bet · G201KU30 · 1978-12-31 00:00:00 — För arbete är det naturiigtvisbetydelsefullt att resultatet av förhandlingsverksamheten redovisas i god tidföre den slutliga riksdagsbehandlingen av regeringsförslagen. Utskottetavser att med uppmärksamhet följa den fortsatta utvecklingen beträffande denberörda förhandlingsverksamheten. 8.Regeringens prövning av vissa byggnadsärenden m. m. I förra årets granskningsbetänkande behandladesvissa frågor rörande regeringens handläggning av ärenden enligtbyggnadslagstiftningen (se KU 1977/78:35 s. 18-23). Utskottet redovisade idetta sammanhang bl. a. en genomgång av handläggningsordningen avförvaltningsärenden inom . Vidare behandlades delstrepartiregeringens prövning av några uppmärksammade planärenden där högvärdigåkermark berörts, dels den socialdemokratiska regeringens ochtrepartiregeringens praxis i fråga om dispensgivning från det s. k.tätbebyggelseförbudet. Äveni årets granskning har frågor som rör regeringens handläggning avbyggnadsärenden tagits upp, delvis som en uppföljning av den granskning somredovisades betänkande. Utskottet har sålunda tagit del av vissauppgifter rörande ärendeutveckling och förändringar i organisatoriskt hänseendeinom . Utskottet har också granskat regeringens prövningav ärenden som gäller undantag från bebyggelseförbudet inom strandskyddsområdeenligt naturvårdslagen. Granskningen av dispensgivningen på detta områdeinnefattar i likhet med föregående års undersökning av dispenser fråntätbebyggelseförbudet en jämförelse mellan den socialdemokratiska regeringensoch trepartiregeringens praxis. Slutligen har utskottet granskattrepartiregeringens handläggning av två enskilda byggnadstillståndsärenden därregeringen efter besvär över lägre myndigheters beslut medgivit undantag frånbebyggelseförbud enligt byggnads- och natu vårdslagstiftningen. Vadförst beträffar frågan om ärendeutveckling och organisation inombostadsdepartementet skall erinras om att utskottet i förra årets granskningsbetänkandebl. konstaterade att jämfört med andra departement varhårt belastat av förvaltningsärenden av olika slag, inte minst påbyggnadslagstiftningens område. Anhopningen av ärenden hade enligt utskottetmedfört långa handläggningstider. Utskottet ansåg det angeläget att man påolika vägar sökte nedbringa handläggningstiderna och pekade på den KU 1978/79:30 20 uppmärksamhetsom frågan redan fått inom departementet, bl. a. genom en pågående översyn avdepartementets organisation och arbetsformer. har sammanställts vissa uppgifter angående ärendeulvecklingenoch läget beträffande antalet oavgjorda ärenden vid de senaste årsskiftena.Vidare har från inhämtats upplysningar om genomförda ochplanerade åtgärder i syfte att effektivisera departementets organisation ocharbetsförhållanden, framför allt när det gäller handläggningen avförvaltningsärenden. Dessa uppgifter redovisas i en kanslipromemoria, bilaga 9A, till detta betänkande. Avde lämnade uppgifterna om ärendeutvecklingen framgår bl. a. att en vissförbättring inträtt under föregående år så till vida som att antalet avgjordaärenden efter en viss slagnation nu åter har ökat. Fortfarandemåste dock balansen av oavgjorda ärenden betecknas som otillfredsställande hög.Den utveckling i positiv riktning, som synes vara på väg, är enligtutskottet en följd av de ansträngningar som man gjort inom departementet föratt bemästra den svåra arbetssituationen. Utskottet finner därför nu inte skälför annat uttalande än att utskottet avser att uppmärksamt följa det fortsattaresultatet av de åtgärder som vidtagits och kommer att vidtas för att kommatill rätta med handläggningsfrågorna inom . Utskottetsgranskning av dispensgivningen från strandskyddet bygger på en undersökning somföretagits inom utskottets kansli, redovisad som bilaga 9B till deltabetänkande. Undersökningen har avsett regeringens handläggning och beslut i debesvärsärenden på detta område som avgjordes . Föratt kunna studera eventuella förändringar i praxis mellan densocialdemokratiska regeringen