bet · G201FiU10 · 1978-12-31 00:00:00 — utnyttjar f. n. inte sina resurser fulltut. Arbetslösheten är alltjämt efter svenska förhållanden hög, särskilt blandungdom. Antalet personer som genomgår arbetsmarknadsutbildning eller somsysselsätts i beredskapsarbeten eller annan särskild ordning är högre än någonsintidigare; mätt i andel av hela arbetskraften rör det sig om drygt 4 %.Kapacitetsutnyttjandet i svensk industri är allmänt sett relativt lågt. Detinnebär att produktionen på många håll kan stiga avsevärt utan att brist påpersonal eller maskinkapacitet uppkommer. Det bör sålunda finnas ett visstutrymme för att öka efterfrågan i vår ekonomi . Det kan förtjänapåpekas att ett sådant bättre utnyttjande av vår produktionsförmåga kan gevissa positiva effekter i form av ökad produktivitet och sänkta priser,varigenom den svenska konkurrensförmågan kan förbättras ytterligare. Såväli propositionen som i ett par av motionerna anförs en ytterligare omständighetsom talar för att man genom ekonomisk-politiska åtgärder bör föra upp deninhemska efterfrågan till en något högre nivå än vad som kanberäknas uppkomma utan ytterligare ekonomisk-politiska åtgärder. Den inhemskaefterfrågan har hållits kraftigt tillbaka . Ett tredje år med lågkonsumtion skulle kunna få effekter i form av nedläggningar m. m. inom t. ex.handeln, som på lång sikt inte är önskvärda. Det skulle innebära en onödigkapitalförstöring och ytterligare arbetslöshet. Ettytterligare motiv, som redovisas i propositionen, för att nu vidta vissaekonomisk-politiska åtgärder är att en positiv reallöneutveckling efter skattför löntagarna kan verksamt bidra till ett nytt försiktigt och ansvarsfulltlöneavtal för åren efter 1979. Motdessa omständigheter måste ställas risken för att vi genom att öka efterfråganinom landet långsiktigt binder resurser för hemmamarknaden som i ett längreperspektiv måste utnyttjas för att klara vår ut- FIU 1978/79:10 32 Den exportprognos som återfinns i propositionen förutsätter sålundaatt svensk industri skall fortsätta att vinna marknadsandelar utomlands. Ettinfriande av de förhoppningarna sätter gränser för den inhemska efterfrågansexpansion . Till detta skall läggas att en alltför generösstimulanspolitik kan skapa förhoppningar om att hushållens konsumtion ävenlångsiktigt kan öka i en takt som under inga förhållanden kan förverkligas omvi skall kunna återvinna extern balans. Detär uppenbart att de stimulansåtgärder varom nu är fråga bör ses i sittsammanhang med den politik i övrigt som kommer att föras , bl. a.såsom den kommer att återspeglas i statsbudgeten för /80. Deåtgärder som vidtas får ses endast som uttryck för att det finnsoutnyttjad kapacitet i svensk ekonomi, ett utrymme som bör fyllas ut. Besluthärom måste fattas . Utskottet vill dock starkt understryka att det under år1979 inte finns utrymme för någon allmänt expansiv politik, som skulle försämrastatsfinanserna. Statsmaktema måste därför visa stor återhållsamhet i fråga omstora ut-giftskrävande beslut. Redan den likviditet som finns uppbyggd i detsvenska samhället innebär att efterfrågan snabbt kan tendera att öka ochförändra den nuvarande bilden av den svenska ekorioniins läge . Denslutsats utskottet drar av dessa överväganden är att svensk ekonomi kan ochbör stimuleras . Med hänsyn till de relativt smala marginaler somdet trots allt är fråga om mellan underutnyttjande och överefterfrågan i svenskekonomi bör stimulansen vara relativt begränsad. Möjligheterna att stimulera ekonomin genom ökadeinvesteringar på strategiska områden bör enligt utskottets mening tas tillvara' i nuvarande läge. Industrins investeringar har undei: åren 1977 och 1978minskat med sammanlagt 1/3 från den nivå som uppnåddes åren 1975 1976, trotsmöjligheterna att utnyttja investeringsfonderna och trots att särskiltinvesteringsavdrag/investeringsbidrag kunnat åtnjutas. I ett framåtriktatperspektiv är de minskade industriinvesteringarna ytterst oroande och allamöjligheter måste tas till vara att få industrins investeringar