det regionala trafikprogrammet. Utskottet finner det därförrimligt att en utvärdering sker av bidraget . Därefter bör enfortlöpande förändring av bidraget kunna ske med hänsyn till ändradeförutsättningar och förhållanden. Någon övervältring på kommunerna av kostnadernaför kollektivtrafiken på berörda sträckor flr dock ej ske. Vad utskottet här anförtbör av ges regeringen till känna. När det gäller frågan om länshuvudmännensersättning till SJ vid utnyttjande av tåg för lokal och regional trafik villutskottet erinra om vad utskottet därom anförde vid behandlingen avpropositionen 1977/78:92 om åtgärder för att förbättra lokal och regionalkollektiv persontrafik. Utskottet förutsatte då (/78:28) - med anledningav dåvarande kommunikationsministerns uttalande om att han, om behov uppkommerav mera fastlagda riktlinjer för hur ersättningen till SJ bör regleras, varberedd att ta upp frågan till prövning- attförslag härom möjligt skulle framläggas. Utskottet uttalade också attviss erfarenhet av hur systemet fungerar i praktiken torde krävas och betonadevikten av att en uppföljning av frågan sker inom regeringen. Utskottet harockså vid behandling av motionsyrkanden i denna fråga (TU1978/79:15) uttalat att utskottet förutsätter att regeringen noga följer fråganoch då så befinns påkallat vidtar nödvändiga åtgärder. I propositionen harföredraganden inte aviserat några åtgärder. Utskottetfinner emellertid, i enlighet med vad som anförs i motionen1978/79:2379(punkten 15 c)och motionen 1978/79:2397(punkten 11),det nu varanödvändigt att ange allmänna riktlinjer för hur ersättningen till SJ skallregleras när kommuner och landsting önskar köpa tjänster av SJ. Detta krävs föratt underiätta huvudmännens planering och för att ge dem en realistiskmöjlighet att diskutera alternativa trafiklösningar i områden med trafiksvagabandelar. Regeringen bör års utgång ha utarbetat sådana riktlinjerefter överiäggningar med SJ och regionala trafikhuvudmän. Tillkomsten avallmänna riktlinjer av detta slag kan även ge en bättre grund for överenskommelsermed SJ om utökning av trafikservicen på trafiksvaga bandelar och utnyttjande avdet övriga järnvägsnätet, varvid dock skälig hänsyn måste tas till ev. behov avextra insatser och investeringar. i nu berörda delar anfört bör av ges regeringen till känna. Utskottet kan i övrigt godta den av föredragandenföreslagna handläggningsordningen för frågor om nedläggning av persontrafikresp. godstrafik på trafiksvaga bandelar. Utskottet tillstyrker också den avföredraganden föreslagna ersättningen till godstrafikanter som åsamkasmerkostnader vid nedläggning av godstrafik. I en rad motioner har yrkanden framförts om att eneller flera angivna bandelar skall ingå i riksnätet för persontrafik eller attny utredning om vissa bandelars framtida trafikering skall göras eller att enupprustning och/eller utbyggnad av vissa bandelar skall ske. Utskottet har funnitatt syftet med motionerna, vad gäller yrkandena om persontrafikens bevarandeeller inordnande i riksnätet etc, i allt väsentligt synes bli tillgodosett omriksdagen godkänner vad utskottet i det föregående anfört. Vidarehar utskottet funnit att en stor del av de framförda yrkandena om upprustningoch/eller utbyggnad avser sådana bandelar eller är av sådan art att resultatetav de fortsatta utredningarna om olika bandelars framtida funktion rimligenmåste avvaktas innan ställning kan tas till förslagen. Detta innebär dock inteatt statens ansvar för underhållet på berörda sträckor flr eftersättas.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om dels den pågående -medlänsplanering 1980 integrerade - regionala trafikplaneringen, dels vadutskottet i det föregående uttalat om vikten av att de regionala trafikhuvudmännenflr tillfälle att pröva vilka bandelar som bör ingå i det regionala och lokalakollektivtrafiksystemet. TU1978/79:18 52 Under hänvisning till vad nu anförtsoch vad utskottet uttalar under investeringsavsnittet i det följande (4.4.2)finner utskottet att nedan nämnda motionsyrkanden om skilda bandelar ärbesvarade. Detgäller motionen 1978/79:2219 i vad avser förslaget omen utbyggnad av järnvägen mellan och , motionen 1978/79:2393om bandelarna och samt motionen 1978/79:2398 om järnvägslinjen . Det gäller likaledes motionerna 1978/79:536 och1978/79:2310 om bandelen , motionerna 1978/79:2227, 1978/79:2396om bandelen och motionen 1978/79:956 om sträckanGävle-Ockel-bo-Bollnäs-Ljusdal. Vidare gäller det motionen 1978/79:1424 i vad avserjärnvägslinjer i , motionen 1978/79:2226 (punkterna 1 och 2) omVästerdalsbanan och bandelen , motionen 1978/79:2377 (punkterna 1 och2) om och järnvägssträckan och motionen 1978/79:2381 om bandelarna , Malung-norra och . Det gäller även motionen 1978/79:2354 om järnvägslinjernai , motionen 1978/79:2378 om bandelen Mellerud-Bengtsfors-Arvikaoch motionen 1978/79:2382 om bandelen . Likaledes gäller det motionen 1978/79:2355 om bandelenEnköping-Uppsala, motionen 1978/79:2388 om bandelen Strängnäs-Åkersstyckebruk, motionen 1978/79:531 om den s. k. Hästholmenbanan och motionen1978/ 79:1425 om bandelen Gårdsjö-Håkantorp.