bet · G201KU29 · 1978-12-31 00:00:00 — medanledning av talmanskonferensens skrivelse - förslag 1978/79:15 - med överlämnandeav betänkande om arbetsformer jämte motioner delstalmanskonferensens skrivelse - förslag 1978/79:15 - med överiäm-nande avbetänkande om arbetsformer jämte följdmotionerna 1978/79:2217 avBertil m. fl. (m) samt 1978/79:2218 av () och AlfWennerfors (m), dels följande underallmänna motionstiden väckta motioner, nämligen 1978/79:1089av m. fl. (m) 1978/79:1096 av () 1978/79:1098av m. fl. (fp) 1978/79:1102 av ()1978/79:1673 av () och () 1978/79:1679 avBirgitta m. fl. (s) 1978/79:1681 av (c) 1978/79:1684 avGunnel (c) 1978/79:1685 av WiggoKomstedt (m) och () 1978/79:1689 av m. fl. (m), delsförslag i budgetpropositionen 1978/79:100, bilaga 20, såvitt avser stöd tillpartigrupper. Utredningen angående en allmän översyn avriksdagens arbetsformer har till talmanskonferensen överiämnat en slutrapportöver sin verksamhet i vilken behandlas frågor rörande arbetet i kammaren,sammanträdesfria veckor, propositionsavlämnandet till , vissa frågorrörande den statliga planeringsprocessen, information i forskningsfrågor,sammansättningen av utskott och vissa ytteriigare frågor som haranknytning till riksdagsarbetet. Iförslaget hemställs att 1. godkänner vad utredningen uttalat angåendede i betänkandet upptagna frågorna om arbetsformer, 2. till Stödtill partigrupper för /80 under sjuttonde huvudtiteln anvisarytteriigare förslagsanslag för uppräkning av dels det s. k. grundbidraget till150 , dels mandatbidraget till . för parti i regeringsställningoch dels till . för parti i oppositionsställning. Uppräkningenav partigruppstödet motiveras bl. a. av behovet av att bereda partierna och deenskilda riksdagsledamöterna större möjligheter än att följaforskningsfrågor. 1 1978/79. KU 1978/79:29 2 I förslaget lämnas en rekommendation tillriksdagens partigrupper av följande innehåll: Vid de överläggningar som regelmässigt äger rummellan partierna om utskottens sammansättning bör eftersträvas proportionellfördelning av det totala antalet utskottsplatser i enlighet med partiernasstyrkeförhållanden i . Utredningen utgår därvid ifrån att även i fortsättningenkommer att tillämpas den ordningen som varit bruklig attutskottsvalen företas med gemensamma listor för varje utskott. Vidupprättande av de gemensamma listorna bör sålunda angiven princip varavägledande. Om inte enighet skulle uppnås beträffande frågan om i vilka utskottparti skall bli representerat när partiet med den förordade metoden inteerhåller platser i samtliga utskott får det ankomma på valberedningen attföreslå en lösning av den frågan. Valberedningen kan även finnaanledning att i vissa fall modifiera metoden för att åstadkomma likartademajoritetsförhållanden i samtliga utskott. Motsvarandeordning bör i princip tillämpas vid utseende av suppleanter för de ordinarieledamöterna. Två ledamöter av arbetsformsutredningen (c och m)har reserverat sig mot innehållet i rekommendationen. Iföljdmotionen 2217 av m. fl. (m) hemställs "att riksdageninte godkänner vad utredningen uttalat angående sammansättningen av riksdagensutskott". Fråganstidigare behandling m. m. 1 samband med grundlagsreformen behandladeutskottet (KU 1973:26) ett motionsyrkande (vpk) om att varje partigrupp,motsvarande parti som vid riksdagsvalet fått av rösterna ihela landet, ägde rätt att besätta en plats i varje utskott. Det föreslogsockså att antalet ledamöter i utskott skulle vara 17 och att platserna i övrigtskulle tillsättas proportionellt. Utskottetavstyrkte motionsyrkandet och framhöll härvid att det föreliggande förslaget iallt väsentligt överensstämde med gällande ordning. Liksom grundlagberedningenoch departementschefen ansåg utskottet det inte vara påkallat att övervägagenomgripande ändringar i detta hänseende. Imotioner till 1977 och 1978 begärde vpk att arbetsformsutredningenskulle ges i uppdrag att lägga fram förslag till ändringar i riksdagsordningen(RO) av innebörd att alla i