bet · G201FiU40 · 1978-12-31 00:00:00 — 2.att bemyndigar regeringen att för /80, omarbetsmarknadsläget kräver det, besluta om utgifter i enlighet med vad somförordats i propositionen intill ett sammanlagt belopp av 2 ,samt 6. variriksdagen bereds tillfälle att ta del av vad som anförts i propositio nen beträffande formerna för redovisningen av finansfullmakten. Föredraganden erinrar om att del budgetförslagregeringen presenterade för tog sin utgångspunkt i attsamhällsekonomisk balans utgör en grundläggande förutsättning för en tryggadsysselsättning och målmedveten reformpolitik. Tillväxten av såväl den privatasom den FiU 1978/79:40 40 ofTentligakonsumtionen måste hållas tillbaka för att möjliggöra en ökad satsning påexport och investeringar. Härtill kom vad gäller den offentliga konsumtionenatt redan ett fullföljande av tidigare åtaganden innebar att detstatsfinansiella utrymmet var kraftigt intecknat. Slutsatsen var att utrymmetför nya reformåtaganden som ytterligare begränsar den framtida handlingsfrihetenvar mycket litet. Såväl samhällsekonomiska som krediimarknads-politiskaöverväganden talade föratt den erforderiiga handlingsberedskapen på detfinanspolitiska området i första hand borde avse restriktiva åtgärder. Deriktlinjer för budgetpolitiken som angavs i budgetförslaget har enligtföredraganden i hög grad fortsatt giltighet. De avvägningsproblem som därdiskuterades har i fiera stycken ökat i styrka. Vadgäller utformningen av budgeten för /80 har förändringar skettsåväl vad gäller utgifts- som inkomstsidan. Ibudgetförslaget beräknades de totala statsutgifterna för /80komma att uppgå till ca . föreliggande beräkningar slutar påca , dvs. en ökning med ca . Huvudparten avdenna ökning avser åtgärder på närings- och arbetsmarknadspolitikens områdenoch har haft till syfte att minska strukturomvandlingens negativa effekter. Destrukturella problemen i vissa branscher och företag har visat sig vara av merdjupgående och allvariig karaktär än vad som tidigare fanns anledning att räknamed. Åtgärder i syfte att värna om dessa företags fortlevnad och utveckling harvisat sig nödvändiga att tillgripa i högre grad än vad som förutsågs. Somexempel på sådana insatser nämns stöd till , och . Härtill kommer att stödåtgärder till delar av skogsindustrin ochtill varvsindustrin nu förutses bli mer omfattande än vad som tidigare fannsanledning att räkna med. Föredragandenger en redovisning av de statsfinansiellt mer betydande särpropositioner somframlagts . De flesta av dessa berör som nämnts sysselsättningoch näringspolitik. Ifråga om statsinkomsterna pekar föredraganden på att regeringen i vår har lagtfram ett förslag om reformering av inkomstskatten som utgör en fortsättning avdet långsiktiga reformarbete på inkomstbeskattningens område som inleddes år1977. Besluten om sänkt inkomstskatteskala och om att införa ettinflationsskydd för den statliga inkomstskatteskalan utgör grunden för nuföreslagna marginalskattesänkningar för flertalet heltidsar-betande fr. o. . Regeringenhar i propositionen om den kommunala ekonomin lagt fram en rad förslag somsyftar till att främja den kommunala sektorns utveckling inom ramen församhällsekonomisk balans. Statens ökade insatser avser i första hand kraftigaförstärkningar av skatteutjämningsbidragen till kommuner ochlandstingskommuner. Sammantagetinnebär reform förslagen i de två nu nämnda propositionerna en försvagning avstatsfinanserna med . I nuva-andestatsfinansiella läge måste enligt föredraganden reformeringenav inkomstskatten och av de statliga bidragen lill den kommunala ekonominfinansieras med skattehöjningar. Sålunda har regeringen föreslagit höjningarsåväl av energiskatten som av stämpelskatten vid förvärv av fast egendom.Vidare har regeringen föreslagit dels att värdet av bilförmån skall ingå iunderiaget vid beräkning av socialförsäkringsavgifter, dels att egenföretagareskall eriägga barnomsorgsavgift. Innan man preciserar utformningen av deåtgärder som bör väljas för att täcka resterande finansieringsbehov