att öka påområden där bedöms långsiktigt kunna hävda sig. Utskottet tillstyrkerdärför från sina utgångspunkter att tiden för åtnjutande av särskiltinvesteringsavdrag/investeringsbidrag förlängs på sätt som föreslås ipropositionen och som förordats först i motionen 2 (s) och därefter också imotionerna 88 (m) och 94 (c). Utskottet har heller ingen erinran mot att detsärskilda avdraget om för näringslivets byggnadsinvesteringar införs. Vad gäller den i motionen2 föreslagna strukturfonden vilken FiU1978/79:10 33 vid ett flertal tidigare tillfällen behandlat kan konstateras att effekterna på investeringarna , det år som nudiskuteras, knappast skulle kunna bli särskilt betydande. Den bör sålunda sesi ett något annat perspektiv, nämligen i vilka former och med vilka medel denav alla eftersträvade ökningen av industriinvesteringarna bör komma till stånd.Näringsutskottet har i sitt yttrande till finansutskottet (NU 1978/79: 1 y)ansett att det inte i erforderlig mån klargjorts vilka riktlinjer som skullegälla för fonden. Ett bifall till förslaget skulle enligt näringsutskottetinnebära att regeringen skulle få ett långtgående bemyndigande att förkapitalinsatser inom näringslivet inrätta en ny institution vid sidan av demsom redan finns och vid sidan av den omfattande verksamhet till stöd förenskilda branscher och företag som statsmakterna är engagerade i.Näringsutskottet anser att det saknas underlag för ett sådant beslut avriksdagen. Mot bakgrund av vad näringsutskottet anfört i frågan avstyrkerfinansutskottet bifall till motionen 2 yrkandena 13. En huvudpunkt i motionen 2 är vidare att bostadsbyggandetbehöver stimuleras. Utskottet vill då först instämma med motionärerna i att bostadsbyggandetutgör en tungt vägande del av våra samlade investeringar. Det är därtill ensektor av vår produktion som i relativt ringa mån tynger importen och somdärför lämpar sig väl att expandera i ett läge där vi inte fullt ut utnyttjarvåra resurser och där underskottet i bytesbalansen sätter gränser för vårexpansion. Den ökning av bostadsinvesteringarna som kommit till stånd under år1978 och som bl. a. till följd av åtgärder som vidtagits av regeringen nuförutses fortsätta , bör därför hälsas med tillfredsställelse.Denna utveckling överensstämmer för övrigt med vad finansutskottet i tidigaresammanhang gett uttryck för såsom varande önskvärt (FiU 1977/78: 10 s. 31). Det finns emellertid anledning erinra om att utrymmet för ensnabb expansion på detta område är relativt begränsat. Vid sidan av nybyggnationentar reparationsverksamheten och investeringarna i energisparåtgärder betydandearbetskraftsresurser i anspråk. Enligt några länsarbetsnämnders bedömningarkan brist på arbetskraft göra sig gällande , bl. a. i Stockholmslän. I motionen 2 begärs att kräver prisstopp påbyggnadsmaterial samt skärpt kontroll av entreprenadpriset på byggnadsområdet(yrkandet 6). Under förutsättning av att denna begäran bifalles föreslåsvidare i motionen att godkänner vissa riktlinjer beträffandesärskilt tilläggslån för flerbostadshus (yrkande 7). har iyttrande till finansutskottet (CU 1978/79: 1 y) ansett att prisutvecklingenunder senare tid inte är sådan att behöver ta initiativ i frågan ochhänvisar till regeringens möjligheter att bedriva en aktiv prisövervakning ochvid behov förordna om stoppris. 3 1978/79. FiU 1978/79:10 34 sammanhangetnoteras att skyldighet att förhandsanmäla prishöjning föreligger för en stormängd byggnadsmaterial. I fråga om den föreslagna skärpningen av kontrollen aventreprenadprisema på bostadsbyggandets område redovisar civilutskottet attett arbete pågår inom statens pris- och kartellnämnd i syfte att få underlagför en närmare bedömning av frågan. anser inte attmotionärernas allmänna krav på en skärpt kontroll kan anses leda till ellerfrämja en positiv lösning och avstyrker förslaget. delarcivilutskottets bedömningar och avstyrker sålunda bifall till yrkandet 6 imotionen 2. Vadgäller yrkandet om särskilt tilläggslån för flerbostadshus kan konstateras attdetta förs fram endast under förutsättning av bifall till yrkandet om prisstopppå byggnadsmaterial och skärpt kontroll av vissa entreprenadpriser. i det föregående redovisade ställningstagande på dessa punkter haryrkandet om särskilt tilläggslån fallit. 