bet · G201LU19 · 1978-12-31 00:00:00 — Mot beslutet reserverade sig utskottets socialdemokratiskaledamöter. majoritet biföll utskottets hemställan. Med anledning av riksdagsbeslutet fick konkurslagskommilténgenom tilläggsdirektiv i uppdrag atl ytterligare pröva frågan om förvaltningeni mindre konkurser. Kommittén avlämnade delbetänkandel (SOU 1977:29)Konkursförvallning. Belänkandet innehöll förslag till nya regler om förvaltningoch tillsyn i ordinära och mindre konkurser. Kommitténs förslag har lagts lillgrund för de nu i propositionen framlagda förslagen. Konkurslagskommiltén har därefler framlagtytterligare ett delbetänkande (SOU 1979: 13) Konkurs och rätten atl idkanäring. 1 betänkandet föreslås nya regler om näringsförbud i samband medkonkurs (s. k. konkurskarantän). Kommittén behandlar f. n. de återståendedelarna av utredningsuppdraget, bl. a. bestämmelserna om bevakning ochuldelning i ordinära konkurser m. m. LU1978/79:19 77 Under senare är har betydelsefullareformer också genomförts på rättsområden som angränsar till konkursrätlen.Sålunda tillkom en ny ackordslag (1970:847) varigenom ackord bliviteilt mera användbart medel än lidigare när det gäller alt få till stånduppgör'elser mellan borgenärer och gäldenär i krissituationer och på så sättförhindra konkurs. Vidare kan nämnas lagen (1970: 741) om statlig lönegarantivid konkurs (lönegarantilagen) och förmånsrättslagen (1970:979). Även ulsökningslagstiftningen är under omdaning. I en år1978 avlämnad lagrådsremiss har föreslagits all den nuvarande utsökningslagen(1877:31 s. I)och därtill anslutandelagar skall ersättas av en ny ulsök-ningsbalk. På grundval avkonkurslagskommitténs delbetänkande föreslås i propositionengenomgripande ändringar av bestämmelserna om konkursförvaltning och tillsynöver konkursförvallning. Även i reglerna om kon-kursgäldenärens rörelsefrihetm. m. föreslås ändringar. 1 fr'åga om ordinär konkurs är syftet med förslaget atlåstadkomma en ordning för förvaltning och tillsyn som är effektivare ochsamtidigt bättre anpassad lill nutida samhällsförhållanden än gällande ordning.Förvaltningen skall handhas av specialister, i första hand advokaler.Förvallaren får en i huvudsak självständig ställning gentemot lillsynsorgan ochborgenärskollektiv. Han skall dock i viktigare förvaltningsfrågor samråda medsärskilt berörda borgenärer. 1 slörre och mera komplicerade konkurser skallförvallaren kunna fä hjälp av en rådgivare som utses av konkursdomaren. Inslituiei rätlens ombudsman skall inte finnas kvar.Tillsynen skall i stället åvila kronofogdemyndighet. Avsikten är all i principen kronofogdemyndighet i varje län skall utses att fungera somtillsynsmyndighet i konkurs. skall övervaka attförvaltningen bedrivs på ett ändamålsenligt säll och därvid bl. a. se lill altavvecklingen inle fördröjs i onödan. Konkursdomaren skall inte längre ha någon tillsyn överförvaltarens verksamhet. Däremol får han lill uppgift att svara förföriikningsverksam-heten i ordinär konkurs. Han skall bl. a. vara ordförandevid förliknings-sammanträde. När tvistefrågorna är komplicerade skallkonkursdomaren kunna uppdra åt lämplig person atl biträda i förlikningsarbetel. 1 propositionen föreslås vidare atl del nuvarande systemetmed s.k. fattigkonkurs ersätts av en ny ordning för handläggning av mindrekonkurs. Denna handläggningsform skall dessutom tillämpas i åtskilliga fall somnu följer reglerna om ordinär konkurs. Förslaget syftar främst till all kommalill rätta med de brisler som är förenade med nuvarande fatligkonkurser och attåstadkomma en effektivare konkursförvallning. En viktignyhet är alt förvaltare skall förordnas i alla niindre konkurser. LU1978/79:19 78 Förvaltaren skall i princip ha samma kvalifikationer somförvaltare i ordinär konkurs. innebär all advokater i allmänhet kommer ifråga för förvaltningsuppdragen även i de mindre konkurserna. Förvaltaren skallutreda orsakerna lill obeståndel saml undersöka om det finnsåtervinnings-möjligheter och om gäldenären kan misstänkas för