bet · G201SfU22 · 1978-12-31 00:00:00 — Patientavgiften kommer all vara oförändrad, högst , under år1980 men höjs för till högst . Tilläggsavgiften vid läkarbesök hosden sjuke höjs från . medan patientavgiften vid rådfrågningper telefon blir oförändrad, högst . Vidundersökning och behandling efter remiss från försäkringsanslutenprivatpraktiserande läkare höjs ersättningen till sjukvårdshuvudmännen från 113kr. Någon patientavgift utgår inte. Föreligger remiss från läkarevid företagshälsovårdsmottagning som registrerats hos allmän försäkringskassautgår ersättning med . för varje remitterad patient. I senare fallet fårliksom hittillspatientavgift tasut med högst . För år 1981får patientavgift tas ut med högst . Förvård eller behandling som på grund av sjukdom och efter ordination av läkarelämnas av annan vårdpersonal än läkare, t. ex. sjukgymnast, psykolog ellerdistriktssköterska, höjs försäkringsersättningen från . perbehandling eller besök. Patientavgiften höjs från högst . till högst 15kr. Enligtöverenskommelsen skall också höjda ersättningsbelopp utgå förpreventivmedelsrådgivning och för vissa läkarutlåtanden. Någon patientavgiftutgår inte vid preventivmedelsrådgivning. I vissa fall erläggs däremot patientavgiftför läkarutlåtanden med anledning av ansökan om pensionsförmåner. Avgiften,som f n. uppgår till högst , höjs för till högst . Itvå motioner, motionen 2491, som väckts med anledning av propositionen, ochmotionen 1250, som väckts under den allmänna motionstiden , båda av LarsWerner m. fl., upprepar motionärerna ett under ett flertal år framfört yrkandeom att patientavgifterna vid läkarbesök och annan sjukvårdande behandling börslopas. Som en följd härav yrkas i motionen 2491 att sjukvårdshuvudmännen fr.o. m, skall få ersättning för läkarvård med . perbesök och för sjukvårdande behandling som utförs av annan personal än läkaremed . Riksdagenhar i anslutning till den överenskommelse som träffats med sjukvårdshuvudmännenför framhållit att patientavgifterna för flertaletmedborgare fortfarande fick anses som måttliga (se SfU 1976/77:28). 1sammanhanget har hänvisats till rekommendationer omrabatteringsregler beträffande patientavgifterna för SfU 1978/79:22 13 personersom mera regelbundet måste besöka läkare eller få annan sjukvård. För år 1979innebär rekommendationen att när den vårdsökande eriagtpatientavgifter överstigande , sådana avgifter inte längre tas ut.Enligt propositionen sker en höjning av patientavgiften vid läkarvård först fr.o. Denna höjning, liksom övriga höjningar, får enligt utskottetsmening anses motiverad. Utskottet avstyrker sålunda bifall till motionerna 1250och 2491, sistnämnda motion i nu behandlad del. Utskottet vill emellertidsamtidigt erinra om det förslag om högkostnadsskydd mot höga läkarvårds- ochmedicinkostnader som lagts fram av socialpolitiska samordningsutredningen ibetänkandet (SOU 1979:1) Utbyggt skydd mot höga vård-och läkemedelskostnader.Förslaget grundar sig på en begäran från (se SfU 1975/76:42) om enförstärkning av skyddet mot höga kostnader för läkemedel. Utredningen har iförslaget förordat ett samordnat högkostnadsskydd omfattande i stort sett allöppenvård - såväl offentlig som privat - och alla läkemedelsinköp. Efter ettvisst antal betalade vårdbesök för sig eller i kombination med läkemedelsinköpskulle återstoden av besöken och inköpen bli kostnadsfria. Förslagetär f n. föremål för remissbehandling. En närmare redogörelse för förslagetsinnehåll lämnas nedan i samband med att utskottet behandlar motioner omläkemedelsfrågor. Uttagetav patientavgift vid undersökning eller behandling hos sjukvårdshuvudman efterremiss från läkare vid företagshälsovårdsmottagning som registrerats hos allmänförsäkringskassa leder enligt motionärerna i motionen 508, ochDoris , till att anställda i första hand kan söka annan läkare änföretagsläkaren för att inte riskera betala dubbla patientavgifter.Företagshälsovården kommer därigenom, framhåller motionärerna, att undanhållasviktigt material för ställningstagande