bet · G201SfU25 · 1978-12-31 00:00:00 — Somnämnts i det föregående har pensionskommittén lagt fram förslag om enhetligareregler för avgiftsberäkning. Förslaget innebär att alla arbetsgivaravgifter ipraktiken kommeratt beräknas på samma underiag. a. föreslås att basbelopps-och maximeringsavdragen slopas vid beräkning av ATP-avgifter. Förslaget är somnämnts föremål för beredning inom . 1 en rapport, somavlämnats , har utredningen för decentrali- SfU 1978/79:25 32 seringav de funktionerna inom arbetsgivaravgiftssystemet (den s. k.DEMA-utredningen inom ) lämnat ett principförslag. Enligtdetta skall nuvarande verksamhet med att fastställaavgiftsunderiag och debitera arbetsgivaravgifter fr. o. m. är 1982 överförastill de lokala skattemyndigheterna och verkets uppbördsverksamhet flyttas överpå länsstyrelserna. Det framhålls i rapporten att RS-reformen innebär bättremöjligheter till samordning av avgifts- och skattesystemen och att ytteriigaremöjligheter härtill öppnas vid ett genomförande av de förslag till förändringarav de materiella reglerna för avgiftsuttaget vilka föreslagits avpensionskommittén. Avdet anförda framgåratt frågan om en samordning i berörda hänseenden avuppgiftsinhämtandet frän företagen är föremål för uppmärksamhet inom såvälbudget- som . Någon åtgärd med anledning avmotionen 2552 är därför inte påkallad. Enligt34 § taxeringslagen skall självdeklaration, som skall avges utan anmaning, varaavlämnad under taxeringsåret. Den som året företaxeringsåret varit skyldig att föra räkenskaper fär dock avlämnasjälvdeklaration , om räkenskapsåret gått till ända senare änden året före taxeringsåret. Vidare fär den, som i varaktigtbedriven rörelse biträder deklarationsskyldiga med upprättande av självdeklaration,medges tillstånd att enligt tidsplan avlämna deklarationer den 1april-den 31 maj under taxeringsåret för sädana deklarationsskyldiga somannars skall avlämna självdeklaration under taxeringsåret. RuneTorwald (c) och () hemställer i den väckta motionen 222 att småföretagare skall ges rätt attavlämna arbetsgivaruppgift tillsammans med inkomstdeklaralionen. Enligtmotionärerna finner många småföretagare det svårt att själva upprätta enarbetsgivaruppgift. Först i samband med upprättande av självdeklarationen berde därför ofta sin deklarationsmedhjälpare att även upprätta och ge inarbetsgivaruppgiften, vilket kan fä till följd att förseningsavgift påförs dem.Motionärerna anser att småföretagare bör ges anstånd med att lämnaarbetsgivaruppgiften till den tidpunkt då inkomstdeklarationen skall upprättaseller i vart fall till . Enligt motionärerna kan avgränsningenav de företagare som skall ha rätt att avlämna arbetsgivaruppgift i samband medinkomstdeklarationen göras vid en sammanlagd lönesumma som ej överstiger 10basbelopp. Enmotion med i huvudsak samma innebörd som motionen 222 behandlades av utskottetår (SfU 1976/77:4). I samband därmed lämnade utskottet en utföriigredogörelse för olika myndigheters arbete med arbetsgivaruppgifterna samtredogjorde för de invändningar av administrativt slag mot motionärernas förslagvilka framförts i remissyttranden till utskottet av ochriksskatteverket. 1 yttrandena framkom bl. a. att ett genomförande avmotionsförslaget skulle komma att beröra omkring hälften SfU 1978/79:25 33 avsamtliga arbetsgivare och att ett generellt uppskov med avlämnande avarbetsgivaruppgifter för dessa till eller till den senaretidpunkt vid vilken arbetsgivaren skall lämna sin självdeklaration skulle kunnamedförabetydandeolägenhet för debiteringsarbetet inom riksförsäkringsverket.Utskottet fann i betänkandet att det inte var möjligt att bortse frånremissinstansernas invändningar mot motionsförslaget. En minskning av dentidrymd som står till buds för arbetet med debitering av arbetsgivarav-gifternamed i många fall kunde enligt utskottets uppfattning integenomföras utan menliga konsekvenser för berörda myndigheters arbete. Utskottetkunde därför inte tillstyrka att motionsförslaget genomfördes inom ramen förde gällande reglerna om debitering