gäldenärsbroit.Till förvaltarens uppgifter hör också att utreda vilka fordringar som kan görasgällande i konkursen. Om det inte finns tillgångar i boel som läckerkonkurskoslnaderna och boels andra skulder, skall konkursen avskrivas ianslutning lill att gäldenären beedigar bouppteckningen. Finns del egendom i boel, skall förvaltaren sälja den ochupprätta ett utdelningsförslag. Borgenärerna behöver inle bevaka sinafordringar. Utdelningsförslagel prövas av konkursdomaren efter ettkungörelseförfarande. Tillsynen över förvaltningen i mindre konkurs skall liksomi ordinär konkurs utövas av kronofogdemyndighet i egenskap avtillsynsmyndighet. Om den mindre konkursen uppstått på ansökan av annanborgenär än staten och kostnaderna inte kan tas ut ur boet, skall borgenärensvara för dessa intill ett belopp motsvarande en tiondel av basbeloppet. Statenskall stå för de kostnader som inte kan betalas av boet eller ansvarigborgenär. Skärpningar föreslås i bestämmelserna oni konkursgäldenärsrörelsefrihet och om tvångsmedel mot denne. Möjligheterna att hämta ellerhäkta honom utvidgas. Gäldenären skall vidare kunna åläggas att lämna ifrån sigsitt pass. Enligt förslaget skall ingripande i form av reseförbud och yttersthäktning kunna ske mot gäldenär redan innan konkursansökan har prövats. Omgäldenären är juridisk person, skall även förutvarande ställföreträdare ivissa fall vara underkastad de inskränkningar i rörelsefriheten som gäller förgäldenären. Genom förslaget öppnas också möjlighet för borgenär all innankonkursansökan har prövats få kvarstad eller skingringsförbud belräffandegäldenärens egendom. Reformenföreslås träda i kraft . Som inledningsvis berörts harsamhällsutvecklingen medfört atl kon-kursförfarandel i viktiga avseenden tersig otidsenligt. Förändringarna av det ekonomiska livet har inneburit atlkonkursförvaltningen blivit mer komplicerad och alt helt andra krav än lidigaremåste ställas på förvalla-rens kvalifikationer. Härtill kommer att också andraintressen än borgenärernas gör sig gällande när ett förelag går i konkurs.Även i andra avseenden framstår det som nödvändigt alt förfarandetmoderniseras. Det nuvarande systemet med fattigkonkurser är sålunda behäftatmed flera brisler. a. saknas möjlighet till ålervinningstalan och inteheller finns det regler om att eventuella gäldenärsbroit skall efterforskas.Belräffande de ordinära konkurserna har anmärkts att dessa är onödigtlångdragna och atl kostnaderna för förfarandet oftast uppgår till betydandebelopp. LU1978/79:19 79 Mot bakgrund av det anförda anserutskottet del angeläget att en reform av konkursförfarandet nu kommer tillstånd. När del gäller den närmare inriktningen av en reform vill utskottetunderstryka atl konkurslagen alltjämt måste bygga på principen att konkurs hartill ändamål att tillhandahålla borgenärerna en ordning varigenom deraskonkurrerande anspråk mot en insolvent gäldenär kan tillgodoses. Som departementschefenuttalar är det också ett starkt samhällsintresse att reglerna om konkurs är såutformade att förlusterna för borgenärerna begränsas. Borgenärernas intressenkräver att förfarandet är effektivt och snabbt och att konkurskostnaderna hållsinom rimliga gränser. En snabbare, effektivare och billigare konkursförvaltningär också lill förmån för gäldenären. Strävandena atl få till stånd ett meraändamålsenligt konkursförfarande får emellertid inte leda till atlrättssäkerheten kommer i fara. Vid utformningen av ett nytt konkursförfarande måstehänsyn också las till andra intressen än de rent ekonomiskaborgenärsintressena. Att en betydande brottslighet förekommer med anknytningtill konkurser är välkänt. Utskottet anser det angeläget alt konkursreglernaändras så alt möjlighelerna atl avslöja och beivra sådan brottslighetförbättras. En annan omständighet som bör beaktas vid en reform avkonkursförfarandet är att samhället på ett helt annal sätt än vid konkurslagenstillkomst har ansvar för att sysselsättningen upprätthålls och att näringslivetutvecklas gynnsamt. Vid bedömningen av