bet · G201FiU20 · 1978-12-31 00:00:00 — Under föregående punkt i betänkandet har utskottet pekatpå de kreditpolitiska aspekterna och på de risker som den starkalikviditetsökningen i ekonomin innebär. Alla torde också vara ense om att maninte, när kapacitetsutnyttjandet i ekonomin förbättras, kan leva medbudgetunderskott av den storleksordning vi haft och beräknas få1979, motsvarande 9 å av BNP. Utskottet vill här bara peka på detförhållandet att statsskuldräntorna är den utgiftstyp som visar den klartsnabbaste ökningstakten. a i motionen 1698 (c) innebär det förhållandet att man har ettstort budgetunderskott under en god konjunktur att man får begränsademöjligheter att vidta åtgärder då tiderna blir sämre. Det är i detta perspektivbudgetförslaget måste ses. Prognoserna visar att efterfrågesituationentotalt sett kan förändras relativt snabbt. Den stimulans ekonomin får viastatsbudgeten måste begränsas innan efterfrågan har vuxit så mycket att mannår kapacitetstaket. sker den snabba ökningen i produktionen från enförhållandevis låg nivå, vilket är bakgrunden till de stimulansinsatser riksdagenfattade beslut om . måste dock, som utskottet anfört,finnas en handlingsberedskap på det finanspolitiska området. Utvecklingenunder har visat att den ekonomiska politiken för att bliframgångsrik måste möta allmän förståelse och ha en bred förankring isamhället. Ett exempel härpå är att åtgärderna för att återställa det svenskanäringslivets konkurrenskraft i hög grad kunde ha omintetgjorts för denhändelse arbetsmarknadens parter inte tagit det ansvar för utvecklingen som mannu visade i de löneavtal som slutits . Ett av problemen medden statsfinansiella situationen är att det kan bli svårt att förklara och nåförståelse för sådana omfattande åtgärder som kan visa sig nödvändiga om tillväxteni efterfrågan måste dras ner och budgetunderskottet snabbt minskas. Kraftigaoch snabba omläggningar av den ekonomiska politiken bör äv detta skäl så långtmöjligt undvikas. Detstora budgetunderskottet är, förutom ett uttryck för den stora utgiftsautomatiken,en följd av åtgärder som vidtagits för att stimulera efterfrågan och hållauppe sysselsättningen. Denna uppgift har försvårats av den blygsamma tillväxt iekonomin som ägt rum under hela 1970-ta-let och genom den kris som delar avnäringslivet genomgått till följd av de kraftiga kostnadsstegringar somtidigare inträffat. När konjunkturläget förbättras måste budgetunderskottetminskas. För att uppnå detta är det enligt utskottets mening i första handnödvändigt att begränsa utgiftsexpansionen, vidta direkta besparingar ochförstärka statsinkomsterna genom åtgärder som befrämjar den ekonomiskatillväxten och därmed skatteunderlagets utveckling. Inte minst skattepolitikenmåste utformas mot denna bakgrund. Som påpekas i finansplanen skulle fortsattaskattehöjningar kunna ytterligare driva upp löneökningar och pri- FiU 1978/79: 20 54 ser.En sådan utveckling leder då också till större statsutgifter i form av höjdalöner för statsanställda, uppräkning av pensioner m. m. Det är därför angelägetatt inrikta ansträngningarna på att åstadkomma direkta besparingar ochbegränsa utgiftsexpansionen så att skattehöjningar så långt möjligt kanundvikas. Föredragandenhar i propositionen klart visat på det starka automatiska tryck uppåt påutgifterna som finns inbyggt i budgeten. Denna automatik, som i särskilt höggrad gör sig gällande i fråga om transferé-ringsutgifter, utgör ett särskiltstarkt skäl att vara försiktig med nya åtaganden. Utskottetfår anledning att återkomma till de mera långsiktiga frågorna senare undervåren. Klart står dock att utrymmet för ökad offentlig konsumtion är mycketbegränsat framöver. I det sammanhanget utgör denkommunala sektorn ett större problem än den statliga. Ökningen av den statligakonsumtionen har varit mycket begränsad enutveckling som bibehålls i regeringens budgetförslag. Den kommunalakonsumtionen däremot ökar fortfarande i en alltför snabb takt. I dettasammanhang vill utskottet endast notera att prognoserna tyder på attkommuner och landsting inte håller sig inom den ram som angavs ikommunförbundens överenskommelse med regeringe.n den överenskommelse somligger till grund för det särskilda statsbidrag som utbetalas under år 1979.