bet · G201FiU20 · 1978-12-31 00:00:00 — Utskottet ansluter sig till målen för denekonomiska politiken såsom de anges i den socialdemokratiska motionen 1124.Dessa är att skapa arbete och välfärd åt alla och att fördelaproduktionsresultat, förmögenheter och inflytande på ett rättvist ochdemokratiskt sätt. Deekonomiska förhållandena spelar en avgörande roll för samhällets möjligheteratt skapa sysselsättning och en ekonomisk och social trygghet. Utvecklingen ivårt land visar på ett övertygande sätt att sociala ochfördelriingspolitiska mål kan förverkligas både snabbare och mer genomgripandeom den underliggande ekonomin är stark och expansiv. Ett viktigt inslag ijämlikhetspolitiken är också att det råder balans FiU 1978/79: 20 63 ifråga om arbete och inkomster mellan olika delar av vårt land. Tillbakagångeni dessa avseenden under den borgerliga regeringens tid kräver enligtutskottets mening nu förnyade ansträngningar. Ilikhet med en fortgående tillväxt av våra ekonomiska resurser är enligtutskottets uppfattning stabila priser avgörande för såväl fördelningspolitikensom för de långsiktiga sysselsättningsmålen. En fortgående inflation lederofta till en orättvis omfördelning av ekonomiska tillgångar och utgör på siktäven ett hot mot sysselsättningen och den internationella konkurrenskraften. Endämpning av den alltför höga inflationstakten utgör därför ettnödvändigt led i en politik som syftar till att trygga sysselsättningenoch att skapa en rättvis fördelning av inkomster och förmögenhet. Enviktig förutsättning för att vi skall kunna bibehålla vårt ekonomiskaoberoende och på våra egna villkor förverkliga målen om full sysselsättoing ochen rättvis fördelning av produktionsresultaten är vidare att vi på lång sikthar balans i våra utrikes affärer. Ett över bestående underskott ledertill ett växande beroende av långivare. Betalningsbalansen kommer även attbelastas med växande räntebetalningar. Den förbättring som kunnat registrerasi vår utrikesbalans sammanhänger i stor utsträckning med denborgerliga regeringens arbetslöshetsskapande politik. I takt med att ekonominnu tar fart finns det mot bakgrund av den svaga finanspolitiken risk för att vipå nytt kommer in i ett läge med växande underskott. Det inger enligt utskottetsmening betydande oro att vi trots den i finansplanen kalkyleradeinternationella konjunkturappgången beräknas få en avsevärd försämring av vårbytesbalans . PoHtiken måste därför inriktas på att åstadkomma enlångsiktig och stabil balans i våra utrikes affärer. Handels- och bytesbalanser 19781979 kr., löpande priser Handelsbalans +6 400 + 6 900 Tjänster -8 200 -10 300 Transfereringar -4 200' - 4 800 Korrigeringspost +3 300 -f 3 300 -2 700 - 4 900 efterskänkta u-landskrediter om 1 100 milj. kr. Källor: 1978 Riksbankenoch . Enligt bedömningarna i budgetpropositionen kommerden ekonomiska utvecklingen att vara kraftigt expansiv.Bmttonational-produkten (BNP) beräknas stiga med . Praktiskt tagetsamdiga efterfrågekomponenter beräknas öka, den privata konsumtionen ochexporten med relativt höga tal. FiU1978/79: 20 64 Industriinvesteringarna beräknas efter sitt.sammantaget 30-procenti-ga fall öka med . -6,6 -2,7 -15,9 -18,0 Statliga myndigheter och affärsvs -2,5 (-1,4)' (1,8)' -1,1 'Förändring i procent av föregående års bruttonationalprodukt. Det är sålunda en anmärkningsvärt kraftig uppgångav BNP som förutses i regeringens bedömningar. Man får gå tillbaka till slutetav 60-talet för att hitta en lika snabb tillväxt. Skillnaden är dock den attuppgången sker i ett läge då ekonomin varitpraktiskt taget stillastående. Underutnyttjandet av våra ekonomiska resurserär nu betydande. Utskottet vill understryka att uppgången därför endast innebäratt vi återtar en del av de produktionsmöjligheter som vi gått miste om underden borgerliga regeringens tid. Detfinns likväl anledning att ifrågasätta om denna uppgång verkligen kommer tillstånd. Vad gäller exporten bygger den på flera osäkra förutsättningar.Utskottet har redan i det