bet · G201LU19 · 1978-12-31 00:00:00 — På grundval av det anfördakonstaterar hovrätten att det finns goda skäl alt låta lönegarantin gälla ocksåvid ackord men att det är förenat med problem alt göra en sådan utvidgning. Vidbedömandet av om en översyn bör företas i det syfte som avses med motionen böremellertid även beaktas att en utredning pågår inom arbetsmarknadsdepartementetsom siktar lill att ett nytt rättsinstitut, kallat betalningsinsiällelse, skalltillskapas. Meningen är atl detla institut skall ge rådrum för överväganden avom förelag med ekonomiska svårigheter skall avvecklas eller leva vidare.Betalningsinsiällelse avses bli ett förstadium till konkurs eller ackord menkan ibland få till följd att något konkurs- eller ackordsförfarande inlebehöver tillgripas. 1 stället för att lönegarantin skall göras tillämplig vidbetalningsinsiällelse ämnar utredningen föreslå nya former av statligt stödtill berörda företag. Del kan tilläggas att ett institut liknande betalningsinställelseupptagits i dansk konkurslagstiftning. Om regler angående betalningsinsiällelse av angivnainnehåll införs, anser hovrätten alt skälen för en utvidgning avlönegarantilagens tillämpningsområde till ackordsfallen försvagas. Hovrättenanser att resultatet av den nämnda utredningen bör avvaktas och att det alltsåför närvarande inte finns tillräcklig anledning att göra en översyn i det syftesom avses med motionen. uttalar attom lönegarantilagen skulle ändras så att lönegarantimedel skall kunna tas ianspråk även för att trygga insolvenia företags fortsatta bestånd skulle lagenfå en funktion som på ett avgörande sätt skiljer sig från det syfte den f. n.har, nämligen att av sociala skäl skydda arbetstagares lönefordran. Tingsrättenanser atl det givetvis i och LU1978/79:19 140 för sig är möjligt atl utforma lönegarantilagen så atl dentillgodoser från varandra vitt skilda syften, även om det skulle erbjudalagtekniska svårigheter. Om det skulle anses påkallat alt staten lämnarekonomiskt stöd för atl underlätta för företag, som är på obestånd, altgenomföra ett ackordsförfarande och på så sätt undvika konkurs, lalaremellertid enligt tingsrätten såväl principiella som praktiska synpunkter föratl slödel bör lämnas på annal sätt än genom en vidgad tillämpning avlönegarantilagen. En näraliggande lösning synes vara alt siaten i ökadomfattning deltar i förhandling om offentligt ackord eller ingåröverenskommelse om ackord vid sidan av ackordslagen. Tingsrätten erinrar idetla sammanhang om att siaten som skatleborgenär under vissa förutsättningarkan anta ackordsförslag avseende skall. Om skaltskyldig eller arbetsgivare somär ansvarig för arbetstagares skatt bjuder ackord som rör skatt, får sålundalänsstyrelsen enligt 62 S tredje stycket uppbördslagen (1953: 272) antaackordsförslaget i denna del, om del kan anses vara lill fördel för delallmänna. Ackordsförslag som ej framställs enligt ackordslagen får antas, dockendast på villkor alt också övriga borgenärer som ackordet angår godkännerdetta. Vid prövning av fråga om staten skall anta erbjudet ackord beaktas oftabl. a. sysselsältningspoliliska synpunkter. En annan rimlig lösning synestingsrätten vara alt staten ställer säkerhet för ackordet exempelvis i form avborgen (jfr 22 § andra stycket 2. ackordslagen). Med hänvisning lill delanförda avstyrker tingsrätten det i molionen framlagda förslaget om en översynav lönegaranlilagen syftande lill alt denna skall gälla även vid ackord. i länerinrar om den möjlighet lill antagande av ackord som föreligger enligtuppbördslagen och framhåller att om lönegarantin även skulle gälla vid ackordföljden kan bli atl får pröva frågan om antagande av ackord ävenbelräffande lönefordringar och dessutom med lönegaranlimedel betala de lönersom inle omfaltas av ackordsuppgörelsen. Om ett sådant förfarande kan vara tillfördel för del allmänna synes myckel tveksamt. Enligt kan vissa betänkligheter anföras motmotionsförslaget, efiersom det kan ge mindre nogräknade företag möjlighet atlutnyttja