Även beträffande det totala skattetrycket utgör den snabba ökningen av denkommunala utdebiteringen ett centralt problem. Utskottethar i det föregående klargjort allvaret i det statsfinansiella läget. Det ärett oeftergivligt krav att utgiftsexpansionen begränsas. I första hand gällerdetta offentliga konsumtionsutgifter. Föredraganden har i propositionen funnitdet angeläget att understryka det ansvarstagande som är oundgängligennödvändigt vid behandling av budgetförslaget och de förslag medekonomisk innebörd som väcks med anledning härav. Även finansutskottet villstarkt understryka vikten av att samtliga utskott vid sin bere<3ning avbudgetens olika delar intar en mycket restriktiv hållning. I de fall utskottenfinner att större utgifter än regeringen föreslagit i något fall är angelägnabör förslag om utgiftsökningar så långt möjligt åtföljas av förslag tillbesparingar på andra punkter. Ibudgetpropositionen aviseras förslag från regeringen på en radområden. Det gäller t. ex. trafikpolitiken, energipolitiken, regionalpolitiken,näringspolitiken och skattepolitiken. För att täcka in effekterna av sådanakommande förslag har regeringen under oförutsedda utgifter fört upp ett beloppav . Mot denna bakgrund har inte heller i partimotionernaställning tagits till dessa frågor, varför betydande osäkerhet ännu föreliggerom innebörden av alla förslag som kan komma att påverka budgeten /80.Utskottet förutsätter i FiU 1978/79: 20 55 sammanhangetatt en återhållsam attityd intas av såväl regering som riksdagspartierna ävenpå dessa områden. får anledning att senare återkomma till desamlade effekterna på statsbudgeten av de förslag som kommer att väckas. Utanatt utskottet närmare gått in på det längre tidsperspektivet tordebeskrivningen i det föregående ändå ha klargjort att budgetläget på intet sättär ljusare framöver. Under riksdagsbehandlingen måste därför en lika restriktivhållning intas till förslag som innebär att man i och för sig undvikerutgiftsökningar /80 men som medför utgifter längre fram. Någrauttalanden, som binder regeringen inför budgetarbeten avseende kommandebudgetår, bör heller inte göras. Detbör vidare vara en självklarhet att varje beslut om faktiska förändringar inågon verksamhet som har budgetmässiga konsekvenser också leder till att berörtutskott räknar om ifrågavarande anslag. I den mån man beslutar om nyaverksamheter bör också nya anslag föras upp i budgeten. rådande situationen har finansutskottet för avsikt att under våreningående följa behandlingen av budgetförslaget i för att fortlöpandekunna göra de samlade bedömningar som erfordras. I motionen 1124 (s) kritiseras budgetförslagetfrämst från utgångspunkten att budgetunderskottet är alltför stort.Motionärerna har en rad ändringsförslag både vad gäller inkomster och utgifter.Beträffande utgiftsförslagen vill utskottet endast anföra att förslag ominrättande av en strukturfond redan behandlats och avslagits av vidett flertal tillfällen samt att vissa av deföreslagna utgiftsminskningarna synes svåra att snabbt realisera. Ävenpå inkomstsidan framläggs ett antal förslag som tidigareprövat. I sedvanlig ordning underlåter motionärerna att ta hänsyn till vidvilka tidpunkter skatteuppbörd sker och därmed vilken faktisk inverkan påstatsbudgeten förslagen får. Beträffande den största posten i motionen,slopande av indexregleringen av skatteskalan, torde exempelvisinkomstförstärkningen knappast kunna bli större än ca . mindre än vad motionärerna anger. Vidare tar motionärerna upp ett belopp av800 milj. kr. som uppges vara den budgetförstärkning som skulle bli följden omden av motionärerna förordade energipolitiken genomfördes. Något underlag fördenna beräkning presenteras inte. Utskottet finner resonemanget mycketmärkligt, särskilt