och uppbörd av arbetsgivaravgifter.Utskottet fäste emellertid uppmärksamheten pä pensionskommitténs dä pågåendearbete och förklarade sig utgå från att regeringen vid sina överväganden avkommitténs förslag uppmärksammade de problem som aktualiserats av motionärerna. Ocksåden nu berörda frågan kan enligt utskottets mening förutsättas bli prövad vidde överväganden om reglerna för debitering av arbetsgivaravgifter vilka kommeratt göras i anslutning till behandlingen av pensionskommitténs ochDEMA-utredningens förslag. Pä grund härav finner utskottet inte skäl att frångåsitt tidigare ställningstagande och avstyrker följaktligen bifall till motionen222. I 77 a § uppbördslagen finns bestämmelse om s. k.ställföreträdaransvar beträffande sådan inkomstskatt för vilken arbetsgivaregjort avdrag på anställd arbetstagares lön. Om den som företräder arbetsgivare,som är juridisk person, har verkställt skatteavdrag men uppsåtligen eller avgrov oaktsamhet underiåtit att betala det innehållna beloppet i rätt tid ochordning, är enligt den nämnda bestämmelsen ställföreträdaren jämtearbetsgivaren betalningsskyldig för skattebeloppet och restavgift. Talan omåläggande av sådan betalningsskyldighet förs vid allmän domstol. Om detföreligger särskilda skäl kan betalningsskyldigheten jämkas eller efterges. Enliknande regel finns i 48 a S lagen om mervärdeskatt. Någon motsvarighet tilldessa regler finns däremot inte med avseende pä arbetsgivaravgifter. framhåller i motionen 873 att det är en allmän uppfattning attbestämmelserna i 77 a S uppbördslagen och 48 a S mervärdeskattelagen verksamthar bidragit till en förbättring av uppbörden av källskattemedel ochmervärdeskatt. I praktiken har, anför motionären, dessa bestämmelsersin egentligabetydelse i fråga oms. Enligt vad motionären erfarit haremellertid det solidariska ansvaret för betalning av källskattemedel ochmervärdeskatt inverkat menligt pä uppbörden av arbetsgivaravgifter. 1 konkurserär nu dessa avgifter i stället för skatterna de stora skuldposterna till detallmänna. 1 motionen konstateras att följden av avsaknaden avställföreträdaransvar för arbetsgivaravgifterna således synes ha blivit att mani ökad omfattning försöker skaffa sig otillböriiga krediter SfU 1978/79:25 34 genomunderlåtenhet att erlägga arbetsgivaravgifter. Genom att ett företag intebetalar arbetsgivaravgift förbättras också dess konkurrenskraft. Enligtmotionären talar anförda omständigheter för att solidariskt betalningsansvarinförs även beträffande alla slag av arbetsgivaravgifter i överensstämmelse medvad som gäller enligt uppbördslagen och mervärdeskattelagen. Motionären yrkardärför att skyndsamt begär förslag till bestämmelser härom. Genombeslut vid regeringssammanträde den 29Juni 1978 har utredningen (Fi 1973:01) omsäkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen erhållit tilläggsdirektiv, varigenomutredningen fatt i uppdrag att se över bl. a. reglerna om solidarisktbetalningsansvar pä skatte- och avgiftsområdet. Utredningen skall därvidundersöka behovet av att införa regler liknande den i 77 a S uppbördslagen påandra områden. 1 direktiven anges att utredningsarbetet bör bedrivasskyndsamt. Utskottetvill inte bestrida att det finns skäl som talar för att ställföreträdaransvarinförs också beträffande arbetsgivaravgifter. Med hänsyn till att frågan kommeratt behandlas av utredningen om säkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen böremellertid motionen 873 enligt utskottets mening inte nu föranleda någonriksdagens åtgärd. Utskottet avstyrker således bifall till motionen. Underlagenför beräkning av egenavgifter Socialförsäkringarna finansieras genom bl. a.arbetsgivaravgifter och avgifter från de försäkrade (egenavgifter). De egenavgiftersom f n. skall eriäggas är tilläggspensionsavgift, sjukförsäkringsavgift,socialförsäkringsavgift till folkpensioneringen och avgift tillarbetsskadeförsäkringen. Egenavgifterna beräknas på den försäkrades inkomst avannat förvärvsarbete än anställning. Härmed avses främst inkomst av rörelse ochav