lönegarantin på ett oegentligt sätt. framhåller att det är viktigt för länetsutveckling att en hög sysselsättningsnivå behålls även för framtiden.Länsstyrelsen tillstyrker därför att en utredning utförs för att klariägga ivilken mån en utvidgning av lönegarantin enligt motionen skulle ge bättremöjligheter för förelagen att långsiktigt bestå. En förutsättning förutredningsarbetet måste dock vara atl möjlighelerna för de anställda, när ettföretag har betalnings-svårigheter, att få ut sina lönefordringar inle fårförsämras. Anledning finns därför att se över förmånsrättslagen. Debetänkligheter som anfört talar enligt mening föralt en eventuell utredning särskill bör se lill atl regler skapas som kanförebygga missbruk. LU1978/79:19 141 i och framhåller atl ett genomförande av motionärens förslag kommer atl innebäraatl kostnaderna för den statliga lönegarantin ökar avsevärt. Länsstyrelsenanser det tvivelaktigt om någon fördel vinnes genom en utvidgning, efiersomgrundtanken med lagen om statlig lönegaranti är atl skydda arbetstagaren.Vidare framhåller alt risken för missbruk av lönegarantin äruppenbar och alltid föreligger, när fråga är om lagstiftning med socialkaraktär. Företagare kan frestas atl utnyttja lagen om lönegaranti på obehörigtsätt genom atl inställa betalning och i stället uppta förhandling om ackord.En utvidgning av lönegarantin atl även omfatta ackord kan kanske verkafördelaktig ur arbetsmarknadssynpunki men å andra sidan kan del inte vara rättatt lagstiftningsvägen främja att mindre nogräknade och svaga företag i vissafall fortsätter driften. En översyn av lagen om lönegaranti bör emellertid skemen enbart med syfte alt förhindra missbruk av lagen. anser således inte att skäl för utvidgningav den statliga lönegarantin föreligger. i Stockholmhar som eget yttrande åberopat ett av kronofogden G. avgivetyttrande, vari han framhåller alt ackord, och i allmänhel ävenunderhandsackord, förutsätter att förmånsberättigade lönefordringar blir tillfullo betalda. Åtminstone för arbetslagarens vidkommande saknas därföranledning alt utvidga lönegarantin i enlighet med vad som föreslagils imotionen. För arbetsgivare skulle ett genomförande av molionsförslaget innebäraalt del blir lättare all få ackord lill stånd genom atl lönefordringarnabetalas av staten. Men förslaget synes enligt yttrandet också medföra att manlagstiftningsvägen främjar rekonstruktion av företag, som inte ens förmår allbetala de anställdas löner, utan att några ekonomiska bedömningar av dessaförelags livskraft behöver ske. Ett sådant resultat, som dessutom ökar riskenför missbruk av lönegarantin och även för bristande skattebetalning, kan inteligga i samhällets intresse. På grund av det anförda ifrågasätts i yttrandetom det finns tillräckliga skäl för att utvidga lönegarantin till atl gälla ävenvid ackord. Kronofogdemyndigheterna iNorrköping och anför i ett gemensamt yttrande att frånkronofogdemyndigheternas verksamhet har iakttagils alt lönegarantin kanutnyttjas för alt stärka framför alll ställningen för borgenärer medförmånsrätt på grund av företagsinteckningar. Den nu gällandeförmånsrätlsordningen mellan löner, skatter och allmänna avgifter samlfordringar på grund av förelagsinieckningar kan enligt myndigheterna inbjudalill spekulationer. För den händelse lönegarantin jämväl skulle gälla vidackord finns det anledning förmoda alt dörren skulle stå öppen för varjehandasunda och beklagligtvis mindre sunda spekulationer all tillgodogöra siglönegarantins fördelar. Myndigheterna anser atl del med säkerhet skulle visasig att kostnaderna skulle bli betydande och kräva ytterligare höjning avlönegarantiavgiften. Det skulle för övrigt, framhålls LU1978/79:19 142 det vidare, bli ytterst svårt att kontrollera att detverkligen blev seriösa företag med möjligheter alt överleva som skulle komma iåtnjutande av garantin. På grund av del anförda har myndigheterna allvarligabetänkligheter mot en utvidgning av lönegarantin på del sätt som motionärenföreslagit. Avslutningsvis