bet · G201SoU47 · 1978-12-31 00:00:00 — Framför allt bland äldre människor ärdet vanligt att man har en privatläkare, som man alllid vänder sig till ochkänner förtroende för. Attitydentill privatläkare är således så gott som entydigt positiv. En godvårdkoniinuilet tillgodoses bäst av privatpraktiker av den enkla anledningenatt dessa sällan flyttar på sig sedan de en gång satt upp sin praktik, bl, a,på grund av att en praktik ju kräver omfattande investeringar från läkarenssida. Strävandenaalt uppnå en mänsklig sjukvård talar alltså starkt för att man från samhälletssida garanterar en betydande andel privatläkarvård. Den enskilda läkarvården ärockså billigare, sett från skattebetalarnas synpunkt. Elt öppenvårdsbesök på enlandslingsinslilution beräknas genomsnittligt vara dyrare änmotsvarande besök hos en privatpraktiker. ex. och med väl utvecklad husläkarverksamhel utgörshusläkarna just av privatpraktiserande läkare. sålunda anfört om privatpraktikervård bör ges regeringen till känna. SoU 1978/79:47 28 I två molioner tas frågor om etableringsvillkor förprivatpraktiker upp. I motionen 1978/79:2627 (m) begärs - bl. a. mot bakgrundav uttalande i propositionen om behov av nyrekrytering tillprivatpraktikerkåren - alt läkarvårdslaxan (1974:699) ändras så altminskningen av antalet privatpraktiker upphör och en nyetablering underiättas,främst på orter med stort behov av läkare. I motionen 1978/79:2626 (m)framhålls det bl. a. all privatpraktikerna förmodligen kommer husläkarbegreppelnärmast och motionären föreslår alt privatpraktikerna skall ges generösareetableringsvillkor. Åtgärdermåste enligl utskottets mening skyndsamt sällas in för alt för framtiden tryggapatienternas rätt lill valfrihet i vården genom privatprakli-kersektornsbevarande och genom åtgärder för all möjliggöra en jämnare fördelning avnytillkommande privatpraktiker över hela landet. För all åstadkomma detta krävsuppenbariigen att en för nyetablering erforderiig taxenivå införs även omelableringen sker som ensammotagning - delta inle minst för att göra delmöjligt för privatpraktiker att slå sig ned också på orter där det inte finnsunderiag för gruppmoltagning. En sådan taxa kan också differentieras så att densärskilt gynnar nyetableringar utanför storstadsområdena. Detta bör gesregeringen lill känna, Idenna del biträder utskottet således vad som förordas i motionerna 1978/79:2626(m) och 1978/79:2627 (m) i här aktuella delar. Åtgärderför att stimulera utvecklingen och utbyggnaden av primärvården ---- (= utskottet s. 19-21) anslagsbelopp preciserats. Allmänenighet föreligger om angelägenheten av att så snabbt som möjligt öka antaletallmänläkare. beslöts i full enighet i socialdepartementetssjukvårdsdelegation att antalet tjänster för allmänläkarulbildning skulle ökasfrån 280 till 350 , vilkel innebär en dryg tredjedel av allatjänster för "fortsatt vidareutbildning" (FV-block). Detta ansågs avLandstingsförbundet, , och vara etl maximumför vad som är möjligt att klara med nuvarande utbildningskapacitet. Trotsdetta uttalar sig föredragande statsrådet i propositionen för en ytteriigareökning av allmänläkarblocken. Utbildningsvärdet och därmed kvaliteten skullepåverkas allvarligt, om t. ex. medicinklinikerna får så många underläkare medandra utbildningsmål än specialistutbildning i invärlesmedicin -allmänljänstgörandeoch under s. k. fortsatt vidareutbildning - att dessa inle står i rimligproportion till antalet överordnade läkare. Det finns också anledning strykaunder alt underläkarljänslerna är inriktade på praktiskt sjukvårdsarbete ochatt del redan nu förmärks viss tveksamhet från sjukvårdshuvudmännens sida attbegära så många FV-block för allmänläkare som slår till förfogande. Ipropositionen framhålls att vidareutbildning (NLV) harinlett