mot bakgrund av att regeringen ännu inte framlagt sinaförslag på det energipolitiska området. En granskning av motionärernas förslagfrån ovan angivna utgångspunkter leder enligt utskottets mening till slutsatsenatt den budgetförstärkning förslagen skulle leda till sannolikt uppgår tillmindre än . De allmänna riktlinjer för budgetregleringen somförordas i motionen 1124 avstyrks av utskottet. FiU1978/79: 20 56 I motionen 1620 (vpk) tas upp enrad förslag som drastiskt skulle öka de- offentliga utgifterna både på denstatliga och på den kommunala sektorn. Mot bakgrund av vad utskottet anfört idet föregående om nödvändigheten av en dämpning av den offentligautgiftsexpansionen kan utskottet inte ställa sig bakom en sådan politik.Utskottet avstyrker motionen 1620, yrkandet 3. I motionen 1108 (m) betonas starktnödvändigheten av att begränsa de statliga utgifterna. I detta syfte föreslåsbl. a. att regeringen i direktiv för myndigheternas petitaarbete uppdrar åtdessa att redovisa konsekvenserna av ett alternativ motsvarande en 5-procentigutgiftsbegränsning. Utskottet delar uppfattningen att en fortlöpandeomprövning av gjorda utgiftsåtaganden bör komma till stånd. Utskottet villsamtidigt erinra om att ett sådant arbete redan pågår, vilket klart redovisas ipropositionen. har de s. k. petitaanvisningarna innehållitdirektiv till myndigheterna att just redovisa konsekvenserna av en 5-procentigutgiftsbegränsning (det s. k. O-alternativet). har regeringen ikompletteringar till de allmänna anvisningarna ytterligare understrukit detangelägna i att myndigheterna visar återhållsamhet i sina anslagskrav ochingående redovisar tänkbara besparingar. Mot bakgrund av att erfarenheterna visatatt myndigheterna haft svårt att redovisa realistiska O-alternativ, ändradesanvisningarna /80 till att i stället avse en 2-procentigutgiftsbegränsning. underströks att detta betraktades som en rimligproduktivitetsvinst och att alternativet i normalfallet skulle komma attgenomföras. Försök har vidare gjorts med att på avgränsade områden utfärdasärskilda anvisningar till vissa myndigheter med krav på en mera djupgåendeanalys för att möjliggöra en omprövning av befintlig verksamhet.Budgetrriinistern anger i propositionen att kraven på återhållsamhet i den nyaformen mött förståelse hos myndigheterna och att erfarenheterna avförsöksverksamheten är positiva. Som en konsekvens av beslut ommodernisering av det statliga budgetsystemet och mot bakgrund av de senasteårens erfarenheter har regeringen utfärdat nya allmännaanvisningar för myndigheternas anslagsframställningar som ersätter deanvisningar som gällt . Även enligt de nya anvisningarna finns ettallmänt krav på myndigheterna att redovisa ett besparingsalternativ. Närmaredirektiv för hur besparingsalternativen skall utformas kommer att ges i årligaanvisningar till myndigheterna. Anvisningar för anslagsframställningar /81 kommer att utfärdas . Dessa allmänna anvisningarkommer att kompletteras med särskilda anvisningar till ett begränsat antalmyndigheter med krav FiU 1978/79: 20 57 påfördjupat analysunderlag vad beträffar redan befintlig verksamhet. På dettasätt kan statsverksamheten successivt få en grundlig genomlysning. Det börockså erinras om att en väsentlig del av förvaltningsutredningens arbetegäller frågan om hur beslutsunderlag skall vara utformat för att möjliggöra enfortgående avvägning av befintlig verksamhet mot nya anspråk. Utskottet finnerdet mot denna bakgrund inte rimligt att skulle förorda en återgångtill det system som tidigare gällt, vilket ett bifall till yrkandet 6 imotionen 1108 i praktiken skulle innebära. I motionen 1108 föreslås vidare, också som ett ledi strävan att begränsa statens utgifter, att regeringen skall redovisa gjordaåtaganden på industripolitikens område samt möjligheterna att med hänsyn tillbl. a. de förbättrade konjunkturutsikterna begränsa transfereringarna till företagssektorn.Näringsutskottet har i yttrande (NU 1978/79: 2 y) över yrkandet anfört attnäringsutskottet delar