representerade partier skall ha rätt attdelta i utskottsarbetet. Utskottet hänvisade i sina yttranden över motionernatill att arbetsformsutredningen var oförhindrad att ta upp frågan tillprövning. Vadgäller reglerna för utskottens tillsättande skall erinras om att de 16 fastautskotten skall tillsättas senast på åttonde dagen efter dagen för första KU 1978/79:29 3 sammanträdetmed kammaren under valperiod. Valet avser hela valperioden.Utskotten väljs var för sig i en bestämd ordning (se RO 4 kap. 2 § jämtetilläggsbestämmelser). Varje utskott skall bestå av 15 ledamöter och minst likamånga suppleanter. Bestämmelserom val bereds av en inom utsedd valberedning. 1 denna skall varjepartigrupp som motsvarar parti som vid riksdagsvalet har fått fyra procenteller mera av rösterna i hela riket besätta minst en plats. De närmarebestämmelserna om valsättet finns i 3 och 4 S§. Enligt dessa regler kan valtill t. ex. utskott förrättas genom att kammare föreläggs en listaupptagande de namn valet avser. Listan skall ha godtagits av valberedningenmed sådan majoritet att alla ledamöterna utom en måste ha varit ense. Framläggsgemensam lista kan emellertid en minoritet begära val med slutna sedlar.Bestämmelserna har närmare kommenterats av grundlagberedningen (se prop.1973:90 s. 569-570). Dethar även före enkammarreformen varit brukligt att val till utskottföretas med gemensam lista. Partierna har mot bakgrund av ledamotsantaletfördelat platserna med tillämpning av i princip proportionell fördelning. Somen följd härav erhöll vpk ordinarie-utskottsrepreseniation i 11 utskott. Partiet hade då 17 mandat i riksdagen.Motsvarande representation för vpk var 13 ordinarieutskottsplatser. hade partiets mandatställning ökat till 19.Inför valen av utskott till 1976/77 och 1977/riksmöten kunde däremotinte uppgörelser träffas om utskottsrepresentation för vpk. Under hösten 1977utökades antalet suppleantplatser i 12 utskott med en plats i vartderautskottet. Dessa platser tilldelades vpk enligt överenskommelse mellanpartierna. Medanledning av motionen 1976/77:591 (vpk) om sammansättningen av riksdagensutskott anförde utskottet (KU 1976/77:36) bl. a. följande: Erfarenheterna av arbetet i riksdagsutskotten efierenkammarreformen visar att den beredning i utskott som riksdagsärendenaunderkastas har utomordenligt stor betydelse inte minst ur informationssynpunktför de enskilda riksdagsledamöterna. Utskotten har till sitt förfogandekvalificerad sekreterarpersonal som biträder utskotten med utredningar ochföredragningar av ärendena. I ökad omfattning förekommer alt upplysningarinhämtas utifrån genom remiss till myndigheter, organisationer etc. eller genoms. k. hearings inför utskottet. Genom de studiebesök utskotten företar bådeinom landet och utomlands får utskotten värdefull information som har storbetydelse för riksdagsarbeiet. Motangiven bakgrund är det självfallet av stort intresse för alla de i riksdagenrepresenterade partierna att delta i utskotisarbetei. Även från allmän synpunktfår det anses mindre tillfredsställande att den nuvarande ordningen för valtill utskott kan leda till att parii helt ställs uianlor utskottsarbetet. Detbör emellertid erinras om att det tidigare i praktiken förekoninier uppgörelsersom gett alla riksdagspartier utskottsrepreseniation i förhållande tillpartiernas styrka. Ett sådant resultat har kunnat uppnås inom ramen förgällande regler. KU 1978/79:29 4 studerade ett flertalmodeller för lösning av frågan och uttalade avslutningsvis följande: Utredningen har efter slutligt övervägande avfrågan om utskottsrepresentationen inte kunnat finna en helttillfredsställande metod att säkerställa önskemålet om sådan representation församtliga partier som uppnått den s. k. fyraprocentsgränsen. Utredningenföreslår sålunda inte någon ändring i gällande regler om utseende och val avriksdagens utskott. I stället har utredningen beslutat att lämna enrekommendation i frågan till partigrupper. Innehållet i denna rekommendation bakom vilkenstaren majoritet inom utredningen, har återgetis i det föregående. I motionen 1679 av m. fl. (s)hemställs "att beslutar om en ändring i riksdagsordningenbeträffande ärendefördelningen mellan utskott, på så sätt attarbetarskydd, arbetstid och semesterfrågor överförs från socialutskottet tillarbetsmarknadsutskottet". 