ett översynsarbete rörande läkares vidare- och efterutbildning. SoU 1978/79:47 29 Utskottetdelar föredragande statsrådets uppfattning att översynen av allmänläkarnasutbildning därvid bör ges hög prioritet. Detta slogs också fast redan underirepartiregeringens lid. Beslul fattades redan då om attallmänläkarutbildningen som ett första steg fr. o. m. skulle föriängas långtidsvård och rehabilitering lill att totalt omfatta fyra år.NLV har också haft i uppdrag att utreda ytterligare förlängning för altallmänläkarna skall kunna få önskvärd kompelens för sina vikliga ochmångskiftande uppgifter. För flertalet andra specialister är motsvarandeutbildningslid 5 ä 5 1/. Ävenmed tanke på den pågående översynen av allmänläkarutbildningen förefaller delföga framsynt att forcera fram en ytterligare ökning av FV-blocken förallmänläkare, innan resultaten av denna översyn föreligger. Vid fördelningen avFV-blocken på olika specialiteter måste hänsyn givelvis också tas lill behovetav tjänster inom andra specialiteter. har vid olika lillfällen utöverdistriktsläkarvården prioriterat långtidsvården och psykiatrin samt strukitunder behovet av fler reumatologer, aneslesiologer, obsletriker och gynekologer(smärtlindring vid föriossning), yrkesmedicinare, ortopedkirurger, ögonläkarem. Del stårockså klart att den successivt normaliserade arbetstiden försjukhusläkare, arbelsmiljölagstift-ningen liksom avtalen om förbättradjourkompensation medför behov av fier läkartjänster församma vårdinsats,framför allt inom jourlyngda specialiteter såsom kirurgi, invärlesmedicin,aneslesiologi,gynekologi, pediatrik, röntgen och psykiatri. Del ter sig därföromöjligt att ställa sig bakom föredragande statsrådets synpunkter på enytterligare ökning av FV-blocken för allmänläkare ulan att få konsekvensernaför utbildningens kvalitet för sjukvården och för andra specialiteternärmare belysta. Konlinuiletsulredningenuppsatte som mål en allmänläkare per 3 000 invånare , vilket skullekräva en ökning av antalet allmänläkarblock från 350 till ca 600 undervartdera av . Med nuvarande utbildningskapacitet skulle måleli stället kunna uppnås endast . En forcering avallmänläkarutbildningen vore inle bara olycklig från kvalitetssynpunkt ulan kanockså befaras leda till en hög remitterings-frekvens och därmed lill ettminskal förtroende för primärvårdens kvalitet. Utskottetär därför inte berett att nu yttra sig om den önskadeallmänläkarlätheten kan uppnås. Utskottetställer sig positivt till tanken att redan yrkesverksamma specialister efteregen önskan och erforderiig komplettering av utbildningen skall kunna gå överlill primärvården, men hävdar att många specialister redan har en utbildningsom gör dem väl skickade för viktiga uppgifter inom primärvården.Detta gällerinte minst barnläkare och gynekologer. Om möjlighet lillkompletteringsutbildning skall övervägas, bör sådana möjligheter också öppnasför läkare som önskar övergå till långvård och psykiatri, vilka även ärprioriterade områden med stor brist på specialister. SoU 1978/79:47 30 Ulskollet vill vidare framhålla vikten av aktivaåtgärder för all komma till rätta med den regionala snedfördelningen i fråga ombesatta tjänster för såväl allmänläkare som specialister. En rättvisarefördelning av läkare över landet förutsätter alt inle fier tjänster inrättas änsom kan besättas och alt dessa i första hand tilldelas eftersatta delar avlandet. Även andra positiva åtgärder bör prövas, såsom bättre meritvärderingoch andra åtgärder som prövats i elt stort antal länder. Inomden offentliga öppna vården står distriktssköterskorna i storutsträckning för kontinuiteten och helhetssynen. Många vårdproblem är också avden arten att kontakt med en distriktssköterska är det bästa alternativet,Disiriklssköterskeulbildningen