motionärernas uppfattning att regeringen bör utarbeta ensamlad redogörelse för gjorda åtaganden på industripolitikens område. En sådanredogörelse bör om möjligt läggas fram i den proposition om handels- ochindustripolitiken som enligt propositionsförteckningen är avsedd att avlämnasi . I detta sammanhang bör regeringen enligt näringsutskottet ocksåbelysa vilka möjligheter som bl. a. med hänsyn till konjunkturförhållandenafinns att begränsa transfereringarna till företagssektorn. Finansutskottetdelar näringsutskottets uppfattning. Vad som sålunda anförts bör gesregeringen till känna. I motionen 1698 (c) anförs att de kraftfullaåtgärder som vidtagits för att trygga sysselsättning och svensk industrislångsiktiga utveckling måste fullföljas. Det gäller de program som beslutatsför att rädda de så kallade krisbranscherna och det gäller en fortsatt högindustripolitisk beredskap. Motionärerna anför vidare att i den speciellasituation av ökande aktivitet ekonomi befinner sig 1979 och 1980kommer de regional- och branschpolitiska insatserna att spela en central rollför utfallet av den ekonomiska politiken. Den senaste tidens erfarenheter harenligt motionärerna visat att näringspolitiska ställningstaganden för sinframgång är beroende av en bred politisk förankring, förutan vilken såvälhelhetsperspektivet på den ekonomiska politiken som kraften i besluten gårförlorad. Enligt motionärerna bör regeringen därför skyndsamt kalla tillöverläggningar mellan partierna och berörda parter om närings- ochregionalpolitikens inriktning med hänsyn till de samhällsekonomiskaförutsättningarna. Utskottetfinner det värdefullt om sådana överläggningar som motionärerna förordar kankomma till stånd. Utskottet vill dock understryka FiU 1978/79: 20 58 attdetta måste ske på sådant sätt att inte arbetet med de aviserade propositionernaom närings- och industripolitiken och om regionalpolitiken allvarligt försenas.Vad utskottet sålunda anfört bör ges regeringen till känna. Motionen 1698 innehåller också ett yrkande attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsom närings- och regionalpolitikens betydelse för den ekonomiska utvecklingen. Detsägs i motionen bl. a. att det är möjligt att åstadkomma en fördelning avefterfrågetrycket inom näringslivet som tryggar expansion utan inflationstryckendast genom att i större utsträckning styra produktionstillväxten tillregioner med hög arbetslöshet. Företagen bör enligt motionärerna söka sig tillarbetskraften i stället för att tvinga fram den motsatta utvecklingen. Detanförs också i motionen att det i första hand är genom företagsledningarnas ochde anställdas egen kraft som den förbättrade efterfrågan som marknaden nuerbjuder skall tas till vara. Näringsutskottetinstämmer i sitt yttrande i stort med vad som anförs i motionen om närings- ochregionalpolitikens betydelse för den ekonomiska utvecklingen. Ett väsentligtinslag i denna politik måste enligt näringsutskottet vara att i ökadutsträckning främja produktionstillväxten i regioner med hög arbetslöshet.Enligt näringsutskottets mening kan vidare en förbättrad lokal rörlighet påarbetsmarknaden mellan företag, branscher och yrken underlätta eneffektivisering av näringspolitiken. Vad som sålunda anförts bör ges regeringen till känna. I propositionen begärs att regeringen skallbemyndigas att i disponera en från 150 milj. kr. ökad rörlig kredit att ställas till förfogande för myndigheter sombedriver uppdragsverksamhet. Utskottet tillstyrker att ramen för rörlig kreditvidgas på detta sätt. 1. beträffande de allmänna riktlinjerna förbudgetregleringen att med anlednin.g av regeringens förslag ipropositionen 1978/79: 100 bilaga 2 moment 1 och motionerna 1978/79: 1108yrkandet 2 och 1978/79: 1698 yrkandet 2 samt med avslag på motionerna1978/79:1124 yrkandet 2 och 1978/79: 1620 yrkandet 3 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. FiU 1978/79: 20 59 2. beträffande redovisning av konsekvensernaav en 5-procentig utgiftsbegränsning att avslår motionen 1978/79: 