föregående satt ett frågetecken för den upprevideringregeringen gjort av prognos för den internationellakonjunkturutvecklLogen . export blir i någon månberoende av vilken bedömning som är den riktiga. Vidare tror regeringen på ettfortsatt återtagande av marknadsandelar. Enligt analyserna i finansplan ochnationalbudget skulle en väsentlig anledning till de återvunnamarknadsandelarna vara att den svenska industrin sänkt sina priser ijärnförelse med andra länder, sänkningar som i betydande mån skulle fåeffekter på konkurrensläget ock- FiU 1978/79: 20 65 De svenska företagen har emellertid på en lång rad områdenåterigen kraftigt höjt sina priser. Enligt föreliggande statistik stegexportprisindex med . Enligt den senastföreliggande konjunkturbarometern räknar man med kraftiga prishöjningar ävenunder . Företagen har med andra ord inte följtregeringens uppmaning att solidarisera sig med den förda devalveringspolitikenssyften utan utnyttjar det utrymme som denna skapat till prishöjningar ochvinstförbättringar. Detta kan få som konsekvens att den volymmässiga uppgångenblir lägre än vad man förutsatt i finansplanen, vilket får effekter påproduktion och sysselsättning. Denallmänna finansiella situationen med de kraftiga ökningarna i penningmängdoch likviditet gör att man även har anledning att ifrågasätta den prognos förkonsumentprisernas utveckling under loppet av 1979 som regeringen redovisar ifinansplanen. Enligt denna skulle konsumentprisstegringen begränsas till 5 å under detta år. I och för sig är detta ett med hänsyn till den långsiktigautvecklingen för högt tal. Inflationsbekämpningen borde inriktas på enväsentligt lägre prisstegring. Med de rådande förutsättningarna kan dockstegringarna bli större än vad regeringen bedömer som saimolikt. Härförtalar även de kraftigt stigande importpriserna. Under novemberoch december steg dessa i årstakt. Konjunkturinstitutethar för sin del ansett att den privata konsumtionen kommer att öka med 3,5 %under 1979 alltså klart mer än vad regeringen anger. Till grund förinstitutets bedömning ligger en förutsättning om att sparbenägenheten nu efter ökningarna kommer att sjunka. Regeringen har däremotförutsatt att sparbenägenheten skall ligga kvar på en fortsatt hög nivå, meden i förhållande till bedömnmgar lägrekonsumtionsstegring som följd. Skulle den av beräknade ökningenav den privata konsumtionen komma till stånd framstår den i så fall som störreän vad som i ett längre perspektiv med hänsyn till alla de krav som bl. a.föreligger på investeringsområdet står till förfogande. Ifråga om bostadsbyggandet konstaterar utskottet att den för udovadeigångsättoingen om 60 000 lägenheter inte uppnåddes. gör regeringen enliknande optimistisk bedömning . Bostadsbyggandet beräknas öka med 8 å9 % i volym . Det bör också noteras att andelen outhyrda lägenheter inyproduktionen nu på nytt ökar i vissa delar av landet. Detta sker parallelltmed att bostadsköerna också ökar. Orsaken är att den borgerliga regeringen intelyckats kontrollera kostnadsutvecklingen i bostadsproduktionen. Hyrorna i nyproduktionenhar stigit så snabbt att många bostadssökande inte har råd att ta de nyalägenheterna. Om man inte snabbt förstärker insatserna på det 5 1978/79. FiU1978/79: 20 66 bostadspolitiskaområdet och bättre kontrollerar kostnadsutvecklingen så finns det enligtutskottets mening risk för att bostadsbyggandet ånyo inte kommer att uppgå tillden av regeringen målsatta omfattningen. Sammanfattningsvisfinns det enligt utskottet mycket som talar för att den svenska ekonomin nukommit in i en uppåtgående konjunktur-fas. Själva takten i uppgången kan kommaatt avvika från regeringens bedömning. Totalt sett bör dock. uppgången i densvenska ekonomin bli klart markerad , vilket i så fall innebär attekonomin återvinner en del av den tillväxt som förlorades . Utskottet konstateraratt regeringens finansplan inte innehåller några förslag tillekonomisk-politiska åtgärder. I ett läge då vår samlade produktion beräknasöka kraftigare än