bet · G201TU18 · 1978-12-31 00:00:00 — Utskottet vill understryka nödvändigheten av ökade insatser på dettavägnät för att förbättra näringslivets transportförutsättningar och för att ökatillgängligheten till arbete, service m. m. för glesbygdsbefolkningen. Medhänvisning till vad utskottet nu har anfört om vägplaneringens utformning ochinriktning anser sig utskottet inte kunna biträda yrkandet i motionen1978/79:951 (punkten 3 a) att hos regeringen ger till känna vad somanförs i motionen att vägplaneringens organisation skall bygga pålänsdemokratiska principer, yrkandet i motionen 1978/79:1398 (punkten 2) attriksdagen uttalar att primärkommunerna bör ges ett direkt inflytande över väganslagennär det gäller mindre projekt samt yrkandet i motionen 1978/79:453 altriksdagen hos regeringen anhåller att sådana åtgärder vidtas attlänsstyrelserna ges reella möjligheter alt vid flerårsplanearbetet förlänsvägar genomföra en prioritering i vad avser såväl vägobjekt som standard nåvägbyggnader. Detsamma gäller yrkandena i motionen 1978/79:1402 med begäran attriksdagen beslutar att den regionala vägplaneringen överförs till defolkvalda landstingen enligt de synpunkter som framförs i motionen,att de fastaberedningsgrupperna för vägplaneringen på länsnivå endast skall vara inrättadetill den tidpunkt då de folkvalda landstingen övertar vägplaneringen saml atlrevideringsinlervallen i samband med att de folkvalda landstingen övertarvägplaneringen blir . I anslutning till föredragandens övervägandenrörande vägpolitiken har motionsyrkanden väckts med sikte på frågan om denlångsiktiga vägplaneringen. I motionen 1978/79:2379 (punkten 15 e) begärs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som anförs i motionenbeträffande den framlida vägpolitiken och de ekonomiska insatserna på dettaområde. Motionärerna yrkar bl. a. alt regeringen i nästa budgetproposition delsredovisar en sammanställning av de statliga insatserna för väginvesteringar ilandets kommuner , dels redovisar en analys av deföregående är fastställda investeringsplanerna för vägväsendet. Vidare föreslåsall minsl av de statliga insatserna för investeringar i vägväsendet skallavse åtgärder på länsvägnätet. Även de enskilda vägarna berörs i motionen.Motionärerna anser att de enskilda vägarna bör tillmätas större betydelse i denfortsatta vägplaneringen och att målsättningen bör vara att successivt bådehöja bidragsprocenten och anslå medel i den takt nya vägföreningar anmäls somstatsbidragsberättigade. Imotionen 1978/79:2397 (punkterna 18 och 19) yrkasall beslutar dels att till regeringen återförvisa propositionen i vadavser vägpolitiken med begäran att regeringen återkommer till medförslag till riktlinjer, dels alt begära att regeringen vid redovisningen avförnyat förslag till vägpolilik beaktar vad som i motionen anförs om mål ochriktlinjer för vägpolitiken. I motionen anförs bl. a. atl behov föreligger avalt bättre klarlägga mål och riktlinjer för vägpolitiken från statsmakternassida, syftande till att antalet trafikolyckor reduceras och alt resurser föratt nå detta mål ställs lill förfogande. Vidare framhålls i fråga om driften avvägarna all servicenivån måste upprätthållas och inriktas mottrafiksäkerhetshöjande effekter som underhållsåtgärder utförs i ensådan omfattning alt del investerade kapitalel inte förstörs. I motionen 1978/79:2246 (punkten 4) begärs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs omåtgärder för alt möjliggöra ett ökat vägbyggande ochdärmed uppnå väsentliga trafiksäkerhelsmål. Motionärerna anför bl. a. att detför framliden är nödvändigt att planera för ett ökat vägbyggande, vilket ansesvara motiverat från samhällsekonomiska och trafiksäkerhelsmässiga synpunkter. Slutligen yrkas i motionen 1978/79:2390 aUriksdagen begär att regeringen i 1980/budgetproposition framlägger enplan för ombyggnad av de mest trafikfarliga vägsträckorna i det svenskavägnätet. 