bet · G201JuU28 · 1978-12-31 00:00:00 — Det rådande budgetlägetbör ej förhindra att medel härför beräknas i enlighet med vad som föreslagitsav . Utskottet tillstyrker med hänvisning till det anfördabifall till motionen 855 i nu berörd del och föreslår att underförevarande anslagspunkt anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med220 . delsatt utskottets hemställan bort ha följande lydelse: att medanledning av regeringens förslag och med bifall till motionen 855 i denna del(yrkande 3) till : Inköp av motorfordon in. m. för budgetåret1979/80 anvisar ett reservationsanslag av , varav 28 086 000 kr.att avräknas mot automobilskattemedlen. 3. vidpunkten 5 (Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnader) av () ochHåkan (). som beträffande medelsberäkningen anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 7 sombörjar med "Som framgår" och slutar med "ytterligarepolismanstjänster" bort ha följande lydelse. Somframgår av departementschefens uttalande krävs inom vissa områden, exempelvisnär det gäller att bekämpa narkotikabrottsligheten samt den ekonomiska och denorganiserade brottsligheten, ökade insatser. Även i övrigt måstesamhällets insatser mot brottsligheten hållas på en hög nivå. Utskottet delarmed hänsyn härtill departementschefens uppfattning att en förstärkning bör skeav antalet polismanstjänster. Som utskottet ovan berört vid punkten 1 ärantalet vakanta polismanstjänster stort, och utskottet har till avhjälpandehärav tillstyrkt att 800 aspiranter tas in vid polisskolan under budgetåret1979/80. Delokala polisstyrelserna har för /80 begärt 1 542 nyapolismanstjänster. har föreslagit att 326 av dessa tjänsterinrättas medan regeringen föreslår Inrättande av 130 tjänster. Regeringensförslag framstår såsom motionärerna anför i motionen 1169 (1108) som heltotillräckligt, och antalet föreslagna polismanstjänster ligger långt under vadsom bedömts erforderligt på lokal nivå. JuU 1978/79:28 21 utskottetsmening inte anledning att avbryta den utbyggnad av polisväsendets resurser sompågått genom ökning av antalet polismanstjänster med igenomsnitt 325 tjänster . Genom ökade utbildningsinsatser börvakanssituationen inom polisväsendet kunna bemästras även vid inrättande av ettstörre antal polismanstjänster än regeringen föreslår. Med hänsyn till detsagda tillstyrker utskottet bifall till motionen 1169 i nu berörd del ochföreslår att under förevarande anslag beräknar medel för inrättandeav sammanlagt 300 nya polismanstjänster för /80. Anslaget börhöjas med . i förhållande till regeringens förslag. dels att utskottets hemställan under moment 1 bortha följande lydelse: 1. att beträffande medelsberäkningen medanledning av regeringens,förslag och med bifall till motionen 1978/79:1169 idenna del (yrkande 4) till Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnaderfoxbudgetåxet 1979/80 anvisar ett förslagsanslag av 2 , varav667 . att avräknas mot automobilskattemedlen. 4.vid punkten 5 (Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnader) av LisaMattson (s), (), (), (), HansPettersson i (s), () och (), sombeträffande åtgärder mot den ekonomiska och den organiserade brottslighetenanser dels att den del av utskottels yttrande på s. 10som börjar med "Stor samstämmighet" och slutar med"ifrågavarande brottsligheten" bort ha följande lydelse: Storsamstämmighet råder om att den ifrågavarande brottsligheten utgör ett mycket allvariigtsamhällsproblem, och har vissa insatser gjorts för attpå olika sätt möta denna brottslighet. Inom justitieutskottetsberedningsområde har vid sidan av åtgärder för resursförstärkningar,organisatoriska ändringar och närmare samverkan mellan olika myndigheter ocksåuppmärksammats behovet av särskild utbildning för att uppdaga, utreda ochlagföra dessa typer av brottslig verksamhet. Särskilda utbildningsinsatser hargenomförts för poliser och åklagare; ytteriigare sådana planeras för dessapersonalkategorier liksom inom domstolsväsendet. Det pågårockså en översyn avlagstiftningen på området inom BRÅ. Iårets budgetproposition återkommer departementschefen till frågan om åtgärdermot den ekonomiska och den organiserade brottsligheten, bl. a. vid behandlingenav anslagen till BRÅ(s. 26), till polisväsendet (s. 31 och s. 41-55) och tillåklagarväsendet (s. 53 och 54). 