tidigare låter man den ekonomiskapolitiken oförändrat rulla vidare. Om regeringens optimistiska prognoser för1979 skulle förverkligas är enligt utskottets mening finanspolitiken alldelesför expansiv. Som påpekas i motionen 1124 representerar den i så fall enbakvänd stabiliseringspolitik genom att vara mycket expansivare då produktionen beräknas öka än vad som exempelvis var fallet 1977då BNP minskade . mening talar emellertid mycket för att den expansiva effekten iförsta hand blir av finansiell natur. I likhet med vad som varit fallet under1977 och 1978 förefaller finanspolitiken att i första hand ge upphov till enökning av företagens likviditet och deras finansiella sparande och i mindreutsträckning stimulera produktionen och sysselsättningen. Likviditetsundersökningamainom företagssektorn är nu så kraftiga att de hotar återgången till en biittrebalans i vår ekonomi. En förutsättning för att devalveringspolitiken skullelyckas var att den följdes av en konsekvent stabiliseringspolitik.Löntagarorganisationerna tog för sin del på sig ett betydande ansvar under 1978och 1979 för att devalveringarna skulle få sina avsedda effekter. Varken dentidigare borgerliga regeringen eller folkpartiregeringen visar emellertid ettmotsvarande ansvar vid utformningen av finanspolitiken. Denna hotar nu att heltomintetgöra de effekter man siktade till med devalveringarna. Om inte finanspolitikenstramas åt, kan en acceleration av inflationen framkalla en ny försvagning avvår bytesbalans c>ch därigenom även växande svårigheter påsysselsättningens omjåde. mening måste finanspolitiken inriktas på alt långsiktigt tryggasysselsättningen och återskapa den fasta grund för en fortsatt social ochekonomisk välfärdsutveckling, som hotar att gå förlorad. Det främsta måletbör vara att återföra ekonomin till ett läge med full sysselsättning och ettfullt utnyttjande av vårt lands produktionsmöjligheter. Den av regeringenförutsedda uppgången kommer inte trots att den är så pass kraftig att föra oss tillbaka FiU 1978/79: 20 67 tillett läge med full sysselsättning. Den reala expansionen mäste därför fortsättamed en betydande kraft . Den måste därvid inriktas på kraftigtökade investeringar för att vi skall kunna lösa de många krisbranschernas ochkrisorternas problem och skapa de nya arbetstillfällen som kommer att krävasunder 80-talet. Såväleffekterna av den borgerliga regeringens tidigare poUtik somfolkpartiregeringens nu förda ekonomiska politik försvårar emellertid en sådanlångsiktig återhämtaing. Det väldiga budgetunderskottet, som i väsendiga delarinte gett upphov till någon real efterfrågan , har skapat enöverlikviditet som utgör ett allvarligt inflationshot under kommande år.Dessa effekter kommer sannolikt inte att vara klart urskiljbara förrän undersenare delen av 1979 och , men då kan den snabba ökningen avpennmgmängd och likviditet utlösa en okontrollerbar pris- ochkostnadsutveckling. Då kan sysselsättningen på nytt komma att vika ochföretagens investeringsvilja ytterligare försvagas. Vadsom i detta läge behövs är, som utskottet bedömer saken, en åtstramning av iförsta hand den kraftiga överlikviditet som skapats inom företagssektorn. Detär denna överlikviditet som hotar den framtida stabiUseringen av vår ekonomigenom de inflationsdrivande effekter den får på kreditmarknad, avtalsrörelseoch betalningsbalans. Mot bakgrund av den redovisning av företagssektornsfinansiella utveckling som ges i finansplanen och nationalbudgeten skulle detfinnas anledning att sterilisera överlikviditeten inom företagssektorn i enomfattning som svarar mot åtskilliga miljarder kr. Näringslivets finansiellasparande förbättras med nära . Det liggernu på en högre nivå än i en rad andra . En fortsatt snabbprishöjning inom den svenska exportindustrin kan göra denna situation ännu meratillspetsad. Imotionen 1629 (s) om skattepolitiken har föreslagits att man inför en allmänproduktionsfaktorskatt. Avsikten med denna skatt är enligt motionärerna att denskall träffa samtliga