1anledning av de nu redovisade motionerna vill utskottet framhålla följande. Riksdagenhar vid upprepade tillfällen understrukit behovet av atl förslag om denlångsikliga vägpolitiken föreläggs . Redanår 1976 erinrade om alt anledningen till att anslagen inte undersenare år genomgått några större förändringar bl. a. varit att riksdagenavvaktat det begärda programmet för den långsiktiga vägpolitiken. När ettsådant program förelåg ansågs atl ställning kunde las till frågan om hur stordel av resurserna som vägväsendet från samhällsekonomiska utgångspunkter skallha. underströk i sammanhanget på nytt vikten av atl förslag tillriktlinjer för den fortsatta vägplaneringen och ett långsiktigt program för denframtida vägpolitiken föreläggs . Utskottetanser att en ytteriigare konkretisering och precisering av de långsiktiga målenför vägbyggandet är angelägen. Regeringen bör därför möjligt redovisaen mer preciserad målsättning för den framlida vägpolitiken. En sådanmålsättning bör inte anges i form av en fysisk vägplan som specificerar närvissa vägar skall byggas i en fastställd standard. I stället bör vägpolitikenom möjligt uttryckas i termer som anger samhällskrav beträffandemiljö, tillgänglighet, trafiksäkerhet, transportkostnader etc. Utskottet anserdet också väsentligt alt motsvarande långsiktsplanering kommer lill stånd närdet gäller underhållet av vägar. Underhållet måste hållas på en sådan nivå attnågon kapitalförstöring inte sker och måste vidare ges en inriktning mot enökad trafiksäkerhet. Den fortsatta planeringen bör således utgå från en högreambitionsnivå när del gäller vägbyggandet. Isamband med att riktlinjer läggs fast för den fortsatta vägplaneringen börfördelningen mellan vägbyggande med ordinarie vägmedel resp. medberedskapsmedel behandlas. Detta har utskottet tidigare framhållit (TU1978/79:11). Det måste vidare ställas krav på bästa möjliga samordning mellanordinarie väginvesteringar och arbeten som utförs för alt stödjasysselsättningen. bör ges ett ökat inflytande över den senare typenav vägarbeten. Utskottetanser således att en ökad satsning på utbyggnad och förbättring av detsekundära och tertiära vägnätet är nödvändig. Det gäller med avseende på bådebärigheten och framkomligheten. Detta är väsentligt inte minst för alt tillgodoseglesbygdsbefolkningens krav på bättre vägstandard. Härigenom kan man åstadkommaatt de regionala skillnaderna vad gäller vägarnas standard utjämnas. Dettagäller inte bara enskildas resemöjligheter utan också näringslivetstransportmöjligheter. Pågrundval av aktuella flerårsplaner bedöms i propositionen fördelningen avvägbyggandel - inkl. beredskapsmedel - komma att innebära atl av deberäknade framtida väginvesteringarna kommeratt avse åtgärder på länsvägnäiet.Utskottet finner denna fördelning av väganslagen rimlig. Utskottetvill i detta sammanhang - med anledning av kraven i motionen 1978/79:2379 -framhålla angelägenheten av atl ökade ekonomiska insatser sker även på deenskilda vägarna. Liksom tidigare (jfr /76:11 och /79:11) villutskottet understryka att särskild hänsyn måste tas till det enskilda vägnätetsbetydelse för näringslivet och kommunikationerna i allmänhet. Sammanfattningsvisanser utskottet att den framtida vägpolitiken bör syfta bl. a. lill atl höjatrafiksäkerheten, undvika kapitalförstöring och åstadkomma största möjligalikställighet i landets olika delar vad beträffar framkomlighet och bärighet. Motbakgrund av vad sålunda har anförts synes syftet med motionerna 1978/79:2379(punkten 15 e), 1978/79:2397 (punkterna 18 och 19), 1978/ 79:2246 (punkten4),såviit avser åtgärder på lång sikt,samt 1978/79:2390 vara tillgodosett. Däremotanser sig utskottet inte kunna biträda vad som yrkats i motionen 1978/79:2246(punkten 4), såvitt avser åtgärder på kort sikt, dvs. Vad utskottet nu haranfört bör av ges regeringen till känna. Utskottet ansluter sig till vad föredraganden haranfört i fråga om statsbidrag lill byggande av cykelvägar och till .indra typerav åtgärder för att Utskottet anser emellertid - på sätt som har anförts i motionerna1978/79:279, 1978/79:2379 (punkten 6) och 2397 (punkten 20) -att anslag böranvisas redan fr. o. m, /80. 