bet · G201AU11 · 1978-12-31 00:00:00 — Detta är emellertid ett rent formellt konstaterande.Motionärernas yrkande bygger nämligen på uppfattningen atl MBL i grunden är ettotjänligt instrument för att genomföra en demokratisering i arbetslivet utifrånde värderingar som motionärerna företräder. Utskottethar en motsatt syn på den reform av arbetsrätten som MBL innebär. Genom lagenhar lagts en grund för demokratisering av arbetslivet. Från de nyautgångspunkter lagen innefattar bordet finnas goda möjligheter att drivautvecklingen vidare till gagn för svenskt arbets- och samhällsliv. Mot bakgrundhärav avstyrker utskottet motionen. I tre motioner tas upp frågor om förhandlingsrätt.I två av motionerna vill man på olika sätt tillgodose minoritetsintressen. Dentredje motionen aktualiserar en procedurfråga. MargitOdelsparr (c) och () behandlar i motionen 1351 på nytt dentidigare ofta diskuterade frågan om minoritetsorganisationernas ställningenligt den arbetsrättsliga lagstiftningen. Motionen är närmast inriktad påförhållandena på den statliga sektorn, där i princip endasttecknar avtal med de fackorganisationer som är knutna till de tre storahuvudorganisationerna. Motionärerna vill att man skall överväga en ordning somgaranterar atl mindre organisationer inte diskrimineras utan får rätt attteckna hängavtal eller att man vidtar förändringar i lagstiftningen som i dagger förmåner endast ål sådana fackliga organisationer som är bärare av kollektivavtal.I sistnämnda hänseende nämner man arbeismiljölagen, förlroendemannalagen, lagenom styrelserepreseniation för anställda, lagen om anställningsskydd,medbestämmandelagen och arbetstidslagen. Dåfråga om minoriietsorganisationers ställning behandlades åren 1976 och 1977anförde utskottet följande (AU 1976/77:5, 1977/78:11): AU 1978/79:11 22 Med anledning av motionsyrkandena vill utskottetslå fast all förenings-och förhandlingsrätten i vårt land sedan gammalt har somutgångspunkt att ingen åtskillnad görs mellan olika fackliga sammanslutningar ifråga om de grundläggande rättsliga förutsättningarna för fri fackligverksamhet. Förhandlingsrätt och skydd för föreningsrätten, behörighet att träffakollektivavtal och rätt att inom lagstiftningens ram gå till facklig strid ärdesamma för alla sammanslutningar på arbetsmarknaden oavsett målsättningar ochstoriek. En annan sak är att de olika organisationernas möjligheter att inomdessa ramar faktiskt göra sig gällande ytterst beror på deras egen kraft. a. att det är styrkan hos den fackliga organisationen som avgör omman kan få till stånd ett kollektivavtal med organisationen som part. Motden bakgrunden har det inte ansetts vara en otillböriig behandling avminoritetsorganisationer när man av såväl principiella som praktiska skäl hargjort de antagna nya arbetsrättsliga lagarna tillämpligaenbart på arbetstagarorganisationer som genom alt teckna kollektivavtal medarbetsgivaren har tagit ell medansvar för förhållandena på arbelsplalsen. Ovanangivna grundprinciper för vårt arbetsrättsliga system har på nytt lagts fast iden antagna lagen om medbestämmanderätt i arbetslivet. Den förstärktaförhandlingsrätten m. m. enligt den lagen ges i full utsträckning endast tillkollektivavtalsbunden organisation. Minoritetsorganisationernas intressen ochmöjligheter att verka har emellertid särskilt beaktats genom att arbetsgivarenblir skyldig att iaktta primär förhandlingsskyldighet gentemotminoritetsorganisation när det gäller frågor som särskilt angår arbets- elleranställningsförhållanden för arbetstagare som tillhör sådan organisation. Enliknande möjlighet för minoritetsorganisalion alt representera sina medlemmarfinns redan enligt lagen om anställningsskydd. Om del blir aktuellt att sägaupp en arbetstagare på grund av dennes personliga förhållanden hararbetstagaren rätt att begära överläggningar med arbetsgivaren innan dennefattar beslut om åtgärden. Ingenting hindrar atl arbetstagaren vidöveriäggningen låter sig företrädas av ombud frän sin egen organisation. Vid behandlingen av