bet · G201SfU22 · 1978-12-31 00:00:00 — Framtill gällde att skyddsläkemedel till kvinnor och barn ianslutning till mödra-, barn- eller skolhälsovård samt läkemedel för vissakvinnor med havandeskapssjukdomar lämnades kostnadsfritt. Kostnaderna förläkemedlen bestreds från socialhuvudtitelns anslag Läkemedel åt vissa kvinnoroch barn. Förmånen av dessa fria läkemedel togs bort enligt förslag ipropositionen 1976/77:150, dock med det förbehållet att regeringen gavsmöjlighet att förordna att skyddsläkemedel i vissa fall skulle tillhandahållaskostnadsfritt (FiU 1976/77:30). Enligtden förevarande överenskommelsen mellan staten och sjukvårdshuvudmännen harförutsatts att de senare kostnadsfritt skall tillhandahålla AD-vitaminpreparatgenom mödra- och barnavården. Härigenom tillgodoses yrkandena i tre motionerfrån den allmänna motionstiden nämligen motionen 200 av m. fl.,motionen 699 av SfU 1978/79:22 21 och motionen 870 av m. fl. Imotionen 876 av m. fl. anförs att i den särskilda förteckningenöver kostnadsfria läkemedel saknas många sjukdomsgrupper av långvarig ochallvariig karaktär. Motionärerna begär en översyn av förteckningen för att fäden i bättre överensstämmelse med intentionerna bakom bestämmelserna omkostnadsfria läkemedel. Somovan nämnts begärde på förslag av utskottet (SfU 1975/76:42) våren1976 en utredning - inom ramen för den socialpolitiska samordningsutredningensarbete - av frågan om och i vad män skyddet mot höga medicinkostnader bordeytteriigare förstärkas. Utredningen har behandlat frågan i betänkandet (SOU 1979:1)Utbyggt skydd mot höga vård-och läkemedelskostnader, varvid utredningenförordat ett samordnat högkostnadsskydd som skall omfatta all öppenvård ochalla läkemedelsinköp. Utredningen har stannat för att lägga fram förslag tillalternativa lösningar för högkostnadsskyddets nivå. Det ena alternativet somförutsätter att kostnadsfria läkemedel överförs till prisnedsatta, innebär ettårligt avgiftstak om ca . medan det andra alternativet, enligt vilketförmånen av kostnadsfria läkemedel behålls, innebär att egenkostnaden begränsastill ca . 1 sina allmänna överväganden har utredningen närmaregått in på frågan om ökade möjligheter att åstadkomma ett högkostnadsskyddgenom en utvidgning av rätten till kostnadsfria läkemedel, men ansett dennalösning mindre lämplig. a. har utredningen pekat på att det skulle blinödvändigt att bygga ut den nuvarande förteckningen över kostnadsfria läkemedeltill att omfatta ett stort antal sjukdomar och läkemedel, något som skullemedföra en rad avgränsningsproblem. Gjordes gränsdragningen så vid, att allavanliga s. k. folksjukdomar inrymdes, eller upphävdes kraven på läkemedlensaktiva beståndsdelar, kunde så gott som samtliga läkemedel blikostnadsfria. Ett avgörande skäl mot en utvidgad kostnadsfrihet är, framhållerutredningen, att de kostnadsfria läkemedlens funktion kan ifrågasättas medhänsyn till att dessa i stor utsträckning förskrivs med prisnedsattaläkemedel. Kostnadsfriheten förlorar då sin självständiga betydelse. Förslagetär sorri nämnts föremål för remissbehandling. Utskottet anser att regeringensställningstagande till förslaget bör avvaktas men vill understrykaangelägenheten av att frågan om högkostnadsskyddet fär en positiv lösning. Någonåtgärd med anledning av motionen 876 anser utskottet inte är påkallad. IngaLantz m.fl. begär i motionen 1661 en prövning av frågan om på apotek försåldamenstruationsskydd kan inbegripas i sådana varor som rabatteras genomsjukförsäkringen. Motioner i samma syfte har avslagits vid 1975/76 och 1976/77års riksmöten (SfU 1975/76:42 och 1976/77:17) med hänvisning till dels att enrabattering av kostnaderna för menstruationsskydd skulle ge liten effekt medhänsyn till den prissättning som Apoteksbolaget tillämpade SfU 1978/79:22 22 påvarorna, dels att en utvidgning av rabatteringsreglerna förutsatte att mangenerellt omprövade försäkringsersättningen i fråga om såväl receptfrialäkemedel och farmacevtiska varor i övrigt som alla de hygieniska artiklar,vilka