jordbruksfastighet, Till grund för beräkningen läggs i princip denavgiftsskyldiges taxering till statlig inkomstskatt. Avgifterna beräknas iregel på den vid taxeringen fastställda nettoinkomsten av rörelse och Jordbruk.Begreppet inkomst av annat förvärvsarbete än anställning är emellertid intehelt entydigt beträffande de fyra avgifterna. Sjukförsäkringsavgiftensoch arbetsskadeförsäkringsavgiftens inkomstbegrepp bestäms av 3 kap. 2 S AFL.Enligt denna bestämmelse förstås med sjukpenninggrundande inkomst den inkomst ipengar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad som försäkrad kan antasför år räknat komma att t. v. åtnjuta av eget arbete, antingen såsomarbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller påannan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Socialförsäkringsavgiftentill folkpensioneringen bygger däremot på det inkomstbegrepp som gäller förtilläggspensionsavgiften. Underlaget för dessa avgifter bestäms i första handav det inkomstbegrepp som gäller för beräkning SfU 1978/79:25 35 avpensionsgrundande inkomst enligt 11 kap. 3S AFL. Med inkomst av annatförvärvsarbete förstås enligt denna bestämmelse bl. a. inkomst av i riketbedriven rörelse och inkomst av här belägen Jordbruksfastighet, som brukas avden försäkrade. I princip korresponderar pensionsrätt och avgiftsskyldighetmot varandra. Innebördenav det nämnda stadgandet att Jordbruksfastighet brukas av den försäkradebelystes i den proposition (1959:100) som ledde till antagandet avtilläggspensioneringen. Föredragande departementschefen förklarade där att detskatterättsliga begreppet inkomst av Jordbruksfastighet skulle vara vägledande.Till detta inkomstslag hänfördes skatterättsligt inkomst av Jordbruk ochskogsbruk m. m. pä fastigheten oberoende av om den uppburits av dess ägareeller brukare. Dit räknades emellertid också det äriiga värdet av egen bostadsamt arrende för utarrenderad fastighet, ersättning för upplåtelse avavverkningsrätt till skog, av grustäkt, av rätt till jakt och fiske m. m. ochhyra för uthyrd lägenhet. Dylika inkomster av en Jordbruksfastighet förutsatteingen eller ringa arbetsinsats av den som uppbar inkomsten. Hade den försäkradeendast haft sådana inkomster av jordbruksfastigheten och således inte självbrukat densamma, var det inte fråga om inkomst av förvärvsarbete, utan sådaninkomst var i huvudsak att anse som förmögen-heisavkastning som inte skullevara pensionsgrundande. I lagtexten föreskrevs som en följd härav att endastinkomst av jordbruksfastighet som brukas av den försäkrade själv skulle räknassom inkomst av förvärvsarbete. Hade den försäkrade brukat fastigheten underendast en del av eller hade han brukat endast en del av fastigheten,fick dock villkoret anses uppfyllt. All inkomst av fastigheten, således ävenarrenden o. d., skulle dä ingå i inkomsten av annat förvärvsarbete. Vidberäkning av statlig inkomstskatt gäller särskilda regler för makar och därmedjämställda. Reglerna innebär i huvudsak att särbeskattning sker av inkomsterintjänade genom förvärvsarbete (s. k. A-inkomst) medan övriga inkomster, såsomavkastning av förmögenhet, (s. k. B-inkomst) sambeskattas. Sambeskattningen avB-inkomst sker genom att makarnas sammanlagda B-inkomst beskattas "påtoppen" av deras största A-inkomst. Med A-inkomst förstås enligt 9 S 3mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt inkomst av tjänst, med undantagför periodiskt understöd och därmed jämföriig intäkt, samt inkomst avJordbruksfastighet och rörelse om den skattskyldige varit verksam iförvärvskällan i ej blott ringa omfattning. Annan inkomst än A-inkomst utgörB-inkomst. I fråga om inkomst av jordbruksfastighet innebär reglerna sålundaatt inkomsten kan vara antingen A- eller B-inkomst beroende på i vilkenomfattning den skattskyldige varit verksam i förvärvskällan. m. fl. yrkar i motionen 1808 att hos regeringen begärförslag till samordning av reglerna om pensionsgrundande inkomst inomsocialförsäkringen och reglerna om A- och B-inkomst vid beskattningen.Motionärerna hänvisar