böremellertid resultatet av den pågående utredningen om olika former avbruttoskatter avvaktas, anför föredraganden. Vid beräkningen avstatsinkomsterna för /80 har förutsatts att även resterandefinansieringsbehov läcks. Förändringarnai totalbudgeten sammanfattas i tabell 5. Som framgår av tabellen förutses förinnevarande budgetåren minskning med ca . av underskottetjämfört med beräkningen i budgetpropositionen. För /80 beräknasbudgetunderskottet nu komma att uppgå till ca . att jämföra medtidigare beräknade ca . Delvis är dessa förändringar en följd avförskjutning av vissa utgifter mellan budgetåren. Totaltberäknas statsinkomsterna nu till ca . för /79och till ca . för /80. Jämfört med beräkningarnai budgetförslaget förutses sålunda statsinkomsterna nu bli 1,5 resp. 2,8miljarder kr. högre vilket främst förklaras av en snabbare tillväxt avlönesumman. rotalbudgeten 1978/79-1979/80 117 686 159 978 Även på utgiftssidan innebär de nya beräkningarnaförändringar i förhållande till vad som redovisades i budgetförslaget. Totalträknar föredraganden med att utgifterna, jämfört med budgetpropositionen,minskar med 900 milj. kr. /79 och ökar med 6 miljarder kr.påföljande budgetår. Häri ingår att beslutade utgifter för bl. a.industripolitiska insatser som tidigare beräknades komma att belastainnevarande budgetår kassamässigt förskjutits till /80. Såledeshar beräkningen av reservationsmedelsförbrukningen för /80 justeratsupp som förbrukningen under /79 räknats ner. FiU 1978/79:40 Den saidoförsämring som sålunda uppkommer ingeroro, framhåller föredraganden. Härtill kommer att omfattande krav rests iriksdagen på ytteriigare kostnadskrävande insatser, inte minst på detindustripolitiska området. Detta understryker enligt föredraganden ytterligarevad som anfördes vid anmälan av budgetförslaget angående det ansvarstagande somär oundgängligen nödvändigt vid behandling av regeringensbudgetproposition. Detta gäller i lika hög grad de särpropositioner och demotioner som framlagts . Ipropositionen görs en analys av de statsfinansiella perspektiven på längre siktmed utgångspunkt i den långtidsbudget som redovisas i bilaga till detreviderade budgetförslaget och som omfattar perioden /80-1983/84. Vadgäller statsinkomsterna grundas beräkningarna i långtidsbudgeten på oförändradeskatteregler och avgiftssatser i den mån inte förändringar beslutats ellerförutskickats. Detta innebär bl. a. att den av regeringen föreslagnaförändringen i inkomstbeskattningen har beaktats liksom beslutade och av regeringenföreslagna höjningar av socialförsäkringsavgifter. Vidare har en fullständigfinansiering av reformdelen av inkomstskatteförslagen och denkommunalekonomiska reformen förutsatts. Långtidsbudgeten grundas vad gälleråren1979-1981 på samma antaganden rörande priser, löner och tillväxt i samhälletsom presenteras i den reviderade finansplanen. Vad gäller perioden därefter harschablonmässigt lönesumman förutsatts stiga med 7 96 och den allmännaprisnivån med 4 96 . En årlig realtillväxt av bruttonationalproduktenför om 3 96 har förutsatts. Statsinkomsternasutveckling med nämnda antaganden framgår av tabell 6. Statsinkomsternas utveckling /74-1983/84 -t-21,8 -1-7,5 -1-8,0 -1-7,6 På utgiftssidan utgör långtidsbudgeten en beräkningav de resurser som krävs föratt olika verksamheterskall kunna bedrivas ienlighet med de beslut som statsmakterna redan har fattat och de åtaganden somhar gjorts för framtiden. FiU 1978/79:40 Statsutgifternas utveckling /74-1983/84 -1-0,3 -1-17,6 -(18,0 Den starka automatik som utgifterna ilångtidsbudgeten är ett uttryck för beror enligt föredraganden i alltväsentligt på beslut som har fattats i pariamentarisk enighet och gällt sedanlänge, vilket illustreras av följande överslagsvisa kalkyl. 