bet · G201FöU5 · 1978-12-31 00:00:00 — betänkande 1978/79:5 medanledning av motion om decentraliserad beredskapslagring av olja I motionen 1977/78:1031 av () ochArne () yrkas att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående en utbyggd decentraliserad beredskapslagring avolja vid lantbruk och företag som för sin verksamhet redan har en viss lagringav olja. Utskottethar inhämtat yttrande över motionen från överstyrelsen för ekonomiskt försvar(ÖEF) och statens jordbruksnämnd. har det i vårt landfunnits en beredskapslagring av oljor. Denna har byggts uppenligt särskilda oljelagrings-program. Enligt dessa har lageruppbyggnaden förkrig och avspärrning i huvudsak skett genom den tvångslagring som har ålagtsoljehandeln och större förbrukare enligt lagen (1957:343, omtryckt 1977:939) omoljelagring m. m. Beredskapslager av olja skall den lagringsskyldige förvara iutrymmen inom riket som han äger eller förfogar över, på sätt somtillsynsmyndigheten - ÖEF - finner godtagbart. Alltsedan lagens tillkomst harföreskrivits att krigsreserven av drivmedel skall förvaras i bombskyddadeutrymmen. Plats för sådant utrymme bestäms av ÖEF under beaktande avberedskapsbehoven. Någon motsvarande föreskrift har inte gällt förkrigsreserven av eldningsoljor, bl. a. därför att spridningen av lager till ettstort antal lagerhållare minskar sårbarheten under krig. För att anpassalagringen till konsumtionen under avspärrning och krig kan ÖEF emellertid sedanbörjan direkt styra också lokaliseringen av lager föreldningsoljor. Sedanår 1973 har beslutat att för s. k. fredskriserbygga upp särskilda beredskapslager av råolja och eldningsolja (prop. 1973:194,FöU 1973:27, rskr 1973:366; prop. 9, FöU 1974:17, rskr 1974:142;prop. 1975:30, FöU 1975:15, rskr 1975:205; prop. 1976/77:74 bil. 2, FöU1976/77:13, rskr 1976/77:311). Denna lagring handhas av ÖEF. Motionärerna framhåller att svagheterna med dennuvarande oljelagringen, med bl. a. stora oljedepåer insprängda i berg, intehar blivit tillräckligt analyserade. I krig, framhåller motionärerna, bliranläggningar av denna typ 1 1978/79. FÖU 1978/79:5 2 Risken för att stora kvantiteteroljagår förlorade är uppenbar.Anläggandet av sådana dyrbara depåer ökar också lagringskostnaderna. En bättremetod att lagra olja vore att samhället tog initiativ till en ökadlagerhållning vid företag och lantbruk. Enligt motionärerna skulle man vinnafiera fördelar med en sådan mera lokal och spridd lagring. Sårbarheten vid krigblir mindre. En omfattande investering i nya oljetankar skulle bidra till ökadefterfrågan på svenskt stål. Detta skulle ge en viss förbättring av det svårasysselsättningsläget inom svensk stålindustri. ÖEFennrar om att lagringen för fredskriser enligtoljelagringsprogrammet för till helt övervägande del skallbestå av råolja. Råoljelagren förläggs i anslutning till befintligaraffinaderier och måste, anser ÖEF, med hänsyn till de stora volymerna förvarasi bergrum. Ävenden beredskapslagring av färdiga produkter, som enligt gällandeoljelagringsprogram skall genomföras av ÖEF, avses ske i bergrumsanläggningar,ÖEF uppger sig komma att beakta kravet på en lokalisering som är lämplig frånberedskapssynpunkt. Dentvångslagrade krigsreserven av olja har enligt ÖEF ett godtagbart skydd genomlagringen i bombsäkra bergrumsanläggningar och vad gäller eldningsoljan ävengenom spridning av lagren till många lagerhållare. Enligt ÖEF finns det ingenanledning att uppställa motsvarande krav på lagringens utformning för de lagersom är avsedda för avspärrningssituationer, ÖEFvänder sig mot motionärernas uppfattning att lagring i bergrum ökar lagringskostnaderna.Enligt ÖEF blir investeringskostnaderna för bergrumsanläggningar väsentligtlägre än motsvarande kostnad för ovanjordscisterner. Driftkostnaderna förbergrumslagring blir också lägre som man får fördelar frånmiljösynpunkt, ÖEFframhåller sammanfattningsvis att bergföriagda lagringsutrymmen, som hittillshar byggts och som kommer att byggas , erbjuderfullgott skydd mot krigshandlingar. En sådan lagerutbyggnad är ocksåekonomiskt fördelaktig för samhället som den medförde minstanackdelarna från miljösynpunkt. Detta konstaterande står, anför ÖEF slutligen,inte i motsats till önskemålet i motionen om en ökad lagerhållning vid företagoch lantbruk. En sådan lagring är fördelaktig från beredskapssynpunkt men börenligt ÖEF:s mening ske på frivillighetens väg. anser att en lokal och spridd lagring av olja i och för sig ärförtjänstfull. Nämnden avstyrker dock att samhället tär särskilda initiativtill en ökad lagerhållning vid lantbruk. FÖU 1978/79:5 3 Gällande principer för beredskapslagring av oljafastställdes genom beslut om oljelagringsprogrammet . De innebär bl. a. en fortsatt tvängslagring för krig ochavspärrning hos oljehandeln och större förbrukare samt en ökad statlig lagringfrämst av råolja för fredskriser. I detta sammanhang berördes också frågan omdecentraliserad oljelagring inom jordbruket. I propositionen 1976/77:74 (bil. 200) anförde föredragande statsrådet att det är värdefullt om enskildakonsumenter i ökad utsträckning kan lagra drivmedel och bränsle utöverberedskapslagrade kvantiteter i övrigt. Eftersom jordbrukets behov avberedskapslager av drivmedel avsågs bli tillgodosett inom ramen för denallmänna beredskapslagringen var han emellertid inte beredd att föreslå någotekonomiskt stöd för sådan lagring. förklarade sig inte hanågon erinran mot de föreslagna principerna rörande ansvaret för lagringen (FöU1976/77:13 s. 101). Utskottetanser att den oljelagring som sker enligt oljelagringsprogram harenutformning som är väl avpassad för beredskapsbehoven. Det finns därför inteskäl att frångå principerna för detta program. En viss oljelagring hoslantbrukare och företagare är i och för sig värdefull men bör ske på frivilligväg och utan statligt stöd. Med hänvisning till det anförda hemställerutskottet att avslår motionen 1977/78:1031, Närvarande:Per (), (), (), (),(), (), (), HansLindblad (fp), (), (), mark (fp)och (fp).