1 sakfrågan har civilutskottet tillagtatt motionsförslaget enligt dess mening inte är tillräckligt underbyggt. I motionen 1 (vpk) begärs åtgärder från regeringensom säkrar ett bostadsbyggnadsprogram om 85 000 lägenheter under budgetåret1978/ 79.1 motionen 96 (apk) krävs att minst 75 000 lägenheter påbörjas underår 1979. har i yttrande rill finansutskottet (CU 1978/79: 1 y)över yrkandet i motionen 1 karakteriserat detta som så allmänt hållet att ettföreslaget uttalande inte tjänar något reellt syfte. Varje diskussion om bostadsbyggandets omfattning måste rimligenutgå ifrån med vilka medel man vill få bostadsbyggandet att expandera och ivilken takt detta kan ske med hänsyn till tillgång på arbetskraft och material.En sådan bedömning sker knappast i motionerna 1 och 96. Utskottet avstyrkermed det anförda bifall till yrkandena i motionerna rörandebostadsbyggnadsprogram. Imotionen 1 krävs inom ramen för ett program för 100 000 nya arbeten en radinvesteringar inom såväl som statlig sektor. Sålunda krävs 20 000ytterligare barnstugeplatser , stathgalån och bidrag till landstingen och kommunerna för tidigareläggning avangelägna investeringar, ungdomsarbeten i kommunal- och landstingsregi, ökadkollektivtrafik, osv. Riksdagenprövade motsvarande yrkanden på grundval av ett betänkande frånfinansutskottet (FiU 1977/78: 40). I nu förevarande sammanhang har yttrandenöver de mer omfattande förslagen inkommit från social- och näringsutskotten.Finansutskottet vill hänvisa till dessa. Utskottet vill vidare upprepa deprincipiella invändningar utskottet riktade mot förslagen i programmet ivåras. Expansionen av den kommunala verksamheten har under en lång följd av årvarit snabb, vilket medfört problem att finansiera verksamheten. Utskottet hari flera sammanhang strukit under att en dämpning av den kommunalaökningstakten FiU 1978/79:10 35 En överenskommelse i denna riktning träffades mellan regeringenoch de båda kommunförbunden, varvid som ett led ingick ökade statsbidrag tillkommunerna. Denna överenskommelse har enhälligt tillstyrkts av finansutskottet(FiU 1978/79; 8). Att i det läget anta program som ytterligare driver uppkommunernas expansion bör inte komma i fråga. Utskottetgav vid behandlingen också uttryck för den uppfattningen att riktadeåtgärder som syftar till att hålla nere arbetslösheten i första hand bör skeinom arbetsmarknadspolitikens ram. Det kan för övrigt förtjäna påpekas attregeringen med stöd av finansfullmakten vidtagit en rad åtgärderpå det statliga området som syftar till att stärka sysselsättningen. Med denutformning motionsyrkandena på flera punkter har nämligen att hosregeringen skall hemställa att regeringen vidtar åtgärder så harmotionärernas begäran därmed i stor utsträckning redan villfarits. Utskottetvill i sammanhanget peka på de insatser på en rad områden som redovisats ifrämst propositionerna 25 och 50. Med det anförda avstyrksyrkandena 27 och 12 i motionen 1. Utskottet har i det föregående diskuterat frågan omstimulans av den privata konsumtionen i ett något längreperspektiv och från mer principiella utgångspunkter. Utskottet har därvidkommit fram till att en ytterligare ökning av den privata konsumtionen under år1979 kan och bör komma till stånd men att stimulansåtgärderna bör varabegränsade. Det stöter emellertid på svårigheter att mer exakt bestämmautrymmet härför. Genom att löneavtalen gäller ända och dåden i avtalen föreskrivna prisstegringsklausulen för inte torde utlösas är det visserligen möjligt att med någorlunda säkerhet nu bestämmalöneutvecklingen och hushållens disponibla inkomster . Vilkenkonsumtion detta ger utrymme för i hushållen beror emellertid påprisutvecklingen . Hur den privata konsumtionen faktiskt utvecklasberor därutöver på om och i hur hög