kunde betraktas som nödvändighetsvaror. Utskottet anser inte attriksdagen har anledning ompröva sina tidigare ställningstaganden i frågan ochavstyrker bifall till motionen 1661. Enligt beslut av riksdag bestäms fr. o. m.den 1 januari 1975 arvodet till privatpraktiserande läkare som är anslutna tillden allmänna sjukförsäkringen av reglerna i läkarvårdstaxan (1974:699). Förattundvika att övergången till taxebindning skulle medföra en oskäliginkomstminskning för enskilda läkare som tidigare tillämpat en högrearvodesnivå än vad taxan medgav, infördes vid de nya bestämmelsernas tillkomstövergångsvis en möjlighet för läkarna alt efter individuell prövning ta ut etti förhållande till taxans belopp med 10, 20, 30, 40 eller förhöjt arvode.Arvodeshöjning fick ske i de fall läkaren styrkte att han utövatläkaryrket på heltid och därvid tillämpat ett genomsnittsarvode per besök somöversteg det genomsnittliga läkararvodet för läkare med minst 2 000patientbesök och haft kostnader för mottagningen som låg högre än normalt förden specialitet han utövade. Läkare vid gruppmottagning etablerad före år 1973fick utan särskilt beslut tillämpa en arvodeshöjning . Även efterträdaretill sådan läkare kan under viss förutsättning fä rätt till sammaarvodeshöjning. Vissa möjligheter till individuell taxebindning vidnyetableringar infördes fr. o. m. (se SfU 1977/78:12).Sålunda kan försäkringskassa besluta om en med högst förhöjd arvodesnivåför nyetablerad praktik som är gemensam för minst två läkare. Beslutet skallföregås av godkännande och ges endast i de fall vederbörandehuvudman lämnat sitt samtycke till etableringen. Beslutet gäller praktik påviss ort. Avsikten med de ökade möjligheterna till individuell taxebindning,som begränsades till att avse högst 30 läkare under ettvart av åren 1978 och1979, var att etableringen skulle ske utanför storstadsområdena och i förstahand pä orter där behovet av läkare är mindre väl tillgodosett. Reglerna varavsedda att tillämpas övergångsvis och frågan om i vilken takt de skulleavvecklas skulle tas upp till prövning i anslutning till det förslag rörandeavveckling av den individuella taxebindningen, som avsågatt lägga fram i samband med påföljande års taxeöversyn. SvenAspling m. fl. framhåller i motionen 255 att ansökningarna att nyelablera sigmed förhöjd taxenivå i flertalet fall avsett större städer med god tillgångtill sjukvård. Flertalet ansökningar har också avstyrkts av sjukvårdshuvudmännen.Motionärerna menar att beslutet om möjlighet till individuell taxebindning vidnyetableringar var dåligt underbyggt och bör upphävas. SfU 1978/79:22 23 och drar imotionen 1247 slutsatser i motsatt riktning av effekterna av beslutet omförhöjd taxenivå vid nyetableringar. De begär att en taxenivå införs, som gördet möjligt att nyelablera även enmansmottagningar på orter där det inte finnsunderiag för gruppmottagningar. Taxenivån vid nyetableringarna skulle,framhåller motionärerna, därvid kunna differentieras så att de särskilt gynnaretableringar utanför storstadsområdena. Etableringarna bör enligt motionärernaockså kunna ske utan tillstånd av lokal sjukvårdshuvudman. Motionärernaförutsätter dock att ett samråd genomgående föregår etableringen av ny praktik. Regeringensbeslut om rätt till individuell taxebindning vid nyetableringar, vilkettillstyrkts av (se SfU 1977/78:12)avsåg endast nyetableringar underåren 1978 och 1979. Någon anledning för att ompröva beslutetsgiltighet anser utskottet inte föreligga.Utskottet avstyrker följaktligen bifall till motionen 255. Såvittgäller den individuella taxebindningen för tiden efter anserutskottet att regeringens ställningstagande i frågan bör avvaktas innanriksdagen gör några uttalanden härom. Utskottet avstyrker därför bifall äventill motionen 1247. Denya bestämmelser om ersättning till privatpraktiserande läkare som antogs avriksdagen innebar vissa begränsningar i möjligheterna för offentligtanställd läkare med privatpraktik att ansluta sig till sjukförsäkringen.Anslutningsrätten begränsades