hur konkursförfarandet skall gestaltasbör hänsyn tas till exempelvis de sysselsältningspoliliska intressen som görsig gällande då företag råkar i ekonomiska svårigheter. Som departementschefenframhåller bör förfarandet vara så uppbyggt att även sådana intressen kanbeaktas i konkursen. Utskottet vill dock stryka under att ett ökathänsynstagande till samhälleliga intressen inle får medföra atl borgenärernasintressen eftersatts. Det i propositionen framlagda förslaget till ändring ikonkurslagen tillgodoser i allt väsentligt de krav man enligt utskottetsmening bör ställa vid en reform på området. Utskottet vill även uttrycka sintillfredsställelse över att frågorna om tillsyn och förvaltning i såväl mindresom ordinära konkurser - i enlighet med vad utskottet anförde 1976 tagilsupp till prövning i ett sammanhang och att således nu får tillfälleatt ta ställning lill en helhetslösning av problemen med konkursförvaltningen. I det följande kommer utskottet att först behandla vissaallmänna spörsmål som har samband med konkurs för att därefter närmare granskaförslagen till ändrade regler för konkursförfarandet. Konkurser och ekonomisk brottslighet 1 flera motioner som hänvisats lilllagutskottet har tagils upp frågor som rör sambandet mellan konkurser samtekononiisk och organiserad brottslighet. Likartade spörsmål har även berörts ivissa till justitieutskoltet hänvisade motioner. Dessa motioner behandlas ijustitieutskoltets betan- LU1978/79:19 80 kände JuU 1978/79:28. Som en allmän bakgrund lill de nu aktuella motionsyrkandena vill utskottet lämna följande redogörelse. har behovet av möjligheter att bekämpa denekonomiska och organiserade brottsligheten alltmer kommil atl uppmärksammasoch olika åtgärder har vidtagits för att denna typ av brottslighet skall kunnamötas. De myndigheter som är engagerade i kampen mot ekonomisk och organiseradbrottslighet har sålunda tillförts resursförstärkningar. Även i andra avseendenhar särskilda insatser gjorts som syftar till att myndigheterna skall blibättre rustade atl avslöja, utreda och lagfora sådan brottslig-hel. För ennärmare redogörelse för vidtagna eller planerade åtgärder på detla områdehänvisar utskottet till justitieutskoltets ovan nämnda betänkande, vari ävenlämnas en översikt över olika aktuella lagstiftningsprojekt. En betydande del av den ekonomiska kriminaliteten förekommeri samband med konkurser. Som departementschefen framhåller i propositionen rördel sig främst om gäldenärsbroit, som inte sällan utgör ett led i en meraomfattande ekonomisk brottslighet. Undersökningar visar att gäldenärsbroit kanantas förekomma i samband av alla fattigkonkurser och i en någotmindre andel av de ordinära konkurserna. Men även andra typer av brott såsomskatte- och uppbördsbrott saml bedrägeri är inte ovanliga. Som utskottet lidigare framhållit är ett av syftena med deli propositionen framlagda förslaget till reform av konkursförfarandet attmöjlighelerna att uppdaga och beivra förekommande ekonomisk brottslighet isamband med konkurser väsentligt skall förbättras. Förslaget att systemet medfaltigkonkurs skall ersättas med en ny ordning för handläggning av mindrekonkurs har sålunda sin grund i önskemålet atl beivra den omfattandebrottsligheten vid fattigkonkurser. Av särskild betydelse för kampen motbrottsligheten är därvid att förvaltare skall förordnas även i mindre konkursoch att liksom vid ordinär konkurs - utredning om eventuellgäldenärsbrottslighet skall ske. För att utredningen rörande misstanke omgäldenärsbroti skall bli effektiv skärps kvalifikationerna på förvaltare iordinär konkurs. De skärpta kvalifikationskraven skall i princip gälla även förförvaltare i mindre konkurs. En annan betydelsefull nyhet är förslaget attförvaltaren skall vara skyldig att underrätta åklagare så snart misstanke omgäldenärsbroit föreligger. Också det nya systemet för tillsyn i konkurs skallses som ett led i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Tillsynsreglerna,som skall gälla i både ordinär och mindre