1 motionen 2218 av () och AlfWennerfors (m) hemställs "att beslutar 2. att låta göra enöversyn av ärendefördelningen mellan utskotten och ärendebehandlingen enligt deriktlinjer som angivits i motionen". I arbetsformsutredningens slutrapport erinras omatt frågan om bl. a. ärendefördelningen mellan utskotten tidigare behandlats avutredningen i forslaget 1975/76:15. Slutrapporten innehåller bl. a. enuppföljning av vissa tidigare behandlade frågor. Något förslag beträffandeutskottsorganisationen och ärendefördelningen mellan utskotten läggs dock intefram i slutrapporten. Beträffandeden i motionen 1679 uppdragna gränsdragningsfrågan mellan socialutskottet ocharbetsmarknadsutskottet, tidigare inrikesutskottet, anförde utredningen bl. a.följande i nyssnämnda förslag 1975/76:15. Den nya departementsindelningen innebär somtidigare framgått bl. a. att vissa frågor som tidigare handlagts inomsocialdepartementet överflyttats till andra departement, nämligen ärendenrörande bostadstillägg till och ärenden rörandearbetarskydd, arbetstid och semester till . Beträfftnde den andra ärendegruppen, dvs. ärendenangående arbetarskydd m. m., har inte någon överflyttning skett frånsocialutskottet till inrikesutskotlet. har anfört att dessafrågor har en så nära anknytning till socialutskottets verksamhetsområde iövrigt att de även i fortsättningen bör beredas inom detta utskott. Inrikesutskottetå sin sida anser att frågor som rör arbetsmarknadens och arbetslivets villkorbör koncentreras till ett utskott. KU 1978/79:29 5 handläggerden helt dominerande delen av dessa frågor bör därför de arbetsmiljöfrågor somhittills beretts av socialutskottet överflyttas till inrikesutskottet. Utredningenär medveten om att uppdelningen av arbetsmiljöfrågorna på två utskott kan kommaatt medföra problem och att det finns mycket som i och för sig talar för attriksdagen i det aktuella hänseendet tillämpar samma indelning som i regeringenskansli. Det finns emellertid andra faktorer som gör att man inte nu börgenomföra den begärda omfördelningen. har handlagt den förstaetappen i en stor reform på arbetsmiljölagstiftningens område och det får anseslämpligt att det utskottet får bereda även den andra etappen avlagstiftningsarbetet, vilken kan väntas bli aktuell . Ävenarbetsbelastningsskäl talar mot att man f n. vidtar någon förändring. Under riksdagsbehandlingen gjordes ingen ändring iförhållande till utredningens förslag (KU 1975/76:45). Utskottethar berett social- och arbetsmarknadsutskotten tillfälle att yttra sig övermotionen 1679. Av yttrandena, som i sin helhet fogas som bilagor till dettabetänkande (bil. 1-2), framgår att socialutskottet avstyrker motionen medanarbetsmarknadsutskottet tillstyrker densamma. framgår att utredningen bl. a. behandlat frågan ombehovet av att införa möjlighet till offentliga utskottsutfrågningar men attutredningen inte funnit anledning att lägga fram förslag i denna fråga. Imotionen 1089 av m. fl. (m) hemställs "att 2. antarföljande förslag till ändrad lydelse av 4 kap. 12 § riksdagsordningen: Utskottetskall-- är närvarande. Sammanträdeför inhämtande av upplysningar eller yttranden som sägs i 10 § skall dock varaoffentligt, därest detta begärs av minst en tredjedel av ledamöterna iutskottet." I motionen 1098 av m. fl. (fp)hemställs "att antar följande lydelse av 4 kap. 12 § RO: Utskottskall--- är närvarande. Sammanträdeför inhämtande av upplysningar eller yttranden som sägs i 10 i; skall dock varaoffentligt, därest detta begärs av minst 1/3 av ledamöterna i utskottet." I* 1978/79. KU 1978/79:29 6 Enligt 4 kap. 12 ij RO skall utskott sammanträdainom stängda dörrar. Om särskilda skäl föreligger kan