uttalas att ekonomiskt svaga företag, vilkadet är värt alt salsa på, bör stödjas på annal sätt än genom atl lönegarantinutvidgas. Kronofogdemyndigheterna föreslår att motionen inteföranleder någon åtgärd. i Motalauttalar alt ackord utan tvekan skulle kunna bli ett för alla inblandade parterattraktivt alternativ till konkurs, om staten hade möjlighet alt garantera deanställdas löner , förslagsvis förekonkursdomarens beslut att inleda offentlig ackordsförhandling lill desskonkursdomaren fastställer ackordet. Myndigheien tillägger att genom ändring iförmånsrättslagen 1976 har för övrigt del märkliga förhållandet inträtt alt ettförelag, som inställt sina betalningar inför planerade ackordsförhandlingar,ändock fortsätter att betala ut löner trots atl skatterna har bättreförmånsräti än lönerna. Frågan är om inte företaget i händelse av konkurs görsig skyldigt till mannamån mot borgenärer; en konsekvens som det naturligtvisinte kan ha varit lagstiftarens mening alt framkalla. Myndigheten pekar på de risker för missbruk som kanuppkomma om lönegarantin utvidgas. Vidare kan konkurrensförhållandena inom enoch samma bransch på orten snedvridas om en företagare lojall följer lagstiftarensintentioner, medan en annan spekulerar i lönegarantimöjligheterna och därigenomkanske konkurterar ut den seriöse företagaren. Myndigheten anser att förslaget är förenat med både för-och nackdelar och ifrågasätter om utredning bör komma till stånd. Myndighetenvill dock inte motsätta sig en ulredning och anför att den med fördel kananförtros ål den sittande förelagsobeståndskommittén. i Malmöframhåller atl ett företags fortsatta drift under offentligt ackord endast kangynna opriorilerade fordringsägare. Visserligen kan ett gynnande av oprioriteradefordringsägare underlätta genomförandet av ett ackord, men om och i vilkenomfattning ell gynnande kommer alt ske kan inte avgöras på förhand utan förstefter del alt företaget drivits någon tid. Enligt kronofogdemyndigheten måstegäldenären erbjuda viss utdelning redan då förhandlingar om offentligt ackordinleds. Lönegarantin skulle därför endasl kunna vara till "nytta" omden kan utnyttjas redan från det god man förordnas. Enligt kronofogdemyndighetensmening skulle dock ett sådant utnyttjande vara vanskligt med hänsyn lill denosäkerhet som på detla tidiga stadium råder om möjligheten att genomföra ettackord. mening är det tveksamt om en utvidg- LU1978/79:19 143 ning av lönegarantin till atl gälla även vid offentligaackord löser de problem som motionären avser. 1 varje fall lorde en utvidgningav lönegarantin framtvinga en ändring av ackordslagens bestämmelser i sådanriktning att preciserat ackord kan bjudas redan i samband med gode mannensförordnande. vill inle ställa sig negativ tillatt frågan blir föremål för utredning. Att en sådan kan bli omfattande ochberöra flera räuskomplex torde vara ofrånkomligt. instämmer i önskemåletatt ackordslagen i större utsträckning än kan tillämpas så att frånborgenärernas och samhällets synpunkt önskvärda rekonstruktioner kangenomföras ulan konkurs. Ackordslagen har enligt samfundet knappast kommit tillden användning man ursprungligen väntat sig. 1 exempelvis de södra delarna avlandet torde lagen endast i ett fåtal fall ha kommit i praktisk tillämpning. Enutvidgning av lönegarantilagens tillämpningsområde även lill ackordslagen kanemellertid enligt samfundet knappast tjäna angivet syfte, om inte betydandeprincipiella ändringar genomförs i såväl lönegaranlilagen som näraliggandelagstiftning. Samfundet påpekar alt en till ackordsfall utsträcktlönegarantilag endast kommer atl fungera som en tillfällig likviditetsförstärkningunder en utredningsperiod. Huruvida en tillfällig likviditetsförstärkningunder en betalningsinsiällelse är av någon större betydelse vid en avvecklinganser sig samfundet f. n. inte ha tillräckligt underlag för att kunna bedöma.Om en sådan förstärkning skulle vara betydelsefull torde enligt samfundet enökad betalningsberedskap kunna ordnas