bör därför byggas ul så snabbi som kan ske ulanatt den slutna vårdens behov eftersatts. bör distriktssköterskan fåvidgade befogenheter. Också av distriktssköterska ordinerad sjukvårdandebehandling bör medge rätt till ersättning från sjukförsäkringen, vilket skulleavlasta läkarna och minska byråkratin. Treparliregeringens uppdrag lillsocialstyrelsen att utreda viss rätt för distriktssköterska alt förskrivaläkemedel bör fullföljas. Bättrebehandlingsresultat inom primärvården förutsätter ofla ökade forskningsinsatservid regionsjukhusen. krävs intensifierade studier rörande bl, a.förebyggande verksamhei och hälsoinformalion, samband mellan miljö ochsjuklighet, vilket med fördel sker inom distriklsvården. Utskottetär inle berett all nu ta ställning till inrättandet av professurer iprimärvård/allmänmedicin förrän konkreta förslag framlagts, varvid avvägningmåste ske mot andra angelägna forskningsändamål. Utskottet vill dock redan nuunderstryka att utbyggnaden av forskningen inom långvårdsmedicin ochrehabilitering därvid inte får eftersättas. Utskottetbiträder alltså vad som anförts i motionerna 1978/79:2626 (m) och 1978/79:2627(m) i här aktuella delar. sålunda med anledning av propositionen jämte motionerna 1978/79:2626(m), 1978/79:2627 (m) och 1978/79:2628 (c) i här aktuella delar saml motionen1978/79:2629 (s) anfört om åtgärder för alt stimulera utvecklingen ochutbyggnaden av primärvården bör ges regeringen lill känna. dels alt ulskollels hemställan under momenten4,5,6,8,10 och 11 bort ha följande lydelse: 4, beträffande frågan om förläggande av jourverksamhellill primärvården att med anledning av propositionen och motionen1978/79:2626 delvis som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört i frågan, 5, beträffande frågan om försöksverksamhet med olikamodeller för förbättrad kontinuitet m, m, att med bifall lillmotionen 1978/79:2627 delvis som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört i frågan, 6, beträffande frågan om bättre kontinuitet iprimärvården m. m. SoU 1978/79:47 31 attriksdagen med anledning av propositionen och motionen 1978/79:2628 yrkandet 1som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört i frågan, 8.beträffande frågan om läkarval m, m, all med bifall till motionen1978/79:2626 delvis, motionen 1978/79:2627 delvis och motionen 1978/79:2628yrkandet 4 saml med anledning av propositionen som sin mening ger regeringenlill känna vad utskottet anfört i frågan, 10, beträffande frågan om etableringsvillkor förprivatpraktiker att med bifttll till motionen 1978/79:2626 delvis ochmotionen 1978/79:2627 delvis som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört i frågan, 11, beträffande frågan om åtgärder för all stimulerautvecklingen och utbyggnaden av primärvården alt med bifall lillmotionen 1978/79:2626 delvis och motionen 1978/79:2627 delvis samt medanledning av propositionen, motionen 1978/ 79:2628 yrkandena 2 och 3 ochmotionen 1978/79:2629 som sin mening ger regeringen till känna vad utskollelanfört i frågan, f/efaocA-i enlighet med första dels-.satsen i dennareservation(s, 24-30)-all motiveringen till utskottets hemställan undersamtliga övriga moment (1, 2, 3, 7, och 9) bort vara den som intagits ireservationen, 2. av () och Per () somanser dels alt utskottets yttrande bort ha följande lydelse: Översiktligredovisning av frågor som las upp i propositionen och motionerna m. m. Propositionen bygger på kontinuitelsulredningensbetänkande. Såsom framhålls i utredningens referat av ett stort antalundersökningar angående önskemål beträffande sjukvårdens organisation "kankonstateras att frågan om kontinuiteten i kontakterna till läkare och annansjukvårdspersonal omnämns i samtliga undersökningar och alt de intervjuadebetraktar denna fråga