utskott medge alt ävenannan än ledamot, suppleant och tjänsteman i utskottet är närvarande. Förslagatt göra det möjligt för utskotten att anordna offentliga utskottsutfrågningarhar behandlats i vid ett flertal tilltallen. Senast skedde detta vidföregående . Isitt av godkända betänkande (KU 1977/78:29) hänvisade utskottet tillatt den av tillkallade utredningen angående en allmän översyn avriksdagens arbetsformer under sitt arbete kunde komma att överväga frågan.Motionsyrkandet avstyrktes. I motionen 2218 av ()och AlfWennerfors(m)hemställs "att beslutar vid behandling av förslag1978/79:15 1. att hos regeringen begära en skyndsam utredning om möjligheternaatt ytterligare lagreglera bestämmelserna för propositionsavlämnandet i syfteatt åstadkomma en jämnare tidsmässig fördelning av ärendena underriksmötet". Fråganom propositionsavlämnandet behandlas i arbetsformsutredningens slutrapport (s.11 ff). Utredningen anför bl. a. följande: Propositionsavlämnandet spelar helt naturligt enutomordentligt viktig roll för riksdagsarbetets planering. Koncentreraspropositionsavlämnandet till endast vissa kortare tidsperioder uppslår en radolägenheter i riksdagsarbetet. Det gäller bl. a. de enskilda ledamöternas möjligheteratt fö tillräcklig tid för inläsning av regeringsförslagen och att hinnautarbeta s. k. följmotioner till förslagen. Vidare inverkar en sådankoncentration menligt på utskottens beredningsarbete och även påkammarbehandlingen. Även massmediernas möjligheter att ge en tillfredsställanderedovisning av arbete försämras. Avlämnas ett stort antalpropositioner först sent under tvingas utskotten forcera sittberedningsarbete, och kammaren nödgas behandla och avgöra många ärenden medåtföljande starka tidspress under sista veckor. Utredningen hänvisar bl. a. till attkonstitutionsutskottet granskat propositionsavlämnandetinom ramen för den s. k. de-chargegranskningen. I sitt betänkande 1977/78:35konstaterade utskottet att de otillfredsställande förhållanden rörandepropositionsavlämnandet som utskottet påpekatfortfarande kvarstod. Avslutningsvis anförutredningen följande: Utredningen måste konstatera att deotillfredsställande förhållanden beträffande propositionsavlämnandet som varför handen tyvärr fortfarande föreligger. Trots att påolika sätt uppmärksammats på problemet har någon varaktig förbättring inteinträtt. Det är därför enligt utredningen nödvändigt att ifortsättningen noggrant prövar om de propositioner som avlämnas sent på vårenoch sent kan tas upp till behandling och avgörande före riksmötetsslut respektive före KU 1978/79:29 7 juluppehållet.Självfallet kan en uppskjuten behandling leda till att angelägnasamhällsreformer måste genomföras senare än vad regeringen planerat. Detta bliremellertid ofrånkomligt, om inte regeringen ger rimligatidsmarginaler för sin prövning av regeringsförslagen och motioner medanledning av dessa. Utredningenvill ånyo understryka vikten av att insatser görs inom attbemästra problemet med anhopningen av propositioner till vissa tider.Utredningen har trots de otillfredsställande förhållandena inte ansett sig böraförorda några ändringar i riksdagsordningen beträffande propositionsavlämnadet. I motionen 1102 av () hemställs"att på lämpligt sätt låter utreda frågan om möjligheten attlåta statsråd i vissa fall ge enbart skriftliga svar på till dem framställdafrågor". Motionärenframhåller att riksdagsledamöternas möjligheter att genom frågor ochinterpellationer till regeringens ledamöter få upplysningar om aktuella förhållandenoch planerade åtgärder utgör ett viktigt inslag i det pariamentariska arbetet,inte minst som en effektiv kontroll av regeringens arbete. haruppenbarligen fått en ökad betydelse . Av tillgänglig statistikframgår bl. a. att det framför allt är frågorna som ökat mest sedanenkammarriksdagen infördes . Under höstsessionerna 1971-1973 utgjordedessa 134, 139 resp. 136. framställdes nära nog det dubblaantalet frågor: 239. Dettaär givetvis enligt motionen i och för sig