1 anslutning till den verksamhet som bedrivsinom BRÅ uttalar departementschefen att den är mycket angelägen och bör ges högprioritet. JuU 1978/79:28 22 För polisväsendets del förordas i propositionen ettvisst tillskott av tjänster lor att bekämpa den ifrågavarande brottsligheten. dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 12 med "I anslutning" och slutar på s. 15 med "och1192" bort ha följande lydelse: ovan konstaterat råder det samstämmighet om att den ekonomiskabrottsligheten utgör ett allvarligt .'Samhällsproblem. När det sedan gällerviljan att med kraft vidta åtgärder mot denna brottslighet upphör tyvärr dennaenighet. Visseriigen har - som utskottet också konstaterat - på senare tidvidtagits en del åtgärder, framför allt av organisatorisk art. Lagstiftningsinsatsernadäremot har varit mycket begränsade alltsedan regeringsskiftet . De förslagsom de olika regeringarna under innevarande mandatperiod väckt tycks mera vararesultatet av ett tryck från ansvariga myndigheter, t. ex. rikspolisstyrelsenoch BRÅ, än en vilja från regeringens sida att komma till rätta med denekonomiska brottsligheten. Dettaintryck att viljan saknas belyses inte minst av vad som hänt i de frågor därfärdiga förslag förelåg redan vid regeringsskiftet . Utskottet vill erinraom behandlingen av frågan om införande av en generalklausul mot skattefiykt.Förslag till har kontinuerligt ställts i utsikt men uteblivit,som ett arbete pågått inom på att uttunna förslagetså att en eventuell lagstiftning skulle bli i det närmaste verkningslös. Ettannat exempel är konkurslagstiftningen. Här förelåg en proposition från densocialdemokratiska regeringen som syftade till att komma tillrätta med de former av ekonomisk brottslighet, där s. k. fattigkonkurser ingårsom ett led. Den borgerliga riksdagsmajoriteten avslog denna proposition hösten1976. Först nu med fördröjning framläggs detta förslag pånytt men då med en ändrad organisatorisk lösning av förvaltarfrågorna sominnebär att lagstiftningen inte kommer att bli effektiv. Ettpå sitt sätt än mera flagrant exempel utgör beslutet att låta de s. k.femtusenkronorsbolagen leva vidare, trots vetskapen om att dessa i storutsträckning används i olika former av ekonomisk brottslighet. Somframgår av motionen 850 finns det en rad åtgärder som kan vidtas avregeringen antingen själv eller i form av förslag till . Uppdragettill BRÅ för inte tas till intäkt för passivitet från regeringens sida när detgäller att reformera lagstiftningen och vidta andra åtgärder mot den ekonomiskabrottsligheten. mening är det nödvändigt att kraftfulla insatser görs inte bara föratt uppdaga utan i första hand för att förebygga ekonomisk brottslighet. Därförmåste ekonomisk verksamhet organiseras och kontrolleras så attförutsättningarna för och möjligheterna att bereda sig genom ohederiigaoch skadliga metoder försvåras. För att uppnå detta krävs åtgärder på nära nogalla samhällslivets områden. Det är därför inte meningsfullt att som föreslås imotionen 1192 begära förslag till ett särskilt JuU 1978/79:28 23 åtgärdsprogrammot den ekonomiska brottsligheten. Åtgärderna bör ingå som integrerade delar avsåväl lagstiftning som organisatoriska insatser av betydelse i sammanhanget. Iövrigt ligger de åtgärder som nämns i motionen 1192 väl i linje med desynpunkter som framförs i motionen 850. Somframhålls i motionen 850 får samhället inte förlora tid i kampen mot denekonomiska brottsligheten. måste därför enligt utskottets meningpåtala den bristande vilja och de olika förhalningsmanövrer som utmärkerregeringens handlande på det här området. med anledning av motionerna 850 och 1192 anfört bör ges regeringentill känna. dels att utskottets hemställan under moment 6 bortha följande lydelse: 6. att beträffande åtgärder mot den ekonomiskaoch den organiserade brottsligheten med bifall till motionen 1978/79:850 ochmed anledning av motionen 1978/79:1192 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört i detta hänseende. 