som synnerligen angelägen". Därför är det värdefulltalt propositionen utföriigl anger de riktlinjer som bör gälla fören förbättradkontinuitet inom primärvården genom en stegvis uppbyggnad av ett husläkarsystem.Inte minst viktig är propositionens betoning av etl husläkarsyslems betydelseför de äldre genom att möjlighet skulle skapas för dem all behålla sammahusläkare efter flyttning lill ålderdomshem eller serviceboende. Föredragandesuusrädei anmäler också i propositionen konkreta åtgärder som hon ämnar vidta isyfte all stimulera och möjliggöra påbörjandet av husläkarsystemets uppbyggnad.Statsrådet uttalar sig lill förmån för inrät- SoU 1978/79:47 32 landeav professurer i primärvård/allmänmedicin. Statsrådet aviserar all hon kommeratt verka för en ökning av antalet FV-block för allmänläkarvård inom ramen fördel arbete som bedrivs inom sjukvårdsdelegiion. Statsrådetanmäler all hon har för avsikt att föreslå regeringen au uppdra ål nämnden förläkares vidareutbildning (NLV) att i samråd med berörda parter utreda frågan omkompletteringsutbildningar som skall göra det möjligt för specialistläkare allgå över lill allmänläkarverksamhet. Statsrådet har också för avsikt alt uppdraål NLV alt närmare överväga frågan om dispensförfarande vad gäller kraven påbehörighet lill allmänläkarijänsler. Statsrådet anmäler all förslag kommer allframläggas om åtgärder för att mot bakgrund av kontinuitelsulredningensbetänkande i samråd med sjukvårdshuvudmännen undersöka möjligheterna all utökautbildningskapaciteten för distriktssköterskor. Statsrådet förordar åtgärderför att utbildningsmyndigheterna i läroplaner m. m. skall ge större utrymme förprimärvården vid utbildning av vårdpersonal. Genompropositionen lar regeringen således första steget mot etl uppfyllande av dellöfte som gavs av irepartiregeringen regeringsförklaring där delhelte: "Riktlinjerna för hälso- och sjukvården skallsyfta lill utbyggnad av öppenvården. Den organiseras stegvis som ett syslem medhusläkare och mindre vårdenheter". Propositionen innebär också en uppföljning av denöverenskommelse mellan staten och som ingicks iår där del bl. a. i punkt 9 heter: Vid denna överenskommelse har förutsattsall åtgärder vidtas för all förbättra kontinuiteten i sjukvården, bl. a, medutgångspunkt i förslagen i kontinuitelsulredningens betänkande (SOU 1978:74),Husläkare-en enklare och tryggare sjukvård. Avsikten är att i fortsattaöveriäggningar ta upp frågan om åtgärdernas utformning m, m". Överenskommelsen redovisades för ipropositionen 1978/79:177 och godkändes i denna del enhälligt . Utskottetvill särskilt understryka att avtalet i denna del är en uppföljning avkontinuitelsulredningens förslag om etl direkt stimulansbidrag tillsjukvårdshuvudmännen för att bygga upp husläkarsystem. Sedan sjukvårdshuvudmännenremissvägen avvisat del av utredningen föreslagna särskilda bidraget och istället föredragit generella åtgärder är del enligl utskottets uppfattningnaturiigt att statens ekonomiska stimulans lill sjukvårdshuvudmännen för allbygga upp husläkarsystem ges i den generella form som enhälligt godtagitgenom sin anslutning till den ingångna överenskommelsen mellan staten ochLandstingsförbundet i denna del. Del synsätt som dominerar åsikterna i de femmolioner som väckts med anledning av propositionen är att primärvården börbyggas ut i enlighet med den principplanering som utvecklas och konkretiseras av sjuk- SoU 1978/79:47 33 vårdshuvudmännen.Det framhålls att del är angeläget för denna utbyggnad all primärvården förbehövliga resurser främst i fråga om läkare och distriktssköterskor och alt denojämna regionala fördelning som råder när det gäller främst läkarresursernaelimineras. I flera motioner föreslås åtgärder för all stimulera utvecklingenoch utbyggnaden av