och trepartiregeringen har undersökningen ocksåomfattat besluten i de ärenden av motsvarande slag, som avgjordes . Innan utskottets iakttagelser med anledning av den nämndaundersökningen redovisas, skall en kort redogörelse lämnas för gällandelagstiftning i fråga om strandskyddet. Syftetmed strandskyddet är att slå vakt om allmänhetens möjligheter till bad ochfriluftsliv inom strandområden. De grundläggande bestämmelserna, som finns i 15och 16 §§ naturvårdslagen (1964:822), fick sin nuvarande utformning genomriksdagsbeslut (prop. 1974:166, JoU 1974:52). Strandskyddet blev dåobligatoriskt och skall omfatta land- och vallenområden intill frånstranden. Inom detta område får ej helt ny byggnad uppföras eller befintligbyggnad ändras för att tillgodose ett väsentligen annat ändamål än det, vartillbyggnaden tidigare varit använd. Även vissa andra anläggningar och anordningaromfattas av förbudet. Undantagna från förbudet är bl. a. anläggningar elleråtgärder som behövs för jordbruket, fisket, skogsskötseln eller renskötseln ochej tillgodoser bostadsändamål. Undantagfår medges från bebyggelseförbudet "när särskilda skäl föreligga".Bedömningen av om särskilda skäl föreligger i del enskilda fallet skulle enligtnaiurvårdskommitténs betänkande (Ds Jo 1974:1, s. 195) ske dels mot KU 1978/79:30 21 bakgrundav den avsedda inskränkningens art, dels med beaktande av områdets värde förrekreativa ändamål. I fråga om område av betydelse för friluftslivet bordekraven för undantag enligt kommitténs mening ställas mycket högt.Departementschefen ansåg (prop. 1974:166, s. 97) att dispensmöjligheten bordetillämpas restriktivt. har i en rekommendation tilllänsstyrelserna och berörda kommunala myndigheter närmare angivit i vilka fall"särskilda skäl" bör kunna föreligga. Enligthuvudregeln prövas fråga om dispens från förbudet mot bebyggelse m. m. inomstrandskyddsområde i första instans av länsstyrelse. Dispensprövningen kandock i enlighet med 43 § 2 st. naturvårdslagen delegeras till kommunalmyndighet, vanligen . Beslut av myndighet överklagasenligt besvärsbestämmelserna i 40 § samma lag till . Talan motbeslut av länsstyrelse, som första eller andra instans, förs hos regeringengenom besvär. När det gäller besvärsrätten är det uttryckligt stadgal attstatens naturvårdsverk får föra talan mot beslut enligt naturvårdslagen. Iövrigt gäller de allmänna reglerna i förvaltningslagen dvs. talan får föras avden som beslutet angår, om det gått honom emot. Även berörd kommun anses varabesvärsberättigad till följd av stadgandet i 2 § naturvårdslagen, enligt vilketnaturvården också är en angelägenhet. Detär inte ovanligt att ett byggnadsföretag inom strandskyddsområde samtidigtinnefattar tätbebyggelse med den innebörd som begreppet har i 6 § byggnadslagen(1947:385). Är detta fallet krävs förutom dispens från strandskyddel allundantag också medges från del s. k. tälbebyggelseförbu-dei(56 och 67 §§byggnadsstadgan, 1959:612). Som redan nämnts behandlade utskottet regeringensdispensgivning från tätbebyggelseförbudet granskning (KU 1977/78:35,s. 20-22, reservation 2). Besvär över länsstyrelses beslut i ärenden som endastavser strandskydd bereds i enlighetmed 2 § departementsförordningen (1963:214) i . Enligtsamma paragraf handläggs ärenden rörande byggnadsväsendet inombostadsdepartementet. Ärenden av förut omnämnt slag där regeringens prövningavser undantag såväl från bebyggelseförbudet inom strandskyddsområde som fråntätbebyggelseförbudet faller således inom två departements verksamhetsområden. Sådanaärenden skall i enlighet med 5 § departementsförordningen handläggas inom detdepartement till vilket ärendena huvudsakligen hör och beredas i samråd medchefen fördel andra departementet (gemensam beredning). Det ankommer i förstahand på att bedöma till vilket departement ett s. k. blandatärende huvudsakligen hör och ge besvärshänvisning till detta departement. Denslutliga bedömningen av vilket departement som skall handlägga ett sådantärende görs inom jordbruks- och