till och gjordes beroende av dels attprivatpraktiken bedrivits regelmässigt under före den 1 januari1975, dels all vederbörande arbetsgivare avböjt erbjudande om ökad tjänstgöringpå s. k. särskild arbetstid. Läkaren kunde, om de nämnda förutsättningarna varuppfyllda, uppföras pä försäkringska.ssans förteckning över försäkringsanslutnaläkare i sänder. Efteröveriäggningar i den till knutna läkarvårdsdelegationen,vilken har till uppgift att följa upp verkningarna av 1974 årsprivatläkarreform och i vilken ingår representanter för bl. a. socialstyrelsen.Landstingsförbundet och läkarförbundet, godtogs ett förslag av parterna avinnebörd att offentligt anställd läkare som bedriver fritidspraktik fr. o. m,fär ansluta sig till försäkringen under förutsättning att hanhar heltidsanställning i offentlig vård. GöstaBohman m. fl. begär i motionen 1224att offentliganställd läkare som harfritidspraktik skall, oavsett tjänstgöringens omfattning, hos arbetsgivarentillerkännas samma rätt att ansluta sig till försäkringen som andra privatpraktiserandeläkare. Detovannämnda förslaget om de s. k. fritidspraktikernas rätt att ansluta sig tillförsäkringen anmäldes i propositionen 1976/77:116 och biträddes av (SfU 1976/77:28). I samband med behandlingen av propositionen avstyrkteutskottet ett motionsyrkande om en vidgad rätt för fritidspraktiker att fåansluta sig till försäkringen. Utskottet erinrade bl. a. om att den nuvarandebegränsningen av fritidspraktikernas möjlighet att ansluta sig till SfU 1978/79:22 24 försäkringentillkommit för att tillgodose den offentliga vårdens behov av läkare och attutskottet tidigare som sin principiella uppfattning uttalat att den offentligavården även borde i första hand prioriteras när det gälldesjukvårdsresurserna. Utskottet ansåg att det förslag somläkarvärdsdelega-tionen lagt fram utgjorde en rimlig kompromiss mellansamhällets, patienternas och läkarnas intressen. Utskottetfinner inte anledning att förorda en utvidgning av fritidspraktikernas rättatt ansluta sig till försäkringen och avstyrker bifall till motionen 1224 imotsvarande del. Isamband med genomförandet av tandvårdsreform bestämdes att varjetandläkare, som den var verksam eller efter denna dag avsåg attpåbörja verksamhet i enskild tandvård, skulle föras upp på en särskildförteckning hos den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde verksamhetenbedrevs eller avsågs bedrivas. I vissa undantagsfall skulle riksförsäkringsverketkunna medge tandläkare att stå utanför försäkringen. Verket bemyndigades vidareatt i ett inledningsskede förordna om inskränkning i rätten till utträde urförsäkringen om detta ansågs nödvändigt med hänsyn till de försäkradesmöjligheter att inom ett försäkringskasseområde erhålla tandvård inomförsäkringens ram. Om skulle finna anledning anta attfolktandvårdens behov av tandläkare blev otillräckligt tillgodosett hade verketmöjlighet föreskriva att nya privatpraktiserande tandläkare inte skulle tas upppå förteckningen över de till försäkringen anslutna tandläkarna.Etableringsbegränsningen skulle kunna avse hela landet och tillämpassåväl på nyexaminerade tandläkare som på redan verksamma tandläkare i offentligtjänst. Etableringsregeln skulle - i likhet med bestämmelserna om tandläkarnasanslutning till och om möjligheterna för dem att utträda ur försäkringen -gälla till utgången av . Mot bakgrund av att tandvårdsförsäkringensinförande medförde en kraftig överströmning av tandläkare från folktandvårdtill enskild landvård beslöt tillämpabestämmelsen om etablerings-begränsning. Förär 1975 föreskrev att tandläkare i princip fick föras upppå förteckning endast om verksamheten avsåg att ersätta tidigare verksamhet ienskild tandvård, s. k. ersättningsetablering. Föreskriftenom ersättningsetablering gäller numera t. o. m. utgången av . Frånoch med den gäller även att tandläkare som avser överta tidigareverksamhet i enskild tandvård flr föras upp på förteckning med verkan endast sålänge han bedriver verksamheten uteslutande på den ort där den tidigareverksamheten bedrivits, om inte synneriiga skäl föranleder annat.Ortsbundenheten gäller inte om ersättningsetablering sker i storstadsregionernaStockholm, och . 