till om arbetsmiljön förorsakatsjukdomsfallet. Motionärerna begär att bestämmelser utfärdas som innebär attremiss från läkare i företagshälsovården inte föranleder ny patientkostnad. Riksförsäkringsverketoch har haft i uppdrag att i samråd med arbetarskyddsstyrelsen.Landstingsförbundet och göra en översyn av regler ochtillämpade principer för ersättning från AFL för läkarvårdskostnader i de fallläkarvården ombesörjs av annan än offentlig sjukvårdshuvudman eller privatpraktiserandeläkare. I betänkande Ds S 1977:3 har verken lagt fram förslag till nyaersättningsregler vid företagshälsovård. Vid översynen har verken också berörtfrågan om patientavgifterna inom företagshälsovården och konstaterat att -enligt en enkätundersökning under 1974-ungefär hälften av arbetsgivarna bereddede anställda avgiftsfri sjukvård. Verkensförslag beträffande patientavgifter inom företagshälsovården innebär att somvillkor för att försäkringskassa skall träffa överenskommelse om ersättning förföretagshälsovård skall föreskrivas att vård och behandling av arbetsskador,dvs. sådan sjukvård som det är naturiigt att företagshälsovården ombesörjer,meddelas utan kostnad förde anställda. 1**1978/79. SfU 1978/79:22 14 förandra sjukdomar än arbetsskador får enligt förslaget inte vara högre änmotsvarande patientavgifter inom den offentliga öppna vården. Vid beräkning avunderlag för gottgörelse från försäkringen skall avdrag göras med beloppmotsvarande patientavgiften inom den offentliga öppna vården. Verken föreslårvidare att patienter hos läkare vid företagshälsovårdsmottagning vilkenregistrerats hos allmän försäkringskassa skall få rätt till avgiftsfriaremissbesök på samma villkor som patienter hos privatpraktiserande läkare vilkaär anslutna till försäkringen. Sjukförsäkringen kommer sålunda att fä svara förhela arvodet till sjukvårdshuvudmannen vid sådana remissbesök. Verkensförslag är, såsom verken understrukit i betänkandet, beroende påställningstaganden inom hälso- och sjukvårdsutredningen (S 1975:04) ochutredningen om företagshälsovården och den yrkesmedicinska verksamheten (A1976:01), som båda har att ta upp centrala frågor rörande företagshälsovårdensframtida ställning och uppgifter. Den förstnämnda utredningen beräknas slutförasitt arbete under innevarande år. Utskottetställer sig bakom motionärernas begäran. Inte minst ur rättvisesynpunktframstår det som angeläget att patienter som remitteras från läkare vidföretagshälsovården inte skall behöva eriägga dubbla patientavgifter. Medhänsyn till det underiag som finns genom verkens förslag anser utskottet attregeringen bör fatta beslut i frågan möjligt. Det anförda bör med anledningav motionen 508 ges regeringen till känna. Motionärernai motionen 2490 av m. fl. anser att kravet på att läkareskall ha ordinerat sjukvårdande behandling för rätt till ersättning medföronödig byråkrati och misshushållning med läkarnas arbetstid. I många brådskandefall kommer behandlingen till stånd utan föregående ordination. Motionärernabegär en skyndsam översyn av bestämmelserna, vilken skall syfta till att ocksåav distriktssköterska ordinerad sjukvårdande behandling medför rätt tillersättning från försäkringen. Förslageti motionen ansluter sig till ett förslag från i augusti1978 som lagts fram i en rapport med förslag till vissa ändringar i reglerna omersättning för sjukvård i offentlig regi. Mot bakgrund av attsjukvårdshuvudmännen framhållit, att kravet på att behandling skall haordinerats av läkare för att ersättning skall kunna utgå medför en betungandeadministration och kan verka hämmande på själva sjukvårdsarbetet, har verketföreslagit att ersättning skall utgå för sjukvårdande behandlingar som utförsav distriktssköterska, oavsett om behandlingen ordinerats av läkare eller ej.Ett slopande av kravet på läkarordination skulle innebära att ytteriigare ca2,5 miljoner sjukvårdande behandlingar skulle bli ersättningsbara.Merkostnaden för sjukförsäkringen blir 90 milj. kr. räknat efter 1977 årsvårdvolym och ersättningsbelopp. Enutvidgning