bet · G201UU1 · 1978-12-31 00:00:00 — Som sägs i s-motionen 1912 vardet på så sätt som den värdefulla svenska hjälpen till den sydvietnamesiskabefrielsefronten möjliggjordes. Liksom tidigare bör vidare enskildahj'älporganisationer som exempelvis Röda Korset, olika flyktingorganisationeretc. kunna anlitas som förmedlare av humanitära biståndsinsatser. dels att utskottets hemställan i momentet 18 (s.109) bort ha följande lydelse: 18. att med anledning av motionen1977/78: 1912, yrkandet 9, såvitt nu är i fråga, som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört. UU 1978/79:1 115 Vid avsnittet 14 (Samarbete på industriområdetm. dels att den del av utskottets yttrande som på s.95 börjar med "Det har" och på s. 103 slutar med "motionerna1912 och 1914." bort ha följande lydelse: Ipropositionen 135 hävdas att önskemål om industriellt samarbetedelvis ändrat karaktär och att u-ländema nu begärdelägarskap från svenska företag i industri-projekt. Mot dennabakgrund tillsattes industribiståndsutredning (IBU). Denna utredning,som lade fram sitt betänkande efter endast några månaders arbete, föreslog bl.a. inrättandet av en fond för industriellt samarbete med . mening har utredningen dock inte gjort några egentliga analyser avden komplicerade industrialiseringsproblematiken i , demultinationella företagens roll, sambandet mellan landsbygdsutveckling ochindustrialisering bl. a. från sysselsättningssynpunkt, utifrån fackligaförhållanden etc. Detta har också understrukits av många av de remissinstansersom yttrat sig över utredningen. Överhuvud taget var utredningens rekommendationer inte insatta i något utvecklingspolitisktperspektiv, ett synsätt som däremot i hög grad präglade den biståndspolitiskautredningens (BPU) betänkande som framlades tidigare . förmenande har därigenom kommit att få enhelt annan utveck-lingspolitisk inriktning än BPU hade. IBU borde ha varitpräglad av BPU:s synsätt, vilket också många remissinstanser påpekat. Regeringenhar emellertid valt att i propositionen 135 grunda sina förslag påindustriområdet på industribiståndsutredningen, vilket innebär attpropositionen förordar att på industriområdet skall föra en annanbiståndspolitik än den som gäller för andra ämnesområden. I s-motionen 1912 yrkas avslag på propositionensförslag om en särskild fond för industriellt samarbete med ochsamtidigt föreslås att samarbetet med stärks genom upprättandet avsamarbetsavtal främst på områden som industriellt samarbete, forskning, utvecklingav teknologier m. m. I motionerna 1910 och 1914 yrkas också avslag på förslagetom en särskild fond. I den senare föreslås dessutom att regeringen prövarmöjligheten att ingå ramavtal om ekonomiskt, tekniskt och industrielltsamarbete med vissa länder. I motionen 1905 yrkas att den föreslagna fondenskall kunna vara verksam i ett större antal där önskemål finns omsamarbete med svenska företag. Enligt utskottets mening bör avslåregeringens förslag om inrättandet av en särskild fond för industrielltsamarbete med . En mängd olika skäl, som bl. a. taghs upp i s-motionen1912, kan anfö- UU 1978/79:1 116 rasför denna ståndpunkt. Fondförslagets konstruktion innebär att tvingastill s. k. joint för att komma i åtnjutande av denna del av biståndsbudgeten.Det innebär i själva verket att den hittillsvarande mottagarcentreradebiståndspolitiken uppges på detta område. Initiativet och förhandlingsstyrkanöverlämnas i stället till det svenska företag som planerar en investering inågot u-land. Detta strider mot hela principen om landprogrammering avbiståndet, dvs. att biståndet skall utgå från mottagarlandets planering ochutnyttjas på områden där det enligt mottagarlandet är mest angeläget. Ingentinghindrar enligt utskottets mening mottagarländerna från att begäraatt en del av biståndet från SIDA används för uppbyggnad av ett med utländskindustri samägt företag. Att, så som föreslås i propositionen, binda biståndsmedeltill en viss ägarkonstellatiön för företag i iimebär en allvarliginskränkning i mottagarländemas