5.vid punkten 6 (Lokala polisorganisationen: Utrustning) av ()och (), som beträffande medelsberäk ningen - underförutsättning av bifall till den vid punkten 5 avgivna reservationen nr 3 -anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 18som börjar med "Under hänvisning" och slutar med "berörddel" bort ha följande lydelse: Underpunkten 5 ovan har utskottet förordat inrättandet av ett större antalpolismanstjänster än regeringen föreslagit. 1 följd härav bör också utrustningsanslageträknas upp. Det ökade medelsbehovet kan i enlighet med yrkandet i motionen 1169beräknas till . Utskottet tillstyrker således bifall till sagdamotion i nu berörd del. dels att utskottets hemställan under moment 1 bortha följande lydelse: 1. att beträffande medelsberäkningen medanledning av regeringens förslag och med bifall till motionen 1978/79:1169 idenna del (yrkande 5) till Lokala polisoiganisaiionen: Utrustning /80 anvisar ett reservationsanslag av , varav . att avräknas mot automobilskattemedlen. JuU 1978/79:28 24 Motion1978/79:583 om behandlingen av synskadad som grips av polis får såsom yttrande överrubricerade motion anföra följande. Isin verksamhet för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet och för attfullgöra vad som ankomtner på polisen enligt särskilda bestämmelser är poliseninte sällan tvungen att beröva personer deras frihet. Polisen har rätt ochskyldighet att när skäl därtill uppstått gripa för brott misstänkt person.Gripande skerocksåföratt verkställa häktning och anhållande. Likaså åliggerpolisen att under givna förutsättningar omhänderta berusade personer, personersom uppträder ordningsstörande och personer som befaras begå brottslig gärningeller fortsätta sådan liksom personer som faller under vårdlagarna eller tas iförvar enligt utlänningslagen osv. Flertaletav gripna, omhändertagna eller förvarstagna personer kvarhålls påpolisstationerna med kortare eller längre varaktighet. De förvaras i för skildaändamål inrättade polisarrester eller i andra lokaler. De representerar bådakönen,skildaålderskategorieroch varierande hälsotillstånd. Inget tillgängligtstatistiskt material visar i vilken omfattning svårt synskadade personerberövats friheten och tagits in på polisstation. Erfarenheterna talaremellertid för att det är sällsynt förekommande. Behandlingenav personer som berövats friheten och som kvarhålls hos polisen regleras iolika författningar. I anslutning till sådana har i vissomfattning meddelat föreskrifter och anvisningar för polisen. Bestämmelser förpolismans personliga uppträdande under tjänsteutövning och för vad polisman haratt iaktta vid verkställande av tjänsteåtgärd finns i polisinstruktionen(1972:511) (PI). Lagen(1976:371) om behandling av häktade och anhållna m. fl. (HL) och förordningen(1976:376) om behandling av häktade och anhållna m. fi. (HF) gäller bl. a.ifråga om den som är häktad på grund av misstanke om brott eller av annananledning, den som har anhållits eller gripits på grund av misstanke om brottoch den som intagits i polisarrest för förpassning till kriminalvårdsanstalt.Lagstiftningen gäller dessutom i tillämpliga delar beträffande den som i annatfall tages i förvar i polisarrest om ej annat är särskilt föreskrivet i lageller annan författning. Vid tillämpningen i sistnämnda avseende skall särskiltbeaktas anledningen till förvarstagandet och varaktigheten av detta. JuU 1978/79:28 25 Rikspolisstyrelsenhar meddelat anvisningar för tillämpningen av lagstiftningen ifråga (FAP102-1). Enligthuvudregeln i 1 § HL får den intagne inte underkastas mera omfattandeinskränkningar i sin frihet än som påkallats av ändamålet medfrihetsberövandet. Vid behandlingen skall hänsyn tas till den intagneshälsotillstånd (4 § HL). Lagstiftningen ger