konkurs, syftar till att bl. a. eneffektiv brottsutredning skall säkerställas. Ett annat inslag i propositionen somhar direkt anknytning till bekämpandet av konkursbrottslighet är de föreslagnaändringarna i reglerna om konkursgäldenärens rörelsefrihet och om tvångsmedelmot denne. Ett ytterligare led i åtgärderna mot den brottslighet somförekommer i samband med konkurs utgör också det förut nämnda förslaget till s.k. LU1978/79:19 81 konkurskarantän som framlagts av konkurslagskommilténi betänkandet Konkurs och rätten att idka näring. Förslaget innebären utvidgningav del nuvarande förbudet att under konkurs driva näring varmed följerbokföringsplikl. Enligt förslaget skall näringsförbud kunna meddelas gäldenärsom är näringsidkare inte bara under konkursen utan också sedan dennaavslutats. Förbudet föreslås kunna gälla under högst . Som förutsättningför näringsförbud skall gälla atl gäldenären förfarit grovt otillbörligt motsina borgenärer eller på annat sätt grovt åsidosatt vad som ålegat honom somnäringsidkare. Näringsförbud skall också kunna meddelas den som genom attupprepade gånger ha förekommit i konkurser eller eljest visal sig uppenbartolämplig att driva näringsverksamhet. Också utformningen av den civilrättsliga lagstiftningen ärav central betydelse vid bekämpandet av den ekonomiska kriminaliteten. Lagstiftningenpå detla område berörs av brottsförebyggande rådets översyn av lagstiftning motekonomisk och organiserad brottslighet. såvitt nu är avintresse, resulterat i dels förslag som rör revisors verksamhet. (PM 1978: 2)Revisors verksamhet, dels förslag som syftar lill att förebygga vissa missbrukav aktiebolagsformen, (PM 1979: 5) Aktiebolagslagen - förstärkt skydd för detbundna kapitalel, m. m. Utskottet övergår härefter till de motioner som tar uppsärskilda frågor om ekonomisk brottslighet i samband med konkurs. 1 motionen 1978/79: 1765 (c) anförs olika exempel på sådanbrottslighet. Enligt motionären är de redovisade förfarandena svåra attupptäcka särskilt i de fall konkurs handläggs som s. k. fattigkonkurs. Motionärenanser att del krävs en betydligt effektivare konkursförvaltning än f. n. ommissförhållandena skall kunna rättas till och önskar att skallstryka under att lill konkursförvaltare bör utses personer som har erfarenhetoch kompetens nog att genomskåda bulvanförhållanden, skenavtal m. m. Angelägelär också att konkursförvaltare anmäler till åtal de brottsliga förfaranden somkan klarläggas. Vidare framhålls vikten av att återvinningsmöjligheternautnyttjas. Motionären anser också att någon form av konkurskarantän börinföras. 1 motionen yrkas atl skall anta sådana ändringari konkurslagstiftningen att de synpunkter som anförts i motionen blirtillgodosedda (yrkandet 1). Som framgår av vad utskottei ovan anfört förhåller det sigotvivelaktigt 1 så att en betydande brottslighet förekommer i samband medkonkurser. / Detta gäller särskilt de s. k. fattigkonkurserna. Utskottet harockså i tidigare avsnitt understrukit vikten av att konkursförfarandetutformas så att möjligheterna till uppdagande och beivrande av ekonomiskbrottslighet i samband med konkurs väsentligt förbättras. Utskottet har i detsammanhanget också uttalat att huvuddragen av det i propositionen framlagdaförslaget tillgodoser de krav man från olika utgångspunkter kan ställa vid enreform av konkurslagen. 1 följande avsnitt kommer utskottet att närma-6 1978179. LU1978/79:19 82 re behandla frågan om tillsyn och förvaltning i konkurs.Utskottet vill emellertid redan nu framhålla atl de synpukler påkonkursförfarandel som framförts i motionen 1978/79: 1765 i allt väsentligtblivit beaktade i propositionen. Några särskilda åtgärder från sidamed anledning av molionen i denna del är därför inte påkallade. När det gällerfrågan om förvaltares broltsanmälan till åklagare återkommer utskottet senare idelta avsnitt. Vad härefter gäller önskemålet om s. k. konkurskarantänframställs sådant önskemål även i den under allmänna motionstiden väcktamotionen 1978/79: 246 (vpk) och den med anledning av propositionen väcktamolionen 1978/79: 2208 (vpk). 