bostadsdepartementen. Någraregler för förfarandet vid gemensam beredning har inte utfärdats av regeringen.Statsrådsberedningen har emellertid i en promemoria av den 16 september 1969gett vissa anvisningar om gemensam beredning. KU 1978/79:30 22 a. att det är av betydelse från både sakliga och arbetsmässigasynpunkter att gemensam beredning sker . I regel bör den ihuvudsak vara avslutad, innan förslag i ärendet delas. Enligt promemorian bördet uppmärksammas att redan fråga om remiss i ett ärende kan behöva beredasgemensamt. Denundersökning, som utskottet företagit, visar bl. a. alt under första halvåren1976 och 1978 avgjordes totalt 98 resp. 112 strandskyddsärenden. Ärenden somendast avser strandskydd vilka alltså handlagts inom jordbruksdepartementetuppgick första halvåren 1976 och 1978 till 33 resp. 60. Resten, dvs. 65 resp.52 ärenden, utgjordes av blandade ärenden. När del gäller fördelningen av dessaärenden kan konstateras att den alldeles övervägande delen handlagts inombostadsdepartementet. hade jordbruksdepartementethuvudansvaret för beredningen av endast nio blandade ärenden. Motsvarandesiffra för var elva. Vidare kan noteras att i inget fallunder de båda undersökningsperioderna hade ett blandat ärende överlämnats fråndet ena departementet till det andra. Från de båda departementen har upplystsatt man endast undantagsvis finner anledning att gå ifrån den bedömning somlänsstyrelsen gjort i besvärshänvisningen. Vidare menar man att kravet pågemensam beredning av de blandade ärendena under alla förhållanden garanteraratt de synpunkter som det andra departementet har att företräda blir tillgodosedda. Undersökningenhar gett vid handen, att gemensam beredning ägt rum i samtliga blandade ärendenutom fyra. I dessa fyra ärenden, som alla handlagts inom ,hade i det överklagade beslutet förklarat att något hinder för dispensfrån strandskyddsbestämmelserna inte förelåg. ansåg sig däremotinte kunna medge undantag från tätbebyggelseförbudet. I dessa fall hade manfrån sida ansett det vara motiverat att avstå frångemensam beredning. Beträffandenågra blandade ärenden - såväl inom jordbruks- och -saknades anteckning i det protokollerade beslutet om att gemensam beredning ägtrum. Från departementen har emellertid uppgivits att även dessa ärenden blevföremål för gemensam beredning. Enligt utskottet måste självfallet sådanaanteckningar göras för att det skall stå klart även för utomstående attberedningen skett på ett korrekt sätt. Närdet gäller förfarandet vid beredningen av ärendena har vissa skillnaderkonstaterats mellan jordbruks- och . Medan jordbruksdepartementeti så gott som samtliga ärenden inhämtade yttrande avgjordes entredjedel av de ärenden som handlades inom utan föregåenderemiss till någon myndighet. Remiss till annan myndighet än vardessutom vanligare inom än inom bostadsdepartementet.Remiss till t. ex. förekom endast bland de ärenden, även avblandat slag, där KU 1978/79:30 23 Skillnadernamellan jordbruks- och bostadsdepartementen i fråga om beredningen av dessaärenden beror på fiera omständigheter. föreligger självfallet sådana sakligaskillnader mellan de strandskyddsärenden som handläggs inom de bådadepartementen att olikheter i beredningen är motiverade. Men den viktigasteomständigheten torde vara den olikartade remitteringspraxis i besvärsärendensom tillämpas inom de båda departementen. tillämpar sedannågra år en ordning för remissförfarandet vilken bl. a. innebär alt ettbesvärsärende vanligen endast remitterats till beslutsmyndigheten ombesvärsskrivelsen innehåller nya omständigheter i ärendet. Jordbruksdepartementetremitterar däremot så gott som alla besvärsärenden till beslutsmyndigheten.Ingetdera av dessa förfaranden kan anses strida mot vare sig regeringsformensregler om remittering (RF 7 kap. 2 §) eller statsrådsberedningens anvisningarom tillämpningen av förvaltningslagens principer i nämnda hänseende. Utskottetvill emellertid ifrågasätta det lämpliga i att ärenden av så likartat slag somdet härar fråga om blir föremål