av ersättningsrätten, som kan vara motiverad, skulle emellertidinnebära en ändring av den träffade överenskommelsen varför utskottet avstyrkerbifall till motionen 2490 i motsvarande del. SfU 1978/79:22 15 F. n.erhållersjukvårdshuvudmännen ersättning frånsjukförsäkringen när den försäkrade vårdas på sjukhus med . per dag.Samtidigt sker avdrag på den försäkrades sjukpenning med motsvarande belopp.Genom en garantiregel är dock avdraget maximerat till en tredjedel avsjukpenningens belopp som den återstående sjukpenningen alltid skalluppgå till högst . Genomden nya överenskommelsen höjs ersättningen för sjukhusvård till . per dag.Däremot blir reglerna för sjukpenningavdrag oförändrade. Fråganom storleken av sjukpenningavdraget vid sjukhusvård tas upp i tre motioner.Sven Aspling m. fi. upprepar i den under den allmänna motionstiden väcktamotionen 254 en under de två närmast föregående riksmötena framförd begäran omatt bestämmelserna om sjukpenningavdraget blir föremål för översyn.Syftet med denna skall vara att tillförsäkra även låginkomsttagare en godtagbarersättning för inkomstbortfallet vid sjukhusvistelse. Vid översynen bör, anförmotionärerna, garantiregelns utformning övervägas och eventuellt ocksåförfarandet vid skatteavdraget på sjukpenningen. Det kan också, framhållermotionärerna, finnas anledning att överväga en åtskillnad mellan de bådabeloppen för å ena sidan ersättning till sjukvårdshuvudmännen och å andra sidansjukpenningavdraget. och begär i motionen 879förslag om minskat sjukpenningavdrag för låginkomsttagare vid sjukhusvård. LarsWerner m. fl. slutligen yrkar i motionen 2491 att garantiregeln ändras så attavdrag vid sjukhusvård får göras med en tredjedel av den del av sjukpenningen somöverstiger , varvid det högsta sjukpenningavdraget i enlighet medpropositionen skall vara . vid fjolårets behandlade ett motionsförslag om en översyn avreglerna för sjukpenningavdrag vid sjukhusvård förutsatte utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande SfU 1977/78:28 att man inom regeringskanslietbeaktade de lågavlönades situation och lade fram de förslag till ändringar avgällande bestämmelser som kunde anses motiverade. Frågan har berörts i den förevarandepropositionen. I anslutning härtill framhåller departementschefen att motbakgrund av inträffade och förväntade löne- och prisökningar innebär förslagetom oförändrat sjukpenningavdrag reellt en sänkning avsjukpenningavdraget. Utskottet ansluter sig till förslaget och avstyrkerbifall till de förenämnda yrkandena i motionerna 254, 879 och 2491. I samband med ersättningsberättigad läkarvård,sjukhusvård och sjukvårdande behandling utgår resekostnadsersättning tillpatienten från sjukförsäkringen i den mån resekostnaderna vid varje besököverstiger . SfU 1978/79:22 16 tandvårdoch rådgivning i födelsekontrollerande syfte utgår ersättning för resekostnaderöver . I propositionen föreslås att de nämnda karensbeloppen höjs fr. o.m. till 13 respektive . Denärmare bestämmelserna om resekostnadsersättning finns intagna isjukreseförordningen (1975:964). Bestämmelserna kompletteras av närmareföreskrifter som utfärdats av för verkställighet avförordningen. Enligtsjukreseförordningen utgår i princip ersättning för den försäkrades faktiskaresekostnad. Denna får dock ej beräknas till högre belopp än vad det skulle hakostat att använda den väg och det färdsätt som med skälig hänsyn till denförsäkrades tillstånd, resans längd och övriga omständigheter varit ägnade attmedföra den lägsta sammanlagda kostnaden, fall de allmänna kommunikationerna inte utgör ett realistiskt alternativtill bil eller taxi utgår ersättning för de senare färdmedlen. Ersättning förresa med egen bil utgår därvid med per km. För att undvika alltför storautlägg för resekostnader vid anlitande av taxi tillämpar försäkringskassorna ipraxis ett system med överiåtelsekvitton, som innebär att den försäkrade vidresan endast eriägger den del av resekostnaden som inte ersätts av försäkringenoch överlåter sin rätt till ersättning