grad hushållen förändrar sitt sparande. Bedömningarnai propositionen grundas på kalkyl från oktober månadöver hur hushållens disponibla inkomster utvecklas . Institutethar beräknat att nivå skulle ligga faktiskakonsumtion. Utifrån vissa antagna samband har institutet vidare bedömt atthushållens sparande skulle minska med en procentenhet varigenom den faktiskakonsumtionen skulle stiga med 2 å 2 1/under år 1979.1 propositionen strykerföredraganden under svårigheterna att bedöma sparandets utveckling men anserdet mest sannolikt att sparandet inte kommer att sjunka utanligga kvar nivå. Regeringen anser på de grunder som angetts i detföregående det vara önskvärt att den privata konsum- FiU 1978/79:10 36 tionenstiger med 2 1/. De förslag om sänkta skatter och höjdabarnbidrag/studiebidrag som föreslås i propositionen skulle tillsammansmöjliggöra att ökningen av hushållens disponibla inkomster realt sett skullestiga från till . beräkningar av konsumtionsutrymmet för har hänsyninte kunnat tas till ett par omständigheter som påverkar bedömningen avprisutvecklingen . Dels har de träffade avtalen påhyresmarknaden utgått från att de eljest kalkylerade hyreshöjningarna kanbegränsas vid bifall till propositionen 1978/79: 66 om lån för underhåll avhyreshus, dels kommer vissa statliga taxor att ligga lägre äntidigare bedömts sannolikt. Sammantaget torde av främst dessa skälprisökningarna begränsas med ca 1/jämfört med vad som eljestskulle vara fallet. Det innebär att den konsumtionsökning som skulle komma tillstånd utan åtgärder ligger någonstans mellan 1 1/2 och . Utifrån en mål-sattökning av konsumtionen om 2 1/ligger utrymmet för stimulans i intervallet1/. Detta bygger då på den förutsättning som anges i propositionen ochmotionen 88, nämligen att sparkvoten inte förändras . Olikaförslag i syfte att stimulera den privata konsumtionen har lagts fram. Ser mantill de skilda förslagens konsekvenser för statsbudgeten så blir helårseffektenav regeringens och moderata samlingspartiets för slag en budgetförsvagning medca . förslag summerar till knappt 1,5 miljarderoch de socialdemokratiska förslagen till ca . Vänsterpartietkommunisternas förslag omfattar totalt ca . Till dessa beloppkommer i vissa fall avsevärda effekter på kommunernas ekonomi. Utskottethar i det föregående diskuterat vilket utrymme som finns för att stimulera denprivata konsumtionen. För att ställning skall kunna tas till de framlagda förslagenkrävs en bedömning dels av deras effekter på den privata konsumtionen, delsockså deras effekter på samhällsekonomin i ett vidare perspektiv. I dessahänseenden kan betydande skillnader föreligga mellan olika typer av åtgärder.Bedömningar av detta slag blir av naturliga skäl osäkra. Vad som i första handbehöver bedömas är hur stor andel av ett tillskott till hushållens disponiblainkomster som går till konsumtion och hur stor andel som sparas. Utskottethar i sina beräkningar schablonmässigt utgått från att av inkomsttillskottengenom skattepolitiska åtgärder och av tillskotten genom åtgärder somhöjning av barnbidrag eller bostadsbidrag går till konsumtion. Under dessaförutsättningar skulle de åtgärder som föreslås i propositionen liksom imotionerna 8893 (m) höja den privata konsumtionen med 0,80,9 %jämfört med vad konsumtionen skulle bli utan stimulans. De socialdemokratiskaförslagen i motionerna 116119 är av något större omfattning. FiU 1978/79:10 37 Förslagen i motionerna 9495 (c) är av klart mindreomfattning än de tre nämnda alternativen. Dessa åtgärder skulle höja denprivata konsumtionen med . Förslagen kommunisternasummerar i stället till betydligt högre belopp och skulle höja konsumtionen medca . kommunisternas förslag på främst skatteområdet är intetillräckligt preciserade för att kunna kostnadsberäknas. Motbakgrund av vad utskottet i det föregående anfört kan det direkt konstaterasatt förslagen kommunisterna går klart utöver vad som kankomma i fråga. Utskottet avstyrker därför motionen 5, yrkandet 6, och motionen105. Utskottet vill i