bet · G201JoU19 · 1978-12-31 00:00:00 — Iföreliggande proposition frångår regeringen förslaget i denna del menframhåller att, om erfarenheterna skulle ge vid handen att möjligheten tillförsäljning på exekutiv auktion missbrukas, en närmare utredning får göras avvilka möjligheter som finns att genom ändrade regler motverka sådant missbruk. Imotionen 2163, yrkandet 2, hemställs om ett riksdagsuttalande att förvärv genomexekutiv auktion skall ägnas särskild uppmärksamhet så alt missbruk därmedhindras. Utskottet,som inte har något att erinra mot regeringens förslag i nu förevarandeavseende, delar uppfattningen om det angelägna i att utvecklingen noga bevakasså att möjligheten till markförvärv genom exekutiv auktion inte missbrukas.Detta torde, som i motionen 2163 anförs, JoU 1978/79:19 20 isärskilt hög grad gälla t. ex. sådana förvärv av skogsmark som har karaktär avförtäckta rotpostköp. Med hänsyn till återgivna uttalande i propositionenutgår utskottet från att frågan kommer att ägnas uppmärksamhet utan någotsärskilt uttalande härom från sida. Allmännariktlinjer m. m. I 3 § lagförslaget ges uttryck för den grundprincipsom skall gälla vid prövning av fråga om förvärvstillstånd enligt lagen. Vidprövningen skall sålunda beaktas att uppkomsten och utvecklingen av rationellaföretag inom jordbruket, skogsbruket och trädgårdsnäringen (lantbruksföretag)främjas. Enligt4 § 3 i regeringens förslag skall tillstånd till förvärv, liksom f. n., iprincip alltid vägras om egendomen behövs för rationaliserings-ändamål. Imotionen 2163, yrkandet 1 i förevarande del, föreslås en ändring avordalydelsen i 3 § av huvudsakligen redakfionell karaktär. I yrkandet 3hemställs om ett riksdagsuttalande i anslutning till 4 § 3 altrationaliseringsbehovet skall bedömas med hänsyn till jord- och skogsbruketbetraktat som en enhet. Motionärerna påpekar i sist angivna hänseende bl. a.att begreppet "lantbrukets rationalisering" i det till lagrådetremitterade förslaget i propositionen utbytts mot "jordbrukets eller skogsbruketsrationalisering". Justeringen har gjorts med hänsyn till de invändningarlagrådet haft mot användningen av begreppet lantbruk. Enligt motionärerna kanändringen medföra risk för att jordbruket och skogsbruket i ett kombineratföretag betraktas var för sig vid bedömningen av förvärvsärendet. Utskottetansluter sig till regeringens förslag att som en grundprincip behovet avrationella lantbruksföretag bör beaktas vid tillståndsprövning enligtjordförvärvslagen. Någon oklarhet i fråga om innebörden synes inte vidlåda detav regeringen föreslagna stadgandet i 3 §. Motionärernas förslag till ändradlydelse av denna paragraf avstyrks således. Beträffande tollcningen av 4 § 3vill utskottet erinra om att lagförslaget bygger på tanken att det är förvärvetskonsekvenser för de olika på en jordbruksfastighet bedrivna företag inomjordbruket, trädgårdsnäringen och skogsbruket som skall beaktas iförvärvsärendet. Som en sammanfattande benämning på dessa företag används ibl. 3 § termen lantbruksföretag. Härav följer enligt utskottets mening attrationaliseringsbehovet i förekommande fall skall bedömas med hänsyn tillförhållandena för det kombinerade förelaget, betraktat som en enhet. Med vadutskottet anfört bör motionen 2163, yrkandet 3, kunna anses besvarad. Någotytterligare riksdagsuttalande i denna fråga synes inte erforderligt. JoU 1978/79:19 21 Enligt propositionen är det angeläget attjordförvärvslagen ges en sådan utformning att den i samspel med andra åtgärderfrån samhällets sida mer effektivt än f. n. motverkar omotiveradeprisstegringar på jordbruks- och skogsmark och spekulation i sådan mark.Särskilt då inflationstakten är hög och det finns förväntningarom fortsatt inflation söker sig kapitalet till realvärden. Eftersom tillgångenpå mark är begränsad uppstår ett efterfrågetryck på prisnivån. Erfarenhetenhar visat att denna prisnivå även vid en optimistisk framtidsbedömning mångagånger Ugger betydligt över vad som betingas av inflationen ochlönsamhetsutvecklingen