1 den förstnämnda motionen hänvisas till att två årförflutit sedan konkurslagskommiltén fick i uppdrag all utreda frågan omkonkurskarantän. Enligt motionärerna har missbruket av konkursinstituteltilltagit och de yrkar alt hos regeringen begär omedelbara initiativför alt förhindra alt konkurser utnyttjas för ekonomisk brottslighet. 1 den andra rnotionen yrkas att i samband medantagandet av förslaget i propositionen skall införa bestämmelser omkonkurskarantän (yrkandet 1). Utskottet kan för sin del helt ställa sig bakommotionärernas uppfattning om nödvändigheten av alt förhindra missbruk frånkonkursgäldenärers sidan genom bl. a. upprepade konkurser. Förslag med dettasyfte har, som redovisats, framlagts av konkurslagskommiltén ochremissbehand-las f. n. Enligt vad utskottet inhämtat kommer regeringen att föresommaren ta ställning till kommittéförslaget och avsikten är att enproposition i ämnet skall föreläggas . Utskottetförutsätter att så också sker och anser därför att något initiativ frånriksdagens sida med anledning av motionerna 1978/79:246, 1765, i denna del,samt 2208, yrkandet 1, inle är erforderligt. I motionen 1978/79: 1765 yrkas vidare att hosregeringen begär utredning av frågan om införande av en systematisk förteckninghos patent- och registreringsverket över personer som är styrelseledamöter iaktiebolag (yrkandet 2). Enligt motionären saknas f. n. en sådan förteckning.Den omständigheten att man inte kan få fram uppgifter om i vilka bolag enperson är styrelseledamot anser motionären försvåra uppdagandet av brottsligatransaktioner. Behovet av en sådan förteckning som efterlyses i motionenhar uppmärksammats i samband med brottsförebyggande rådets översyn avlagstiftning mot ekonomisk och organiserad brottslighet. I den ovan omnämndapromemorian Aktiebolagslagen - förstärkt skydd för det bundna kapitalet m.m.framhålls alt en allvarlig olägenhet är att aktiebolagsregislrel inte annat änundantagsvis ger någon möjlighet atl söka på person. Det framhålls att detfrån brottsförebyggande synpunkt är angeläget att registret förs över påmaskinläsbart medium för att möjliggöra slagningar på bl. LU1978/79:19 83 fysiska personers namn. Registreringsplikten bör omfattaäven bolags revisorer. Promemorian har överlämnats till regeringen ochhar sänts ut på remiss till ett stort antal myndigheter ochorganisationer. Med hänsyn till del anförda anser utskottet alt motionen1978/79: 1765 inte heller i denna del påkallar någon åtgärd från sida. Som ovan berörts skall inomkonkursförfarandets ram ske en utredning rörande misstanke om gäldenärsbroti.Bestämmelser härom finns i 55 S KL. Enligt lagrummet skall förvallaren i den s.k. förvaltarberättelsen som avges till konkursdomaren anmärka huruvida skäliganledning finns till antagande att gäldenären gjort sig skyldig tillgäldenärsbroit och i så fall grunden för antagandet. Det åligger konkursdomarenatt vidarebefordra eventuell anmälan om brottsmisstanke. I propositionenföreslås inte någon annan materiell ändring i förevarande hänseende än attkonkursdomarens skyldighet alt underrätta åklagare om eventuell brottsmisstankeslopas och ersätts av en skyldighet för förvaltaren att göra anmälan direkttill åklagare. En bestämmelse härom har intagits som ett nytt tredje stycke iparagrafen. Enligt 185 b § skall en liknande utrednings- ochanmälningsskyldighet åvila förvaltaren i mindre konkurs. Beträffande omfattningen av förvaltarens utredningspliktframhåller departementschefen att det i första hand ankommer på förvaltarenalt med beaktande av omständigheterna i varje särskilt fall bedöma hur passingripande undersökningar som bör göras. En utgångspunkt härvidlag måste dockvara att det även ligger i borgenärskollektivets intresse att gäldenärsbrotiutreds och beivras. Förvaltaren skall därför aktivt utreda brottsfrågan ochinte dra sig för att inhämta kompletterande material i förekommande fall.Departementschefen framhåller att förvaltarens utredning