till den bristande överensstämmelsen mellan SfU 1978/79:25 36 reglernai AFL och lagen om statlig inkomstskatt, vilken kan medföra ett alltför högtsammanlagt avgifts- och skatteuttag. De anser att det inte är förenligt medprinciperna för den allmänna försäkringen att inkomster som endast tillobetydlig del kan sägas härröra från förvärvsarbete skall hänföras till pensionsgrundandeinkomst och läggas till grund för ett betydande avgiftsuttag, i synnerhet somsädana inkomster inte torde vara sjukpenninggrundande. Reglerna inom denallmänna försäkringen för vad som anses som inkomst av förvärvsarbete bör,menar motionärerna, utan olägenhet kunna utformas pä samma sätt som inombeskattningen. Pensionskommitténharsom tidigare nämnts lagt fram förslag till en lagom socialavgifter ibetänkandet (SOU 1977:46) Pensionsfrågor m. m. Vid remissbehandlingen avförslaget har, som framhålls i motionen, från flera håll begärts en översyn ochsamordning av de olika inkomstbegreppen inom socialförsäkringarna ochskattelagstiftningen. a. påpekar attpensionskommitténs förslag ökar behovet av en översyn av reglerna förpensionsgrundande inkomst. Verket framhåller därvid att nuvarande reglerinnebär att inkomst av eget arbete inte alltid är pensionsgrundande. Verketmenar också att pensionsgrundande inkomst i vissa fall beräknas på ettinkonsekvent sätt. Som ett av flera exempel anges att delägare i brukadJordbruksfastighet fär sin inkomst pensionsgrundande - men intesjukpenninggrundande - även om han inte bor på fastigheten och inte hellerutför något som helst arbete på den. anser att en samordningmellan bestämmelserna om pensionsgrundande och sjukpenninggrundande inkomst ärönskvärd. En översyn av bl. a. reglerna för pensionsgrundande inkomst förordasockså av statskontoret, LO och LRF. Vadsom anförs i motionen 1808 visar enligt utskottets mening att tillämpningen avde nuvarande reglerna pä skatte- och socialförsäkringsområdena kan ge upphovtill sammantagna effekter som i vissa situationer inte är tillfredsställandeoch medför att inkomster som endast till liten del härrör från förvärvsarbetegrundar rätt till tilläggspension. De synpunkter som framkommit vidremissbehandlingen-av pensionskommitténs betänkande (SOU 1977:46) visar ocksåatt det kan finnas behov av en mer allmän översyn av tilläggspensioneringensoch sjukförsäkringens inkomstbegrepp frän bl. a. samordningssynpunkt. Särskiltsynes anledning finnas att se över reglerna för beräkning av pensionsgrundandeinkomst. Utskottetvill erinra om au det ingår i den socialpolitiska samordningsutredningensarbete att göra en systematisk översyn av det socialpolitiska bidragssystemetfrån samordningssynpunkt. Enligt vad utskottet erfarit kommer utredningen att iett aviserat betänkande redovisa sina principiella synpunkterpå bl. a. de olika inkomstbegrepp som finns inom systemet. Vidare kan erinrasom att det i sjukpenningkommitténs (S 1978:04) uppdrag ingår att i fråga omegenföretagare undersöka tillämpningen och verkningarna av nuvarande regler försjukpenninggrundande inkomst. SfU 1978/79:25 37 månkommittén föreslår förändringar pä förmänssidan, skall enligt direktiven ocksåkonsekvenserna pä avgiftssidan beaktas. Utskottetanser sig ha anledning förutsätta alt de samordningsfrågor som berörts imotionen kommer att uppmärksammas inom de nämnda utredningarna eller inomregeringskansliet, inte minst mot bakgrund av de önskemål som framförts vidremissbehandlingen av pensionskommitténs betänkande. Utskottet anser därför attdet f n. inte finns anledning till någon särskild åtgärd från sidaoch avstyrker bifall till motionen 1808. Enligt 21 S kommunalskattelagen hänförs till intäktav Jordbruksfastighet allt vad av fastighet här i riket, som taxerats såsomJordbruksfastighet, kommit ägaren eller brukaren till godo, såsom värde avbostad, intäkt av jordbruk med binäringar, intäkt av skogsbruk eller intäkt avannat slag. Värdet av bostadsförmän skall enligt 42 S kommunalskattelagenberäknas med ledning av i orten gällande hyrespris eller, i saknad av tillfälletill