inom näringen. Detta innebär att aktiva lantbrukare, somi huvudsak måste värdera fastigheterna efter deras avkastningsvärde och såledesinte kan lägga skattemässiga och andra värderingar ovanpå detta värde, inle kankonkurrera på lika villkor. Risk sägs vidare föreligga att utvecklingen kankomma att innebära krav på höjda priser på jordbruksprodukter. Pågrund av det anförda förordar regeringen att i den nya jordförvärvslagen tasin en regel alt förvärvstillstånd skall vägras, om köpeskillingen eller annanersättning inte endast obetydligt överstiger egendomens värde med hänsyn tilldess avkastning och övriga omständigheter. Bestämmelsen föreslås kompletteradmed en undantagsregel enligt vilken tillstånd ändå får lämnas, om det finnssärskilda skäl till det. Detföreslås också att förvärvslillstånd skall vägras om det kan antas attförvärvet sker huvudsakligen för kapitalplacering. En bestämmelse avmotsvarande innebörd fanns jordförvärvslag och en sådan bestämmelsestår enligt propositionen väl i överensstämmelse med syftet med den nuföreslagna lagen. Beträffandevissa praktiska frågor om beräkning av egendomens värde och förfarandet isamband härmed hänvisar utskottet till vad i propositionen anförts på s. 2527. Imotionen 2162, yrkandet 3, hemställs att bestämmelsen om priskontroll (4 § 1)utgår och att därmed sammanhängande konsekvensändringar görs i lagförslaget.Motionärerna anför till stöd för sitt förslag bl. a. alt de olika grunder förtillståndsprövningen som i övrigt införs i lagen sammantagna ger möjlighet mera dämpad och sund prisutveckling, varför förslaget till priskontrollframstår som obehövligt. Enligt molionen bör man avvakta resultatet av dessaåtgärder innan man går in på ett från åtskilliga synpunkter så osäkertinstrum.ent som den föreslagna prisprövningen. Utskottetdelar den i propositionen framförda uppfattningen att jordförvärvslagen börutformas så alt den i samspel med andra åtgärder från samhällets sida kanmotverka omotiverade prisstegringar på jordbruks- och skogsmark ochspekulation i sådan mark. Regeringens förslag i fråga om såväl priskontrollsom kapitalplacering utgör enligt ut- JoU1978/79:19 22 skottets mening från jordpolitisk synpunkt viktiga delar ien reviderad jordförvärvslagstiftning. Utskottet är därför inte berett attfrångå sagda förslag. Motionen 2162, yrkandet 3, avstyrks således. Sammanförande och uppdelning av lantbruksföretag m. m. Bestämmelserna i nuvarandejordförvärvslag är utformade så att ägare av utvecklade och utvecklingsbaralantbruksföretag i regel inte kan vägras att förvärva närbeläget företag avsamma slag i syfte att föra samman företagen till en enhet, s. k.additionsförvärv. I propositionen förordas att en bestämmelse införs som germöjlighet att förhindra sådana additionsförvärv. Förvärvstillstånd skallsåledes vägras om förvärvet kan antas medföra att två eller flera utveckladeeller utvecklingsbara lantbruksföretag, som bör förbli självständiga, förssamman till ett företag (4 § 4). Enligt departementschefen talar bl. a.regional- och befolkningspolitiska skäl för en sådan bestämmelse. Därutöverframhålls att en utgångspunkt för den statliga rationaliseringspolitikenenligt jordbrukspolitiska beslut är att familjelantbruket skall varaden dominerande företagsformen. En bestämmelse som hindrar additionsförvärv ären konsekvent följd härav. En sådan regel är också ägnad att motverkaprisstegringar på jordbruksfastigheter och kapitalplaceringsköp, att hindrauppkomsten av bruknings-enheter med mycket utspritt ägoinnehav och attunderlätta kominande generationsskiften. I sammanhanget föreslås vidare att i den nya lagen tas inen motsvarighet till den bestämmelse i nu gällande lag som gör det möjligt attförhindra en från jordpolitisk synpunkt olämplig uppdelning av lantbruksföretag(4 § 5). Enligt motionen 2162 måste förskjutningen i ägarstrukturenmot ett minskat enskilt ägande brytas. Enskilda lantbrukare bör i ökad utsträckningges möjlighet att förbättra lönsamheten genom att köpa