enklare på annat sätt. Samfundet framhåller att förslaget torde stöta påsvårigheter från ackordslagens utgångspunkter. De lönefordringar som normaltföreligger , då en rörelseidkare gör en avstämning under etträkenskapsår, består - utöver semesterersättning, som kan variera från tidlill annan beroende på när avstämning görs, samt upplupna lönerberoende på när avstämning görs - till största delen avlatenta kostnader för uppsägningslöner. Dessa kostnader är inte skulder i denmeningen alt de kan omfattas av ackordsförfarandet. En teknisk lösning, sominnebär att beräknade uppsägningslöner vid betalningsinställelsen skullebetraktas som skulder i ackordlagens mening och atl staten skulle övertaansvaret för dem enligt lönegarantilagen och därefler medge ackord avseendebeloppet, torde enligt samfundet erbjuda utomordentligt vanskligatillämpningsproblem. Den balansmässiga ställningen för dagen förbetalningsinställelsen, vilken skall utgöra grunden för ackordsförhandlingarna,blir inte beroende av sedvanliga redovisningslekniska bedömningar ulan avåldersstrukturen på de anställda i företagen oberoende av eventuellapersonalinskränkningar efter ackordets genomförande. Samfundetpekar i sammanhanget på en nackdel för ackordsförfarandet LU1978/79:19 144 som uppstått sedan lönefordringar i förmånsrätlshänseendeplacerats efter fordringar förenade med förmånsrätt på grund avförelagsinteckning. Nackdelen beslår i att fordringsägare, som harförelagsinieckningar som säkerhet för sina fordringar, i de fall fordringarnalöper risk all bli nödlidande hellre ser alt företaget försätts i konkurs änalt en utredning som siktar lill ackord genomförs. Skälet till detta är att, omföretaget misslyckas atl genomföra ett ackord, en stor del av tillgångarnaunder utredningstiden använts för atl betala löner som vid en konkurs täcks avlönegarantin. Visserligen, anser samfundet, kan man utgå från att de aktuellalöneutbetalningarna motsvaras av en värdehöjande produktion till kanske sammavärde som utbetalade löner, men de företagsinleckningsborgenärer som har ett riskfylltengagemang får bättre utdelning i en konkurs, där konkursboet driver rörelse.Detla beror på alt konkursboet betalar lönerna med lönegarantin ulan altkoslnaden för arbetskraften återförs. Hela det förädlingsvärde som den fortsatta rörelsen ger kommersåledes att tillföras den företagsinlecknade egendomen. För fullständighetensskull pekar dock samfundet på atl denna fråga, som rätteligen hör ihop medkonkurslagens regler om slutredovisning och utdelning, inle prövats av domstolmen atl konsekvenserna i hittillsvarande praxis har varit de som ovanredovisats. Problemet har emellertid uppmärksammals av bl. a. riksskatteverkel.Samfundet menar således alt, om neutralitet i förhållande tillföretagsinleckningsborgenärerna kunde uppnås mellan ackordsalternativet ochkonkursalternativet, frågan om lönegarantilagens tillämpning vid genomförandeav ackord torde komma att sakna intresse. Mot bakgrund av del anförda tillstyrker samfundetmotionens förslag om Ulredning under framhållande av atl utredningen börinriktas på att finna en lämplig form av likvidiletsförslärkning för förelagsom inställt betalningarna i avsikt atl inleda en ackordsförhandling. SAF anför inledningsvis alt del urföretagens synpunkl är väsentligt att nuvarande förmånsrätlsordning mellanföretagsinteckning och lönefordran inte ändras. Enligt SAF finns del få om ensnågra skäl för atl lönegarantin skall gälla vid ackord. SAF framhåller vidarealt om lönegarantin skulle få gälla även vid ackord innebär det i praktiken atlgäldenären i sina ackordsförhandlingar med borgenären helt kan bortse frånlönefordringarna. Härigenom uppstår en falsk bild av företagets ekonomiskastatus, som i sin förlängning kan leda till ytterligare omotiveraderisktagningar av gäldenären med åtföljande "ackordsdiskussioner" ochvid ett eventuellt slutligt sammanbrott för förelaget onödigt sloraskadeverkningar. 