1 genomsnitt ökarutgifterna i löpande priser åriigen med knappt 12miljarder kr. Infriande av utfästelser inom områden som folkpension,bostadspolitik och familjepolitik svarar för resp. 1,6,1,2 och 0,6 miljarderkr. av denna ökning. Fullföljandet av försvars- och biståndspolitiken svararför resp. 0,7 och . Ett bibehållande av skolväsendet påbeslutad kvalitetsnivå resulterar i årligt ökade utgifter om 0,7 miljarder kr.och bidragen till kommunerna medför ökade utgifter om . Drygt 2miljarder kr. består huvudsakligen av ökade kostnader för de av staten betaladelönerna, som antagits följa med den allmänna löneutvecklingen. Härtill kommerårligen ökade statsskuldräntor om . till följd av budgetunderskottensstorlek. Tillföljd av långtidsbudgetens beräkningsmetodik borde man kunna förvänta sig attbudgetunderskottet successivt skulle minska, framhåller föredraganden. Dennametodik innebär bl. a. att utgifterna för näringspolitiska satsningarförutsatts minska kraftigt. Härtill kommer att inkomsterna växer relativt settsnabbare än utgifterna. Den saidoförbättring som följer av dessa omständigheterär emellertid inte tillräcklig för att väga upp transfereringarnasutgiftsautomaiik och de växande stalsskuldräntorna. Variationeri de antaganden rörande den framtida pris- och löneutvecklingen m. m. somlegal till grund för långtidsbudgetkalkylen påverkar inte i avgörande gradsaidoutvecklingen. Om antagandena ändras så att ökningstakten av lönesummanresp. priserna förutsätts ligga på en högre eller lägre nivå med bibehållenreallönestegring påverkas såväl statsbudgetens inkomstsida .som dessutgiftssida med i stort sett oförändrade budgetunderskott som resultat. Omskillnaden mellan lönesummeökning och inflation antas bli mindre ochreallöneutvecklingen följaktligen ogynnsammare blir följden FiU1978/79:40 44 något ökande budgetunderskott. Av långtidsbudgetkalkylenkan emellertid enligt föredraganden dras slutsatsen att de statligabudgetunderskotten blir bestående på i stort sett nuvarande nivå med deförutsättningar som gällt. Realistiska alternativa antaganden rörande denframtida ekonomiska utvecklingen rubbar inte i någon avgörande grad denna slutsals. Totalbudgetens utveckling /79-1983/84 (Milj.kr., löpande priser) 1978/79 1979/80 1980/81 1981/82 1982/83 1983/84 Långtidsbudgeten innehåller numeraäven ett avsnitt om den finansiella utvecklingen i socialförsäkringssektorn.Vidare belyses statens finansiella sparande, dvs. statsbudgetens saldo medavdrag för finansiella transaktioner såsom långivning och aktieteckning.Eftersom de samhällsekonomiska effekterna av saidoförändringar inomsocialförsäkringssektorn och vad avser statsbudgeten i väsentliga hänseendensammanfaller bör staten och socialförsäkringssektorns finansiella sparande sestillsammans. Statens och socialförsäkringssektorns sammanlagda finansiellasparande enligt långtidsbudgetkalkylen framgår av följande tabell. Statens och socialförsäkringssektornsfinansiella sparande 1978/79-1983/ 84 (Milj.kr., löpande priser) 1978/79 1979/80 1980/81 1981/82 1982/83 1983/84 Staten -33000 -36 200 -39 100 -39 200 -39 200 0 300 Socialförsäk ringssektorn + 15 400 -1-16 400 +17200 +17 900 +18 900 +19 900 Summa -17 600 -19 800 -21900 -21300 -20 300 -20 400 Staten och socialförsäkringssektornulvisar sammantagna ett betydande sparandeunderskott underlångtidsbudgetperioden. Till följd av den föreslagna höjningen av ATP-avgiftenförväntas en liten förbättring i långtidsbudgetperioden. Eftersomkommunerna av institutionella skäl över visar ett finansielltsparande som ligger kring noll innebär detta att den offentliga sektornsnegativa sparande under långtidsbudgelpe-rioden kvarstår. Det finansiella sparande som framkommer i långtidsbudgetenjämförs även med motsvarande beräkning i långtidsutredningen (LU). 