förolikartad beredning inom regeringskanslietberoende på vilket departement som har beredningsansvaret. Enannan omständighet som torde ha bidragit till skillnaderna i remissförfarandei strandskyddsärendena är att den gemensamma beredningen mellan jordbruks- ochbostadsdepartementen endast sällan omfattar frågan om remissbehovet. Som regeläger den rum först sedan remissyttranden inhämtats. Utskottet vill i dettasammanhang endast erinra om att statsrådsberedningen i ovannämnda promemoriafrån 1969 påpekat att redan frågan om remiss i ett ärende kan behöva beredasgemensamt. Utskottetsgranskning har inte gett anledning till antagande att de påvisade olikheterna iärendenas beredning har påverkat besluten i ärendena. Utskottet ser det docksom önskvärt att man inom jordbruks- och bostadsdepartementen undersökermöjligheterna att åstadkomma en mer enhetlig praxis vid beredningen av dessaärenden. Somförut nämnts avgjorde regeringen 1976 och 1978 98 resp.112 rena eller blandade strandskyddsärenden. Ett antal av dessa ärenden, som1976 uppgick till fyra och 1978 till nio, togs inte upp till prövning i sak avregeringen. Anledningen härtill var antingen att besvären anförts för senteller att klaganden inte var besvärsberättigad. Bland de sistnämnda ärendenahar i två fall iakttagits att regeringen() inte tog upp till prövning besvär som hade anförts avkommunal byggnadsnämnd. I besluten konstaterades endast att nämnden inte varbehörig att föra talan mot beslut. I ett annat liknande fall frånsamma år har dock besvär av byggnadsnämnd över ett länsstyrelsebeslutblivit föremål för sakprövning av regeringen. Bakgrunden till dessa beslut ärföljande. Som tidigare påpekats har i naturvårdslagen fastslagits allnaturvården är en angelägenhet. I kommentaren till detta stadgandeframhålls att varje kommun har frihet att vid behandlingen KU 1978/79:30 avnalurvårdsfrågorna i organisatoriskt hänseende anpassa sig till vad som är mestpraktiskt för dess vidkommande. I praxis gäller att om ej annat beslutas avfullmäktige eller gäller på grund av särskild författning, ankommer det påkommunens styrelse att handlägga naturvårdsfrågorna. I de här aktuella ärendenahar från inhämtats att departementet under beredningenav dessa ärenden varit i kontakt med vederbörande kommun för att utröna omfullmäktige beslutat uppdra åt att handlägganalurvårdsfrågorna. Har man då erhållit upplysningen att något sådant beslutinte fattats, har i enlighet med angiven rättspraxis förklaratssakna besvärsrält. I motsatt fall har däremot besvärsrätt ansetts föreligga. Utskottethar inte funnit anledning till särskilt uttalande med anledning avdepartementets praxis i besvärsrättsfrågan. Som utskottet framhållit vidtidigare tillfälle i samband med granskning av regeringsärendena (KU 1969:18)är det emellertid önskvärt att om möjligt skapa ökad klarhet i frågor om besvärsrält,bl. a. genom att förse besluten i besvärsrättsfrågor med en klargörandemotivering. De ärenden angående byggnadsföretag inomstrandskyddsområde, som prövats i sak av regeringen 1976och 1978, har anhängiggjorts hos regeringen antingen genom besvär överlänsstyrelses avslagsbeslut a\ den eller de, vanligen privatpersoner, som velatfaen byggnad uppförd eller genom besvär över bifallsbeslut avstatens naturvårdsverk, som ansett uppförande av en viss byggnad olämpligt frånnaturvårdssynpunkt. Av den följande tabellen framgår regeringens ställningstagandenunder resp. halvår i de ärenden där besvären gällt länsstyrelses avslagsbeslut: Handläggande Jordbruks departement departe mentet 26 1() 9 .0(-) 55 3() 90 4() halvåret 37 8(22 96)11 2(18 96)40 19(48 96)88 29(33 96) Totalt har antalet bifallna besvär alltså ökat frånfyra ärenden till 29 1978.Uttryckt i procent var bifallsfrekvensen under de båda halvåren 4 resp. 33 %.