1tre motioner, 1224 av m. fl., 1238 av m. fl. och 1248 av m. fl., kritiseras de nuvarande SfU 1978/79:22 25 1 motionen 1224 begär motionärerna att etableringsreglernasuccessivt avvecklas och då i första hand på orter med brist på tandläkare. Imotionen 1238 begärs att etableringsreglerna skyndsamt skall avvecklas.Motionärerna i motionen 1248 begär åtgärder för att göra det möjligt förprivatpraktiserande tandläkare att utnyttja delpensionsförsäkringen. Närfrågan om avveckling av etableringsreglerna för tandläkare senast behandladesav , framhöll utskottet i sitt av godkända betänkande SfU1976/77:1 bl. a. att det var angeläget att man så långt det är möjligt sökertillgodose de försäkrades berättigade krav på fritt tandläkarval även iframtiden och att detta bäst torde kunna åstadkommas genom att tandläkarnabereds möjlighet att fritt etablera privatpraktik. Utskottetvar emellertid inte berett att medverka till en omedelbar avveckling avetableringsbegränsningen för tandläkare utan hänvisade till uttalanden i 1976års regeringsförklaring om att regeringen hade för avsikt att låta överseförsäkringens regler om etableringskontroll. Motionsyrkanden om en avvecklingav etableringskontrollen, helt eller delvis, avstyrktes med hänsyn till att dei huvudsak fick anses tillgodosedda genom regeringsförklaringen. 1slutet av tillkallades en kommitté som antog benämningen 1978 årstandvärdsutredning för att göra den nämnda översynen. Utredningen har i januarii är avlämnat ett delbetänkande (SOU 1979:7) Tandvården . 1betänkandet konstateras att den av beslutade målsättningenför folktandvårdens utbyggnad inte kommer att kunna uppnås före utgången av år1979. Utredningen, som förutsätter att det beslutade målet för utbyggnaden avfolktandvården skall ligga fast även efter utgången av nämnda år, föreslär attmöjligheten att använda de medel som finns föratt genomföra folktandvårdensutbyggnad, bl. a. etableringsbegränsningen av privatpraktiserande tandläkare,skall förlängas till utgången av . räknar utredningenmed att statsmakterna skall ha hunnit ta ställning till dess förslag i huvudbetänkandet.I detta avser utredningen att återkomma till frågan om en framtidaetableringsregel. Vad1978års tandvårdsutredning anfört visar enligt utskottets uppfattning på ettfortsatt behov av åtgärder för att säkerställa folktandvårdens utbyggnad.Utskottet anser sig därför fortfarande inte kunna medverka till en omedelbaravveckling av etableringsreglerna. Med hänsyn till pågående utredningsarbete ärutskottet inte heller berett nu göra något uttalande om i vilken utsträckningetableringsreglerna kan, helt eller delvis, undvaras . Utskottetavstyrker följaktligen bifall till såväl motionen 1238 som motionen 1224 iberörd del. Vadgäller de i motionen 1248 påtalade svårigheterna för tandläkare att erhålladelpension vill utskottet anföra följande. Enligt de nya regler om delpensionför egenföretagare, som antagits av (prop. 1978/79:69, SfU1978/79:14, rskr 133) och som träder i kraft SfU 1978/79:22 26 1980,gäller som villkor för att en egenföretagare skall fä rätt till delpension bl.a. att arbetstiden minskas till i genomsnitt minst hälften. Återståendegenomsnittlig arbetstid får inte understiga . För rätt tillersättningsetablering fordras att den tidigare verksamhet som tandläkaren avseratt överta har bedrivits på heltid (minst ) och att den tandläkare sombedrivit den tidigare verksamheten avlidit, erhållit ersättningsetableringinom annan tandläkarmottagning eller av olika orsaker begärt utträde urförsäkringen. beviljar emellertid undantag från de nämndavillkoren på grund av särskilda skäl. Utskottet förutsätter att när de nyareglerna om delpension för egenföretagare börjar tillämpas,prövar förutsättningarna för och konsekvenserna avmöjligheterna till ersättningsetablering i samband med tandläkares delpension.Med