1 LU:shuvudkalkyl anges att ett positivt finansiellt sparande förden konsoliderade FiU 1978/79:40 45 offentligasektorn om ca . skulle vara konsistent med den av LU förutsattarelativt gynnsamma reala utvecklingen. Detta sparande är ca 20 miljarder kr.högre än enligt långtidsbudgetens kalkyl. Differensenmellan långtidsbudgetens och LU:s kalkyler beror enligt föredraganden ihuvudsak på tre faktorer: LU har antagit vissa skatteökningar, som inte ingåri långlidsbudgetkalkylen. LU bygger på en äldre utgiftsbedömning änlångtidsbudgeten. Slutligen skiljersigLU:s antaganden, främst beträffandelönesummans utveckling, något från långtidsbudgetens mera schablonmässigautgångspunkter. Dessa tre faktorer ger en skillnad i finansiellt sparande om ca25 miljarder kr. Att differensen mellan LU och långtidsbudgeten endast blirdrygt . beror på att LU inte kunde beakta den höjning avATP-avgiften som regeringen föreslagit och som verkar i motsatt riktning. Debetydande insatser för arbetsmarknads- och industripolitik som varitofrånkomliga har i hög grad präglat utvecklingen avstatsutgifterna, anför föredraganden. Härtill kommer att de automatiskaeffekterna av redan fattade beslut, framförallt i fråga om inkomstöverföringarav olika slag, verkat starkt pådrivande på utgiftsutvecklingen.Inkomstunderlaget har också utvecklats långsamt. Totalt sett har detta medförtstora budgetunderskott. I den konjunktursituation som rått hardessa stora budgetunderskott enligt föredraganden varit förenliga med och ivissa avseenden varit en förutsättning för en stabil Samhällsekonomi.Föredraganden betonar att som budgetunderskotten kan ses som ettuttryck för att finanspolitiken varit relativt expansiv har stor restriktivitetiakttagits vad gäller den statliga konsumtionen, dvs. statens egen direktaefterfrågan på varor och tjänster. Närkapacitetsutnyltjandet i den svenska ekonomin nu successivt återgår till en mernormal nivå är emellertid budgetunderskott av den storieksordning som anges ilångtidsbudgeten inte acceptabla, anför föredraganden. En alltför kraftigunderbalansering av statsbudgeten i en situation med ett högre kapacitetsutnyttjandei ekonomin än f n. skulle medföra risker för störningar i densamhällsekonomiska balansen. Budgetpolitiken måste således konsekvent inriktaspå att nedbringa budgetunderskottet. Handlingsberedskapenpå det statsfinansiella området måste enligt föredragandens meningavse såväl inkomstförstärkande åtgärder som effektiva åtgärder föratt bromsaupp utgiftsexpansionen. Regeringen avser återkomma med förslag tillåtgärder föratt förslärka statens inkomster. Det är emellertid för tidigt attnu precisera omfattning och utformning av de nödvändiga åtgärderna. Denkonjunkturpolitiska utvecklingen bör avvaktas innan underlag finns att bedömahur omfattande inkomstförstärkningar som behöver vidtas. Vad beträffaråtgärdernas utformning bör bl. a. utredningen om olika former av bruttoskatteravvaktas. I utredningens uppdrag ingår att överväga bl. a. den s. k. allmännaproduktionsfaktorskatten, mervärdeskatten samt arbetsgivaravgifter. FiU 1978/79:40 Den nödvändiga minskningen av budgetunderskottenkan emellertid enligt föredragandens mening inte uppnås enbart med hjälp avinkomstförstärkande åtgärder eftersom alltför stora skattehöjningar riskeraratt ge upphov till nya problem bl. a. i vad avser kostnads- och prisutvecklingen. Detär således oundgängligt att begränsa statsbudgetens uigiftsexpansion, anförföredraganden, som i detta sammanhang något berör statsbudgetensutgiftsstruktur. Som framgår av tabell 10 utgör de statliga konsumtionsutgifternaca . Härav utgör rena förvaltningskostnader endast en mindreandel. Statsutgifternas utveckling /74-1983/84. kr., oförändratpris- och löneläge) gifter 1979/80 förändring 1973/74-1977/78 ändring 1979/80-1983/84 Det är enligt föredragandens mening nödvändigt attäven fortsättningsvis genomföra så långtgående besparingar inom den statligaförvaltningen som inryms inom ramen för en fortsatt effektivmyndighetsutövning. Detta innebär bl. a. att produktivitetsvinster fullt utmåste tas till vara för alt begränsa kostnadsutvecklingen. Kraven påmyndigheternas planerings-, budgeterings- och styrningsrutiner skärpshärigenom. Eftersom de rena förvaltningskostnaderna emellertid numera utgörenrelativt begränsad andel av de totala utgifterna kan den besparingspotentialsom här finns inte ensam bidra lill en avgörande minskning avbudgetunderskottet, framhåller föredraganden. Statensinvesteringsutgifter, som