från försäkringen påtaxiföraren, ersättningsbara resekostnaderna ingår också kostnader för övernattning.Ersättningen är begränsad till . Iett flertal motioner berörs frågor som har samband med sjuk-reseförordningensbestämmelser. begär i motionen 360 att ersättningen försjukresor med egen bil skall utgå med samma belopp som kan utgå enligt statensresereglemente. m. fi. yrkar i motionen 564 att bestämmelserna isjukreseförordningen ses över och förenklas i syfte att göra dem lättare attförstå för de försäkrade. Vid översynen bör också enligt motionärerna enuppräkning av beloppen för ersättning för resa med egen bil och förövernattning företas. m. fi. yrkar i motionen 1803, medåberopande av att försäkringskassornas praxis beträffande användandet avöverlåtelsekvitto vid taxiresor inte är enhetlig, att en bestämmelse om rättatt använda sådana kvitton tas in i sjukreseförordningen. m. fi.begär i motionen 428 en översyn i syfte att ge alla pensionärer samma ersättningsrättför sjukresor. Bakgrunden till det sistnämnda motionsyrkandet är att enligtutslag från försäkringsdomstolen ersättning inte ansetts kunna utgå tillkommuner, som tillämpar differentierade avgifter vid vård i ålderdomshem, i defall kommunerna haft utgifter för vårdlagarnas resor till och från läkare. 1propositionen anför departementschefen att nuvarande ersättningsregler vidsjukresor är administrativt betungande och att ersättningsbeloppen många gångerinte står i rimlig proportion till de administrativa kostnaderna. Bland deproblem som nämns är att försäkringskassornas möjligheter att göra SfU 1978/79:22 17 enreell prövning av billigaste färdsätt är starkt begränsade i praktiken. Vidareframhålls att reglerna inte medger att onödiga resekostnader till följd avbristande samordning av sjukresorna motverkas. Departementschefen har föravsikt att återkomma med förslag om att en särskild kommitté skalltillkallas för att se över bl. a. de nämnda frågorna. Kommittén skall också seöver de ersättningsproblem som råder när det gäller sjukresor för intagna påålderdomshem och som påtalats i en skrivelse från tillsocialdepartementet. Vidare anför departementschefen att frågan omersättningsnivån vid sjukresor med egen bil kommer att ses över inomsocialdepartementet . Medhänsyn till att de frågor som tagits upp i motionerna 360,564,1803 och 428kommer att beröras antingen av den kommitté som skall tillkallas för att seöver bestämmelserna om ersättning vid sjukresor eller vid översynen isocialdepartementet av ersättningsnivån för resor med egen bil anser utskottetatt någon åtgärd med anledning av motionerna inte är påkallad. Utskottet villdock understryka angelägenheten av att det aviserade utrednings- ochöversynsarbetet sker skyndsamt. Idetta sammanhang behandlar utskottet även motionen 1244 av ochLena , vari begärs att ersättning från sjukförsäkringen skall utgå ävenför resor till och från annat av läkare ordinerat rehabiliteringsställe änsjukvårdsinrättning. Begränsningenav ersättningsbara resekostnader till att avse endast kostnader för resor tillvårdinrättning har samband med den allmänna principen inom sjukförsäkringen attendast kostnader som föranletts av sjukdom kan ersättas. Utskottet villemellertid peka på att ersättningsfrågor vid viss rehabilitering nyligenbehandlats inom den socialpolitiska samordningsutredningen som i sittdelbetänkande (Ds S 1978:3) Ekonomiskt stöd vid yrkesinriktad rehabiliteringm.m. a. föreslagit en utökad rätt till ersättning vid vissa kortarerehabiliteringskurser. Med hänsyn till att även frågan om resekostnader vidsådana rehabiliteringskurser torde komma att prövas i samband med beredningenav utredningsförslaget anser utskottet inte att någon åtgärd med anledning avmotionen 1244 är påkallad. Ersättningför hjälpmedel till handikappade Fr. o. m.den 1 januari 1976övertogsjukvårdshuvudmännen helt ansvaret för tillhandahållande m. m. av hjälpmedeltill handikappade. Det dittillsva-rande statsbidraget från socialhuvudtitelnshjälpmedelsanslag upphörde och