1108 yrkandet 6, 3. beträffande möjligheterna att begränsatransfereringarna till företagssektorn att med anledning av motionen 1978/79: 1108 yrkandet 5 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 4. beträffande överläggningar omnärings- och regionalpolitikens inriktning att med anledning avmotionen 1978/79: 1698 yrkandet 4 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, 5. beträffande närings- ochregionalpolitikens betydelse för den ekonomiska utvecklingen att medanledning av motionen 1978/79: 1698 yrkandet 3 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, 6. beträffande rörlig kredit attriksdagen bemyndigar regeringen att i disponera en från . ökad rörlig kredit att på sätt som regeringenbestämmer ställas till förfogande för myndigheter som bedriveruppdragsverksamhet. Stockholmden På finansutskottets vägnar Närvarande:Björn (), (), (), (), (), (), (), ArnePettersson (s), (), (), (),(), (c), () och (). FiU 1978/79: 20 60 Reservation1 beträffande punkten A Ekononiidepartementet Finansplanen av Kjell-OlofFeldt, , , , , och (alla s) som anser att delsutskottets yttrande bort ha följande lydelse: Den internationella konjunkturen ärsvårbedömd. Den relativa optimism som allmänt rådde när det stod klartatt man i och skulle vidta åtgärder för att stimulera deneko-,nomiska tillväxten har förbytts i en mer pessimistisk bedömning.Visserligen tycks uppgången i vara stark men vissa frågeteckenorsakas av den finanspolitiska åtstramning som sätts in sommaren 1979.Utvecklingen i kan vidare innebära att den annarstroliga uppgången där kommer av sig. Sålunda har höjt:räntan kraftigt. I var den ekonomiska tillväxten god ännuunder fjärde kvartalet men konjunkturkurvan pekar nu klart nedåt. Störstoro i fråga om konjunkturutvecklingen inger situationen på oljeområdet. Kriseni har medfört ett betydande bortfall i tillförseln av råolja med stigandepriser som följd. Om bortfallet blir långvarigt kan, som understryks i motionen1124 (s), detta förorsaka störningar på denna för världsekonomin såbetydelsefulla marknad. Mycket tyder på att man måste räkna med enminskad oljetillförsel och därtill prisstegringar utöver dem som beslöts avOPEC-ländema . En sådan utveckling får påtagliga negativa effekter påvärldsekonomin. Regeringenhar i finansplanen reviderat upp den prognos för som presenterades avOECD-organisationen . Regeringen har angett högre tal försåväl den ekonomiska tillväxten i OECD-området som för världshandeln. Utskottetifrågasätter i likhet med vad som görs i motionen 1124 denna uppjustering. Motbakgrund av vad som anförts i det föregående finns det anledning anta att deninternationella konjunkturutvecklingen och utvecklingen av världshandeln underår 1979 blir svagare än . Våra egna ekonomiskpolitiskabedömningar bör ta sin ritgångspunkt häri. Det finns enligt utskottets mening anledning att ianslutning härtill ta upp frågan om den mera långsiktiga utvecklingen avvärldsekonomin, där en intressant analys görs i motionen 1124. Ett viktigtinslag i de senaste årens utveckling har varit förändringarna i strukturen avindustriproduktionen påpekas det i motionen. Den kraftiga industriella expansioneni var det första exemplet på en industriaUsering utanför de"gamla" industriländernas krets. Men har därutöver enrad utvecklingsländer industrialiserats i snabb takt. De länder det gäl- FiU 1978/79: 20 61 leråterfinns främst i och i . Genom en kombination avlåga produktionskostnader och en modern teknologi bjuder de nu industriländernaen kraftig konkurrens på de områden som de koncentrerat sig på. U-ländernasandel av världsexporten av industriprodukter har i stortsett fördubblats. Eftersom den industriella expansionen i dessa länderkoncentrerats till ett fåtal branscher t. ex. textil och konfektion, vissaverkstadsprodukter och elektroniska komponenter har export under70-talet emellertid växt långt snabbare än den totala handeln med dessaprodukter. De har därför blivit en viktig faktor i den internationellakonkurrensen och på