medbestämmandelagen avvisadeinrikesutskottet (InU 1975/76:45 s. 40)den i en motion väckta tanken på alt manskulle införa en rätt för minoriielsorganisalionerali teckna hängavtal. Det kanvara värt alt notera alt vid del tilirällei inte ens motionärerna ville införaen sådan rätt på den offentliga sektorn. Detta hänger samman med att denutvidgade förhandlingsrätten m. m. på detta område kopplats till de åtagandende centrala organisationerna gjort i ett särskilt huvudavtal. uppfattning finns det inte anledning för att ändra sitttidigare ställningstagande. Motionen avstyrks därför. Med anledning av altmotionärerna särskilt lar upp förhållandena på den statliga sektorn bör detanmärkas atl minoritetsorganisationer inom denna sektor inte bör ha annanställning än motsvarande organisationer på andra delar av arbetsmarknaden. Enminoritetsfråga av annat slag behandlas i motionen 609 av iVärmdö (m). Det gäller minoritetsintressen pä en arbetsplats. Motionären tarupp det fallet all en organisalion företräder två eller flera arbetsenheter ochden situationen uppstår att de anställda på de olika AU 1978/79:11 23 enheternai en viss fråga har inbördes motstridiga intressen. Motionären anser alt det ärarbetstagarna på den berörda arbetsenheten som skall utse fackliga företrädarenär en situation av angivet slag uppträder. Han vill all MBL skall ändras ienlighet härmed. Förhandlingssystemetbygger på principen att det är de fackliga organisationerna som är bärare avförhandlingsrätten. Det ankommer alltså på dessa organisationer atl avgöra vemsom skall representera de berörda arbetstagarna. Motionärens förslag är ettradikalt avsteg från denna princip. Förslaget innebär atl i lag skall reglerasvem som i vissa fall skall representera en facklig organisalion. Möjligen blirkonsekvensen också den atl förhandlingsrätten i vissa fall överförs från denfackliga organisationen direkt till de anställda. Utskottet kan inte godta ensådan ändring i det gällande förhandlingssystemet och i den traditionellafrihet som de fackliga organisationerna har att på egen hand reglera sinainterna förhållanden. Motionen avstyrks därför. Dentredje motionen om förhandlingsrätten, 1337, som har väckts av . (fp, c, m) tar som förut nämnts upp en procedurfråga. Om enighet intenås vid lokala förhandlingar enligt 11-13 §§ MBL kan arbetstagarsidan begäraatt arbetsgivaren även skall förhandla med central arbetstagarorganisation (14§). Motionärerna anmärker på att lagen inte anger den tid inom vilken centralförhandling skall påkallas. De yrkar atl av regeringen skall begäraförslag till ändring av 14 § av innebörd att det fastställs en tidsfrist av sjudagar. Bakgrundentill motionsyrkandet är att arbetsgivaren - sedan han har fullgjort sinförhandlingsskyldighet enligt 11-13 §§ - har rätt alt fatta och verkställabeslut även om enighet inte har uppnåtts vid den lokala förhandlingen. Begärscentral förhandling, måste dock utgången av denna avvaktas. Som motionärernapåpekar innebär den aktuella bestämmelsen inte någon uttrycklig reglering av dentid som står till arbetstagarsidans förfogande för att begära centralförhandling. Det medför emellertid inte att frågan om central förhandling kanbli vilande och därmed, som motionärerna befarar, fåtill följd att verkställigheten av arbetsgivarens beslut skjuts upp"onödigt länge". I förarbetena till bestämmelsen framhålls altbegäran om central förhandling skall framställas "utan dröjsmål". Detär också möjligt för parterna att avtalsvägen precisera den tidsfrist som skallgälla. Så har skett på den offentliga sektorn. Den frist som gällerenligt detstatliga huvudavtalet är och enligt del kommunala huvudavlalet tiodagar. Medhänsyn till vad ovan anförts om innebörden av den aktuella bestämmelsen i MBLoch om möjligheten att överenskomma om mera precisa regler i avtal bör motioneninte föranleda någon åtgärd. AU 1978/79:11 24 Vpk yrkar i parlimotionen 895 att man avskaffartystnadsplikten för dels anställdas styrelserepresenlanler, dels andra fackligaföreträdare. Därvid