till-skoltsmark. Dåmycket stora arealer bolagsmark f. n. är eller förväntas bli utbjudna tillförsäljning bör enligt motionen även enskilda köpare komma i fråga. I molionenhemställs (yrkandet 7) att uttalar alt sådan bolagsmark i möjligastemån genom lantbruksstyrelsens försorg utbjuds till enskilda jord- ochskogsbrukare. I molionen 2164, yrkandet 1 i förevarande del, hemställsom vissa uttalanden från sida när det gäller tillåtligheten avadditions-förvärv. Enligt motionärerna bör också möjligheten att sysselsätta anställdarbetskraft tas med vid bedömningen. En progressiv brukare med anställdarbetskraft bör sålunda inte förvägras en arealförstärkning om detta frånallmänna synpunkter bedöms värdefullt. Motsvarande bör galla till förmån försambruksföretag. Möjligheter måste finnas att pröva och utveckla olikaföretagsformer. Bildandet av sambruksförelag bör enligt motionärernas meningfrämjas. JoU 1978/79:19 23 Enligt motionen 2166 är samjordbruket ettalternativ som alltför litet beaktas i jämförelse med familjejordbruk ochstordriftsföretag. I motionen hemställs (yrkandet 4) att uttalar attsambruksföretag skall bedömas som lika viktiga som familjeföretag vidsammanförande av lantbruksföretag. Utskottetvill erinra om att en av grundtankarna i propositionen är att den nyajordförvärvslagstiftningen skall stå i överensstämmelse med målsättningen förjordbruks- och skogspolitiken. Denna målsättning innebär enligt statsmakternasbeslut bl. a. att rationaliseringspolitiken skall utformas med utgångspunkt ifamiljelantbruket som den dominerande företagsformen. Som i propositionenanförts är en bestämmelse som ger möjlighet att hindra additionsförvärv enkonsekvent följd härav. På grund härav och med hänsyn till de skäl som i övrigtanförts till förmån för regeringens förslag i detta hänseende tillstyrkerutskottet att en bestämmelse införs som ger möjlighet att i vissa fall hindrasammanförande resp. uppdelning av lantbruksföretag. Yrkandet4 i motionen 2166 kan enligt utskottets mening svårligen förenas med denjordbrukspolitiska inriktning som redovisats och avstyrks således. Ifråga om innebörden i övrigt av nu åsyftade bestämmelser ansluter sig utskottettill de uttalanden som gjorts i propositionen på s. 2829. Vad beträffar sådanalantbruksföretag som avses i motionen 2164 bör sålunda framhållas att regeln omadditionsförvärv inte är avsedd att utgöra ett hinder för utvecklade ochutvecklingsbara företag att genom tillköp av lämpligt belägen mark anpassa sigtill förändringar av produktionsteknik m. m. En uppbyggnad och utveckling avstörre företag som från allmän synpunkt kan anses värdefull bör dock, somframhållits i propositionen, inte ske genom att var för sig utvecklade ellerutvecklingsbara företag förs samman. Enligt utskottets mening bör från sysselsättningssynpunktlämpliga arealförstärkningar för det redan utvecklade lantbruksföretaget kunnaåstadkommas på annat sätt än genom förvärv av sådana företag som nämnts.Utskottet föreslår att motionen 2164 i förevarande del lämnas utan åtgärd frånriksdagens sida. Medanledning av vad i motionerna 2164 och 2166 anförts om främjande avsambruksföretag vill utskottet erinra om att ekonomisk förening med ändamål attdriva jordbruk eller trädgårdsnäring för medlemmarnas gemensamma räkning kanregistreras som sambruksförening enligt 1 § lagen (1975: 417) omsambruksföreningar. I formellt hänseende gäller att förvärv som görs avsambruksförening, bildad enligt äldre lagstiftning härom, faller underjordförvärvslagen. Markförvärv av sambruksförening som bildats med stöd av1975 års lag prövas däremot enligt lagen (1916: 156) om vissa inskränkningar irätten att förvärva fast egendom. Ett uttalande i förarbetena till 1948 årsjordförvärvslag (prop. 1948: 178 s. 26) utvisar dock att vid sist angivna JoU1978/79:19 24 prövning skall tillämpas i princip samma grunder som omjordförvärvslagen varit tillämplig. Av nu föreliggande proposition (s. 42)framgår att prövningen av de förvärv som görs enligt lag på motsvarandesätt