sammanhanget understryka att vad som här diskuteras ärkonjunkturpolitiskt motiverade insatser för att stimuleraefterfrågan inom landet. Som utskottet återkommer till i det följande kanbarnbidragshöjningar vara lämpliga medel för att nå detta syfte. Det voredäremot orimligt att i ett konjunkturpolitiskt sammanhang fatta beslut omindexreglering av barnbidragen. Deövriga partiernas alternativ ligger samtliga i stort inom den ram utskottetangivit. Det socialdemokratiska alternativet ligger dock något över den övregränsen medan alternativ ligger vid den nedre gränsen. Denosäkerhet som råder i fråga om sparandets utveckling liksom de nya fakta somtillkommit beträffande prisutvecklingen talar enligt utskottets mening för attviss försiktighet bör iakttas och att de socialdemokratiska förslagen såledesbör betraktas som alltför omfattande. Å andra sidan bedömer utskottetförslagen från som otillräckliga. Isammanhanget vill utskottet understryka att konjunkturpolitiska insatser föratt t. ex. stimulera den privata konsumtionen självfallet inte utan vidare kanflyttas från till ett annat. Det outnyttjade resursutrymmet finns 1979och kan inte sparas till 1980. Bortserman från insatsernas omfattning kan det konstateras att bred enighet råder omatt det tillgängliga utrymmet skall utnyttjas för att dels höja barnbidragenoch studiebidragen, dels vidta vissa skattepolitiska åtgärder. Rentallmänt kan en barnbidragshöjning anses vara ett lämpligt konjunkturpolitisktmedel när man vill stimulera konsumtionen. Genom att barnbidragen ärkrontalsbestämda gör inflationen det nödvändigt att från tid till annan justerabeloppen. En tidigareläggning av en sådan höjning ger ett verkligtinkomsttillskott till barnfamiljerna men innebär inte, realt sett, en permanentbudgetförsvagning. Skattepolitiskaåtgärder kan delvis betraktas på samma sätt. Finns enighet om att sådanaåtgärder förr eller senare måste vidtas, är de också lämpliga att sätta in iett läge då konsumtionen behöver stimuleras. FiU 1978/79:10 38 Från andra utgångspunkter än de redovisade och iandra situationer än den nuvarande kan både marginalskatteförändringar ochförändringar av barnbidrag m. m. vara mindre lämpliga medel i konjunkturpolitiken.Barnbidrag och studiebidrag kan uppenbarligen inte höjas resp. sänkas hur somhelst med tanke på att det ändå främst är fråga om inslag i familjepolitiken.Hushållen har berättigade krav på att kunna planera sin ekonomi. Inte hellerskatteskalorna kan utan vidare varieras efter konjunkturpolitikens krav. Inuvarande läge råder förhållandevis bred enighet om att skattereduktionen börhöjas och att vissa marginalskattesänkningar bör vidtas. Det bör i sammanhangeterinras om att regeringens förslag på detta område lagts fram i uttryckligtsyfte att skapa förutsättningar för en lugn avtalsrörelse, då de nuvarandeavtalen löper ut. Utformningen ay förslaget har också föregåtts av kontaktermed parterna på arbetsmarknaden. Även i ett längre perspektiv finns starkamotiv för att sänka marginalskatterna. Sänkta marginalskatter har positivaeffekter på arbetsvilja och arbetsinsatser och därigenom på produktionen isamhället. kan därför sänkta marginalskatter få gynnsamma verkningarockså på statens finanser. Såväli propositionen som i två av partimotionerna förordas skattepolitiska åtgärderinom en ram av ca . I den socialdemokratiska motionen föreslåsvisserligen en höjning av förmögenhetsskatten i syfte att ta tillbaka ca 250milj. En sådan höjning skulle, dock knappast öka statsinkomsterna med merän 175 milj. kr. Dessutom torde denna indragning av medel uppbördsmässigt kommaatt ske först åren efter 1979. Det kan för övrigt ifrågasättas om en höjdförmögenhetsskatt över huvud taget får den verkan som motionärernaförutsätter. I vissa lägen kan en sådan åtgärd rentav tendera att minskasparandet och öka konsumtionsbenägenheten. Giveten total ram av ca . för konsumtionsstimule-rande åtgärder, ienlighet med vad utskottet anfört i det föregående, och skattepolitiskaåtgärder om ca . återstår