hänvisas, bl. a., till all tystnadsplikten urholkar värdetav den information som lämnas och låser de anställdas företrädare i derashandlande. Yrkandena i motionen innebär lagtekniskt atl 8 § lagen omstyrelserepreseniation för de anslällda i aktiebolag och ekonomiska föreningarskall förses med ett tillägg resp. atl 21 och 22 §§ MBL upphävs. Motionsyrkandenav samma slag har tidigare prövats av . Vid behandlingen av såväl nugällande lag om styrelserepreseniation för anställda som dentidigare lagen begärde vpk att de anställdasstyrelserepresenlanler inte skulle åläggas tystnadsplikt. Yrkandena avslogs avriksdagen. När hade atl la ställning till förslag tillarbelsrältsreform yrkade vpk liksom nu atl bestämmelserna om tystnadsplikt i21-22 §§ MBL skulle utgå. förelåg motionsyrkanden från andra håll omatl man tvärtom borde vidga möjligheterna att föreskriva tystnadsplikt. Samtligamotionsyrkanden avslogs, och de i propositionen föreslagna bestämmelsernaantogs i oförändrat skick. Enligtutskottels mening ger den föreliggande motionen inte anledning för riksdagenatt ändra de tidigare ställningstagandena. Motionen avstyrks på grund härav isin helhet. Bestämmelserna i 380 §§ MBL om facklig vetorätt videntreprenader angrips från helt skilda utgångspunkter i två motioner. Vpkkräver i partimotionen 618 facklig vetorätt mot nedläggning avföretag liksommot beslut om köp och försäljning av förelag om det innebär atlsysselsättningen minskar. Vetorätten föreslås också gälla beslut om avsked,permittering, anställningsstopp samt personalpolitiska åtgärder. Syftet är, somdel heter i motionen, att ge arbetarna en möjlighet all rädda sina jobb. 1enlighet med detta förslag bör 38 § MBL ges ett nytt innehåll och 39-40 §§ utgåur lagen. Ettliknande yrkande från vpk avvisades av vid behandlingen av 1976 årsarbetsrättsreform liksom då frågan återkom (AU 1976/ 77:32). Detfinns inte anledning alt inta en annan ståndpunkt . Den bakgrund motvilken yrkandet bör ses - minskande sysselsättning inom företag och helabranscher - är visserligen allvarlig, men den föreslagna vetorätten är ingenrealistisk metod för att komma till rätta med problemen. Dessa måste lösas påandra vägar. Omförslaget i den behandlade vpk-motionen innebär en omfattande utvidgningav den fackliga vetorätten, så är syftet med motionen 1664 av m.fl. (m) det motsatta. I den senare motionen vill man nämligen AU 1978/79:11 25 avskaffaden vetorätt som finns i MBL, facklig vetorätt vid entreprenadavtal. 38-40 §§bör enligt den motionen upphävas. Om yrkandet inte kan bifallas villmotionärerna att del i vart fall tillsätts en ulredning i syfte att åstadkommastörre rättssäkerhet för olika parter. Motionärerna hänvisar till altbestämmelserna har införts som ett medel atl motverka anlitande av s. k. gråarbetskraft, skatteflykt m. m., och de menar alt problem av den arten varkenkan eller bör lösas genom arbetsrättsliga regler utan bör angripas på andravägar. MBL:s bestämmelserom facklig vetorätt får oönskade effekter. De öppnarmöjlighet för en facklig organisalion alt behålla eller öka sysselsättningenför organisationens medlemmar även i fall där detta inte är motiverat.Bestämmelserna kan därigenom ytterst komma alt motverka en rationellarbetsfördelning och leda till konkurrensbegränsning. Detär riktigt som motionärerna hävdar att om facklig vetorätt videntreprenadavtal har till uttryckligt syfte att vara ett medel för att komma åtanvändningen av grå arbetskraft och därmed sammanhängande svårbemästradeproblem. Däri ligger en klar begränsning av bestämmelsernas tillämpningsområde.Inrikesutskottet framhöll vid lagens tillkomst med anledning av motioner omavskaffande eller inskränkning av vetorätten, att seriösa entreprenader intefår hindras med stöd av de aktuella bestämmelserna, lika litet som bestämmelsernafäranvändas för att styra över ett arbete från ett avtalsområde till ett annat.Utskottet påpekade vidare alt veto som används på sådant sätt inte är giltigtoch kan föranleda skadestånd för arbetstagarorganisationen. Del bör ocksåtilläggas au de aktuella reglerna är dispositiva och alltså kan modifierasgenom avtal. första av de få tvister om entreprenader som har prövats avarbetsdomstolen har ett fackförbund ålagts all utge skadestånd för all del hademissbedömt innebörden av MBL:s bestämmelser.