Ökningen har varit mest markant bland de ärenden där beredningsansvaret legathos . Men också bland ärenden KU 1978/79:30 25 harbifallsfrekvensen ökat, även om det där rör sig om absolut sett ganska små tal. Antaletärenden, där uppträtt som klagande, är båda halvåren ganskafå. avgjordes fyra sådana ärenden. I två av dessaärenden anslöt sig regeringen till verkets ståndpunkt och biföll besvären.Antalet avgjorda ärenden av detta slag uppgick till15. Av dessa avsåg 13 olika byggnadsföretag inom samma område av enNorrlandskommun. Dessa 13 ärenden behandlades och avgjordes gemensamt. I dessaoch övriga två ärenden lämnades besvär utan bifall. har gjorts gällande att trepartiregeringen utnyttjat sin möjlighetatt medge dispens från strandskyddet på ett sätt som avviker från vad riksdagenullalat. Utskottetvill framhålla alt i naturvårdslagen inte uppställts någon annan förutsättningför regeringens rätt att medge undantag från bebyggelseförbudet inomstrandskyddsområde än att särskilda skäl skall föreligga. I förarbetena tilldetta stadgande sägs, som redan framgått, att frågan om särskilda skälföreligger i det enskilda fallet får bedömas mot bakgrund av den avseddainskränkningen och områdets beydelse för rekreation. Det förutsattes vidareatt dispensmöjligheten skulle utnyttjas restriktivt. Dessa uttalanden mötteingen erinran under riksdagsbehandlingen. Utskottethar granskat de motiveringar som regeringen anfört som skäl för att meddeladispens från strandskyddel och kan inte finna annat än att dessa motiveringar iprincip ansluter sig till de riktlinjer för ställningstaganden i dettahänseende som angetts i nyssnämnda förarbeten. I övrigt vill utskottet endastframhålla att det ligger i sakens natur att regeringen vid sin besvärsprövningibland kommer till en annan uppfattning än berörda myndigheter. Slutligenhar utskottet till granskning tagit upp två beslut av regeringen att medgetillstånd till byggnadsföretag på område där det rådde byggnadsförbud. Det enaärendet avsåg en tillbyggnad av ett fritidshus på (se bilaga 9 Q. Förområdet där fastigheten ligger gäller bl. a. förordnande till skydd förlandskapsbilden enligt 19 § naturvårdslagen (i dess lydelse före den 1 januari1975). Det andra ärendet gällde tillstånd att uppföra ett enfamiljshus m. m. påfastigheter inom område av kommun där det råder täibebyggelseförbud ochstrandskydd (se bilaga 9 D). Gemensamt för de båda ärendena är att berördamyndigheter motsatt sig att byggnadsföretagen skulle komma till stånd. I frågaom Aveslaärendet förelåg dock oenighet inom kommunens byggnadsnämnd. Granskningenav dessa ärenden har inte gett utskottet anledning till särskilt uttalande. KU 1978/79:30 26 9.Regeringens tillämpning av villkorslagen Utskottet har i samband medgranskningen uppmärksammat regeringens handläggning av olika energifrågor. 1årets granskning har regeringens beslut med anledning av ansökningar frånvattenfallsverket och Forsmarks kraftgrupp AB(FKA)om särskilt tillstånd atttillföra reaktorerna resp. kärnbränsle tagits upp tillgranskning. Bakgrunden till utskottets ställningstagande i dessa ärenden redovisasi en kanslipromemoria som finnns fogad som bilaga till betänkandet (bilaga 10). Enligtlagen (1977:140) om särskilt tillstånd att tillföra kärnreaktor kärnbränsle m.m. ("villkorslagen") krävs ett särskilt tillstånd av regeringen föratt starta de nya kärnkraftsreaktorer vilka vid lagens tillkomst erhållittillstånd enligt atomenergilagen (1956:306). Tillstånd får meddelas endast omreaktorns innehavare har företett avtal, som på ett betryggande sätttillgodoser behovet av upparbetning av använt kärnbränsle. Dessutom skallreaktorinnehavaren ha visat hur och var en helt säker slutlig förvaring av detvid upparbetningen erhållna högaktiva avfallet kan ske eller ha visat hur ochvar en helt säker slutlig förvaring av använt, ej upparbetat kärnbränsle, kanske. Ansökningarinkom resp. från statens vattenfallsverkoch Forsmarks kraftgrupp AB om tillstånd enligt villkorslagens förstaalternativ (upparbetning av avfallet) att starta de två kärnkraftsblockenRinghals 3 och . Som underiag för ansökningarna åberopades dels detarbete som bedrivits av Projekt kämbränslesäkerhet (KBS) angående slutförvaringav upparbetat