bet · G201JuU6 · 1978-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om advokatverksamhet I motionen 1977/78:983 av () yrkasatt hos regeringen begär en översyn av reglerna om advokatverksamheti enlighet med vad som anförts i motionen. 1moiionen 1977/78:1462 av ()och () yrkas attriksdagen hos regeringen begär att de disciplinära påföljder som kan meddelasadvokat och formerna för handläggning av sådana ärenden blir föremål föröversyn. förstnämnda motionen framhålls att reglerna om god advokatsed hartillkommit i med ett helt annal och fastare värdesystem än dagens. Ianslutning till uttalanden i den allmänna debatten rörande den organiserade ochekonomiska brottsligheten görs i motionen gällande att, också inomadvokatkåren, meningarna är delade om vad som kan krävas av en advokat i dagenssamhälle. Enligt motionären leder meningsskiljaktigheterna till svårigheter föradvokatsamfundels styrelse att driva en enhetlig linje. Vidare anför motionärenatt beslut om vägrat inträde i eller uteslutning ur efterbesvär ofta torde undanröjas av högsta domstolen. a. denna bakgrundfinns det enligt motionären all anledning att se över reglerna om godadvokatsed. Översynen bör enligt motionären utgå från att advokaterna skallkunna agera självständigt och kraftfullt men inte förutsätta att de därförabsolut måste vara fria yrkesutövare. Det kan enligt motionären vara lämpligtatt skilja mellan olika slags advokatverksamhet och ställa olika krav beroendepå om vederbörande ägnar sig åt familjerätt, förmögenhetsrätt, skatterätt,straffrätt etc. Vidare bör enligt motionären beaktas de problem som föranledsav alt personer utanför bedriver advokatverksamhet. Ianslutning härtill återges i motionen ett påstående, enligt vilket man i allafall har någon kontroll över tvivelaktiga element om de är inom i stället förutom samfundet. En fråga som enligt motionären särskilt bör övervägas är om detär lämpligt med företrädare för det allmänna i disciplinnämndoch i andra samfundsorgan. Imotionen 1462 påtalas att det råder en stor spännvidd mellan de olika åtgärder(erinran, varning och uteslutning ur samfundet) som kan komma i fråga viddisciplinärt ingripande mot advokat. Å ena sidan behöver enligt motionärerna enerinran eller en varning i sig inte innebära några nackdelar för advokaten, ochdet kan förekomma att en advokat tilldelas flera varningar innan uteslutning tillgrips. Å andra sidan är enligt motionärerna en 1 1978/79. JuU 1978/79:6 2 uteslutningen mycket ingripande åtgärd som kan bli helt ruinerande för advokaten. Motdenna bakgrund efteriyser motionärerna möjlighet att meddela även annan påföljdsom är mer ingripande än erinran och varning men inte så ingripande som uteslutning,t.ex. suspension eller disciplinbot. Motionärerna ifrågasätter också om dennuvarande ordningen för handläggning av disciplinärenden inom advokatsamfundetär acceptabel. På bör enligt motionärerna handläggningen frigörasfrån samfundet och föras över till statlig myndighet. De grundläggande bestämmelserna om det svenskaadvokatväsendet ges i 8 kap. (RB). Enligt I § skall det finnasett allmänt advokatsamfund med stadgar som fastställs av regeringen.Benämningen advokat får användas endast av den som är ledamot av samfundet. Tillledamot av får enligt 2 § antas endast den som är svenskmedborgare, äger hemvist inom riket och fy llt samt avlagt förbehörighet till domarämbete föreskrivna kunskapsprov (juris kandidatexamen)och förvärvat sådan praktisk utbildning, som föreskrivs i samfundets stadgar.Stadgarna innebär i detta hänseende att den sökande efter examen skall underminst på tillfredsställande sätt ha utövat praktisk juridisk verksamhet,varvid han under skall ha ägnat sig åt att yrkesmässigttillhandagå allmänheten antingen som biträde hos advokat eller pårättshjälpsanstalt eller för egen räkning. Enligt 2 § krävs vidare att densökande har gjort sig känd för redbarhet och även i övrigt befinns lämplig attutöva advokatverksamhet. Den som är omyndig eller i konkurstillstånd flr inteantas till ledamot. Lagfaren domare i eller befattningshavare vid allmändomstol eller allmän åklagare eller utmätningsman får ej antas till ledamot.Samma antagningshinder gäller den som eljest är anställd i statens ellerkommuns tjänst eller hos annan enskild än advokat, om inte samfundets styrelsemedger undantag. Vad nu sagts gäller dock inte befattningshavare vid allmänadvokatbyrå. Ansökan om inträde i prövas enligt 3 § avsamfundets styrelse. 