1 utskottet har enighet nåtts omatl ytteriigare 20 milj. kr. bör avsättas för ändamålet. Medlen som bör anvisasinom ramen för de av beviljade medlen om 350 milj. kr.till byggande av kommunala vägar och gator - bör kunna utgå till samtligakommuner. Mot bakgrund av vad nu har anförts synes syftet med de angivnamotionerna vara tillgodosett. Vad utskottet nu har anfört bör av gesregeringen lill känna. I motionen 1978/79:2312 begärs att riksdagenbeslutar att nuvarande minimibestämmelser för intagning till statligt bidragför enskilda vägar ändras lill att endast utgöra riktpunkter, atl gällandeminimibredd vid förstärkning och ombyggnad fastställs saml att100 % statsbidrag utgår till förnyad lantmäteriförrältning beroende päväsentliga förändringar av brukande och tillkommande fastigheter. Riksdagenhar (/79:11, rskr 1978/79:248) godtagit regeringens förslaglill ändring i bidragssystemet för enskild väghållning. Med hänvisning till deuttalanden som gjordes i samband med frågans behandling avstyrker utskottetmotionen. I sammanhanget bör framhållas att gällande minimibestämmelseravseende förutsättningar för statsbidrag är att anse som riktlinjer och intesom tvingande regler. I motionen 1978/79:2391 yrkas alt hosregeringen begär utredning och förslag om vidgade möjligheter till ersättningför intrång i rörelse och minskat fastighetsvärde i samband med vägbyggande. Imotionen tar motionärerna framför allt upp det slag av intrång som beror påökat trafikbuller i anledning av byggande av väg. Frågorom ersättning för del slag av intrång som motionärerna berör behandlas imiljöskyddslagen (1969:387). Vad motionärerna har anfört föranleder därför intenågot särskilt uttalande från utskottets sida. Uiskoitet avstyrker såledesmotionen. I motionen 1978/79:2399 begärs att riksdagenuttalar atl vid en rationalisering inom särskilt skall beaktasskogslänens behov av god vägservice och atl den långsiktiga trafikpolitikensamordnas med den framtida regionalpolitiken. Utskottetuttalade sig i frågan om vägverkels rationalisering av sin organisation(/79:11). Utskottet framhöll aU del nu var nödvändigt alt vägverketfortsätter denna rationalisering. Utskottets uttalande godtogs av (rskr 1978/79:248). Utskottet förutsätter dock alt iralionaliseringsarbetet så långt möjligt beaktar sådana behov av vägservice somanges i motionen. Med hänvisning till vad utskottet nu har anfört bör motioneninte föranleda någon särskild åtgärd. Vad föredraganden har anfört i frågan ombegränsning av fordonslängderna föranleder inte någon erinran eller .särskiltuttalande från utskottets sida. 6Riksdagen 1978/79. I anslutning till förevarande avsnitt har utskottethaft att behandla vissa motionsyrkanden rörande trafiksäkerhetsarbeteis närmareinriktning. I motionen 1978/79:645 (punkterna 1-5; begärs sålunda atlriksdagen beslutar all som sin mening ge regeringen till känna vad som anförtsi motionen om åtgärder på bred front mot olycksrisker för oskyddadetrafikanter, trafiksäkerhelsinformationens inriktning, körkortsutbildningen,särskilda åtgärder för mopedisternas trafiksäkerhet samttrafiksäkerhelsforskningens inriktning. I motionen 1978/79:951 (punkten 3j)begärs att hos regeringen ger till känna vad som anförts i motionenangående ökad säkerhet och trygghet i trafiken särskilt för utsatta grupper.Slutligen begärs i motionen 1978/79:2397 (punkten 21) att beslutaratt som sin mening ge regeringen lill känna vad som anförts i motionen omåtgärder på bred front mot olycksrisker för oskyddade trafikanter. 