det anförda får motionen 1248 anses besvarad. Tandvårds-,läkarvårds- och behandlingstaxorna inom den allmänna försäkringen bestäms avregeringen efter förslag av . Verkets förslag föregås avöveriäggningar mellan verkets representanter och de företrädare för berördayrkesutövare och representanter för huvudmännen pä den offentliga vårdsidan,som ingår i de till verket knutna tandvårds- och läkarvårdsdelegationerna.Resultatet av överläggningarna föredras i delegationerna och redovisas tillregeringen i samband med taxeförslaget. Imotionen 1814 av m. fl. begär motionärerna en översyn avformerna för fastställande av vårdtaxorna inom den allmänna försäkringen.Motionärerna anser att man vid en sådan översyn dels bör överväga omriksförsäkringsverket bör företräda staten, dels om vårdgivarna kan ges en medparterna pä arbetsmarknaden mera likvärdig ställning. Enmotion med i huvudsak samma syfte behandlades under föregående . 1betänkandet SfU 1977/78:12, vilket godkänts av , fann utskottet attdet inte anförts skäl att förorda en ändrad ordning för överläggningarna ochframhöll att det var av stort värde för alla parter attriksförsäkringsverket med sin ingående kännedom om förhållandena inom denallmänna försäkringen förberedde regeringens beslut om de olika taxorna.Utskottet erinrade också om värdgivarnas möjligheter att få sina fackligasynpunkter beaktade såväl vid överläggningarna som vid MBL-förhandlingar ianslutning till förslag från regeringen. Utskottetanser inte det finns anledning för att frångå sin tidigare ståndpunkti frågan och avstyrker bifall till motionen 1814. Rätten till ersättning för sjukvård utomlands förden som är bosatt i riket och som alltså omfattas av sjukförsäkringen reglerasi en särskild kungörelse (1962:388) angående ersättning för sjukvård utom riketenligt lagen om allmän försäkring. Bestämmelserna innebär att ersättning förutgifter för läkarvård utgår med belopp motsvarande tre fjärdedelar av läkarensarvode. SfU 1978/79:22 27 I arvodet inräknas ersättning till läkaren förläkemedel, sjukvärdsmateriel och resor samt sjukpenningintyg. För sjukhusvårdutgår ersättning med belopp motsvarande eriagd avgift. Ersättningen för envårdperiod får dock inte beräknas till högre belopp än . I deeriagda avgifterna inräknas kostnader för läkararvode, läkemedel ochsjukvärdsmateriel. Däremot utgår ingen särskild ersättning för läkemedel somden försäkrade inköpt pä apotek eller för resor i samband med vård. erinrar motionärerna om att de ifrågavarandeersättningsbeloppen varit oförändrade sedan kungörelsens utfärdande är 1962.Motionärerna begär därför en uppräkning av ersättningsbeloppen, så att deuppgår till samma värde som de hade nämnda år. Enuppräkning av de ifrågavarande ersättningsbeloppen har tidigare aktualiseratssenast i en motion /, vilken behandlades av utskotteti betänkandet 1977/78:23.1 betänkandet redogjordes för det under senare årintensifierade arbetet med att träffa konventioner med andra länder påsocialförsäkringsområdet. Motionen avstyrktes av utskottet med hänvisning tillutskottets tidigare uttalade principiella inställning att trygghetsfrågor vidvistelse utom borde lösas genom sådana konventioner. I sammanhangeterinrades om att man frän svensk sida i konventionsförhandlingarna- motbakgrund av de begränsningar som finns i olika utländska system - läggersärskild vikt vid att fl frän svensk synpunkt godtagbara lösningar påsjukvårdsfrågorna såväl vid tillfällig vistelse i landet i fråga som vidbosättning där. Utskottetvidhåller sin tidigare uttalade uppfattning och avstyrker bifall till motionen1243. Mot de delar av propositionen som inte berörts ovanhar utskottet ingen erinran. 