14§ ges bestämmelserom advokatyrkets utövning. Enligt paragrafen skall advokatvid utövande av sin verksamhet redbart och nitiskt utföra de uppdrag somanförtrotts honom och i allt iaktta god advokatsed. Lagrummet föreskrivervidare bl. a. skyldighet för advokat att hålla penningmedel och andratillgångar, som tillhör hans huvudmän, skilda från vad som tillhör honom. Enligt6 § utövas tillsyn över advokatväsendet av styrelse.Styrelsen har att tillse, att advokat såväl vid utförande av talan infördomstol som i sin övriga verksamhet fyller de plikter som åvilar honom.Juslitiekanslern () äger alt hos styrelsen eller annat samfundets organ(samfundets disciplinnämnd) påkalla åtgärd mot advokat, som åsidosätter sin JuU 1978/79:6 3 plikteller ej längre är behörig att vara advokat. I7 § regleras olika former av disciplinärt ingripande mot advokat. Om advokat isin verksamhet uppsåtligen gör orätt eller om han eljest förfar oredligt skallhan uteslutas ur samfundet. Är omständigheterna mildrande, kan han i ställettilldelas varning. Åsidosätter advokat eljest de plikter som advokat som åvilarhonom, kan han meddelas varning eller erinran. Om omständigheterna i fall somsist angetts är synneriigen försvårande kan han uteslutas. Frågaom påföljd för indisciplinärt förfarande av advokat prövas enligt lagrummet avsamfundets styrelse eller annat samfundets organ (disciplinnämnden). Omdisciplinärt ingripande mot advokat gäller enligt samfundets stadgar att ärendeom sådant ingripande - efter anmälan mot advokat eller då fråga om ingripandeeljest uppkommer - skall upptas av styrelsen. Finner styrelsen att uteslutning,varning eller erinran inte är påkallad, äger styrelsen avgöra ärendet. I annatfall skall ärendet hänskjutas till disciplinnämnden. I hänskjutet ärende ägerstyrelsen förordna någon av sina ledamöter eller suppleanter att inför nämndenföreträda styrelsen. Om styrelsen beslutar att ärende om disciplinärtingripande mot advokat inte skall hänskjutas till disciplinnämnden äger enligtstadgarna JK att hos nämnden påkalla åtgärd mot advokaten. I7 § behandlas vidare bl. a. verkan av att advokat inte längre fyller deformella behörighetsvillkor som uppställs i 2 §. Inträder sådant förhållande,t. ex. att advokat föriorar sitt svenska medborgarskap eller blir förklaradomyndig, är advokaten skyldig att genast utträda ur samfundet. Gör han inte detskall samfundets styrelse förordna om hans uteslutning. Densom vägrats inträde i eller uteslutits ur äger enligt 8 § föratalan mot beslutet genom besvär till högsta domstolen. Paragrafen tillerkännerockså JK rätt att föra talan till högsta domstolen. Han äger sålunda klaga överbeslut av disciplinnämnden i fråga som avses i 7 §, och detta oavsett huruvidanämnden funnit påtalat förfarande böra leda till disciplinär åtgärd eller ejoch oavsett huruvida frågan väckts av JK eller den av samfundets organupptagits självmant eller på anmälan av enskild. Han äger också klagorätt överstyrelsens beslut i ärende som gäller fråga om advokat inte längre fyller deformella behörighetsvillkoren. Ettsärskilt straffskydd för advokattiteln ges i 17 kap. 15 § tredje stycketbrottsbalken; den som obehörigen ger sig ut för advokat döms enligt dettalagrum till böter. Vägledanderegler om god advokatsed har antagits av styrelse den 18 juni1971. Reglerna är upptagna i 52 paragrafer under följande rubriker: allmännabestämmelser, advokatrörelsens organisation, avböjande och frånträdande avuppdrag, förhållandet till klienten, förhållandet till motparten, förhållandettill domstol, förhållandet till andra myndigheter, förhållandet