1samtliga motioner betonas viklen av atl trafiksäkerhelsarbelet flr en sådaninriktning atl de oskyddade trafikanternas säkerhetsproblem särskilt beaktas.Vidare pekas på betydelsen av att trafiksäkerhetsinformationen i ökadutsträckning inriktas på människor i trafiken. Utskotteterinrar om atl de viktiga frågorna om de oskyddade trafikanterna och dåsärskilt barnens säkerhet i trafiken i olika sammanhang har tilldragit sigstort intresse. har också vid skilda tillfällen (/78:2, TU1978/79:4) framhållit dessa frågors betydelse. Liksom i tidigare sammanhangvill utskottet på nytt erinra om del värdefulla arbete på området-inte minst iinformationshänseende - som bedrivs av frivilliga organisalioner () och av olikaförsäkringsföretag. har tidigare (/77:3, rskr 1976/77:10) gettregeringen lill känna atl initiativ bör tas i syfte au minska barns cykelåkandepå vägar med blandad trafik. Slutligen bör nämnas att inomtrafiksäkerhetsulredningen arbetar särskilda arbetsgrupper för dels barnssäkerhet i trafiken, dels väg- och trafikmiljöfrågor. Utredningen kommer enligtuppgift att avge ett delbetänkande rörande barns säkerhet itrafiken. Utredningenhar till kommunikationsministern avlämnat ett delbetänkande rörandemopedisternas trafiksäkerhet. Betänkandet (Ds K 1979:3) Säkrare mopedtrafikbehandlar bl. a. frågor om mopedkort och mopedförarulbildning, registrering avmopeder samt frågan om införande av strängare krav än f n. på mopedmotorer.Betänkandet remissbehandlas f n. Enligtpropositionen kommer trafiksäkerhetsulredningen -som också har att överväga bl.a. frågan om körkortsutbildningens framtida utformning-att avlämna sittslutbetänkande under innevarande år. 1 propositionen redovisas också delforskningsarbete som pågår framför allt vad gäller olika irafikmil-jöfrågor. Utskottetanser atl de i de redovisade motionerna aktualiserade frågorna är mycketbetydelsefulla och vill betona vikten av att arbetet på de områden som härberörts bedrivs med all kraft. säkerhelhar, som redovisats, förslag lagts fram av trafiksäkerhetsulredningen.Utskottet förutsätter att utredningsförslagen blir föremål förställningstaganden . mening bör trafiksäkerhetsutredningens arbete påskyndas så att ettmer samlat grepp kan tas kring de frågor som rör de oskyddade trafikanternas-och då främst barnens - trafiksäkerhet. Regeringen bör till redovisavilka åtgärder som kan vidtas eller avses vidtas i detta hänseende under år1980. Vad utskottet nu haranfört bör av ges regeringen till känna. I samband med utskottets behandling av avsnittet ipropositionen om trafiksäkerheten har Initiativ väckts om atl () ytteriigare medel fördess verksamhet. Utskottetvill, på sätt som har gjorts i det tidigare, erinra om det värdefullatrafiksäkerhelsarbelet som bedrivs inom ramen för NTF:s verksamhet. Inte minstgäller detta i fråga om säkerheten för de oskyddade trafikanterna. Utskottetanser det därför vara av stort värde om ytteriigare medel - utöver de av riksdagentidigare anvisade - ställs till föreningens förfogande. Utskottet förordar atlså sker och att föreningen för sin verksamhet tillförs ytteriigare 300 000 kr.-alt avräknas mot automobilskattemedel. 6Vissa kollektivtrafikfrågor (Utskottet s. 86) 6.1 Förslagen i propositionen Under detta avsnitt behandlar utskottetföredragandens överväganden och förslag rörande kollektivtrafiken i tätort ochhandikappanpassad kollektivtrafik. Ifråga om kollektivtrafiken i tätort anför föredraganden inledningsvis attinflyttningen lill tätorterna i kombination med den starkt ökande privatbilismenoch en stadsbyggnad som i hög grad skilt arbetsplatser och bostadsområdengeografiskt har skapat en svår trafiksituation i större tätorter. Till deltaharockså bidragit att bebyggelsen inom tätorterna har spritts ut. Det är idetta läge nödvändigt att samordna en stor del av resandet för att åstadkommafrån miljösynpunkt rimliga trafiklösningar. Föredraganden erinrar om att detvar mot denna bakgrund som utredningen om kollektivtrafik i tätorter (KOLT)tillsattes för att överväga åtgärder och planeringsformer ägnade att skapagynnsammare betingelser för kollektivtrafiken i tätorter. Utredningen avlämnadebetänkandet (SOU 1975:47) Kollektivtrafik i tätort. Isin redovisning av KOLT:s förslag pekar föredraganden på att en väsentlig delav KOLT:s arbete gällde analysen av sambanden mellan kollektivtrafiken KOLT visar bl. a. all kollektivtrafikens