ersattes med en enhetlig hjälpmedelsersättningfrån sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen. utgår 43 kr.per år för varje invånare som vid årets ingång var bosatt inomsjukvårdsområdet. Av beloppet avsätts . per invånare och år till densärskilda fond som finansierar verksamheten vid handikappinstitutet. Genom den nyaöverenskommelsen höjs hjälpmedelsersättningen till 62 SfU 1978/79:22 18 kr.per invånare och år fr. o. m. . Av beloppet skall . tillförasden särskilda fonden för vartdera och 1981. Blandde hjälpmedel som tillhandahålls av sjukvårdshuvudmännen ingår avgiftsfriaeller prisnedsatta glasögon till barn och ungdomar och full ersättning förordinerade glas eller kontaktlinser till starropererade personer. Svårtsynskadade personer, som inte erhåller en ändamålsenlig funktion med vanligakorrektionsglas, har möjlighet att fl särskilda synhjälpmedel. Såvälmotionärerna i motionen 199 av m. fl. som motionären i motionen1072, , anser att en utvidgning av rätten till ersättning förkostnader för glasögon bör ske. Motionärerna iden förstnämnda motionen begärförslag om att normalkostnaderna för anskaffande av glasögon infogas isjukförsäkringssystemet. begär en utredning om hur samhälletgenom bidrag kan underlätta anskaffandet av glasögon för pensionärer. Fråganom ökade möjligheter till ersättning för kostnader för glasögon antingen inomramen för den allmänna försäkringen eller genom att vissa grupper med behov avglasögon skulle få ersättning för sina kostnader har under en följd av årtagits upp i olika motioner som avslagits av på förslag av utskottet.Senast behandlade utskottet frågan i det av godkända betänkandet SfU1977/78:25.1 betänkandet lämnades en redogörelse för frågans tidigarebehandling. Utskottets avstyrkan har varit motiverad av att en inomsocialdepartementet företagen översyn - inom den s. k. hjälpmedelsgruppen - avverksamheten med hjälpmedel till handikappade gett vid handen, att det utöverbarn och ungdom, svårt synskadade eller starropererade personer inte tordefinnas någon grupp som på medicinska grunder eller av andra speciella skälborde komma i fråga för ett generellt samhällsstöd för anskaffande av glasögon. Utskottetanser att bör vidhålla sin tidigare intagna ståndpunkt i frågan och avstyrkerbifall till motionerna 199 och 1072. Handikappadepersoner som har svårigheter att använda allmänna kommunikationsmedel harmöjlighet att erhålla moped av sjukvårdshuvudmännen som hjälpmedel. Den som ärberättigad till moped kan i stället få ett kontant belopp med . förinköp av bil under förutsättning att han själv äger och kan föra bilen och attden är anpassad efter hans särskilda behov. Möjlighet finns också enligtarbetsmarknadskungörelsen för handikappade som är beroende av bil för sittarbete eller sina studier att erhålla inkomstprövade bidrag för inköp av för ändringar eller speciella anordningar som behövs för att de skall kunnaanvända den. Det maximala bidragsbeloppet för inköp av bilen är . m. fl. erinrar i motionen 1795 om att ,senast vid behandlingen av utskottets betänkande SfU 1977/78:25, uttalat sigför vidgade möjligheter för handikappade att använda egen bil och därvidunderstrukit angelägenheten av att regeringen föreläggerriksdagen beslut i frågan. Med hänsyn till att något förslag i frågan SfU 1978/79:22 19 inteförelagts begär motionärerna att fattar beslut om att bilskall betraktas som tekniskt hjälpmedel för handikappade. Enligtregeringsbeslut kommer en pariamentariskt sammansatt kommitté atttillkallas för att göra en allsidig utredning av frågan om samhällets bilstödtill handikappade och i samband därmed frågan om vidgade möjligheter förhandikappade aU få tillgång till egen bil. Med hänsyn härtill anser utskottetatt någon åtgärd inte är påkallad med anledning av motionen 1795. Fråganom en ersättning till synskadad för kostnaden för innehav av ledarhund tas uppi motionen 2112 av . Motionären begär en utredning av frågan. Iutskottets betänkande SfU 1975/76:36, som godkänts av , behandlades enmotion med samma