1 sin yttersta konsekvens skulle lönegarantifonden underoöverskådlig tid få betala löner åt de anställda ulan alt dessa löner ingår somen kostnad för företagel. Detta har mera karaktär av allmänarbetsmarknadspolitik och skulle kunna leda lill missbruk. Lönegaranti vidackord skulle enligt SAF allvarligt rubba konkurrensförhållandena mellanföretagen. På lång sikt är del inte LU1978/79:19 145 heller lönsamt för samhället att förlustföretag fortsättersin verksamhet och hindrar att resurserna överförs till mera framgångsrikaföretag. Avslutningsvis uttalar SAF atl en utvidning avlönegarantilagens till-lämpningsområde medför atl lönegaranliavgiften måstehöjas. SAF kan inte acceptera flera höjningar av lönegaranliavgiften. Skullelönegarantiavgiften till följd av ett bifall till motionärens förslag höjas,bör övervägas om inte avgiften helt skall avskaffas och kostnaden i ställetfinansieras över budgeten som en del av arbetsmarknadspolitiken. LO avvisar förslaget om utvidgningav lönegarantilagens tillämpningsområde. LO pekar på bl. a. alt en sådanutvidgning skulle medföra kon-irollsvårigheter och att företagen, särskilt itider med dålig konjunktur, skulle lockas att använda den utvidgadelönegarantin, varigenom lönerna skulle kunna betalas med lönegarantimedel.Enligt LO skulle lönegarantin komma att utnyttjas under avsevärda tidsperioder.LO uttalar att om det skulle anses befogat atl - i enlighet med motionärensprimära syfte -åtgärder vidtas till stöd för företag i kris man bör söka andralösningar än en utvidgning av området för lönegarantin. LO hänvisar till attarbete pågår inom jusiiiie- och arbetsmarknadsdepartementen, vilket syftar tillatt man skall komma till rätla med det genom motionen aktualiserade problemet. TCO avstyrker bifall lill motionenunder hänvisning till pågående arbete inom justitie- ocharbetsmarknadsdepartementen. SACOISR delar de synpunkter somframförs i motionen och föreslår att en utredning tillsätts i syfte att kommalill rätta med det problem som aktualiseras genom molionen. tillstyrkermolionsförslaget och hänvisar lill vad anfört i skrivelse tillregeringen . I skrivelsen anförs att de rättsregler, somaktualiseras när ett förelag råkar i ekonomiska svårigheter, bör vara såkonstruerade atl konkurs såviii möjligt undviks. Konkurs är ofta det sämsta alternativet,eftersom konkurs ofta medför onödig värdeförstöring. Ett sätt alt undvikakonkurs är ackord enligt ackordslagen. Att lönegarantin inte gäller vid ackordutan endast vid konkurs omöjliggör emellertid ofta atl ett företagrekonstrueras via ackord enligt ackordslagen. Konkurs blir i ställetoundviklig. Rekonstruktioner skulle, framhålls vidare, främjas om lönegarantinvar effektiv även vid ackord. En sådan regel skulle svara mot önskemålet alträttsreglerna bör verka för atl konkurs och därav följande värdeförstöring undviks. 1 skrivelsen erinras om att staten, sedan utbetalningskelt av lönegaranti, inträder i löntagarnas och pensionärernas förmånsrättehuru några sociala skäl för denna förmånsrätt inte längre finns. För deoprioriterade fordringsägarna innebär statens förmånsrätt att deras möjlighetatt få betalt i kon-10 1978179. LU1978/79:19 146 Detta får flera nackdelar, somföreträdesvis drabbar leverantörer - bland dem många mindre företag.Leverantörerna saknar som regel säkerhet för sina fordringar. Denomständigheten att förmånsrätten för lönefordringar begränsar vad deoprioriterade fordringsägarna kan påräkna i betalning minskar helt naturiigtmöjligheten atl få dessa fordringsägares godkännande lill ett ackord.Ackordserbjudanden till de oprioriterade fordringsägarna måste på grund avstatens förmånsräti i regel bli sämre än om denna förmånsrätt inte funnits.Utsikterna att uppnå ackord och atl undgå konkurs skulle således, i många fallöka. om statens fordringsrätt efter betalning under lönegarantin inte varförenad med förmånsrätt. I skrivelsen anförs vidare följande. För leverantörer - särskilt mindreföretag kan statens förmånsrätt för vad som erlagts under lönegarantin tillden grad reducera utdelningen i konkurs att