vidare för behandling av intagenbestämmelser om bl. a. läkarundersökning och sjukhusvård (4 § HL) samt omrätten att underrätta närstående (12 § HF). Bestämmelser ges också om kurativtoch socialt stöd (3 § HF), om arbete och sysselsättning (5 § HL), om kontaktmed omväriden genom tidningar, radio, brevväxling, besök och telefonsamtal(6,9,11 och 12 §§ HL) samt om innehav av pengar och annan personlig egendom (7§ HL). Lagstiftningenhar ingen särreglering för förvarstaganden av kortare varaktighet. Den ellerdess förarbeten uppmärksammar ej heller andra tillstånd än sjukdom, såsomsvårare synskador eller andra handikapp. Lagen(1976:511) om omhändertagande av berusade personer m. m. (LOB) reglerarförutsättningarna för omhänderiagande på grund av berusning (1 §) och ger iövrigt bl. a. särskilda bestämmelser för behandling av omhändertagna berusadepersoner. har meddelat föreskrifter för tillämpningen avlagen (B-002-5109-76). Enligt2 § LOB skall vid omhändertagande tillses att åtgärden ej orsakar denomhändertagne större olägenhet än som är oundviklig med hänsyn till åtgärdenssyfte eller väcker onödig uppmärksamhet. Om det behövs med hänsyn till denomhändertagnes tillstånd, skall han så snart det kan ske underkastasläkarundersökning (3 §). Skall omhändertagen efter sådan läkarundersökning inteföras till sjukhus eller kvarstanna där för vård, får han kvarhållas hospolisen om annan vård ej kan beredas honom (4 §). Omhändertagen som förvarashos polisen skall fortlöpande underkastas tillsyn. Skulle hans tillstånd geanledning till det, skall han föras till sjukhus eller läkare tillkallas såsnart det kan ske (6 §). Omhändertagen skall friges så snart det kan ske utanmen för honom själ v och anledning till omhändertagande ej längre föreligger.Frigivandet skall dock alltid äga rum från omhändertagandet,om det ej uppenbariigen är förenligt med den omhändertagnes eget intresse attfä kvarstanna därutöver (7 § 3 st). Rikspolisstyrelsenföreskriver i anslutning till 2 § LOB att 7 och 16 §§ Pl särskilt skallbeaktas. I samråd med ges föreskrifter om när läkarundersökningav omhändertagen skall ske och vidare lämnas i anslutning härtill särskildaanvisningar om hur man känner igen och bör handla vid vissa akuta tillstånd ochvissa sjukdomar. I anslutning till 4 § LOB anger föreskrifterna attomhändertagen får förvaras i polisarrest om annan vård inte kan beredas honom.Föreskrifterna ålägger emellertid polisstyrelserna att beakta möjligheternatill alternativ vård som kan finnas inom nykterhets- och sjukvårdens ram ochvidta åtgärder härför. Likaså skall beaktas möjligheterna till vård utanförpolisstationerna genom överiämnande av den omhändertagne till anhörig. JuU 1978/79:28 26 För berusad som förvaras i polisarrest är noggranntillsyn föreskriven. Ifråga om kraftigt berusade bör tillsynen ske medföreskrivet visst kortare tidsintervall. I övrigt skall tillsynen skefortlöpande och i den omfattning som bedöms nödvändig. Iakttagelser beträffandeden omhändertagnes tillstånd skall också göras fortlöpande och dokumenteras. Lagen(1973:558) om tillfälligt omhändertagande (LTO) anger befogenheterna förpolisman att omhänderta personer i vissa fall, bl. a. i avbidan påpolisstyrelses beslut om omhändertagande enligt särskilda bestämmelser ivårdlagarna eller om förvarstagande enligt utlänningslagen (1 §) eller när detär nödvändigt för att upprätthålla allmän ordning eller också när det fordrasför att avvärja straffbelagd gärning (3 §). Vidare innehåller lagen bl. a.särskilda bestämmelser om behandlingen av personer som omhändertagits enligtlagen. har meddelat föreskrifter för tillämpningen (FAP001-1). Enligt4 § LTO skall vid omhändertagande tillses att åtgärden ej orsakar denomhändertagne större olägenhet än som är oundviklig med hänsyn till åtgärdenssyfte eller väcker onödig uppmärksamhet. Den som omhändertagits enligt 3 §skall efter förhör och viss utredning friges så snart anledning föreligger attden omhändertagne ej längre kommer att utgöra omedelbar fara för allmän ordningoch säkerhet, dock senast efter omhändertagandet (8 §). Den somomhändertagits enligt LTO får ej underkastas annan inskränkning i sin frihetän som påkallas av ändamålet med omhändertagandet, ordningen påförvaringsplatsen eller allmän säkerhet (9 §). 