sådan jämförelse, efter annan lämplig grund. meddelaråriigen länsvisa anvisningar för värdering av bostadsförmån på orter utanegentlig hyresmarknad. Från bruttointäkten av Jordbruksfastighet fär görasavdrag för bl. a. kostnader för reparation och underhåll av byggnader påjordbruksfastighet, bostadsbyggnader medräknade, och för värdeminskning avsådan byggnad. under den allmänna motionstiden väckta motionen 256 av m.fl. begärs förslag av innebörd att den vid inkomst av jordbruk till beskattningupptagna bostadsförmånen inte skall vara belagd med egenavgifter. Enligtmotionärerna skiljer sig bostadsförmånen från övriga naturaförmåner på sä visatt de övriga härrör frän den direkta verksamheten i jordbruket. Nugällande regler för beräkning av egenavgifter innebär att värdet avbostadsförmån läggs till grund för avgiftsberäkning endast för det fall denförsäkrade anses ha brukat fastigheten. Emellertid ingår värdet av förmånen dåäven i underiaget för beräkning av pensionsgrundande inkomst för denförsäkrade. Dessa regler fär enligt utskottets uppfattning anses innefatta enrimlig avvägning betingad bl. a. av administrativa hänsyn. Med hänsyn till attvid taxeringen, vilken som nämnts ligger till grund för beräkningen av denpensionsgrundande inkomsten, avdrag fär göras för bl. a. reparationer ochunderhåll på bostadsbyggnader liksom för värdeminskning, skulle nämligen enreducering av underiagen på avgifts- och förmänssidan innebära att ocksåavdragsposterna fick sorteras bort vid beräkningen av avgifter och förmåner.Önskemålet aU egenföretagare och anställda skall behandlas lika talar också föratt bibehålla gällande regler. Med hänsyn till del anförda avstyrker utskottetbifall till motionen 257. SfU 1978/79:25 38 Likafolkpensionsförmåner oberoende av civilstånd Hel ålderspension inom folkpensioneringen utgår fn. för är räknat av basbeloppet till ensam pensionär och avbasbeloppet till vardera av två makar som båda är pensionärer. Pensionärer utanATP eller med låg ATP har utöver grundpensionen rätt till pensionstillskott.Dessa utgår f n. för år räknat med belopp motsvarande för ålderspensionär ochför pensionär med hel förtidspension av basbeloppet. Pensionstillskottenräknas upp successivt av basbeloppet förålderspensionär och med 8 %i av basbeloppet för förtidspensionär fram till denI . Tillskotten höjs sålunda resp. till 74 %av basbeloppet och kommer fr. o. m. den att utgöra avbasbeloppet för ålderspensionär och av basbeloppet för pensionär med helförtidspension. Imotionen 2549 yrkar att hos regeringen skall begära enplan för avveckling av orättvisan inom folkpensioneringen mellan gift ochensamstående pensionär samt förslag till lämplig finansiering av en sådanavveckling. Motionären framhåller att det skulle ställa sig svårt att i dagensekonomiska läge i ett steg avveckla hela orättvisan, varför en avvecklingsplanbör upprättas . Ett förslag härvid kunde enligt motionärenvara en avveckling , dvs. per år.Motionären anser att reformen skulle kunna finansieras genom höjd beskattningpå alkoholdrycker och eventuellt pä tobak. Denav motionären aktualiserade frågan har prövats av utskottet under en följd avår (senast SfU 1977/78:17), och motioner i ämnet haralltsedan år 1974avvisatsav . Utskottet har därvid gett uttryck förden uppfattningenatt principiella skäl med betydande styrka talar mot att pensionsförmånerdifferentieras med hänsyn till den försäkrades civilstånd. hardockkonstaterats att ett genomförande av jämställdhet mellan gifta och ogifta ifolkpensionshänseende innebären utomordentligt kostnadskrävande reform sommäste genomföras etappvis och på mycket läng sikt. Vidare har utskottet erinratom att pensionsreform innebar ett betydelsefullt steg pä vägen mot enutjämning av olikheterna i pensionshänseende genom den högre uppräkningen avgrundpensionen för gifta pensionärer. I samma utjämnande riktning verkar densuccessiva höjningen av pensionstillskotten, vilka utgår med samma beloppoavsett mottagarens civilstånd. anfört föregående år innebär ett genomförande