skall ta sikte på attfastställa om det finns skälig anledning att anta att gäldenärsbrotiföreligger. Del är alltså inte meningen att förvaltaren på konkursboelsbekostnad skall göra en fullständig brottsutredning. Att verkställa en sådanutredning ankommer på polis och åklagare. I propositionen behandlas också frågan huruvidaförvaltaren skall vara skyldig att utreda och anmäla även andra brott ängäldenärsbroit. En sådan utvidgning hade under remissbehandlingen förordatsfrån åklagarhåll. Enligt departementschefen bör en utvidgning dock inte ske.En så omfattande ulredningsplikl skulle kunna inkräkta på fullgörandet av deövriga förval-taruppgifterna. Om emellertid förvaltaren på grund avkonkursutredningen finner anledning till misstanke om att gäldenären har begåttannat förmögenhetsbrott än gäldenärsbroti, fortsätter departementschefen, börhan naturligtvis anmäla det till polis eller åklagare. Någon särskildföreskrift härom anser departementschefen ej erforderlig. Detsamma gäller förmögenhetsbrottsom har begåtts mot gäldenären, exempelvis av en ställföreträdare för denne.Även skattebrott av gäldenären bör enligt departe- LU1978/79:19 84 mentschefen anmälas om misstanke därom framkommer underkonkursutredningen. I motionen 1978/79: 2209 (m) framhålls att de gjordamotivutlalandena kan uppfattas som att det föreligger en verklig skyldighet förförvaltaren att anmäla även andra brott än gäldenärsbroit. Motionärerna haringen erinran mot alt en sådan skyldighet åläggs förvaltaren men anser attskyldigheten bör komma till uttryck i lagtexten. De yrkar därför att i 55 §tredje stycket förslaget till ändring i KL införs en bestämmelse som åläggerförvaltaren att anmäla misstanke om såväl gäldenärsbroit som annat förmögenhetsbrott(yrkandet 3). Enligt utskottets mening är det angeläget atl brott isamband med konkurs beivras möjligt. Utskottet anser därför att starkaskäl talar för den i propositionen föreslagna ordningen att förvaltaren skallanmäla eventuella brott direkt lill åklagare. Vad härefter gäller omfattningenav anmälningsskyldigheten vill utskottet erinra om att den ekonomiska brottslighetsom förekommer i samband med konkurser är av skiftande natur. Som framhålls avdepartementschefen är de vanligaste förfarandena gäldenärsbroti och brott motuppbördslagen. Men även annan ekonomisk brottslighet förekommer inte sällan. Ennärmare redogörelse för olika typer av brottsliga förfaranden i samband medkonkurs har lämnats i en rapport från brottsförebyggande rådet, (Rapport 1978:1) Konkurser och ekonomisk brottslighet. Någon särskild anmälningsskyldighetför konkursförvaltare föreligger inte . Liksom vad som i allmänhet gäller ärförvaltaren dock underkastad bestämmelserna i om underlåtenhetatt avslöja vissa typer av mycket grov brottslighet. Enligt utskottets mening är det självfallet angeläget attäven andra brott än gäldenärsbroti anmäls till åklagare. Utskottet delarmolionärernas uppfattning om att förvaltaren bör åläggas en mera utvidgad,lagstadgad anmälningsskyldighet belräffande brott som begåtts av gäldenären änvad som föreslås i pr-opositionen. I likhet med departementschefen anser utskottetemellertid atl någon plikt att utreda andra brott än gäldenärsbroti inte börföreligga för förvaltaren. Till skillnad från vad som gäller beträffandegäldenärsbroti bör förvaltaren således inte försöka utreda brottsfrågan.Endast i de fall förvaltaren på grund av sin befattning med konkursboet finneratt det föreligger skälig anledning misstänka att gäldenären förfaritbrottsligt bör anmälningsskyldigheten inträda. Skall man införa en sådan vidgad anmälningsskyldighet somutskottet nu förordat uppkommer frågan om vilka brott anmälningsskyldighetenskall omfatta. 1 motionen har föreslagits att plikten att göra brottsanmälanskall avse förmögenhetsbrott. Med en sådan avgränsning skulle förvaltaren varaskyldig att anmäla olika tillgreppsbrott av varierande svårighetsgrad, bedrägerieroch annan oredlighet, förskingring och andra trolöshetsbrott samtskadegörelsebrott.