1anslutning till 4 § LTO föreskriver att 7 och 16 §§ PIsärskilt skall beaktas. I föreskrifterna till 8 § fastställs den grundläggandebetydelsen av att omhändertagen inte kvarhålls längre än som är nödvändigt ochåläggs vederbörande befäl en fortlöpande bedömning av förutsättningarna torfrigivning. För förvaringen av omhändertagen föreskrivs att omhändertagennormalt inte skall insättas i polisarrest men att han är skyldig att uppehållasig på anvisad plats på polisstationen samt rätta sig efter föreskrifiersommeddelas förordningen och säkerheten på förvaringsplatsen. Friheten får dockinskränkas genom förvaring i polisarrest om den omhändertagne inte respekterarmeddelade föreskrifier eller uppträder störande eller visar tecken på att viljaavvika eller också om tillräcklig övervakningspersonal inte finns tillgänglig.Barn får inte förvaras i polisarrest. Person under ellerperson som lider av psykisk sjukdom eller annan ohälsa får förvaras ipolisarrest endast om synneriiga skäl kan åberopas. 17 § PI stadgas att polisman i sin tjänsteutövning skall uppträda på ett sättsom inger förtroende och aktning. Han skall uppträda hövligt, hänsynsfullt ochmed fasthet samt vinnlägga sig om självbehärskning och undvika vad som kanuppfattas om utslag av oginhet och småaktighet. Stadgandetaren allmän vägledning för polismans personliga uppträdande i sintjänsteutövning. Det ålägger honom ett rättrådigt och opartiskt handlande JuU 1978/79:28 27 ochatt visa hövlighet, takt och hänsyn i umgänget med allmänheten. Det åläggerhonom också att vinnlägga sig om lugn, självbehärskning och gott omdöme.Stadgandet inrymmer självfallet skyldighet för polisman att vid ingripande motsvårt synskadade eller personer med andra handikapp visa de hänsyn som ärföanledda därav. Någon rätt att avstå från ett påkallat ingripande torde dockinte kunna häriedas från detta. Enligt16 § Pl får polisman för att verkställa tjänsteåtgärd inte använda strängaremedel än förhållandena kräver. Detta stadgande uttrycker en minsta ingreppetsprincip som gäller för all offentlig maktutövning. Underhand har inhämtats att inte meddelat särbestämmelser förbehandling av svårt synskadad person som intagits i kriminalvårdsanstalt. Visserligensaknas särreglering för behandling av svårt synskadad person som berövatsfriheten och förvaras på polisstation. Detta betyder emellertid inte att detinte finns behandlingsbestämmelser för sådant fall. Tvärtemot är det såsomframgår av det föregående sörjt för en generell reglering genom en modern ochganska omfattande lagstiftning. För tillämpningen av denna har meddelatssärskilda föreskrifter och anvisningar för polisen. Häkteslagenoch förordningen till denna, som är av betydelse främst vid friheisberövandenav något längre varaktighet, har ett inte ringa antal bestämmelser vars ändamålär att underiätta ett frihetsberövande och motverka skadliga verkningar av det.Inget talar mot att denna reglering också är ändamålsenlig vid behanling avsvårt synskadade. LOB syftar till vård av berusade inom nykterhets- ochsjukvårdens ram utanför polisstationerna. Såsom det nu är kvarhålls emellertiddet alldeles övervägande antalet på polisstationerna. Påpekas bör dock attmöjligheter finns i vissa fall att överiämna den omhändertagne till anhörig föratt vårdas i sin bostad. Beträffande omhändertaganden enligt LTO är främst attbeakta att förvaring i polisarrest normalt inte skall ske utan skallomhändertagen endast hållas under uppsikt under förvaringen på polisstationen. Enligtrikspolisstyrelsens uppfattning är en svårt synskadads problem i samband medfrihetsberövande i mångt och mycket förbundet med själva synskadan. Det liggeri sakens natur att ett sådant problem kan elimineras endast genom att densynskadade