ca 500 milj. kr. för höjning avbarnbidrag/studiebidrag. Detta överensstämmer med de uppfattningar somredovisas i propositionen och motionen 88 och, vad beträffarbarnbidragshöjning, med motionen 94. Den föreslagna förstärkningen avbostadsbidragen faller sålunda utanför ramen. Utskottet konstaterar isammanhanget att ett enigt civilutskott i yttrandet CU 1978/79: 1 y uttryckligenbegränsat sig till en bedömning från bostadspolitiska utgångspunkter. får prioriteringen av bostadspolitiska åtgärder i relation tillandra åtgärder inom den ekonomiska politikens område ankomma påfinansutskottet. Moten förstärkning av bostadsbidragen talar också ett annat förhållande. har i skrivelse till utskottet påtalat att en förändring ienlighet med förslaget i motionen 116 skulle leda till FiU 1978/79:10 39 ökadekommunala utgifter på ca 100 milj, kr., en omständighet som ocksåuppmärksammats av civilutskottet. har , ibetänkandet FiU 1978/79: 8, uttalat sitt stöd för innehållet i denöverenskommelse regeringen slutit med de båda kommunförbunden. Iöverenskommelsen ingår att staten skall söka undvika beslut som leder tillökade kostnader för kommunerna. Med det anförda avstyrker utskottet motionen2, yrkandena 10 och 11, samt motionen 116, yrkandena 2 och 3. Deförslag som väcktes i den socialdemokratiska partimotionen 2 angående temporärhöjning av barnbidraget m. m. och ökade livsmedelssubventioner harmotionärerna frångått i motionen 116. Utskottethar härmed behandlat riktlinjerna i stort för den ekonomiska politiken.Utskottet tillstyrker de riktlinjer som anges i propositionen och i motionen88 och avstyrker motionen 1, yrkandet 14, motionen 2, yrkandet 18, motionen 5,yrkandet 6, motionen 94, yrkandet 1, motionen 96, yrkandet 4, motionen 105 samtmotionen 116, yrkandet 1. I motionen 5 (vpk) begärs att hosregeringen skall hemställa om åtgärder för att verkställa ett ocheffektivt allmänt prisstopp . Utskottethar vid upprepade tillfällen tidigare, då liknande motionskrav behandlats,givit uttryck för uppfattningen att allmänt prisstopp är en åtgärd somtillgrips i mycket speciella situationer och då för kortare tidsperioder. Någonsådan speciell situation är nu inte för handen. Prisutvecklingen harsuccessivt stabiUserats. 1979 beräknas prisstegringstakten ha mer än halveratsjämfört med . Den aktiva prisövervakningen fortsätter. Motionen 5,yrkandet 1, avstyrks. I samma motion begärs att hos regeringenskall hemställa om förslag till lag om hyresstopp under i . har i sitt yttrande CU 1978/79: 1 y anfört att ettförslag om även ett tidsbegränsat hyresstopp utan reell anvisning om huröverskjutande fastighetskostnader bör och kan täckas är orealistiskt redan ioch för sig. Det strider också mot principen om avtalsgrundade hyror. Civilutskottetnoterar vidare det aviserade (numera avlämnade) förslaget om lån för underhållav hyreshus. ansluter sig till civilutskottets synpunkter.Motionen 5, yrkandet 2, avstyrks. I motionen 1 (vpk) föreslås bl. a. att riksdagenskall uttala sig för åtgärder i syfte att garantera sysselsättningen i bl. a.,gruv- och stålbranschen. har i yttrandet NU 1978/79: 1 y bl.a. anfört att motionärernas förslag tycks vara grundat på uppfattningen att detär möjligt att bemästra de svåra problem som strukturomvandlingen i olika FiU 1978/79:10 40 näringsgrenarför med sig, om staten utfärdar garantier för att sysselsättningen i olikaindustribranscher skall behållas på en viss nivå. Åtgärder av denna innebördkan näringsutskottet inte ställa sig bakom. En aktiv näringspolitik måste istället, framhåller näringsutskottet, utformas så att den underlättarnödvändiga förändringar förändringar som givetvis måste ske i socialtacceptabla former. beskriver också i yttrandet det omfattandearbete som f. n. ägnas åt problemen inom bl. a. gruv- och stålbranscherna. Finansutskottetdelar näringsutskottets uppfattning och avstyrker motionen 1, yrkandet 9. I motionerna 1 (vpk) och 96 (apk) tas frågan upp omett industri-politiskt program med sikte på ökad förädling inom landet.