högaktivt avfall, dels två avtal mellan och det franska statsägda företaget transport, lagring och upparbetning av använt kärnbränsle, bl. a.från de två aktuella reaktorerna. Detvå ansökningarna remissbehandlades. Remisstiden för den senare ansökningenutgick , och påminnelse över remissyttrandena inkom från FKAden . Förutom remissbehandlingen tillkallade energiministern ensärskild arbetsgrupp med uppdrag aU från lämpliga internationella expertorgan,institut och organisationer inhämta kompletterande yttranden över KBS' rapportom kärnbränslecykelns slutsteg, förglasat avfall från upparbetning.Arbetsgruppens arbete redovisades för departementet den 29 juni 1978.Regeringens beslut fattades . Utskottetsgranskning av regeringens handläggning av ansökningarna att få tillstånd atttillföra de aktuella reaktorerna kärnbränsle har inte föranlett någon kritikfrån utskottets sida. Genom remissbehandlingen och den särskilda granskning somskedde under medverkan av internationell expertis på området skapades ett såfullständigt och allsidigt fakiaunderiag som möjligt. Detta materialunderkastades en noggrann och djupgående analys. Denna ledde fram tillslutsatsen att villkorslagens krav att sökanden skall visa KU 1978/79:30 27 attdet finns område eller områden i som har en sådan beskaffenhet att enslutförvaring kan ske i enlighet med de krav lagen ställer inte var uppfyllda. Avhänsyn till den stora betydelse som måste tillmätas kärnkraftenssäkerhetsfrågor i alla dess aspekter och till de stora ekonomiska värden somberördes av regeringens ställningstagande hade det enligt utskottets meningvarit oförsvariigt om regeringen inte tagit tillräcklig tid i anspråk för sinbedömning av de i vissa avseenden motstridiga analyser och slulsater som kommitfram under beredningsarbetet. Med beaktande av frågornas stora betydelse ochsärskilda svårighetsgrad måste handläggningstiden i regeringen ta . Iregeringsbeslutet anfördes att vissa kompletterande geologiska undersökningarkrävdes för att osäkerheten om möjligheterna att finna en plats för en heltsäker slutförvaring av det högaktiva avfallet kunde anses undanröjd. I avsaknadav sådana undersökningar avslog regeringen ansökningarna. Medtanke på det stora intresse som tillmättes beslutet i den allmänna debattenframstod det som önskvärt för regeringen att i en särskild kommuniké geytteriigare information om innebörden av detta beslut. I kommunikén lämnaderegeringen vissa upplysningar om hur en eventuellt förnyad ansökan att startade aktuella reaktorerna skulle komma att behandlas. Detta uttalande kanrimligen inte tolkas som annat än ett klariäggande av förutsättningarna för en bedömningav tillståndsfrågorna . Utskottetsgranskning av regeringens handläggning av ansökningarna från statensvattenfallsverk och Forsmarks kraftgrupp AB har sammanfattningsvis givit vidhanden att dessa frågor ägnats en så omsorgsfull och noggrann behandling somderas särskilda karaktär motiverar. Utskottet har sålunda, som framhållits,inte funnit anledning att uttala någon kritik. 10.Fråga om regeringens handläggning av det s. k. m. m. I en till detta betänkande fogad granskningspromemoria(bilaga II) lämnas några uppgifter om regeringens handläggningav vissa "frågor som hör samman med det s. k. m. m. 1samband med utskottets granskning har förte statssekreteraren iförsvarsdepartementet företrätt inför utskottet och lämnat enredogörelse för B3LA-frågan (bilaga IIAoch 11 B). Vidare har utskottet tagit del av ett antal regeringsbeslut m. m. ifrågan (bilaga 11 C-E). Isamband med granskningen av B3LA-frågan har inom utskottet tagils upp ett antalspörsmål angående regeringens handläggning, som kan sammanfattas enligtföljande. Somframgår av granskningspromemorian anfördes i propositionen 1977/ 78:95 bl. a.att förhandlingar ägt rum med berörda industrier KU 1978/79:30 28 Därvidhade enligt propositionen industrin enligt olika alternativ erbjudit s. k. lakpris för serietillverkningen av underförutsättning att utvecklingsarbetet på B3LA inte avbröts.