domineras av affärsverkens investeringar, belöpersiglill ca . Dessa utgifters tidsmässiga föriäggning måstesjälvfallet anpassas till de statsfinansiella och konjunkturpolitiska förutsättningarna.Några betydande långsiktiga besparingar torde dock enligt föredraganden varasvåra alt uppnå på detta område utan negativa återverkningar för denlångsiktiga samhällsekonomiska avkastning som är syftet med den Statligainvesteringsverksamheten. FiU 1978/79:40 47 Den tredje typen av statsutgifter,transfereringarna, svarar för . eller ca 63 96 av detotala utgifterna. Transfereringsutgifterna uppvisar dessutom en betydligtsnabbare utveckling än konsumtions- och investeringsutgifterna. Detta berorframför allt på automatiken i åtagandena. Vadgäller utvecklingen av den fjärde typen av statsutgifter -finansiellatransaktioner - har denna i hög grad präglats av debetydande insatser som gjorts till stöd för finansiellt svaga företag. Enligtföredraganden kommer insatser av denna storieksordning inte att vara förenligamed strävandena att långsiktigt minska budgetunderskottet. Samhälleligabehov och prioriteringar förändras över tiden, anför föredraganden, varför detär nödvändigt att ha en öppen attityd till förändringar på budgetensutgiftssida. I det finanspolitiska perspektiv som avtecknar sig bördiskussionen gälla hur vi på effektivast möjliga sätt skall disponera deresurser som redan kanaliseras via statsbudgeten. Omprövning av löpande programoch omdisposition av tillgängliga resurser måste enligt föredraganden då ske isyfte att öka den samlade välfärden. Härvid bör breda pariamentariskasamförståndslösningar eftersträvas. Debudgetpolitiska utsikterna innebär självfallet också, framhåller föredraganden, att största återhållsamhet måste iakttas när det gäller att ställa krav påoch besluta om nya reformåtaganden . Automatiken i deåtaganden som redan gjorts är sådan att allt tillgängligt utrymme redan ärintecknat. Varje nytt åtagande måste därför finansieras med inkomstförstärkningareller besparingar. Deninriktning av budgetpolitiken som förordas i propostionen är enligtföredraganden ett nödvändigt inslag i en ekonomisk politik som syftar till attlångsiktigt återställa balansen i vår ekonomi. Den produktionstillväxt som kanåstadkommas måste väsentligen avdelas för ökad export ochökade investeringar. Utrymmet för en ökning av privat och offentlig konsumtionblir därmed mycket begränsat. Såväl erfarenheterna somlångtidsbudgetens kalkyler visar enligt föredraganden att det bör vara möjligtalt kraftigt hålla tillbaka den statliga konsumtionens utveckling utan attangelägna samhällsbehov därför behöver eftersättas. En framgångsrik politikförutsätter emellertid också att den kommunala konsumtionens tillväxt kanbringas ned och begränsas till de områden som enligt eniga politiskabedömningar måste prioriteras dvs. barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård.Härav följeratt utrymmet för vidgade insatser på andra områden måste bliytterst begränsat. Föredraganden räknar med att en sådan begränsning av denkommunala konsumtionen kan ske på frivillighetens väg. Om detta inte visar sigmöjligt måste andra åtgärder komma i fråga. Såvällångtidsbudgeten .som långtidsutredningen visar enligt föredraganden entydigtatt det stora underskottet i statens sparande måste bringas ned. Endasthärigenom kan vi konsolidera samhällsekonomin och säkerställa en FiU 1978/79:40 48 ekonomisk-politiskhandlingsfrihet som gör det möjligt att även på värna omsysselsättningen och tillgodose angelägna gemensamma behov. I motionen 26(5'(? (m)anförs att det storabudgetunderskottet har uppstått till följd av de satsningar som var nödvändigaför att undvika en dramatisk uppgång i arbetslösheten och för att bistå företagi kris. En politik, som varit inriktad på att genom skattehöjningar undvikauppkomsten av detta underskott hade aldrig lyckats föra ut ur 1976 årskris. Budgetunderskottethar enligt motionärerna inte varit och kan knappast heller sägasvara något överhängande ekonomiskt