förutsätts ske enligt grunderna för den nya jordförvärvslagen. Vad utskottet i det föregående anfört omarealförstärkningar för det redan utvecklade lantbruksföretaget innebärgivetvis inte att utskottet ställer sig negativt till sambruksföreningen som företagsform.Utskottet vill i sammanhanget bl. a. fästa uppmärksam.heten på de av utskottet' tillstyrkta förbättringar i fråga om rationaliseringsstöd till samverkansföretagsom genomfördes i samband med att antog nya riktlinjer förjordbrukspolitiken. För tydlighetens skull vill utskottet emellertid ocksåpåpeka att de i 5 § lagförslaget angivna inskränkningarna i fråga om juridiskapersoners rätt att förvärva jordbruksfastigheter i princip blir tillämpbara direkt eller indirekt pä registrerade sambruksföreningar. Beträffande dennärmare innebörden av dessa regler hänvisas till nästföljande avsnitt. Detförtjänar nämnas att utredningen (SOU 1977: 93 s. 110) för sin del framhållitatt det i de flesta fall från jordpolitisk synpunkt får anses föreliggasärskilda skäl alt tillåta sambruksförenings förvärv av jordbruksfastighet. I anslutning till motionen 2162 får utskottet erinra omatt utskottet (JoU 1978/79: 17, punkt 7) tillstyrkt ettregeringsförslag att medel ställs till lantbruksstyrelsens förfogande för inköpav stora arealer mark, främst skogsmark, som av olika anledningar utbjuditstill försäljning. Marken är avsedd att i första hand tillföras bestående lantbrukeller användas för byte med andra skogsägare. I anslutning till ettmotionsyrkande som berörde fördelningen av ifrågavarande mark anförde utskottetbl. a. att det får anses ligga inom regeringens och de ansvarigalantbruksmyndigheternas ansvarsområde att ta närmare ställning till hur denförvärvade marken i de konkreta fallen skall användas för att på bästa sättutnyttjas i den pågående strukturrationaliseringen. Den i nu förevarandesammanhang behandlade motionen 2162, yrkandet 7, föranleder ingen annanbedömning härvidlag och bör således inte föranleda någon särskild åtgärd frånriksdagens sida. Juridiska personers förvärv m. m. Enligt 4 § andra stycket inuvarande jordförvärvslag intar företag för förädling av jordbruks- ochskogsprodukter eller för distribution av jordbruksprodukter en prioriterad ställningvid förvärv av mark vars alster skall användas i rörelsen. I praktiken harbestämmelsen fått betydelse främst för skogsbolag och sågverksföretag vidförvärv av skogsfastigheter. Utredningen påpekar beträffande denna punkt bl. a. att detunder har förts en livlig debatt om de skogsförädlande företagensförvärv av mark i syfte bl. a. att utöka råvarubasen för sina JoU 1978/79:19 25 industrier.Härvid har anförts att företagen har medverkat till att avsevärt höja prisernapå skogsfasfigheter och att en del förvärv i själva verket har varit ett slagsrotpostköp, där avsikten endast har varit att avverka skogen på fastigheten. Dehöga priserna i kombination med köparens prioriterade ställning enligtjordförvärvslagen uppges ha försvårat för enskilda lantbrukare att konkurreraom förvärv av skogsmark som behövs för komplettering av lantbruksföretaget.Det är också enligt utredningen uppenbart att ett skogsföretag numera knappasthar möjlighet att genom köp ay skogsmark i nämnvärd utsträckning säkra sittråvarubehov. Areal- och därmed kapitalbehovet härför är för stort. a. angivna bakgrund föreslår utredningen vissa inskränkningar i fråga omjuridiska personers rätt att förvärva jordbruksfastigheter. Regeringenansluter sig till utredningens och flertalet remissinstansers uppfattning attden nuvarande ordningen enligt vilken vissa juridiska personer ges företrädetill förvärv av jordbruksfastigheter bör inskränkas. Regeringens förslag underdenna punkt innebär i korthet följande. Närdet gäller förvärv av mark i bygder med enbart jordbruksföretag eller medkombinerade jordbruks- och skogsbruksföretag bör bolagens förvärv i principtillåtas endast under förutsättning att förvärvaren avstår egendom avbetydelse för jordbrukets rationalisering. Tillstånd bör