förutsättningari mycket hög grad hänger samman med stadsplaneringen. koncentration påverkar möjligheten atl erbjuda god kollektivtrafik rimlig kostnad. Föredraganden anser i likhet med utredningen ochremissinstanserna alt det är av största vikt att del i den fysiska planeringensalla skeden klargörs hur den kollektiva trafikförsörjningen skallutformas-vilken trafikstandard som skall väljas, vilka investeringar som krävsoch vad trafiken kommer atl kosta. Detta är särskilt viktigt med tanke på attdet finns tendenser i dagens stadsbyggande som försvårar möjligheterna attskapa en god kollektiv trafikförsörjning lill rimlig kostnad. anser föredraganden atl kommunerna är bäst lämpade att avgöra vilkenstandard som bör uppnås inom den kollektiva tätortstrafiken, eftersomkommunernas planering i hög grad bestämmer förutsättningarna för trafiken.Vidare anser föredraganden att de planeringsmetoder som utredningen redovisatredan har varit till hjälp för kommunerna och pekar i sammanhanget på deinformationsskrifter som planverket, och trafiksäkerhetsverket tagitfram samt det arbete med riktlinjer för planeringen av lälorternas irafiknälsom dessa myndigheter nu håller på all avsluta. KOLTstuderade i enlighet med sina direktiv en tänkbar framtida utformning avstatsbidrag till investeringar. Utredningen föreslår ett vidgat sådant stödlill kollektivtrafiken. Förslagen innebär att bidragsmöjligheterna ökas i frågaom den spårbundna trafiken och en rad anläggningar av betydelse förbusstrafiken. När det gäller den spårbundna trafiken innebär förslaget all ävensådana spårtrafikanläggningar som inte uppfyller kravet pä planskildakorsningar med annan trafik skall bli bidragsberättigade. Dessutom föreslås allvissa investeringar i spårlrafikanläggningars överbyggnad skall blibidragsberättigade. Anläggningarav betydelse för busstrafiken avser främst bussleder och busshållplatser. Dessaanläggningar skall enligt förslaget bli bidragsberättigade oavsett ominvesteringen har ett funktionellt samband med en statsbidragsberättigadtrafikled eller inte. Bidrag till större anläggningar skall kunna utgå med85-95 96 av byggnadskostnaderna. Fråga om bidrag skall prövas vid fastställelseav fördelningsplan eller, om staten är väghållare, vid fastställelse ellerändring av flerårsplan. Bidrag skall alltså enligt förslagen även ifortsättningen vägas mot väginvesteringar inom flerårs- och fördelningsplanernasekonomiska ramar. KOLT föreslår vidare att länsstyrelse skall pröva bidrag tillmindre anläggningar för lokal kollekliv trafik. Bidrag lill sådana anläggningarskall kunna utgå med 50 96. Utredningen föreslår atl ett visst belopp avsättsför ändamålet. Beträffandestatsbidrag till kollektivtrafiken anför föredraganden följande. Det statliga stödet tillinvesteringar i spårbundna kollektiva trafiksystem harfyllt en viktig funktion med hänsyn till de speciella trafikförhållanden somrått i landets största tätortsregioner. Utbyggnaden av Stockholmsregionenslunnelbanesyslem har härigenom snabbi kunnat genomföras. Även tillsnabbspårvägen i har bidrag lämnats. De spårbundna systemenrepresenterar i dessa regioner väsentliga komponenter i trafikförsörjningen.Resenärerna i dessa regioner har kunnat erbjudas ett attraktivtkollek-tivtrafikaliernaliv. Investeringarna har också medfört ett minskat behovav väginvesteringar, vilket var motivet till att bidraget när det infördesskulle vägas mot väginvesteringar inom givna ekonomiska ramar. Denkonstruktion bidragsbeslämmelserna fått har enligt föredraganden dock inneburitatt tunnelbanelrafik och lokaliågstrafik på egen banvall, om den inte varitSJ:s,gynnats medan annan spårtrafik och busstrafik i tätorterna hamnat i ettsämre konkurrensläge. Elt utökat statsbidrag till spårbundna trafiksystemskulle därför enligt föredraganden inte självklart vara lill gagn för en godkollektivirafikutbyggnad. Man riskerar alt genom statsbidrag styra utvecklingenmot syslem med höga kapitalkostnader som i vissa fall kan varasamhällsekonomiskt