-1 de fall målen har fått motsattutgång och arbetsgivaren har befunnits skadeståndsskyldig var det vid elltillfälle fråga om anlitande av en entreprenör som bedrev olagaarbetsförmedling, dvs. en straffbar verksamhet. Medhänsyn till vad ovan redovisats kan utskottet inte biträda motionensförstahandsyrkande om avskaffande av bestämmelserna om facklig vetorätt. Närdet sedan gäller andrahandsyrkandet om ulredning vill utskottet allmänt hänvisatill det uppdrag som har getts nya arbetsrältskommitlén atl följa tillämpningenav MBL. Om det i den praktiska tillämpningen visar sig uppstårätissäkerhetsproblem av det slag motionärerna gör gällande utgår utskottetfrån alt saken prövas inom ramen för kommitténs arbete. Med hänvisning till detanförda finns det inte anledning föreslå någon åtgärd på grund av motionen. Slutligeni delta avsnitt tar utskottet upp de yrkanden som framställs i vpk:spariimotion 1670 om facklig vetorätt vid införande av datorbaserade system. Medhänsyn till de omfattande förändringar i arbetslivet som utnyttjandet avdatatekniken kan medföra anser vpk all de anställda och deras organisationer AU 1978/79:11 26 måstefa det avgörande inflytandet när sådana system skall införas. Förslag tilllagstiftning med del innehållet bör enligt motionärerna föreläggas riksdagen.Dessutom begärs förslag om tillägg till dalalagen av innebörd att protokollfrån förhandling enligt 11 § MBL skall bifogas ansökan om tillstånd alt inrättapersonregister vid förelag eller myndighet. Yrkandeom lagfäst facklig vetorätt vid införande av datorbaserade system franislälldesav vpk även förra årel. Utskottet avstyrkte yrkandet (AU 1977/ 78:4) medhänvisning till an den fackliga rörelsen har ägnat ell betydande intresse ålfrågan om datoriseringen i arbetslivet och till alt avtalsreglering beträffandedatafrågor aktualiserats i samband med förhandlingarna om medbestämmandeavtalpå den enskilda sektorn. I samma betänkande tog utskottet från en vidareinfallsvinkel upp frågorom datoriseringens inverkan på arbetslivet. Medanledning av initiativ i motioner från socialdemokratiskt håll föreslogutskottet att datateknikens framlida effekter på arbetsliv och sysselsättningskulle kartläggas. anslöt sig till utskottets förslag. En ulredninghar tillsatts. Dessutom har tillsatts en annan kommitté med uppgifl attutreda datateknikens och elektronikens effekter på näringslivels utveckling. Vadsedan gäller motionsyrkandei om tillägg till dalalagen kan erinras om all denlagen f. n. är föremål för en ingående översyn av datalagsuired-ningen. Medhänvisning till ställningstagande förra årel och till del ovanredovisade utredningsarbetet avstyrker utskottet yrkandena i motionen. Fredspliktoch skadestånd samt tillträde till arbetsplats under konflikt Vpk kräver i parlimotionen 832 alt det skallinföras oinskränkt rän för lokal och central facklig organisation atl tillgripastridsåtgärder i fackliga tvister. På grund härav bör enligt motionen reglernaom fredsplikt i 41 § formuleras om och 425 §§ utgå ur lagen. Vidare begärs atlMBL:s regler om skadestånd för arbetstagare och fackliga organisationer skallavskaffas (men behållas för arbetsgivare och arbetsgivarorganisationer). Somföljd härav bör 54 § få ändrad lydelse och 55-70 §§ upphävas. Motionsyrkandeiom att avskaffa fredspliktsreglerna riktar sig mot den sedan gammalt gällandegrundsatsen i svensk arbetsrätt att fredspliki skall råda under avtalstid.Riksdagen har tidigare avvisat vpk:s tanke atl man skall överge dennagrundsats. Det finns inte heller skäl atl göra det . Utskottet avstyrkeralltså motionen i den aktuella delen. Skadeståndär enligt MBL den sanktionsform som kan användas vid brott moi fredsplikien. Deskadeståndsregler som om fattas av vpk-motionen gäller vidare bl. a. brott mottystnadsplikt och felaktigt utövande av vetorätt vid entreprenader. Redan somen följd av utskottets ställningstaganden i dessa frågor avstyrks motionen äveni vad avser skadeståndsdelen. Utifrån allmänna rättviseprinciper är detdessutom oacceptabelt all ha regler som AU 1978/79:11 27 innebäratt vid brott mot lag eller avtal påföljd inte kan utdömas vid försummelse frånarbetstagarsidan men väl när fel är begånget av arbetsgivaren. 