ekonomiska svårigheter uppkommerför dessa företag. Gäller det ett stort fordringsbelopp och ett relativt litetföretag kan en konkurs bli oundviklig. Det på senare lid starkt ökade antalet konkurser harmedfört att de angivna nackdelarna av gällande regler framträtt med särskildskärpa. Delta är ett särskilt skäl för översyn av regelsystemet. Ytterligareett sådant skäl är att de prioriterade lönefordringarna i konkurs numera ärförhållandevis större än förr till följd av de relativt långa uppsägningslidersom stipuleras i lagen om anställningsskydd. Om lönegarantin inte skall få de angivna negativabieffekterna, bör staten inte ha förmånsräti efter betalning under garantin.Lönegarantin bör vidare inte träda i funktion enbart vid konkurs. Garantin böräven bli effektiv på ett tidigare stadium. Garantin bör träda i kraft även vidansökan om förordnande av god man enligt ackordslagen. hemställeralt regeringen föreslår sådana lagändringar att nu angivna önskemåltillgodoses. Om statens förmånsrätt bortfaller, kan delta möjligenanses medföra en sådan ökning av statens risk på grund av lönegarantireglernaatt lönegarantiavgiften bör höjas. anser inle att en höjning avavgiften bör ske. Goda skäl finns i slällel alt avskaffa denna avgift och ivart fall inte höja den. Särskilt efter de nu föreslagna ändringarna ilönegarantireglerna bör statens medverkan enligt dessa regler bedömas bl. a.såsom en insats inom ramen för sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken.Att såvitt möjligt undvika konkurser framträder särskilt i dagens läge såsomett direkt samhällsekonomiskt intresse. Att även sådana intressen bör beaktasnär företag kommer på obestånd har kommit till direkt uttryck bl. a. iregeringens direktiv lill företagsobeståndskommiltén. Med denna samhällsekonomiskabakgrund vore del naturligt att låta kostnaderna för lönegarantin finansierasöver budgeten. För detta talar även de skäl, som överhuvud kan i landelsnuvarande ekonomiska situation åberopas för en begränsning avarbetsgivareavgifterna. Enligt skrivelsen bör i ett längreperspektiv även en annan fråga av stor betydelse vid företags obeståndomprövas, nämligen statens förmånsräti för skaller och avgifter. På kortaresikt är framför allt angeläget alt LU1978/79:19 147 företagsobeslåndskommitténs arbete resulterar iändamålsenliga regler om statens medverkan till ackord på skatte- och avgiftsområdet.Även sådana regler bör kunna bidra till atl företag på obestånd kanrekonstrueras via ackord och undgå konkurs. Föreningen att man funnit del besvärande, att lönegarantin inte kantillämpas förrän ett företag försatts i konkurs. Vissa uppgifter tyder på atten av ackordscentralerna konsekvent föranstaltar om konkurs i stället förackord, detta i syfte alt med lönegarantimedel kunna driva företag vidare ochunder konkursförvaltningen kunna företa en rekonstruktion. Föreningen anmärkeratt det också numera framstår som egendomligt att ett företag verkställer eneffektiv betalningsinställelse för att inleda ackordsförhandlingar och ändåuppenbarligen måste fortsätta betala de anställdas löner i medvetenhet om atträtteligen de flesta skatter som inte betalas under ackordshandläggningen -har bättre förmånsrätt än lönefordringarna. Efter ändringen avförmånsrättslagen har åtminstone teoretisktdiskuterats frågan om inte förelaget gör sig skyldigt till mannamån motborgenärer. Föreningen ställer sig i princip positiv till motionärensyrkande men framhåller att man bör anpassa en ändring så att inte olikaföretagare kan frestas atl utnyttja garantin på ett obehörigt sätt genom att eneller inställa betalningarna och uppta förhandlingar om ackord.Föreningen kan tänka sig en ändring, som innebär att rätten till lönegarantininträder i och med konkursdomarens beslut om alt inleda offentlig ackordsförhandling.Ett sådant beslut innesluter en viss förprövning och en stor sannolikhet atlackord kommer till stånd. Föreningen anser det troligt atl en sådan regelskulle medverka till en snabbare handläggning av bl.