tillkollegerna, förhållandet till . Normerom vad god advokatsedkräver har vidare kommit till uttryck i bl. 1* 1978/79. JuU 1978/79:6 4 avsamfundets styrelse och disciplinnämnd. Avgöranden i disciplinnämnden refererasi för . Uttalandenunder förarbetena till RB behandlade i sitt betänkande(SOU 1926:31) Rättegångsväsendets ombildning olika frågor om advokatväsendetsorganisation. I frågan om till vilket organ man borde föriägga prövningen avansökan om inträde i förordade kommissionen den ordning somupplagils i gällande rätt (s. 219). Kommissionen uttalade härom bl. Då de flesta kompetensvillkoren äro av rent formellnatur, kan det synas tämligen likgiltigt, vem som utövar prövningsrätten. Tilldomstol bör den emellertid av principiella skäl ej föriäggas. Därigenom skulleett avsteg ske från grundsatsen om advokaternas oberoende ställning iförhållande till domstolarna. Den enklaste och bästa lösningen synes vara, attadvokalför-eningens styrelse får handhava prövningen. Om avgörandet överlämnasåt offentlig myndighet, måste denna i allt fall inhämta yttrande från advokatföreningensstyrelse. har med ledning av inhämtade upplysningar frånavdelningsstyrelserna de bästa förutsättningarna för bedömandet av sökandensredbarhet. Då den, som antages till advokat, därmed också blir medlem av advokatföreningen,är det billigt, alt beslutanderätten tillkommer föreningens styrelse. Någonfara för att prövningsrätten ej kommer att utövas opartiskt torde ej föreligga.Kompetensvillkorens övervägande formella natur lämnar ej större spelrum förgodtycke, och ytterligare garanti vinnes om, på sätt processkommissionen ämnarförorda, möjlighet att hos domstol överklaga styrelsens beslut beredes den,vilkens ansökan avslagits. föreslog också att dendisciplinära kontrollen skulle uppdras åt advokaterna själva och anförde härombl. a. följande (s. 215 och 216). Om man uppdrager den disciplinära myndigheten åtadvokaterna själva, kan del förväntas, att kontrollen blir både verksammare ochsmidigare än med något annat syslem. Advokaterna hava mera än någon utomståendemyndighet ett levande och intresse av att ståndets anseendeupprätthålles och hava säkerligen också bättre kännedom om missförhållandenainom yrket, än som kan påräknas hos myndigheterna. Advokaternas uppgift i dettahänseende underlättas väsentligen genom det muntliga och offentligarättegångsförfarandet, vilket i sig självt är ägnat att verka uppfostrande pådem, som föra talan inför rätta. Den disciplinära bestraffningsrätten,överiämnad åt den av framstående medlemmar av ståndet sammansatta styrelsen föradvokaternas egen organisation, kommer att utövas av personer, som i erfarenhetom advokatyrkets olika förhållanden slå framom varje annat organ och därför ägasärskilda förutsättningar att rätt utöva sin myndighet. I fråga om de disciplinära påföljderna övervägdeprocesskommissionen, jämte övriga sanktioner, möjligheten att införabötesstraff och en form av JuU 1978/79:6 5 suspension.Kommissionen avvisade tanken på ett bötesstraff samt uttalade i övrigt bl. a.följande (s. 221). Icke utan tveksamhet har processkommissionen ansettstyrelsen jämväl böra kunna meddela den felande förbud mot utövande avadvokatverksamhet . Ett sådant förbud medför den olägenheten,att det verkar högst olika i olika fall, beroende på den därav drabbadesekonomiska ställning eller möjlighet att försörja sig med annat arbete. Men dethar dock synts erforderiigt att kunna tillgripa förbudet såsom en medelvägmellan varning och uteslutning ur föreningen. Tiden har synts böra begränsastill . Förslagetom suspension ledde ej till lagstiftning. Processlagberedningenförordade i sitt betänkande (SOU 1938:44) Förslag till rättegångsbalk enordning rörande tillsynen över advokatväsendet som i sina huvuddragöverensstämmer med den som gäller. Beredningen uttalade i detta hänseendebl. a. följande (s. 20). Tillsyn över advokatväsendet bör i första handutövas av samfundets styrelse. Styrelsen har att vaka över att advokat i sin verksamhetredbart och