också kunna ges omförvärvet medför att egendom som redan tillhör förvärvaren blir merändamålsenlig, om egendomen är avsedd för annat ändamål än jordbruk ellerskogsbruk eller om annat särskilt skäl föreligger. (5 § första stycket 14).Vidare föreslås en regel som enbart avser juridiska personer som driverindustriell verksamhet för förädling av skogsprodukter, dvs. sågverk,massafabriker, pappersbruk och fabriker för tillverkning av fiberskivor,spånskivor eller plywood. Denna innebär att skogsindustrierna ges utrymme attförvärva skogsmark inom sådana områden där skogsmarken ined hänsyn tillförhållandena på orten inte bör ägas eller brukas av personer som är bosatta påorten (5 § andra stycket). Genomen särskild bestämmelse i 5 § tredje stycket blir fysisk person som driverskogsindustrien verksamhet likställd med juridisk person i förvärvshänseende. Beträffandemarkförvärv för skogsindustrien verksam.het anförs i propositionen bl. a. attskogsindustrin i vissa fall bör kunna medverka till en positiv utveckling i enbygd genom att göra insatser för skogsbrukets utveckling och ge tryggadanställning åt skogsarbetarna. är det emellertid nödvändigt attklart skilja mellan å ena sidan sådana bygder som med hänsyn till belägenhet,kommunikationer, samhällsservice och andra omständigheter saknarförutsättningar för enskilt 3 1978/79. JoU1978/79:19 26 skogsbruk eller för kombinerat jord- och skogsbruk och åandra sidan övriga bygder där det finns efterfrågan på mark från enskilda,för-värvsberätfigade köpares sida. Ett tillskottsförvärv kan i sistnämndabygder för den enskilde jordbrukaren ha avgörande betydelse för hansförsörjning och sysselsättning och därmed för möjligheterna att bo kvar iområdet. Eftersom tillgången på odlad jord är begränsad, är det i regel endastgenom utökning av skogsarealen som företaget kan utvecklas. Ofta har sammaförvärv ingen eller ringa betydelse för bolagets möjligheter till ettrationellt utnyttjande av tidigare innehav. Som en allmän riktlinje bör såledesgälla att skogsindustrins förvärv inte får läggas till andra områden än somklart hör till förstnämnda områden utan att ett bytesförfarande av nämndinnebörd kommer till stånd. En marköverföring till skogsindustrin får alltsåenligt regeringens mening inte motverka de regionalpolitiska strävandena. I motionen 2164 anförs (yrkandet 1 i förevarande del) attambitionen att stärka de kombinerade jord- och skogsbruksföretagen inte fårmedföra en för snäv avgränsning av juridiska personers möjligheter att förvärvamark. De mindre, skogsförädlande förelagen utgör t. ex. ofta ett betydelsefulltkomplement till jord- och skogsbruket som bas för ett tillräckligtbefolkningsunderlag i vissa bygder. De uttalanden som görs i propositionenspeglar enligt motionen en alltför restriktiv inställning till de träförädlandeförelagens skogsförvärv. Motionärerna föreslår alt uttalar alt dessaföretag ges möjlighet atl förvärva mark när möjligheterna att skapa varaktigsysselsättning och andra regionalpolitiska skäl talar härför. Vidare framhållsi motionen att även de livsmedelsproducerande företagen bör kunna förvärva jordbruksmarkom det från samhällets intresse är angeläget att stödja deras produktion ochutveckling. Motionärerna föreslår att gör motsvarande uttalande tillförmån för de livsmedelsproducerande företagens förvärvsmöjligheter. Utskottet ansluter sig till regeringens synpunkter i frågaom behovet av att inskränka juridiska personers möjligheter att förvärva markoch tillstyrker lagförslaget i denna del. Vad gäller t. ex. sådana livsmedelsproducerandeföretag som avses i motionen 2164 bör enligt utskottets mening gälla sammaregler som för andra juridiska personer. Förvärvstillstånd kan sålunda lämnasom förvärvet har byteskaraktär, om förvärvet medför att egendom som redantillhör förvärvaren blir mer ändamålsenlig, om egendomen är avsedd för annatändamål än jordbruk eller skogsbruk eller om annat särskilt skäl föreligger. Ipropositionen ges exempel på när särskilda skäl kan anses