får den hjälp som behövs. Polisen har en självklar skyldighet attlämna den hjälpen. Skulle i något av de säkerligen sällsynta fall då en svårtsynskadad blir föremål för frihetsberövande föreligga andra problem för honombör det inom ramen för gällande lagstiftning och polisens åliggande finnastillfredsställande möjligheter att vidtaga åtgärder för att underlätta dem.Rikspolisstyrelsen anser således att en särreglering av behandling av svårtsynskadad inte torde vara påkallad. Medhänsyn till vad som ovan anförts avstyrker motionen. JuU 1978/79:28 28 I handläggningen av detta ärende har deltagitöverdirektören , byråchefen , polisintendenten tf polisintendenten , den sistnämnde föredragande. JuU 1978/79:28 29 Yttrandeöver motion 1978/79:350 av -m. fi. om telefoner förallmänheten vid polisstationer med begränsat öppethållande Med anledning av ovannämnda motion förrikspolisstyrelsen anföra följande. Erfarenheternafrån tiden efter polisväsendets förstatligande visaratt några svårigheter förallmänheten att snabbt fö kontakt med polisen sällan förekommer. Tillkallandeav polishjälp i brådskande fall sker så gott som alltid genom telefoneringantingen från den hjälpbehövandes bostad eller genom förmedling av grannar.Ibland sker alarmering via 90 000-numret. Allmänhetens möjligheter att påsnabbast möjliga sätt nå förbindelse med polispersonal måste emellertidständigt när så är befogat omprövas. Kravet på en hög utryckningsberedskap ochservice måste då vägas mot kostnaderna. F. n. uppgår antalet polisstationer ilandet som icke har öppet dygnet runt till 270 (5 polisdistrikt, 197lokalvaktområden, 35 arbetsgrupper samt 32 polisposteringar). Kostnaderna föratt från dessa polisstationer anordna telefonförbindelse till dygnet runt-öppenpolisstation skulle f. n. med reläanslutning uppgå till ca . i installation = 270 x 5 000 = 1 350000). Därtill kommerabonnemangsavgifter med ca . per är (ca /år för apparat samtca kr. per kvartal för ledning = 270 X 2 500kr. Enligtstyrelsens uppfattning kan dessa kostnader icke stå i rimlig proportion tillden frekvens av brådskande samtal som erfarenhetsmässigt förekommitfrån orter med icke dygnet runt bemannad polisstation. En förbättradsamhällsservice på området kan därför bäst tillgodoses om televerketstelefonhytter, där så är möjligt, placeras i närheten av polisstation som ickeär öppen dygnet runt. Ett sådant arrangemang är emellertid även detkostnadskrävande. Från har nämligen inhämtats att de preliminärakostnaderna för 270 telefonhytter jämte drifts- och underhållskostnader tordekomma att uppgå till ca . Fråganom polisens samhällsservice är inom styrelsen ständigt föremål förÖverväganden. En förbättrad telefonservice måste emellertid ske utan.att andra mera angelägna arbetsuppgifter blir eftersatta samt slutligen avgörasmed hänsyn till den medelstilldelning polisväsendet erhåller. Med hänsynhärtill bör överiäggningar mellan och ske i denav motionärerna upptagna frågan. JuU 1978/79:28 30 I handläggningen av detta ärende har förutomundertecknad, överdirektören , deltagit byråchefen tf avdelningsdirektören , föredragande. JuU 1978/79:28 31 Telefoner för allmänheten vid polisstationer med begränsat öppethållande Med anledning av motion 1978/79:350av m. fi. om telefoner för allmänhetenvid polisstationer med begränsat öppethållande avgerteleverket följande yttrande. Vi har genom förfrågan till samtliga lokala förvaltningar inhämtatinformation om vilka möjligheter som står till buds förhjälpsökande vid obemannade polisstationer att via telefon påkalla polisiärhjälp. Det har visat sig att det vidde fiesta polisstationer som har begränsatöppethållande finns telefonkiosker påkortare eller längre avstånd frånpolisstationen. Teleområdena har i sina yttranden föreslagit att man vid de polisstationer som har begränsat öppethållande pålämpligt sätt informerar den hjälpsökande om var närmaste telefoneringsmöjlighet finns. Resp. teleområdenär också beredda att biståmed uppgift om var samtalsautomater finns.