1propositionen med förslag till MBL liksom enligt den tidigare kollektivavtalslagenförutsattes att enskild arbetstagare aldrig skulle kunna ådömas högreskadestånd än . Denna bestämmelse, 200-kronorsregeln, hade i lagförslagettagits in som ett tredje och sista stycke i 60 §. I partimotioner från c, m ochfp yrkades att regeln inte skulle tas med i lagen. Motionerna tillstyrktes avinrikesutskottets majoritet, och kammarens beslut innebar att motionerna biföllspå denna punkt, Socialdemokraternayrkade att 200-kronorsregeln åter skulle införas i lagen. Yrkandetavslogs av (AU 1976/77:32). 1 partimotionen 827 återkommersocialdemokraterna med samma yrkande. Enighetråder om atl det i första hand är andra åtgärder än sanktioner som harbetydelse för att återställa arbetsfreden när en olovlig konflikt har brutit utoch om att skadeståndets uppgift i huvudsak är att stryka under principen attavtal skall hållas. Däremot går uppfattningarna isär om man skall binda sig viden maximiregel för skadeståndet. Utskottethar av vad som anförs i den socialdemokratiska motionen inte övertygats om altså bör ske. Det finns anledning att på nytt stryka under att avlägsnandet avbeloppsgränsen inie innebär att skadeståndsbeloppen skall höjas generellt.Tvärtom har förutsatts att beloppen vid olovliga konflikter även ifortsättningen skall hållas på en måttlig nivå. I detta sammanhang kan del varaskäl alt nämna något om den praxis som arbetsdomstolen har utformat. I de fallstridsåtgärden inte innehållit moment som framstår som särskilt allvarligaeller anmärkningsvärda har skadestånd fortfarande dömts ut med högst 200 kr.När den olovliga strejken har varit långvarig eller arbetstagarna har vägratatt återgå i arbete trots att domstolen förordnat härom eller i andra särskiltallvariiga fall har skadeståndet i vissa fall höjts till . och i ett falltill . I det sistnämnda fallet dömdes arbetslagarna, som fortsattestrejken även efter det dom hade fallit, i en andra rättegång atl därutöverbetala skadestånd med . Det finns anledning anta att domstolen inte varvillig alt döma ut ytterligare belopp på grund av konflikten. Medhänvisning till vad sålunda redovisats avstyrker utskottet yrkandet i densocialdemokratiska motionen. Utskottettar i detta avsnitt också upp yrkandet i motionen 275 av m. (vpk), i vilken begärs förslag till om lagfäst rätt till tillträdetill arbetsplatsen under konfökt. Även i denna fråga hänvisar utskottet tillriksdagens ställningstagande i samband med antagandet av medbestämmandelagen.Riksdagen avslog då ett liknande motionsyrkande med motivering atl man hittillsi svensk aibetsrätt avstått från att i lag reglera frågor av detta slag och attdet inte hade anförts bärande skäl för alt denna ordning skall överges.Utskottet vidhåller denna ståndpunkt och avstyrker AU 1978/79:11 28 motionen.I sammanhanget kan nämnas atl i den framlagda lagrådsremissen om nyförlroendemannalag har reglerats frågan om facklig förtroendemans rän att isamband med arbetskonflikt få tiilträde till lokaler som arbetsgivaren ställttill förfogande för den fackliga verksamheten. m. fl. (vpk) begär i parlimotionen 349att såväl MBL som lagen om offentlig anställning skall tillföras en ny paragrafsom fastslår att anställda hos förelag eller myndigheter har rätt att bedrivapolitisk verksamhet på arbetsplatsen. Utskottethar samma uppfattning som motionärerna att en så viktigdel av samhällslivet somarbetsplatserna inte bör undantas från den politiska debatten. För att lösa defrågor som hänger samman med hur politisk