sämre än t. ex. busslrafiksystem med hög standard. Vidareframhålls att en ökning av de bidragsgrundande objekten enligt KOLT:s förslagskulle - inom givna ramar för vägbyggnaden - inte medföra den allmännastimulans av kollektivtrafiken i tätorter som är önskvärd ulan i första handkomma de allra största tätorterna till del. Detsamma gäller förslaget alt ocksågöra spåranläggningar med plankorsningar bidragsberättigade. Föredragandenerinrar om atl - efter det atl KOLT presenterade sitt betänkande -lagt fast nya principer angående ansvaret för lokal och regionalkollektivtrafik. Ansvaret för den lokala och regionala persontrafiken kommersuccessivt att föras över till en för kommuner och landsting gemensam huvudmani varje län. Detta ger utrymme för samordning och effektivisering av trafikenoch dessutom förutsättningar för ett irafikutbud som är avpassat efter lokalaförhållanden. Till nyordningen hör vidare ett nytt och förstärkt bidragssystem.Stöd utgår enligt del nya systemet i form av vägmilsersättning till såvälspårbunden trafik som vägtrafik. Vidare omfattas tätortstrafiken av del nyastödet. Inriktningen och omfattningen av det nya stödet till kolleklivpersontrafik utgår från en strävan från samhällets sida alt garantera en vissgrundläggande trafikstandard - ett basutbud - för landet som helhet. Bidragetsgenerella konstruktion skapar enligt föredraganden goda förutsättningar för enfortsalt utveckling av den kollektiva trafiken såväl på landsbygden som itätorter. Idetta sammanhang framhålls också att kommunalekonomiska utredningen harföreslagit att kostnadsskillnaderna mellan kommunerna för kollektivtrafik skallvara en av de faktorer som skall ligga till grund för beräkningen avskatteutjämningsbidraget. Särskild hänsyn kommer enligt förslaget alt tas tillatt större tätorter, räknat per invånare, har större behov av kollektivtrafikän andra. Enligt föredraganden utgör det nya bidraget tillkollektivtrafik elt bättre sätt att stimulera kollektivtrafiken i tätorterna ände förslag i fråga om statsbidrag som KOLT har lagt fram. Något skäl all utökastatsbidragsgivningen lill anläggningar för spårbunden trafik anses därförinte föreligga. Motbakgrund av det anförda bör det enligt föredraganden övervägas om inte detsärskilda investeringsstöd som utgår till tunnelbanor och spårvägar påsärskild banvall bör slopas. Vissa investeringar i sådana anläggningar (tvåtunnelbanesträckor i och två spårvägssträckor iGöteborgsområdet) finns dock upptagna i flerårs- och fördelningsplanerna föråren 1979-1988 med statsbidrag som bygger på nuvarande regler förbidragsgivningen. a. denna bakgrund anser föredraganden att denuvarande slatsbidragsreglerna t. v. bör bibehållas när del gäller spårbundentrafik. Det erinras i sammanhanget alt den utredning som föredraganden har fåttregeringens bemyndigande att tillsätta med uppgift att göra en total översyn avstatsbidragsgivningen lill kommunernas väg- och gatuhållning kommer attöverväga statsbidragsgivningen för denna typ av investeringar. Närdet sedan gäller KOLT:s förslag angående ökade möjligheter till investeringsbidragtill busstrafikanläggningar påpekas aU busslrafikanlägg-ningar islor utsträckning är statsbidragsberättigade. Det framhålls atl undersenare år, och sedan KOLT lade fram sitt betänkande, har lagt ökad vikt vidprojekt som gynnar den kollektiva trafiken i statsbidragsgivningen lill denkommunala väg- och gatuhållningen. Denna utökade satsning har skett inom ramenför gällande statsbidragsregler. Längs de statliga vägarna har vidaresuccessivt byggt ut busshållplatser med medel från anslaget Byggande avstatliga vägar. I flerårs- och fördel-ningsplanedirektiven har den kollektivatrafikens behov angetts vara en viktig prioriteisgrund. De nu upprättadeplanerna har enligt föredraganden ett innehåll som väl stämmer överens med ensådan inriktning. I anslutning till detta avsnitt har utskottet bl.a. haft att behandla vissa motionsyrkanden rörande statsbidrag till denkollektiva tätoristrafiken.