primärvården. Det påpekas bl. a. att behov av kontinuitetföreligger och bör tillgodoses i kontakterna med ~ förutom läkare - även annanpersonal i primärvården. I vissa motioner betonas även vårdlagels betydelse förkontinuitet i sjukvården, I det följande redovisas huvuddragen i motionerna. Isenare avsnilt i betänkandet redovisas i viss utsträckning motionsförslagenmera i detalj. Imotionen 1978/79:2630 (= utskottet s. 11-12) i primärvård/ Innan utskottet går in på en mera detaljerad genomgångkan det finnas anledning att närmare kommentera husläkarbegreppel. I motionen 1978/79:2629 (s) hävdas, att folkpartietgenom propositionen Trånträtl ett husläkarsystem av den modell somslagordsmässigt presenterats valrörelse. Husläkarsystemet bliringet annat än utbyggd öppenvård." I motionen 1978/79:2628 (c) hävdas, all"husläkarbegreppel som uttryck för behovet av kontinuitet inom vårdenkommit att leda till orealistiska förväntningar och till att skymma detgrundläggande, nämligen behovet av en utbyggd primärvård." Imotionen 1978/79:2626 (m) hävdas, att beteckningen husläkare i propositionen"rör sig om falsk varubeteckning. Den s. k. husläkaren är helt enkelt endistriktsläkare på vårdcentral med ett på ett eller annat sätt definieratupptagningsområde". Motionen menar, att husläkarbegreppel anknyter till enäldre lids privatläkare och hävdar att sådana husläkare är nu mycket sällsynta,men i bästa fall inle helt utdöda". Motionen1978/79:2630(vpk) menar, att "husläkardrömmen är drömmen om en återgångtill en historiskt överspelad vårdorganisation". Utskottetvill för sin del hänvisa till kontinuitelsulredningens betänkande, därbegreppet husläkare noggrant definieras: Idén om husläkare är på intet sätt ny. Den hargamla anor. Del är faktiskt den omständigheten som lett till alt somligahävdat, att tanken på husläkare är hopplöst föråldrad, att liden ochsamhällsutvecklingen oåterkalleligen förvandlat husläkaren till en historiskföreteelse, som man i och för sig kan se tillbaka på med viss saknad, men somdel vore helt utsiktslöst att försöka återinföra i dagens och morgondagenssamhälle. Om man med husläkare SoU 1978/79:47 34 förslåren person som med största sannolikhet kan följa sina patienter från vaggan ochupp till mogen ålder och som själv ställer upp för sina patienter när som helstpå dygnet vardag som helgdag, en person som praktiskt laget aldrig är bortafrån sin mottagning såvida del inte gäller hembesök hos patienter och förvilken semesteråren känd men knappast utnyttjad förmån, om delta är bilden aven husläkare, då är han onekligen en minnesvärd figur som förtjänar etlhedersomnämnande i sjukvårdens annaler. Men husläkarfunk-tionen behöver inteutformas på delta sätt. Den kan lika väl avse en person hos vilken patienternakänner en naturlig trygghet och ett personligt förtroende, därför alt de haftmöjlighet alt lära känna varandra någoriunda inom ramen för läkarens hälso- ochsjuk vårdande verksamhet, en person som patienten lärt känna just som en personoch inle bara som en komponent ingående i ett större system kallat hälso- ochsjukvård, en vårdgivare som känner till de besvär och problem som patientenlider av och där man inle behöver upprepa stora delar av sinsjukdomshistoria vid varje förekommande besök,en person som har ansvaretföratiman når fram till de vårdresurser som behövs vid olika tillfallen och somfinns med i bakgrunden även om vården i vissa fall meddelas av andra personer.Om man ser husläkaren på del sättet, är del enligt utredningen både angelägeloch möjligt all skapa etl husläkarsystem inom det moderna samhällets hälso- ochsjukvård. Utskottet menar, att det klart framgår att del ärdetta husläkarbegrepp propositionen ansluter sig till. En husläkare är såledesenligt propositionen en allmänläkare