vissa marknader har situationen kännbart förändrats förindustriländerna. Industrialiseringeni sker i en klart snabbare takt än vad som skedde i i-länderna, närde befann sig i motsvarande utvecklingsfas. Orsaken är uppenbarligen attu-länderna kan förvärva modern teknologi i stor skala. Det sker i vissutsträckning genom direkta biståndsinsatser. Men huvudparten kommer u-ländernatill del genom köp av hela industriprocesser och genom multinationella företagsdirekta etablering. Genomkoncentrationen av industrisatsningarna till vissa speciella produktområden ochgenom en klar inriktning på export till i-lands-marknaderaa har sommotionärerna påpekar konkurrensen från skapatbetydande omställningsproblem inom de industrialiserade ländema. Det gällerfrämst teko-industrin och elektronikindustrin men betydande problem har ävenskapats för varven och inom handelsstålsektorn. Motdenna bakgrund är det förklarligt att det i våra länder uppstått en debatt ombehovet att skydda våra egna industrier och vår sysselsättning mot denna typav utlandskonkurrens. Även om motiv kan finnas för handelspolitiska åtgärderunder vissa förutsättoingar och för speciella områden talar dock enligtutskottets mening övervägande skäl mot en allmän skärpning av handelspolitikensom ett medel att undgå de ekonomiska verkningarna för våra länder avu-ländernas begynnande industrialisering. Detavgörande skälet för denna inställning är att vägen ut ur fattigdom ochunderutveckling även för dagens till en väsentlig del måste gå via enhöjd teknisk nivå och ökade kapitalinsatser i en modern industriproduktion.Skall detta kunna ske måste produkter kunna säljas på en någorlundafri världsniarknad, där industriländernas efterfrågan även kommer attha en avgörande betydelse. Ett ytterligare skäl är att en utveckling motvälstånd även i är nödvändig för vår egen ekonomiska tillväxt påsikt. Med den svenska industrins starka inriktning på export är vi beroende aven expanderande världshandel. FiU 1978/79: 20 62 Mycket tyder enligt utskottets mening på att dennautveckling mot en snabb industriaUsering av nya länder kommer att fortsätta.Som ett litet och exportberoende land måste vi försöka möta denna successivtskärpta konkurrens med näringspolitiska åtgärder så att nödvändiga omställningarkan genomföras i socialt acceptabla former. Det är inte genom sänkta reallönersom vi skall möta denna nya situation i världsekonomin utan genom en förnyelseoch utveckhng av vår industri. Härigenom lägger vi även gmnden för en fortsattvälfärdsutveckling i värt land. Den ekonomiska utvecklingen i under 1977och 1978. framstod det som klart att den svenska ekonomin stod införstora framtida problem. Sviterna från den internationella krisen 197475, densedan dess försvagade tillvibcten i OECD-området och tillkomsten av nyaindustriländer skulle komma att leda till en skärpt konkurrenssituation ochett betydande behov av nydaning inom det svenska näringslivet. Skulle vi klarade framtida sysselsättningskraven måste en förnyelse och utveckling komma tillstånd inom vår industri. Som en följd härav var det också nödvändigt att hållatillbaka konsumtionens tillväxt. Motbakgrunden av utvecklingen och 1978 med alla de påfrestningar deninneburit för de svenska löntagarna måste frågan ställas om utvecklingenunder den borgerliga regeringens tid fört oss närmare en lösning på dessa förvår framtid.så centrala problem. Tyvärr måste utskottet konstatera att dettainte är fallet. Politiken har visserligen lett till en kraftig åtstramning avden privata konsumtionen, vilket lagt tunga bördor på de lägi-einkomsttagarna. Detta har emellertid skett som den borgerligaregeringen fört en fördelningspolitik som lett till ökade klyftor i samhället.Uppoffringarna har heller inte skapat nya sysselsättningsmöjligheter genomökade investeringar. Tvärtom har dessa minskat kraftigt. Vi har dessutom fåtten lång rad krisbranscher och en växande regional obalans. Vi står med andraord nu illa rustade att lösa 80-talets sysselsättningsproblem.