rätt att utifrån sina problem planera förindustrialisering. Utskottetvill i detta sammanhang, liksom också sker i s-motionen 1912, erinra om att detsvenska biståndet skall bidra till att stärka mottagarländernassjälvständighet och ekonomiska oberoende. Det ekonomiska beroende som mångau-länder lider av har bl. a. till stor del sin grund i de multinationellaföretagens växande dominans. Regeringen har med fondförslaget krävt att en vissandel av biståndet måste användas för utländska företags ägardeltagande iu-landets industri. Många ser sig i många fall nödsakade att inbjudautländska företag till delägande, men därifrån är steget långt till att beslutaatt biståndsmedel måste användas för detta ändamål. Fonden blir därmed ettmedel att förstärka u-Tändernas beroende, dvs. rakt motsatt det mål riksdagenenhälligt beslutat om för det svenska biståndet. Regeringenhävdar att fondförslaget ligger i linje med önskemål. Denna argumenteringvisar att man inte gjort något försök att analysera de kompliceradeindustrialiseringsprocesserna och de motsättningar mellan olika grupper, somär förhärskande i olika om utvecklingspolitikens inriktning.Industrialisering är eitt mångtydigt begrepp, vars effekter för fattiga resp.rika blir mycket olika beroende på vilken politik landet bedriver i övrigt,något som industribiståndsutredningen inte heller närmare analyserat.U-länderna har i själva verket aldrig begärt den nu föreslagna fonden. De harbegärt mer bistånd, bl. a. på industriområdet, men i så obundna former sommöjligt. Fondförslaget innebär att ytterligare en del av biståndsanslagetförutom varubiståndet binds upp till speciella ändamål. Därigenom går det emotett av mest centrala krav. Fondförslagetinnebär, som också påpekas i s-motionen 1912, att en annan central del i svenskbiståndspolitik åsidosätts, nämligen den om koncentration av det direktabiståndet till ett mindre antal länder. Utskottet anser att regeringen harvidgat antalet programländer utöver vad UU 1978/79:1 117 somborde vara rimligt. Med hänsyn till att industrin ofta föredrar andra länderför sina investeringar torde risken vara uppenbar att biståndsmedel spridstill ytterligare länder, till men för effektivitet och koncentration. Sverigehar rönt en stor goodwill i . Detta faktum beror tillstor del på att biståndspolitiken vägletts av strävandena attbiståndet skall utgå från mottagarländernas behov och önskemål och att svenskakommersiella intressen inte skall styra biståndets inriktning. Med denföreslagna fonden bryts denna politik, och en viktig rågång mellan biståndetoch andra organs verksamhet försvinner. Denna förändrade politik kan därmedockså bidra till att minska biståndsviljan i på sätt liknande det somskett i andra länder där företagens intressen på detta sätt blandats ihop medbiståndspolitiken. Förlöntagarorganisationerna är det, såsom påpekats i LO:s yttrande, ett stortproblem med företagens ökade benägenhet att investera utomlands i stället föri . Fondkonstruktionen kan skapa en ytterligare motsättning i dettasammanhang, om de anställda upplever att biståndsmedel används för att flyttaut produktion i stället för att skapa nya industrier i . Fondensstyrelsesammansättning har även gjorts sådan att de ovan nämnda farhågorna omföretagens utflyttning förstärks. Is-motionen 1912 erinras om att SIDA:s personal speciellt på biståndskontoreninom ambassaderna med fondförslaget ges den dubbla rollen att dels stödjafondens arbete att finna investeringar för svenska företag, dels i den övrigabiståndsverksamheten på bästa sätt stödja mottagarlandets utvecklingsansträngningar,Utskottet anser att denna dubbla roll kan skapa motsättningar och oklarheter,som kan minska möjligheten till ett förtroendefullt samarbete med mottagarlandetsmyndigheter. Varken utredningen eller propositionen behandlar denna förbiståndsverksamhetens konkreta arbete mycket centrala fråga. Såsomäven påpekats i IBU uppfyller den föreslagna fondens disposition avbiståndsmedlen inte de minimikriterier för