syfte som den förevarande. Utskottet erinrade därvid om bestämmelsernaför handikappersättning, vilka i fråga om blinda personer innebär att de, sålänge de inte uppbär ålderspension eller hel förtidspension, utan närmareutredning om sina kostnader alltid är garanterade den högsta ersättning somkan utgåeller av basbeloppet. Uppbär de pension erhåller de en generellersättning av basbeloppet och härutöver ersättning efter prövning avdet ytteriigare behovet av stöd. Utskottet anförde att handikappersättningen äravvägd så att den skall kunna täcka de merutgifter en blind person kan beräknasha på grund av sitt handikapp och framhöll särskilt att kostnader för ledarhundmedräknas när man fastställer ersättningen. Utskottet,som avstyrkte bifall till motionsyrkandet, ansåg det varken motiverat eller lämpligtatt vid sidan av handikappersättningen införa en ny form av bidrag till blindamed ledarhund. Utskottet framhöll emellertid att om man, sedan närmareerfarenheter vunnits av de nya bestämmelserna som trätt i kraft den 1 juli1975, skulle finna att handikappersättningen till blinda var otillräcklig elleratt det fanns behov av en ytteriigare differentiering av ersättningen, enomprövning av denna borde ske. Enöversyn av frågan om skäliga merutgifter inom ramen för handikappersättningenpågår f n. inom på uppdrag av regeringen. Iutredningsuppdraget ingår bl. a. att göra en kartläggning av de normalastödbehoven för blinda. Utskottetsom vidhåller sin tidigare intagna ståndpunkt att blinda personers stödbehovbör tillgodoses inom ramen för handikappersättningen, anser sig kunnaförutsätta att frågan om kostnader för ledarhund kommer att beaktas iriksförsäkringsverkets nämnda översynsarbete. Utskottet avstyrker följaktligenbifall till motionen 2112. Imotionen 1815 av framhålls att handikappade personer kan erhållabidrag till anskaffning av olika typer av teleteknisk utrustning men däremotsjälva måste svara för abonnemangsavgifter m. m. De relativt högadriftkostnaderna - för mobiltelefon . per kvartal - hindrar enligtmotionären många från att anskaffa hjälpmedlen. Han begär därför att SfU 1978/79:22 20 riksdagenskall besluta att fasta driftkostnader för teletekniska hjälpmedel till handikappadeskall bestridas med medel från "hjälpmedelsanslaget". Denfråga som aktualiserats av motionären har berörts av chefen förkommunikationsdepartementet i budgetpropositionen (prop. 1978/79:100, bil. 9) isamband med behandlingen av anslagsframställning.Kommunikationsministern erinrar om att den allmänna regeln både inomsjukvårdshuvudmännens hjälpmedelsverksamhet och för arbetsmarknadsverketsstödsystem är att samhället bekostar anskaffning och ersättande av hjälpmedletoch vanligen också reparations- och underhållskostnader, medan den enskildeförutsätts betala övriga löpande driftkostnader. I anslutning härtill erinrasom att handikappersättningen från den allmänna försäkringen är avsedd attersätta merkostnader pä grund av handikapp. Kommunikationsministern, somsamrått i frågan med cheferna för social-och arbetsmarknadsdepartementen,avstyrker med hänsyn till det anförda att ett särskilt statligt stöd avseendemobiltelefonavgifter införs. Utskottetanser samma skäl som ovan anförts mot att införa ett särskilt bidrag tillbestridande av kostnader för ledarhund kan anföras beträffande frågan om ettsärskilt bidrag till driftkostnader för teletekniska hjälpmedel. Utskottetdelar sålunda den bedömning som kommit till uttryck i årets budgetpropositionoch avstyrker bifall till motionen 1815. 1 förmånerna från sjukförsäkringen ingår bl. a. attdenna ersätter halva kostnaden . och hela kostnaden över 40kr. för läkemedel som ordinerats vid sjukdom. Högsta kostnaden för denförsäkrade blir härigenom . vid varje inköpstillfälle. Försäkradsom lider av långvarig och allvarlig sjukdom kan utan kostnad erhållaläkemedel, som enligt vad regeringen förordnat skall tillhandahållas kostnadsfrittvid sådan sjukdom. En särskild förteckning är fastställd över sådanaavgiftsfria läkemedel (SFS 1954:520).