nitiskt fullgör honom anförtrodda uppdrag och i allt iakttar godadvokatsed. Åsidosätter advokat sina plikter, bör det åligga styrelsen attingripa mot den felande genom att tilldela honom erinran eller varning och isvårare fall genom att utesluta honom ur samfundet. De allmänna intressen, somäro förknippade med advokaternas verksamhet, äro av den vikt, att de böra ägaen målsman utanför advokaternas egen krets. Denna uppgift synes lämpligen böraförenas med de åligganden, som redan nu tillkomma juslitiekanslern i fråga omtillsyn över domstolsväsendet. Beredningen föreslår därför, attjuslitiekanslern skall äga hos styrelsen påkalla åtgärd mot advokat, somåsidosätter sin plikt, samt att styrelsens beslut må av juslitiekanslern överklagashos högsta domstolen. Den, vars begäran om inträde avslagits eller somuteslutits ur samfundet, bör ock kunna i högsta domstolen föra talan motbeslutet. I den närmare motiveringen lill beredningensförslag till 8 kap. 8 §, vilket oförändrat intogs i RB*, anförde beredningen(s. 133) bl. a. följande. Med hänsyn lill såväl allmänna intressen som denenskildes rättssäkerhet torde rätt böra finnas alt draga vissa beslut avadvokatsamfundets styrelse under domstols prövning. Ur allmän synpunkt är avbetydelse, att envar, som fyller de i lagen angivna kompetenskraven, kan vinnainträde i samfundet; eljest skulle den faran föreligga, all de redan intagnaledamöterna till förfång för den rättssökande allmänheten i eget intresse kommeau obehörigt begränsa ledamotsanialet. Av lika stor vikt är, alt ledamot, somvisat sig olämplig som advokat, ej längre tillåies att kvarstå i samfundet.Även ur den enskildes synpunkt är angeläget, all säkerhet vinnes, alt ejobehöriga hänsyn göra sig gällande vid avgörande av fråga om hans antagandetill ledamot eller uteslutning. Ar 1963 har i lagrummet vidtagits vissa jämkningarbetingade av disciplinnämndens inrättande (prop. 1963:156, ILU 27, rskr 258). JuU 1978/79:6 6 Beträffande valet av domstol, som skall äga upptagaklagomål mot styrelsens beslut, torde endast hovrätt och högsta domstolen kunnaifråga-komma. Med hänsyn till prövningens övervägande rättsliga natur ochbetydelsen av de rättigheter, varom vore fråga, förordade processkommissionenhögsta domstolen; även enligt beredningens uppfattning tala övervägande skälhärför. Under riksdagsbehandlingen av propositionen 1942:5med förslag till rättegångsbalk godtogs den föreslagna regleringen i fråga omadvokatväsendet. I samband med att första särskilda utskottet i sitt utlåtande1942:2 uttalade sin anslutning till förslaget, anförde utskottet bl. De bestämmelser, som upptagits i 8 kap., avse ickeatt tillgodose något speciellt advokatintresse. Viss riigen få ledamöterna idet föreslagna ensamrätt till advokatnamnet, något som dockväsentligen torde utgöra endast ett lagfästande av vad som redan nu på mångahåll särskilt i domstolarna tillämpas, men genom den kontroll som advokaterna underkastastorde förslaget snarare kunna sägas innebära en inskränkning i deras friayrkesutövning. Huvudsyftet med regleringen av advokatväsendet är att imöjligaste mån säkerställa den rättssökande allmänhetens intresse. Det är,såsom processlagberedningen framhållit, av stor vikt att de rättssökande i sinarättsliga angelägenheter kunna söka råd och hjälp hos personer, om vilka dekunna äga visshet att de besitta härför nödiga kvalifikationer. Detta syftetorde kunna vinnas därigenom att advokatkåren erhåller en offentligrättsligorganisation och underkastas nödig kontroll. Genom lagstiftning (prop. 1963:156, ILU 27,rskr 258) ändrades reglerna om advokatväsendet bl. a. sä, att den disciplinärabestraffningsrätt som tillkommit styrelse genom föreskrift isamfundets stadgar kan överflyttas på annat organ inom samfundet (disciplinnämnden). Ändringarnagrundades på en framställning från . I ärendet hade samfundetockså föreslagit en sådan utbyggnad av det disciplinära reaktionssystemel attvarning vid behov skulle kunna kombineras med disciplinböter. Böterna skullevara maximerade