gåvoandel i biståndet som () uppsatt. Därmed skulle biståndsmedel även i dettaavseende användas för ändamål som inte kan klassificeras som bistånd i denintemationella statistiken. Från att ha varit ett land som i kraft av sinrenodlade biståndsstatistik kunnat verka för en mer rättvisande internationellbiståndsredovisning skulle nu ta ett steg i motsatt riktnmg. Motdenna bakgrand avstyrker utskottet förslaget om en fond för industrielltsamarbete med och tillstyrker således yrkandena av denna innebörd imotionerna 1910, 1912 och 1914. I konsekvens härmed avstyrks även det nuaktuella yrkandet i motionen 1905. Utskottet har i stället tagit fasta på förslaget is-motionen 1912 om att samarbetet med skall stärkas genomupprättandet av sam- UU 1978/79:1 118 arbetsavtalfrämst på områden som industriellt samarbete, forskning, utveckling avteknologier m. m. i enlighet med vad som anförs i motionen. Det förslag somutskottet här förordar är baserat på föratsätt-ningen att de hittillsvarande principemaför svenskt bistånd skall bibehållas som nya vägar anvisas för attgenomföra ett utvidgat samarbete på industriområdet. Utskottetkonstaterar, i likhet med motionen 1912, att krav allt oftare reses frånu-länder på ett utökat samarbete med utöver biståndet för att utvecklaindustri och lämplig teknologi i dessa länder. Genom biståndsverksamheten harSveriges ekonomiska samarbete med vidgats. Likväl kan konstateras, atten helt dominerande del av ekonomiska relationer med utlandet äger rummed i-länder. utrikeshandel är till inriktad påOECD-området. De svenska företagen etablerar alltmer dotterbolag i utlandet,för både försäljning och produktion. I detta sammanhang har allt fler u-länderkommit in i bilden, men till övervägande del handlar det om länder som ,och andra länder i och . I få fall rör det sigom Tänder, med vilka sökt ett biståndssamarbete, eller som i övrigtpräglas av en politik för ökat oberoende och en strävan till social ochekonomisk utjämning: Utskottetinstämmer i s-motionens bedömning att har ett intresse av att vidgasamarbetet med som söker stärka sitt ekonomiska oberoende för attgenomföra större rättvisa för folkflertalet. Detta krav på oberoende får ökadstyrka i en värld dominerad av stormakter och multinationella bolag. Förslaghar väckts från flera att mot bakgrund av dessa eller liknandeomständigheter utvidga samarbetet med under samhällets ledning utöverdet nuvarande med hjälp av direkta samarbetsavtal. Enform av samarbetsavtal vid sidan av biståndsverksamheten har under 1970-taletingåtts med ett antal,- främst oljeproducerande, länder. Dessa har oftatillkommit i samband med delegationsbesök eller dylikt. Avtalen har från svensksida huvudsakligen motiverats av att dessa länder varit vana att i sinautlandsaffärer arbeta på detta sätt. Modellenmed samarbetsavtal bör, enligt utskottets mening, på sätt som föreslagits i motionen1912 inför 1980-talet användas på ett mer aktivt sätt. Syftet därmed skall varaatt förstärka samarbetet med resp. stödet till , som söker ett störreinternationellt oberoende och som försöker använda detta för större rättvisainom landet. Detaktiva samarbetet skall kunna utsträckas utöver den krets av länder, med vilkaett statligt biståndssamarbete bedrivs. Det skall göra det möjligt för Sverigeatt i någon mån sprida det nuvarande och ensidiga utlandsberoendet. Ett ökatsamarbete av detta slag skulle även kunna bli något av en motvikt till detinternationella samarbete som alltmer planeras och genomförs av demultinationella storföretagen på deras UU 1978/79:1 119 Ett samarbete med ovan nämnda syften skulle sannolikt också te sigattraktivt för andra, företrädesvis mindre, industriländer, t. ex. de nordiska,som delar de grundläggande värderingar som ligger bakom idén. Avtalen skulle främstgälla områden som industriellt samarbete, forskning och utveckling avteknologier men skulle i förekommande fall kunna utvidgas till andra områdenav intresse för dé berörda parterna. Det skulle exempelvis kunna röra sig