problem. Trots att budgetunderskottet ökathar ju det samlade sparandeunderskottet i den svenska ekonomin minskat kraftigtmellan och 1978 - det samlade sparandeunderskottet är nämligen identisktmed underskottet i bytesbalansen. Man har alltså bl. a. frånsocialdemokratiskt håll av politiska skäl sökt överdramatiseraunderskottsproblemet, anför motionärerna. Motionärernainstämmer däremot i bedömningen i propositionen att budgetunderskottet måsteminskas , när ekonomin kommer närmare fulltkapacitetsutnyttjande. Motionärernahänvisar till att regeringen i den reviderade finansplanen talar om såvälskattehöjningar som utgiftsåterhållsamhet för att få ner budgetunderskottet. Enligtmotionärernas bedömning har emellertid nått ett sådant skattetryck, attvi kan sägas ha slagit emot skattetaket. reviderade finansplanen, liksom i än högre grad skedde i årets finansplan,understryks att svårigheterna att genom skattehöjningar väsentligt ökastatsinkomsterna har blivit allt mer uppenbara och att skattehöjningar kanförsvåra en stabilisering av pris- och kostnadsnivån. Skattehöjningar driverockså upp statens och kommunernas utgifter bl. a. genom att olika krav påkompensation ställs. Motionärerna menaratt dessa negativa effekter nu är av ensådan storieksordning, att de överväger de eventuella positiva effekter ursamhällsekonomisk synpunkt som en skattehöjning skulle kunna tänkas medföra.Den destabiliserande effekten av en skattehöjning på pris-och kostnadsnivån ärstörre än den infiationsdämpande effekten av att likviditeten isamhällsekonomin minskar. Motionärerna tror att de negativa effekterna påSveriges internationella konkurrensförmåga av t. ex. enarbetsgivaravgiftshöjning är så stora att de riskerar att leda till en störrebytesbalansförsämrande effekt än den bytesbalansförbätlring som kan tänkasuppnås genom att arbetsgivaravgiftshöjningen leder till en minskad totalefterfrågan. Därigenom skulle en skattehöjning leda till ett minskat i ställetför ett ökat totalt sparande i samhället. Den erforderiiga anpassningen avbudgetpolitiken, som måste komma till stånd när ekonomin kommer närmare fulltkapacitetsutnyttjande, måste enligt motionärerna ske genom FiU 1978/79:40 49 Enligtmotionärernas mening finns betydande möjligheter till besparingar. Redan genomatt avstå från de påplussningar på olika regeringsförslag, som skett undervåren, skulle ha kunnat spara betydande belopp. Storabesparingsmöjligheter finns också inom arbetsmarknadspolitikens ochnäringspolitikens områden. Genom att avstå från höjningar av arbetsgivaravgiftereller införandet av en produklionsfaktorskatt kan man medverka till en sådannormalisering av arbetsmarknadsläget att behovet av olika AMS-insatserpåtagligt minskar. Skattelättnader kan här liksom på andra områden också ledatill direkta besparingar för det allmänna. Vad gäller näringspolitiken bördenna enligt motionärerna målmedvetet inriktas på att bringa ner behovet avolika subventioner och andra stödinsatser. Denökande volymen transfereringar till hushållen måste också ses över, anförmotionärerna. Gjorda åtaganden gentemot pensionärerna måste självfalletinfrias men det är däremot inte självklart att övriga transfereringar måste öka.Motionärerna pekar på att man från moderat håll talat om nödvändigheten attminska rundgången inom skatte- och bidragssystemet. Enstörre del av den offentliga verksamheten bör enligt motionärernas mening kunnaavgiftsfinansieras. Detta gäller i första hand inom den kommunala sektorn.Därigenom kan också utgifterna bringas ner. Motionärernaframhåller att, trots uttalanden om behovet av en dämpning av statsutgifternastillväxt från regeringen och finansutskottet, förslag har lagts ochbeslut fattats om nya utgifter så att utgiftsberäkningen i årets budgetförslaghar måst räknas upp med inte . Såvitt motionärernakunnat finna har statsutgifterna aldrig stigit så mycket under så kort tid.Detta är anmärkningsvärt och antyder enligt motionärernas uppfattning attfolkpartiregeringen mist kontrollen över kostnadsutvecklingen.