inkomster som skapas i produktionen innan de fördelas påde i produktionen deltagande produktionsfaktorerna. Hur mycket som därefteråterstår att förhandla om i avtalsrörelserna och hur detta skall fördelas pålöner resp. kapitalinkomster får avgöras mot bakgrund avkonjunkturförhållanden och vinstsituationen. En allmän utgångspunkt måste dockenligt motionärerna vara att denna nya skatt inte skall övervältras på varesig exportpriserna eller på den inhemska prisnivån. I detta avseende skiljerden sig således från mervärdeskatten som genom hela sin konstruktion mästekomma att höja konsumentpriserna och därigenom även via bl. a. olikakompensationskrav kostnadsnivån för de svenska företagen. Detfinns enligt utskottets mening mycket som talar för att den nödvändigafinansiella åtstramningen åstadkommes genom att man inför en FiU 1978/79: 20 68 Tidpunkten för dess införande måste anpassas tillbehovet att kunna bromsa den inflationsutveckling som regeringensnuvarande poUtik hotar att leda till. Ju längre man skjuter på en förr ellersenare ofrånkomlig åtstramning av finanspolitiken, desto större risk är detatt inflationen hinner ta fart och desto kraftigare åtgärder måste man d'åsätta in för att få bukt med denna. Ju längre man dröjer med åtgärderna, destostörre blir riskerna att utvecklingen på kreditmarknaden och på valutaområdetblir omöjhg att kontrollera. mening bör en viss åtstramning sättas in redan under loppet avinnevarande år. Om den nu förutsedda konjunktur- och likviditetsuppgångenkommer till stånd, bör en mer allmän finansiell åtstramning åstadkommas under1980 genom att man dä inför den föreslagna produktionsfaktorskatten. Beslut omdetta bör emellertid ske på ett relativt tidigt stadium . Härigenommarkerar statsmakterna sin bestämda vilja att förhindra att en nyinflationsvåg liknande den vi hade 1977 kommer till stånd. Ett viktigt målför den ekonomiska politiken måste i den nu föreliggande situationen vara attbryta de inflationsförväntningar som eljest kommer att uppstå. Närdet gäller storleken på den förstärkning av statsfinanserna som bör uppnåstalar nu kända förhållanden för att produktionsfaktorskatten borde ge eninkomstförstärkning i storleksordningen , dvs. läggas pånivån 3 å . Hänsyn har därvid tagits till att en del av dennainkomstförstärkning bör användas för att sänka den direkta skatten påhushållen. Riksdagenbör enligt utskottets mening emellertid inte nu binda sig för nivån på enproduktionsfaktorskatt. Detta bör ske först när man klarare än vad som ärfallet kan bedöma konjunkturutvecklingen och likviditets- och vinstökningarna iföretagen. Skatteomläggningen , som förutses leda till en sänkning avden direkta skatten på hushållen, har också en självklar betydelse vid dessaöverväganden genom att den leder till motsvarande minskningar av statensinkomster. Detbör enligt utskottet vidare övervägas om inte särskilda åtgärder måste sättasin om tendenser till krafuga övervinster börjar uppträda i enskilda företageller branscher . Dessa åtgärder kan då utformas på ettlikartat sätt som skedde 1974 dvs. med en klar inriktning på att stimulerainvesteringarna och i former som ger de anställda ett betydande inflytande övermedlens användning. Införandetav en allmän produktionsfaktorskatt medför att offentliga arbetsgivare belastasmed samma avgifter som näringslivet får vidkännas i fråga om den del avprodukfionsfaktorskatten som avser löner. Om inte detta sker skulle dubblakostnadsnivåer skapas på arbetsmarknaden med en del icke önskvärda effekter pålönebildningen som följd. Effekterna på kommunernas ekonomi av en ny avgift påderas lönekostnader FiU1978/79: 20 69 ärdock inte entydig. Den på kort sikt viktigaste frågan för kommunerna är hur detotala lönekostnadema inkl. denna nya avgift kommer att utveckla sig. Avräknasdenna nya avgift i en betydande utsträckning från löneökningsutrymmet kommerdess omedelbara kostnadseffekter att bli små för kommunerna. I gengäld kan deni så fall få en mera långsiktig effekt på utvecklingen