omkollektivtrafik, sjukvård, undervisning, miljöteknik liksom industrigrenar,där har lång erfarenhet. Biståndsanslaget skall kunna komma tillanvändning i detta sammanhang men det skall i så fall ske i enlighet med degrundläggande principerna för den svenska biståndspolitiken. Avtalen skallemellertid inte behöva inskränkas till de länder, som uppfyller alla krav föratt erhålla svenskt bistånd, utan skall även kunna styras av de andra syften,t. ex. strävan efter ekonomiskt oberoende, som angivits ovan och som ingårbland målen för det svenska utvecklingssamarbetet. FörutomSIDA är ett antal svenska myndigheter som , Importkontoret föru-landsprodukter (IMPOD), m. fl. engagerade i Sverigesinternationella samarbete. Delar av dessa organisationers verksamhet kanengageras i denna selektiva u-landspolitik. För att effektivt kunna utnyttjasamarbetsavtalen aktivt och i linje med de mål, som här angivits, behöver ensamordning av verksamheten komma till stånd såväl i sommellan ämbetsverk och organisationer. LO har redan tidigare krävt att densvenska u-laridspolitiken bör byggas ut enligt dessa riktlinjer och hardeklarerat sin beredskap att aktivt delta i detta samarbete i lämpliga former.Mer ekonomisk demokrati skapar förutsättningar för att solidariteten skallspela en större roll i det intemationella, ekonomiska samarbetet, eftersomlöntagare i olika länder i grunden har likartade intressen. Desvenska företagen kan stimuleras att aktivt medverka. Detta kan ske på mångaolika sätt. Vilka som är de lämpligaste bör studeras närmare. Svenska företag,som är och varit verksamma i , har vid många tillfällen kunnat dranytta av den goodwill, som skapats i u-läri-derna av utrikespolitik. Dethär skisserade förslaget är en fortsättning och utvidgning av tidigareselektiv biståndspolitik till att bh början pä en mer aktiv och riktadu-landspolitik. Iförekommande fall kan statligt stöd övervägas till sådan industriell verksamhetsom prioriterats i respektive samarbetsavtal. finns olika instrument,såsom invésteringsskyddsavtal, exportkreditstöd, stöd till konsultverksamhet m.m., vilka inom ramen för denna verksamhet bör användas på ett mer selektivts'ätt än . Om det g'äller ett mottagarland för svenskt bistånd, kannaturligtvis biståndsmedel användas, om mottagarlandet prioriterar så inombiståndsprogrammet. UU 1978/79:1 120 Med denna uppläggning kan svenska företagstimuleras till ett mer basbehovsinriktat industriellt samarbete. De länder,med vilka aktivt samarbete bör etableras, förutsätts aktivt sträva mot enbättre fördelningspolitik och därmed vara mer inriktade på en produktion ienlighet härmed än de länder till vilka svenska företag av egen kraft oftasöker sig . Den avancerade svenska teknologin och forskningen kan på såsätt i tillämpad form bidra till att lösa problemen för fattiga människor iu-länder i högre grad än vad som sker. Meddenna uppläggning, där samarbetsavtalen och i vissa fall även delar av biståndetpå ett från samhällets sida mer aktivt sätt inriktas på ett samarbete kringteknologi och industri, bör även frågan om bundet bistånd kunna bli avmer underordnad betydelse. Samarbetet kommer enligt båda parters önskemål attnaturligen inriktas på sådan teknologi och sådant kunnande som finns i ,vilket automatiskt torde medföra svenska leveranser utan en mer formellbindning av viss del av det svenska biståndet. Med den uppläggning av ett vidgat samarbete ienlighet med s-motionen 1912 som utskottet här föreslår ges industrifrågornainte den särställning inom SIDA, som IBU och regeringen föreslagit. Utskottetkonstaterar att inom ramen för SIDA:s länderorienterade bistånd numera en drygtredjedel av det utbetalade biståndet rör industrialiseringsprojekt. För 7 årsedan uppgick denna andel till . Det faktum att industribiståndetsandel av det totala biståndet ökat så starkt innebär att störrekrav ställs på SIDA att medverka till förverkligandet av olika insatser imottagarländerna. Detta måste avspeglas i de administrativa resurser somställs till SIDA:s