av jämställdhet ipensionshänseende mellan ensamstående och andra en mycket kostnadskrävandereform. Med hänsyn till att tidigare gett uttryck för den principiellauppfattningen att pensionsförmåner inte bör differentieras efter civilstånd,kan det enligt utskottets mening förutsättas att regeringen i den utsträckningsom är möjlig kommer att anpassa kommande reformförslag på pensionsområdetefter principen om lika folkpensionsförmäner för gifta och ogifta. Att påförhand binda sig för en plan för genomförande av SfU 1978/79:25 39 sådanjämställdhet är emellertid enligt utskottets uppfattning inte lämpligt med hänsyntill kostnadsaspekten och till angelägenheten av reformer pä andra områden.Detta gäller i särskilt hög grad i det nuvarande statsfinansiella läget.Utskottet avstyrker därför bifall till motionen 2549. 1 propositionen har lagts fram förslag till vissaändringar i 19 kap. 4 och 7 SS AFL. Ändringarna föranleds av att apotekenskostnader för kostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m. m. enligt förslag ipropositionen 1978/79:118 till ny lydelse av 5 S lagen (1954:519) omkostnadsfria och prisnedsatta läkemedel m. m. ersätts centralt av den allmännaförsäkringen utan att först slås ut på de allmänna försäkringskassorna.Propositionen 1978/79:118 har hänvisats till behandling av socialutskottet.Enligt vad socialförsäkringsutskottet erfarit har emellertid socialutskottetbeslutat att uppskjuta behandlingen av denna proposition till riksmötet1979/80. Med hänsyn härtill har socialförsäkringsutskottet funnit det lämpligtatt flytta fram behandlingen av förslagen i propositionen 1978/79:202 tilländrad lydelse av 19 kap. 4 och 7 SS AFL till efter det tagitställning till förslagen i propositionen 1978/79:118. har -efter framställning av utskottet - uttalat att den inte har något att erinramot ett uppskov. Propositioneninnehåller vidare förslag att i därav berörda författningar skall göras deändringar som föranleds av att lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring harupphävts och ersatts med lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Utskottethar inte något att erinra mot detta förslag, som inte är avsett att innebäranågon förändring i sak. 1. beträffande avgifter för försäkringen förtilläggspension med bifall till propositionen 1978/79:202 i motsvarande del ochmed avslag på motionen 1978/79:2548 i motsvarande del och motionen1978/79:2551, yrkandet I, antar det i propositionen framlagda förslaget tilllag om procentsatser för uttag av avgift till försäkringenför tilläggspension, 2. beträffande avgifter för arbetsskadeförsäkringenmed bifall till propositionen i motsvarande del och med avslag på motionen1978/79:2548 i motsvarande del och motionen 1978/79:2551, yrkandet 2, antar deti propositionen framlagda förslaget till lag om procentsats för uttag av avgiftunder till arbetsskadeförsäkringen, 3. beslutar att till /80 uppskjutabehandlingen av SfU 1978/79:25 40 propositioneni vad den avser förslaget till ändring av 19 kap. 4 och 7 SS lagen (1962:381)om allmän försäkring, 4. beträffande utvidgning av underiaget förberäkning av arbets givaravgifter m. m. med bifall till propositionen i motsvarande del och med anledning av motionen 1978/79:18101 motsvaran de del samt med avslag på motionen 1978/79:2548 i motsva rande del och motionen 1978/79:2551, yrkandet 4, antar följande lagförslag med undantag av övergångsbestämmelser na, nämligen a) förslagettill lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring i vad förslagetinte berörts under moment 3 ovan och med den ändringen av ingressen tilllagförslaget som föranleds av utskottets hemställan under samma moment, b) förslagettill lag om ändring i lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundandeinkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, c) förslagettill lag om ändring i lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligtlagen om allmän försäkring, m. m., d) förslagettill lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsska deförsäkring,