av kommunernasskatteunderlag. mening bör effekterna på kommunemas ekonomi av den nya avgiftenbeaktas. Detta kan dock ske först när man har en tydligare bild av denkommunala sektoms totala utveckling och i ansliit-ning till andraskattepolitiska överväganden. Vadsom framstår som helt nödvändigt att fatta beslut om äremellertid att kraftigt öka stimulansen av industriinvesteringarna samt dentekniska utvecklingen och forskningen och att göra detta i former som verkligeneffektivt påverkar investeringsaktiviteten. Trots den kraftigalikviditetsökningen och företagens aimiärkningsvärt stora finansiella sparandeligger industriinvesteringarna fortfarande kvar på en mycket låg nivå. Vad sombehövs är därför en politik som omvandlar den höga likviditeten i en faktiskinvesteringsvilja. Exempel på riktade åtgärder, som ger resultat i form avoffensiva och sysselsättningsskapande projekt, är införandet av enstrukturfond, ökade statliga insatser för forsknings- och utvecklingsarbetetinom industrin samt ett ökat bostadsbyggande. Därvid bör prisstopp införas påbyggnadsmaterial och entreprenadpriserna kontrolleras, i enlighet med vad somsägs i motionen 1124. Vad utskottet nu anfört innebär att utskottetansluter sig till de riktlinjer för den ekonomiska politiken som anges imotionen 1124 (s). Dessa bör sålunda läggas till grund för den ekonomiskapolitikens utformning . Däremot avstyrker utskottet att vare sigregeringens i finansplanen framlagda riktlinjer för den ekonomiska politikeneller riktlinjerna i motionen 1108 (m) och 1698 (c) läggs till grand för denekonomiska politikens utformning. Utskottet har i det föregående utförligtmotiverat varför de i propositionen redovisade riktlinjerna bör avvisas avriksdagen. Vad gäller riktlinjerna i motionerna 1108 och 1698 redovisasvisserligen också där på centrala punkter starka invändningar mot den ifinansplanen redovisade politiken. Särskilt stark är kritiken mot den svagafinanspolitiken, och i motionema understryks riskerna härmed. Förslag omåtgärder för att föra in utvecklingen i andra banor lyser emellertid nästanhelt med sin frånvaro. Härtill kommer att den i motionen 1108 presenteradepolitiken från fördelnings-mässiga utgångspunkter är helt oacceptabel förutskottet och att de i motionen 1698 redovisade riktlinjerna är så skissartadeatt de knappast kan ligga till grand för ett beslut. Deriktlinjer för den ekonomiska politiken som dras upp i motionerna 1118 (apk)och 1620 (vpk) är merendels av principiell och långsiktig FiU1978/79: 20 70 art.De skulle om de antogs av enligt utskottets mening inte ge särskiltmycket vägledning rijrande hur den ekonomiska politiken i praktiken börutformas . De i motionen 1620 framförda förslagen om kraftigaytterligare stimulanser av den privata konsumtionen ter sig inte motiveradefrån stabiliseringspolitiska utgångspunkter. Med hänsyn till de orättvisojr,som den borgerliga politiken medfört, vore dock av fördelningspolitiska skälåtgärder motiverade för att hjälpa bamfamiljema. Utskottet vill därvidlaghänvisa till det socialdemokratiska förslaget om en förstärkning avbostadsbidragen. Ytterligare åtgärder kan behöva sättas in på detta område framöver.En närmare precisering bör dock anstå tills frågan om skatteomläggningen för1980 har klarnat. Imotionen 1620 föreslås även att prisstopp på dagligvaror införs.Även om ett sådant ingripande varit motiverat,saknas dock enligt utskottets mening skäl för att kräva ettomedelbart prisstopp. Utskottet förutsätter därvid, att regeringen håller enhög handlingsberedskap i detta avseende. Meddet anförda avstyrker utskottet de i motionerna 1118 och 1620 uppdragnariktlinjerna för den ekonomiska politiken liksom yrkandet i motionen 1620 omprisstopp på dagUgvaror. Utskottet har i det föregående diskuterat denfinanspolitiska avvägningen och i samband därmed depeimingpolitiska perspektiven. Därvid har pekats pii den sparandebrist i densvenska eko nomin som riskerar bli påtaglig när industrins investeringarskjuter fart och