till 5 0(X) kr. och föreslogs skola indrivas av sedvanligaexekutiva myndigheter och tillfalla kronan. Förslaget om en böiespåföljd togsinte upp i propositionen och ledde ej till lagstiftning. I anledning av en väckt motion om en fastorganisation av statsanställda offentliga försvarare framhöll förstalagutskottet i sitt av godkända utlåtande (ILU 1968:24) att det fränpsykologisk synpunkt måste vara värdefullt att den tilltalade i enighet medgällande ordning kan anförtro sig åt en offentlig försvarare med oberoendeställning i JuU 1978/79:6 7 Vidrättshjälpsreformens antagande prövade justitieutskottet i en motionyppade farhågor för att advokatkårens självständighet skulle kunna äventyrasgenom rättshjälpsreformen. Härvidlag framhöll utskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande (JuU 1972:12) att en självständig advokatkår utgör eninstitution av mycket stor betydelse för vår rättsordning. Utskottet uttaladevidare att reformen självfallet inte fick innebära någon rubbning av principenatt advokaterna skall stå fria och oberoende i förhållande till det allmänna. Isamband med behandlingen vid 1975/av en motion med förslag tillett system med fast anställda offentliga försvarare i brottmål vidhöll utskottetriksdagens ställningstaganden och avstyrkte bifall tillmotionen (JuU 1975/76:24). biföll utskottets hemställan. Svarpå fråga vid 1975/ I frågan 1975/76:6 begärde svar avjustitieministern om det enligt statsrådets mening fanns anledning överväga attöverföra auktorisation av advokater från tilldomstolsverket eller annan lämplig myndighet. Efteren redovisning av gällande regler om antagande av ledamot i samfundet och omvidtagande av disciplinär åtgärd mot sådan ledamot uttalade statsrådet det genom den beskrivna ordningen är väl sörjt för att den för den enskildeviktiga frågan om medlemskap i prövas omsorgsfullt ochopartiskt. Statsrådet ansåg det inte finnas anledning att ändra på nuvarandeordning. (Se protokoll 1975/76:8 s. Vid 1976/behandladejustitieutskottet (JuU 1976/77:8) en motion med önskemål om utredning ochförslag beträffande överförande av auklorisationen av advokater till lämpligstatlig myndighet. Samtliga remissinstanseravstyrkte bifall till motionen. Isitt av godkända betänkande anförde utskottet att det vid ställningstagandetill motionsspörsmålel enligt utskottets mening till en början borde beaktasatt om antagande av ledamot i samfundet och om vidtagande avdisciplinär åtgärd mot ledamot innefattar betydande inslag av sådan offentligkontroll och insyn som motionären efterlyser. Utskottet ansåg att dessa reglererbjuder goda garantier inte bara för intresset av rättssäkerhet för denenskilde utan även för de viktiga allmänna intressen som är förknippade medadvokatyrkets utövande. JuU 1978/79:6 8 attden nuvarande regleringen också är ett resultat av en omsorgsfull avvägningmellan å ena sidan önskemålet att tillgodose dessa allmänna och enskildaintressen och å andra sidan önskemålet att upprätthålla principen attadvokatverksamheten utgör en fri yrkesutövning. En reglering i enlighet medmotionsförslaget syntes utskoltei svårligen kunna ske ulan att denna principrubbas. Med hänsyn lill angelägenheten av att så inte sker, vilket också påsenare tid bl. a. vid riksdagsbehandlingen av rättshjälpsreformen år 1972understrukits, ansåg utskottet att det fordras skäl av särskild styrka för atten ändring av nuvarande ordning skall övervägas. Sådana skäl ansågs inteföreligga. Utskottet avstyrkte bifall till motionen. I sitt framlagda betänkande (SOU 1978:59)- Översyn av justitiekanslerns arbetsuppgifter och statenstvistehandläggning uttalar , att det enligt dess mening intefinns skäl att föreslå någon ändring i fråga om JK:s tillsyn över advokater. uppdrog regeringen åtbrottsförebyggande rådet (BRÅ) att föranstalta om en översyn av lagstiftningenmot den organiserade och den ekonomiska kriminaliteten (prop. 1977/78:1(X)bilaga 5 s. 19 ft). Översynsarbetet sker i en organisation med trearbetsgrupper samt en styrgrupp med