förfogande och också få organisatoriska konsekvenser, sombör utvärderas i anslutning till behandling av biståndsbudgetenvarje år liksom inom ramen för det löpande arbetet i SIDA. Denbiståndspolitiska utredningen, vars uppgift är att se över och utvärdera helabiståndsverksamheten, befinner sig nu i sin sista fas, den som rör helaorganisationen. Dess betänkande väntas och bör ge ett merfullständigt underlag för ställningstaganden till biståndsverksamhetens,inklusive industribiståndets, framtida organisation inom SIDA. Motdenna bakgrund tillstyrker utskottet det nu aktuella yrkandet i motionen 1912om samarbetsavtal med . Motionen 1914 avstyrks i denna del. dels att utskottets hemsfällan i momenten 27 och 28(s. 109 och 110) bort ha följande lydelse: 27. att , med bifall till motionerna1977/78: 1910, yrkandet 2, 1977/78: 1912, yrkandet 10, samt 1977/78: 1914,yrkandet 1, såvitt nu är i fråga, samt med avslag på motionen 1977/ UU 1978/79:1 121 78:1905, avslår förslaget i propositionen 1977/78: 135 om upprättandet av ensärskild fond för industriellt samarbete, 28. att med bifall tillmotionen 1977/78: 1912, yrkandet 11, och med avslag på motionen 1977/78: 1914,yrkandet 3, som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört. Vidavsnittet 1 (Allmänt) av , son, , , , och (samtliga s): beträffandemultinationella företag m. m. Utskottet framhåller att de multinationellaföretagen utgör en betydande maktfaktor i många ekonomiska liv.Däremot beskriver utskottet inte den intressegemenskap som finns mellaninternationella storförelag och traditionella inhemska maktgrupper i en radu-länder. Samarbete mellan multinationella företag och inhemska konservativamaktgrupper kan i många fall utgöra hinder för en utvecklingsprocess i u-ländersom skulle gagna folkflertalet. Denindustrialisering som åstadkoms genom multinationella företags etablering skeri dominerande grad på företagens villkor, vilket ofta leder till att kapital bindstill en isolerad ekonomisk utveckling i vissa begränsade områden i resp. landutan att teknik och kunnande sprids i en bred utvecklingsprocess. Härigenom kanockså beroende av ägargrupper i industriländerna öka och derasekonomiska självständighet urholkas. U-landspolitikenkan inte bortse härifrån. Inom ramen för denna måste analyseras vilka yttreberoenden som skapas och vilka hinder för en ekonomisk och social utvecklingsom reses genom att inordnas i ett kapitalistiskt produktionssystemsom domineras av internationella storföretag med säte i industriTänderna.Utskottet behandlar i betänkandet närmare dessa frågor. Vidavsnittet 6 (Samarbete med intemationella organisationer) av , , , , , och (samtliga s): beträffandeden s. k. ämnesinriktade verksamheten Bland den mängd olika aktiviteter som ibudgetsammanhang redovisas under rubriken program dominerar den s.k. ämnesinriktade verksamheten. ryms en rad insatser, såsom stöd tillforskning, utredningar, kurser, seminarier och diverse multilateral verksamhet,under detta begrepp. Merparten av insatsema sker i samarbete med FN:s UU 1978/79:1 122 fackorgan.Det är svårt att urskilja några klara riktlinjer och prioriteringar förverksamheten. Praktiskt taget alla ämnesområden och sektorer påbiståndsområdet förekommer eller kan förekomma. Detfinns därför anledning både att vara restriktiv i allmänhet när det gällerämnesinriktad verksamhet utanför landramarna och att ge verksamheten klararemotiv och målinriktning. Det bör alltså finnas starka särskilda skäl för attmotivera de enskilda ämnesinriktade insatserna. Ett sådant skäl kan t. ex. varaatt ett ämnesområde är viktigt men försummat av andra biståndsgivare ochinternationella organ. kan då göra en pionjärinsats och väcka intresseockså hos andra. Detta har gällt t. ex. i fråga om familjeplanering och gällernu kvinnofrågor. Andra skäl kan vara övertygelsen om att ett visst område ärhelt centralt för utvecklingsprocessen eller att det finns ett bestämt önskemålom ökade insatser från sida. Detbör tilTäggas att svenska ämnesinriktade