föreligga atttillåta juridiska personer alt anskaffa mark för jordbruksändamål. ex. fall där egendomen är mycket stor och kapitalkrävande eller om förvärvetsker mellan juridiska personer. Enligt utskottets mening får angivnaförvärvsmöjligheter anses till fyllest för den typ av förädlingsföretag som nuåsyftas. JoU1978/79:19 27 När det gäller de skogsförädlandeföretagens förvärv kan utskottet vitsorda att skogsindustrin i många fall kanmedverka till en positiv utveckling i en bygd genom framför allt densysselsättningseffekt som verksamheten ger. vill utskottet emellertidunderstryka det angelägna i att jordförvärvslagen kan tillämpas så att dekombinerade jord- och skogsbruksföretagen kan utöka sina innehav av skogsmark,där detta är önskvärt från jordbrukspolitisk eller regionalpolitisk synpunkt.Som bl. a. utredningen konstaterat har skogsförädlingsföretagens prioriteradeställning enligt nuvarande lagstiftning försvårat för enskilda lantbrukare attkonkurrera om förvärv av skogsmark som behövts för komplettering av lantbruksföretaget.Som motiv för bibehållande av denna prioriterade ställning har åberopats bl. a.att skogsföretagen därmed skulle få en tryggare tillgång till skogsråvara.Enligt vad som konstateras i propositionen torde emellertid ett skogsföretaginte i nämnvärd utsträckning kunna säkra sill råvarubehov genom köp avskogsmark. Frågan om en jämn och säker virkeslillgång för skogsindustrinsammanhänger enligt utskottets mening snarare med sådana mera långsiktigaåtgärder på skogsvårdens område som kan antas bli föremål för överväganden isamband med den skogspoliliska proposition som förelagts . Av detsagda följer att utskottet inte är berett alt frångå propositionens i detföregående redovisade uttalanden om ett på regionalpolitiska skäl grundat företrädeför den enskilde jordbrukaren vid förvärv av mark. Med hänsyn till det anförda finner utskottet att motionen2164 i förevarande del inle bör föranleda någon åtgärd från sida. Bosättning och brukning m. m. Enligt 4 § första stycket nu gällandejordförvärvslag får förvärvstillstånd vägras om det finns anledning anta attförvärvarens huvudsakliga syfte med fånget inte är att själv yrkesmässigt ochvaraktigt ägna sig åt jordbruk på förvärvsegendomen eller driva skogsbruk därsom stöd åt förvärvaren tillhörigt jordbruk. En av grundtankarna i regeringens förslag till nyjordförvärvslag är att utvecklade och utvecklingsbara lantbruksföretag skallförbehållas aktiva jordbrukare som har för avsikt att vara bosatta på egendomenoch yrkesmässigt bruka den. Mot bakgrund härav föreslås att i lagen tas inbestämmelser som gör det möjligt att vägra förvärv som står i strid med dettasyfte. Tillstånd får också vägras om förvärvaren inte har sådana yrkeskunskapersom behövs för alt driva företaget (6 §). Vidare förordas atttillståndsmyndigheten ges befogenhet att i beslut om förvärvslillstånd efteråtagande av förvärvaren ålägga denne att vara bosatt påoch/eller yrkesmässigt bruka egendomen (10 § första stycket). Enligtmotionen 2162 i förevarande del (yrkandet 2) är det centrala JoU 1978/79:19 28 idetta sammanhang en ovillkorlig brukningsplikt, som alltid följer det ansvarsom åligger ägare av jord och skog. Däremot motsätter sig motionärerna införandetav generell bosättningsplikt i lagstiftningen. 1 motionen anförs en rad exempelpå situationer där det skulle framstå som orimligt att ålägga förvärvaren attbosätta sig på förvärvsegendomen. Enligt motionärerna talar också deerfarenheter som finns att hämta i våra grannländer och motinförandet av ett system med boplikt. 1motionen 2163, yrkandet 1 i förevarande del, hemställs om en ändring av 10 §första stycket lagförslaget av i huvudsak redaktionell karaktär. Den ipropositionen föreslagna lydelsen skulle enligt motionen kunna tolkas så atttillståndsmyndigheten får befogenhet att till maximera den tid somförvärvaren får bruka fastigheten och vara bosatt där. Det bör också, ansermotionärerna, klarare framgå att tiden avser både brukandet och bosättningen.