en glädjande utveckling. Den kritikenhar emellertid framförts, att statsråden genom de många frågorna skulleutnyttjas som redskap i det partipolitiska propagandaarbetet. Enligt motionenfinns det anledning att undersöka hur frågeinstitutet skulle kunna utvecklasytterligare utan att det leder till att statsrådens arbetstid i än högre gradskulle komma att bindas till frågestunder. Den möjlighet som då stårtill buds är att låta statsråden besvara vissa frågor skriftligt. I motionenerinras om att detta förfarande praktiseras i åtskilliga andra parlament, ivissa fall är det den normala formen. I det brittiska parlamentet besvarassålunda av alla frågor skriftligt. Gällanderegler m. m. Enligt 12 kap. 5 § RF har riksdagsledmot rätt attställa interpellation eller fråga till statsråd i angelägenhet som angår dennestjänsteutövning. Ytteriigare bestämmelser om frågesinstitutet finns i RO.Någon uttrycklig skyldighet för statsråd att besvara interpellation ellerfråga föreligger inte. Angående förarbetena till frägeinstiiutet hänvisas tillprop. 1973:90 (s. 425 och 565 f.). 16 kap. I § RO föreskrivs att interpellation skall ha bestämt innehåll och varaförsedd med motivering. Interpellation bör väckas endast i angelägenhet KU 1978/79:29 8 avstörre allmänt intresse. beslutar om interpellation får framställas.Beslutet fattas utan föregående överläggning. Detåligger statsråd, som inte besvarar interpellation från delalt medgav att interpellation fick framställas, alt före utgången avdenna tid munlligen meddela varför svar uteblir eller anslår. Sådantmeddelande får ej följas av överläggning. Interpellation förfallerom den ej harbesvarats vid det då den väcktes. Inierpelhilion inges tillkammarkansliet och anmäls av talmannen vid sammanträde med kammaren utandröjsmål efter del all interpellationen har delats ut till riksdagensledamöter. Frågan huruvida interpellation får Framställas avgörs vid närmastföljande sammanträde och tas upp på föredragningslistan till delta sammanträde.Medger alt interpellationen får framställas, skall talmannenskyndsamt tillse alt statsrådet får del av den (6.1.1 RO). När statsråd ämnarbesvara interpellation, bestämmer talmannen efier samråd med statsrådet ochinterpellanlen vid vilket sammanträde svaret skall lämnas (6.1.2 RO). 1inierpellationsdebatt får även andra ledamöter iin interpellanlen delta. Beträffandefråga finns bestämmelser i 6 kap. 2 ;j RO. 1 motsats till interpellation fårnär fråga besvaras endast den ledamot om har framställt frågan och del statsrådsom lämnar svaret ta del i överläggningen. Fråga inges till kammarkansliet. Delåligger talmannen att utan dröjsmål tillse, att statsrådet lår del av fråganoch all anmäla den vid närmast följande sammanträde (6.2.1 RO). Ominte särskilda skäl föreligger, skall frågor besvariis vid en eller ivåfrågesuinder . Fråga bör besvaras vid den frågeslund som infallernärmast från del all frågan lämnades till kammarkansliet. Ilikhet med vad som gäller om interpellation förfaller fråga om den ej harbesvarats vid det dä den väcktes (6.2.2 RO). i sitt granskningsbetänkande (KU1977/78:35 s. 16ff.). Som bilaga till granskningsbetänkandet fogades ettdiagram angående omfattningen av frågesinsiituieis utnyttjande under lidenefier enkammarreformen. Avdiagrammet framgick alt antalet interpellationer 1977 utgjorde sammanlagt 186.Av dessa besvarades 82 och återstoden hösten 1977.Statsråd, som inte besvarar interpellationen från del attriksdagen medgav att interpellationen fick framställas, skall före utgången avdenna lid munlligen meddela varför svar inte lämnats. Under våren1977 lämnades 28 sådana meddelanden och , alltså sammanlagt 50meddelanden. Vad gäller frågor framgick det av diagrammet all antalet sådanauppgick till 554 . Härav besvarades 329 och 225 underhösten. Som nämnts bör fråga besvaras inom . 