insatser i samarbete med FN:sfackorgan är svåra att förena med den internationella samordningen och kankomma i konflikt, med det prioriteringssystem vid landprogrammeringsprincipenstillämpning som vi annars utgår ifrån. RubrikenSärskilda program omfattar även det s. k. bredare samarbete som bedrivs delsmed Tänder med vilka haft ett långsiktigt utvecklingssamarbete men sombefinner sig under avveckling, dels med vissa icke-biståndsmottagande ländermen med vilka ingått ramöverenskommelser om tekniskt, industriellt Ochekonomiskt samarbete. Innebörden i eller syftet- med det bredare samarbetet harinte preciserats i propositionen. Konsekvenserna i administrativt hänseende avdenna verksamhet, för vilken resurserna för. nästa budgetår fördubblats, harheller inte beaktats av regeringen. 3.Vid avsnittet 7 (Samarbete med enskilda länder) av och (båda m): Bistånd från ett land till ett annat bör i principvara av långsiktig karaktär. Ett avbrott av biståndet bör därför normalt ej skeplötsligt utan successivt. Å andra sidan är det klart att situationer kanuppstå då skäl finns för omedelbara åtgärder. Sådana har också vidtagits frånsvensk sida i ett fall, . Störtandet av Allenderegimen ansågs dåomöjliggöra fortsatt svenskt bistånd på förut avtalade villkor. I ett annatfall, , är det tydligt att biståndet kom att upphöra i samband medkrigshandlingar, som landet var inblandat i. Somframhålls i motionen 1913, bör såväl i intemationella sammanhang som ifråga om eget bistånd tillsammans med andra likasinnade stater aktivt verkaför att åtminstone de svåraste av fallen av åsi-dosättanden av mänskligarättigheteruppmärksammas.Ipropositionen 135 heter det att allvarliga brott motmänskhga rättigheter kan motivera att UU 1978/79:1 123 ettpågående samarbete omprövas. Det heter också att bör söka följa enlinje som ger oss möjlighet att markera vår ståndpunkt i åtminstone desvåraste fallen. Utskottet finner att inom ramen för sin aUiansfriaställning bör följa en sådan handlingslinje. Viansluter oss härtill och anser att just vår alliansfria ställning ger ossmöjligheter härtill och ålägger oss förpliktelser i detta avseende. Vidsidan av kränkningar av mänskliga rättigheter bör krigshandlingar i ett landfjärran från landets territorium, vilka icke har något samband med det egnalandets självförsvar eller dess säkerhetspolitik, föranleda reaktioner. Förstora delar av den svenska opinionen måste det betraktas som i hög gradstötande, om genom bistånd stöder ett land som är invecklat i sådanaaggressiva militära operationer långt bortom landets gränser utan samband meddet egna landets försvar. Ett land, , som ännu under ytterligare två årkommer att mottaga svenskt bistånd, torde vara invecklat imilitär aktivitet i ett flertal Tänder. Det säger sig självt att många frågarom inom ramen för svensk alliansfri politik sådant bistånd bör förekomma. Iprincip bör enligt vår mening, på sätt som framhålls i motionen 1023, svensktbistånd avbrytas till ett mottagarland, som är aktivt engagerat imilitära operationer, om dessa icke kan betraktas som vidtagna i självförsvareller ha samband med landets egna säkerhetsproblem. Vidavsnittet 13 (Upphandling i och bundet bistånd) av (): Som företrädare för har jag ibiståndspolitiska utredningen tagit klar ställning för principen om obundetbistånd. En stark plädering för denna princip görs också i propositionen. Därförklarar regeringen att den avser att arbeta hårt för att få internationelltgenomslag för denna princip. Den förordar vidare att skall förklara sigberett att, som ett led i en internationell uppgörelse, helt övergå tillobundet bistånd. Iavvaktan på en sådan internationell förhandlingsöverenskommelse samt med hänsyntill ansträngda ekonomiska läge har en mindre del av vårt biståndtills vidare fortsatt att knytas till leveranser av varor, som mottagarlandetfritt väljer på den svenska marknaden. Jag vill emellertid understryka attfolkpartiet och jag själv har kvar vår principiellt negativa hållning tillbundet bistånd.