1. beträffande bidrag till långtidssjukvården medbifall till propositionen 1978/79:177 och med avslag på motionerna 1978/79:2490, yrkandet 1, och 1978/79:2491, yrkandena I och 2, godkänner vad somanförts i propositionen om bidrag till utbyggnad av långtidssjukvården, 2. beträffande en uppföljning av den i propositionenintagna överenskommelsen avslår motionen 1978/79:2489, 3. beträffande slopande av patientavgifter avslårmotionerna 1978/79:1250 och 1978/79:2491, yrkandena 3 och 4, 4. beträffande patientavgift i företagshälsovården medanledning av motionen 1978/79:508 som sin mening ger regeringen till SfU 1978/79:22 28 kännavad utskottet anfört, 5. beträffande ersättning vid ordination avdistriktssköterska avslår motionen 1978/79:2490, yrkandet 2, 6. beträffande sjukpenningavdrag vid sjukhusvårdavslår motionerna 1978/79:254, 1978/79:879 och 1978/79:2491, yrkandet 5, 7. beträffande ersättning för sjukresor med egen bilavslår motionen 1978/79:360, 8. beträffande översyn av sjukreseförordningen avslårmotionen 1978/79:564, 9. beträffande överiåtelsekvitto vid sjukresor avslårmotionen 1978/79:1803, 10. beträffande ersättning för vissa pensionärerssjukresor avslår motionen 1978/79:428, 11. beträffande resor till annat rehabiliteringsställe än sjukvårdsinrättning avslår motionen 1978/79:1244, 12. beträffande ersättning från sjukförsäkringen förglasögon avslår motionen 1978/79:199, 13. beträffande anskaffandet av glasögon tillpensionärer avslår motionen 1978/79:1072, 14. beträffande bil till handikappade avslår motionen 1978/ 79:1795, 15. beträffande teletekniska hjälpmedel tillhandikappade avslår motionen 1978/79:1815, 16. beträffande ersättning för ledarhund avslårmotionen 1978/ 79:2112, 17. beträffande AD-vitaminer till barn avslårmotionerna 1978/ 79:200, 1978/79:699 och 1978/79:870, 18. beträffande översyn av förteckningen överkostnadsfria läkemedel avslår motionen 1978/79:876, 19. beträffande ersättning för kostnader förmenstruationsskydd avslår motionen 1978/79:1661, 20. beträffande slopande av individuell taxebindningför läkare i vissa fall avslår motionen 1978/79:255, 21. beträffande utvidgning av individuell taxebindningför läkare avslår motionen 1978/79:1247, 22. beträffande anslutning till försäkringen avoffentliganställd läkare avslår motionen 1978/79:1224, yrkandet 1, 23. beträffande etableringsreglerna för tandläkareavslår motionerna 1978/79:1224, yrkandet 2, och 1978/79:1238, 24. beträffande delpension till tandläkare avslårmotionen 1978/ 79:1248, 25. beträffande översyn av värdtaxorna avslår motionen1978/ 79:1814, SfU 1978/79:22 29 26. beträffande ersättning för vård utomlands avslårmotionen 1978/79:1243, 27. antar de i propositionen framlagda förslagen till 1. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2. lagom ändring i lagen(1969:653)om vissa bidrag för vård vid karolinskasjukhuset. Närvarande:Sven Aspling (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), (), (), ()och (). 1. av ()och () vilka anser dels att det avsnitt av utskottets yttrande sombörjar på s. 11 med "Vad härefter" och slutar på s. 12 med"berörd del" bort har följande lydelse: I den överenskommelse som träffats 1978 mellanstaten och kommunförbunden förklarade sig parterna ense om att antalet platseri långtidssjukvården borde byggas ut i den takt som anges i gällandeflerårsplaner, dvs. i genomsnitt 2 300 platser . Regeringen hade därförenligt utskottets uppfattning bort ange en åriig utbyggnad av minst dennastorieksordning som villkor för att utge det nu aktuella bidraget om 170 milj.kr. Utskottet har i och för sig inget atterinra mot att det angivna bidraget utgår. Med hänsyn till vikten av attutbyggnaden sker i enlighet med vad som angetts iLKELP 1977 och 1978 anser utskottet emellertid att regeringen bör verka för enuppföljning av den träffade överenskommelsen. Utskottet biträder därföryrkandet i motionen 2490. delsatt utskottet under moment I bort hemställa att beträffande bidrag tilllångtidssjukvården med bifall till motionen 1978/79:2490, yrkandet I, och medanledning av SfU 1978/79:22 30 propositionen1978/79:177 samt med avslag på motionen 1978/79:2491, yrkandena 1 och 2,godkänner vad utskottet anfört om bidrag till långtidssjukvården, beträffandeen uppföljning av den i propositionen intagna överenskommelsen 2. avSven Aspling, , , , , och (alla s) vilka anser