parlamentarisk förankring. En avarbetsgrupperna har till uppgift att göra en översyn rörande yrkesetiskanormer, medelbar kontroll m. m. Syftet är att undersöka hur samhället genomökad insyn i och kontroll av verksamheter som styrs av normer av etisk karaktärkan motverka olika företeelser med anknytning till organiserad och ekonomiskbrottslighet. Arbetet avser också advokatverksamheten och frågor om godadvokatsed. Enligt vad utskottet inhämtat påbörjas arbetet i denna del idagarna. Utskottet har inhämtat yttranden över motionernafrån högsta domstolen, juslitiekanslern, riksåklagaren, advokatsamfundoch . Remissinstansernaintar en övervägande negativ ställning lill motionsyrkandena. Högstadomstolen (HD) erinrar inledningsvis om att i olika sammanhang haruttalat sitt stöd för principen att advokaterna skall slå fria och oberoende iförhållande till det allmänna. Så skedde, påpekar HD, bl. a. i samband medrättshjälpsreformen , då underströk alt en självständigadvokatkår utgör en institution av myckel stor betydelse för vår JuU 1978/79:6 9 rättsordning.Riksdagen har även senare vidhållit denna ståndpunkt. Några omständigheter somnu kan föranleda en annan bedömning har enligt HD inte framkommit. HDuttalar vidare att den tillsyn över advokatväsendel som utövas avadvokatsamfundet ursprungligen har tillkommit på advokaternas eget initiativsamt att den i sin nuvarande utformning fyller högt ställda anspråk. Samtidigtmåste det enligt HD understrykas att inte är någon enskildsammanslutning ulan ett samfund av offentligrättslig karaktär. Detta förenligtHD med sig att samhället måste ha insyn i och kontroll av den disciplinäraverksamhet som utövar. Huvudsyftet med denna insyn ochkontroll är att i möjligaste mån säkerställa den rättssökande allmänhetensintresse. Också advokaternas förhållande till motparter och samhälle kräveremellertid beaktande. Detkan - fortsätter HD - naturiiglvis diskuteras om samhällets insyn i ochkontroll av frågor om inträde i och om disciplinåtgärderskulle kunna förstärkas. Exempelvis kunde övervägas att låta juslitiekanslernföra talan även mot beslut varigenom beviljat någon inträdeeller att låta lekmannaledamöter ingå i disciplinnämnd ochandra samfundsorgan. HD kan emellertid på grundval av de erfarenheter domstolenhar av ärenden om inträde i och om disciplinåtgärder inte finnaannat än att den nuvarande ordningen fungerar väl. Det finns enligt HD i alltfall inte anledning att överväga att från överföra frågor ominträde och disciplinåtgärder till statliga organ, något som med allsannolikhet inte skulle leda till strängare bedömningar än dem som iadvokatsamfundets eget intresse sker i samfundsorganen. Ifråga om önskemålet om en översyn av reglerna om god advokatsed bör enligt HDunderstrykas att de regler om god advokatsed som antagits av advokatsamfundetsstyrelse endast är vägledande. HD framhåller att vad godadvokatsed bjuder inte är en gång för alla givet; normerna härför utvecklasständigt genom främst disciplinnämndens verksamhet. Det kan enligt HD likvälfinnas anledning att även från det allmännas sida la ställning till frågoromgod advokatsed. Under hänvisning till det uppdrag all göra en översyn avlagsliflningen mol den organiserade och ekonomiska brottsligheten som nyligenlämnats BRÅ anser emellertid HD alt det inte finns behov av någon ytterligareöversyn från det allmännas sida av reglerna om god advokalsed. Närdet gäller önskemålet om en översyn av de disciplinära påföljder som kanmeddelas advokat finner sig HD kunna instämma i att behov finns av en sådanöversyn närmast med sikte på att som motionärerna föreslår införa en påföljdsom ligger mellan varning och uteslutning. Under hänvisning till att enkommitté inom f n. utreder samfundets disciplinförfarande ochde disciplinära påföljderna saknas det emellertid enligt HD anledning tillåtgärder från det allmännas sida för att få till stånd den begärda JuU 1978/79:6 10 I övrigt anför HDföljande. 1 motion 1977/78:983 pekas på problemet medpraktiserande jurister utanför .