bostadsinvesteringarna ökai- som den konsolideradeoffentliga sektorn genom den borgerliga regeringens medvetna politik nu visarupp ett stort sparandeundei skott. Finansiellt sparande 1977-Miljarder kr. Hushåll Bostäder Näringsliv Offentlig sektor Anm.Siffrorna är avrundade till hela miljarder kr. Källa: Finansplanen. I kreditpolitiska termer innebär detta att statentill följd av sitt vä.x-ande budgetunderskott måste ta i anspråk en mycket storandel av det kreditutrymme som uppkommer och att utrymmet på denlånga kapitalmarknaden för andra sektorer blir högst begränsat. Bostadssektornmåste som därjämte ha prioritet. FiU 1978/79: 20 71 I tre motioner, 1106, 1125 och 1128, tas frågan omlantbrukets kapitalförsörjning upp. I motionerna yrkas med hänvisning till deökande låneköema att bör ge regeringen till känna uppfattningen attHypoteksbanken bör få en väsentligt utvidgad ram för emission avobligationer. I motionen 1106 preciseras kravet till att gälla en höjning avramen med 500 milj. kr. Utskottet tolkar motionärerna så att de vill attriksdagen skall ge fullmäktige i till känna vissa riktlinjer föravvägningen av lantbrukets emissionsutrymme . Somredovisas i motionerna har den totala lånekön i Hypoteksbanken ökat kraftigtunder . Enligt vad som redovisats av inför utskottet tordeemellertid kön avspegla inte endast ett ökande investeringsbehov inomjordbruket utan också de markant stegrade priserna på jordbruksfastigheter, enutveckling som knappast motverkas av att Hypoteksbanken får ett ökat utrymme påden långa kapitalmarknaden. Den växande lånekön bedöms också bero på de ijämförelse med andra lån gynnsamma lånevillkor som gäller för dessa lån. har medgivit ensuccessivt höjd emissionsram. Av för Hypoteksbanken medgivet belopp för nyemission (exkl.konvertering) År Milj. kr. har, som framgår av tabellen,medgett en ökning av emissionsramen med 150 milj. kr. till 1 050milj. Storleken av denna ökning bör ses mot bakgrund av det för år 1979mycket begränsade utrymme för obligationsemittering som torde komma att föreliggavid sidan av statens och bostadsbyggandets behov. Utskottetvill i anledning av ifrågavarande motionsyrkanden, särskilt yrkandet i motionen1106 med krav om en höjning av ramen med 500 milj. kr., understrykaatt det från principiella utgångspunkter knappast är lämpligt att riksdagengenom preciserade anvisningar i exempelvis emissionsfrågor låser fullmäktige iriksbanken i dess ämbetsutövning. Precisering av en för Hypoteksbankenlämpligt avvägd emissionsram för skulle därtill kräva fullständigtillgång till alla uppgifter rörande emissionsutrymme och de skilda sektorernasmot varandra vägda lånebehov. Någon sådan fullständig överblick har interiksdagen. Utskottet vill därför i förevarande sammanhang nöja sig med attunderstryka att lantbrukets behov av långfristigt kapital måste vägas FiU 1978/79: 20 72 motandra sektorers behov, inte minst industrins växande behov under år 1979.Endast genom en finanspolitik som begränsar statens eget ianspråktagande av denlånga kapitalmarknaden blir det möjligt att i väsentlig mån förändra denpressade situationen på kapitalmarknaden. Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motionerna 1106, 1125 och 1128 yrkandet 2. Vad utskottet anfört rörande det nödvändiga i attdet överlåtes åt riksbanksfullmäktige att fortlöpande göra de avvägningarrörande kreditpolitiken som måste ske gäller i minst lika hög gradräntepolitiken. Det i motionen 1620 (vpk) begärda uttalandet om övergång tilllågräntepolitik avstyrks därför av utskottet. delsutskottets hemställan under 1 och 3 bort ha följande lydelse: 1. beträffande de allmänna riktlinjerna för denekonomiska politiken att med avslag på regeringens förslag i propositionen1978/79: 100 bilaga 1 och motionerna 1978/79: 1108 yrkandet 1, 1978/79: 1118,1978/79: 1620 yrkandet 2 och 1978/79: 1698 yrkandet 1 samt med bifall tillmotionen'1978/ 79: 1124 yrkandet 1 som sin mening ger regeringen samt fullmäktigei och fullmäktige i till känna vad utskottetanfört,