verksamhet skall bedrivas påarbetsplatsen bör, som fastslog i samband med antagandet avMBL, i första hand avtalsvägen prövas. Med hänsyn härtill avstyrker utskottetdet framställda lagstiftningsyrkandet. Tjänstledighetför fackligt och politiskt arbete m. fl. (vpk) begär i partimotionen 830att man skall införa rätt till ledighet från arbete för sådan facklig ochpolitisk verksamhet som inte omfattas av ledighetsregler. Iregeringsformen och kommunallagarna finns regler som ger rätt till ledighet förriksdagsuppdrag och kommunala förtroendeuppdrag. Genom förlroendemannalagengaranteras anställda förtroendemän rätt till ledighet för fackliga uppdrag.Motionärerna vill emellertid gå utöver dessa regler och tillerkännaarbetstagare rätt till ledighet för exempelvis allmänt politiskt arbete i ettparti eller anställning som facklig ombudsman. Utskottetär inte berett att förorda ett utredningsarbete i syfte att nå fram tilllagstiftning av det slag motionärerna tänker sig. Det kan visserligen ofta varaett intresse både för det allmänna och den enskilde att arbetsförhållandenaordnas så, att det går att arrangera ledighet för sådana ändamål sommotionärerna anger. Förhållandena växlar emellertid, och därför bör man sökalösa problemen genom avtal. Med hänvisning härtill avstyrks motionen. 1. beträffande allmän översyn av MBL att avslår motionen 1977/78:1333, 2. beträffande rätt för minoritetsorganisation attträffa kollektivavtal AU 1978/79:11 29 påden statliga sektorn att avslår motionen 1977/ 78:1351, 3. beträfTande minoritetsintressen på en arbetsplatsatt avslår motionen 1977/78:609, 4. beträffande tidsfrist för begäran om central förhandlingenligt 14 § MBL att motionen 1977/78:1337 inte föranleder någon riksdagensåtgärd, 5. beträffande tystnadsplikt att avslårmotionen 1977/ 78:895, 6. beträffande/äc/c//g vetorätt mot nedläggningavföretag m. m. att avslår motionen 1977/78:618, 7. beträffande avskaffande av facklig vetorätt videntreprenader, m. m. att avslår motionen 1977/78:1664, 8. beträffande facklig vetorätt vid införande avdatorbaserade system, m. m. att avslår motionen 1977/78:1670, 9. beträffande fredsplikt och skadestånd att riksdagenavslår motionen 1977/78:832, 10. beträffande 200-kronorsregeln att avslårmotionen 1977/78:827, yrkandet 1, 11. beträfTande rätt till tillträde till arbetsplatsunder konflikt att avslår motionen 1977/78:275, 12. beträffande politisk verksamhet på arbetsplatsenatt avslår motionen 1977/78:349, 13. beträffande tjänstledighet för fackligt ochpolitiskt arbete att avslår motionen 1977/78:830. Närvarande:Elver (), (), (), (), (), i (s), (), (), (). (), (), (), (), () ochEric Hägelmark (fp). AU 1978/79:11 30 1.Avskaffande av facklig vetorätt vid entreprenader, m. m. (mom. 7) avAlf Wennerfors (m) och () som anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 25som börjar "När det" och slutar "av motionen" bort haföljande lydelse: Bestämmelsernaom facklig vetorätt vid entreprenader infördes i MBL först under beredningen iregeringskansliet. Vetorätten hade inte berörts av arbetsrättskommiltén, varsbetänkande låg till grund för lagförslaget. Frågan var således aldrig utreddoch remissbehandlad ivanlig ordning. Med hänsyn härtill är det inte ägnat attförvåna om det uppstår problem inte bara för företag ulan även för fackligaorganisationer. Mot denna bakgrund anser utskoitet att frågan om vetorätten upp på nytt och belysas från de rättssäkerhetsaspekter som har anlagts imotionen. Det synes lämpligt att uppgiften anförtros nya arbetsrältskommitlén,men självfallet bör regeringen vara oförhindrad att låta bedrivautredningsarbetet i annan ordning, om så befinns mer ändamålsenligt. Under allaförhållanden är det angeläget att noggranna överväganden kring detta problemkommer till stånd utan dröjsmål. Regeringen bör underrättas om vad utskoitetanfört. delsatt utskottets hemställan under 7 bort ha följande lydelse: 7. beträffande avskaffande av facklig vetorätt videntreprenader, m. m. att a. avslårmotionen 1977/78:1664, yrkandet 1,