1 en annan bilaga tillgranskningsbeiänkandet angavs vilka tidsöverdrag som förekommit beträffandefrågesvar , och . Av bilagan framgåratt av 157framställda frågor besvarades 62 först ellersenare. KU 1978/79:29 9 1976uppgick antalet frågor till 225, varav 92 besvarades försent. vardet 124 frågor av 225 som besvarades senare än inom den i RO högst angivnatiden. Utskottet anförde bl. a. följande: Enligt utskottet är det självfallet omöjligt atthelt undvika vissa tidsöverdrag när det gäller besvarandet av interpellationeroch frågor. Det kan t. ex. vara sjukdomsfall eller utrikes tjänsteresa somnödvändiggör senareläggning av svar, vilket i sin tur sammanhänger med antingenvederbörande statsråds eller frågeställares förhållanden. Även måste hänsyn tastill det stora antalet interpellationer och frågor som förekommit under senareår. Det kan särskilt under mycket arbetstyngda perioder vara svårt att vidplaneringen av kammarens arbete fä tid för alla interpellations- ochfrågedebatter. Utskottet vill dock framhålla angelägenheten av att tidsöverdragi möjligaste mån undviks. Inte minst ur allmänhetens synpunkt är det av storvikt att en fråga inte har förlorat sin aktualitet när den besvaras. Beträffandebåde interpellation och fråga tillämpas inte sällan den ordningen alt svarlämnas av annan ledamot av regeringen än den till vilken frågeställaren riktatsig. Detta kan sammanhänga med ändringar av ärendefördelningen mellandepartementen e. d. När spörsmål riktas till statsministern, dvs. i sådanafall där vederbörande frågeställare anser det vara av särskild vikt att svarlämnas av regeringens främste företrädare, gör statsministern en motsvarandebedömning. Denna bedömning kan leda till att statsministern anser att svaret istället bör lämnas av vederbörande fackminister. I en reservation (7 s) uttalades att tidsöverdragennär det gällde besvarandet av frågor var en synneriigen otillfredsställandeutveckling. I motionen 1673 av () och RolfClarkson (m) hemställs "att uttalar att samma person ejsamtidigt bör vara riksdagsledamot och medlem av landstings- ellerkommunförbundens styrelser". Motionärernaerinrar om att den kommunala verksamheten under vuxitstarkt i omfattning. Det har blivit vanligt att överenskommelser träffas mellanstaten och kommunerna om tillåtna gränser för dessas utgiftsexpansion. Dessaöverenskommelser har i allmänhet hafi positiv effekt, även om avsaknaden avsanktioner mot de kommuner eller landsting som icke följt överenskommelsernavarit en svaghet. Det är ofrånkomligt att staten också måste göraliknande överenskommelser med . Även omregeringen sköter förhandlingsarbetet av rent praktiska skäl, är det ytterstriksdagen som är ansvarig. blir därigenom motpart liksom regeringen iförhandlingarna med . Motdenna bakgrund är det enligt motionen betänkligt att i styrelserna för dessabåda förbund återfinna riksdagsmän, t. o. m. som ordförande. Mankan ifrågasätta det lämpliga i denna ordning; reellt om ä"n icke formellthandlar det här om ett jävsförhållande. KU 1978/79:29 10 förtroendeatt samma personer finns med på båda sidor om förhandlingsbordet. Möjlighettill praktiskt arbete för riksdagsledamot I motionen I68I av (c) hemställs"alt beslutar undersöka möjligheterna för riksdagsmännen till tvåveckors praktiskt arbete ute i arbetslivet". Motionärenanför att förtroendet för politikerna minskar på ett oroväckande sätt.Samtidigt har avståndet mellan väljare och valda ökat, bl. a. genomkommunsammanslagningarna. Förtroendet mellan politiker och väljare ärnödvändigt - det utgör själva grunden för en demokratis funktionsduglighet. Depolitiska partierna har ett stort ansvar härvidlag. Det ligger också iriksdagens intresse att medverka till att minska avståndet och skapa ettförtroendefullt förhållande mellan politiker och väljare. enligt motionen skulle vara att låta riksdagsmännen arbeta praktiskt ute påolika arbetsplatser . Om riksdagsmännen vår och höstarbetade på verkstadsgolvet, på sjukhus, på ålderdomshem, i skolor, affäreroch barndaghem, bland handikappade - givetvis på de anställdas villkor när detgäller arbetstider och arbetsmiljö i övrigt - så skulle mycket vinnas.