som avslutat sin sammanhängande grund- ochvidareutbildning, som innehar en fasl tjänst vid en vårdcentral och somfullgör funktionen som en enskild individs eller i förekommande fall en familjsfasta läkarkontakt. Också privatpraktiker kan fungera som husläkare. I vårdcentralenshusläkarsystem ingår distriktssköterska och övrig personal. Redan nu kansjukvårdshuvudmän pröva system med registrering vid viss vårdcentral. Ettsystem med registrering hos viss läkare är principiellt tänkbart men bör dockinte aktualiseras förrän personalresurserna är tillräckligt utbyggda. Motbakgrund av ovanstående i propositionen förefintliga definitioner kan utskottetinle dela de synpunkter som framförs i motionerna. Uppfattningarnai motionerna 1978/79:2626(m)och 1978/79:2630(vpk)alt begreppet husläkare måstesyfta har inget stöd i propositionen. Ulskollet kan inteinstämma i påståendet i motionen 1978/79:2629 (s) att husläkarsystemet endast skulleinnebära en utbyggd primärvård. Del är uppenbart all ett husläkarsystem ipropositionens mening innebär något utöver utbyggd primärvård, nämligen ensärskild personlig kontakt mellan vårdsökande och viss läkare,distriktssköterska, övrig vårdpersonal. Därmed kan utskottet naturiigtvis inleheller instämma i den gentemot sistnämnda motion helt motstridiga uppfattningeni motionen 1978/79:2628 (c) att husläkarbegreppel skulle stå i motsättning motkravet på en utbyggd primärvård. Tvärtom är ju en utbyggd primärvård enförutsättning för en stegvis uppbyggnad av ett husläkarsystem. Ulskolletvill framhålla all husläkarbegreppel mött ytterst fö invändningar vidremissbehandlingen av "husläkarbetänkandet". Endast 9 av 54 remiss- SoU 1978/79:47 35 instanserhar uttryckt kritik. Övriga remissinstanser har godtagit begreppet som eltadekvat uttryck för den föreslagna utformningen av kontinuiteten inomprimärvården. Särskill vill utskottet notera Landstingsförbundetsremissyttrande där det bl. a. heter: "De modeller för utformning avhusläkarsystem som presenteras av utredningen kan, främst på litet längre siktdå personalsituationen hunnit förbättras, tjäna som exempel för huvudmän/primärvårdsområdensom är intresserade av att pröva en arbetsmetod där varje patient är meradirekt bunden lill en bestämd läkare". Utskottetvill således som sin mening uttala att husläkare/husläkarsystem är lämpliga ochadekvata begrepp för den förbättring av kontinuiteten inom primärvården, varsstegvisa utbyggnad i propositionen föreslås påbörjas genom föreslagnariktlinjer och anmälda konkreta åtgärder. Riksdagensskyldighet att behandla proposiiionsförslagen m. m. I propositionen 1967:68 angående centraladministration för hälso- och sjukvården saml socialvården, m. m. - vilken lågtill grund för nyorganise-randet av per -behandlade föredragande departementschefen frågan om statens övergripandeansvar för hälso- och sjukvården samt socialvården. Han framhöll bl. (s.77), att staten bär ett ansvar för hälso- och sjukvården samt socialvården sominte bara omfattar lagstiftning, anordnande av läkarutbildning m. m. ochåtaganden på forskningsområdet ulan även ett ansvar-som bärs tillsammans medhuvudmännen - för alt vården ges etl riktigt medicinskt och socialt innehålloch alt vårdresurserna avvägs med hänsyn lill såväl samhällsekonomi och arbetskraftsresursersom lill önskemål alt vården såvitt möjligt skall komma alla landets invånaretillgodo oavsett bostadsort. Del underströks att de uppgifter som följer avstatens andel i detta ansvar bör fullgöras så att de enskilda kommunernassjälvbestämmande inte träds för nära. Departementschefens uttalanden föranleddeinle någon erinran av (SU 1967:105, rskr 1967:251). 1motionen 1978/79:2626 (m) framförs uppfattningen att inle har någonskyldighet att la ställning lill de opreciserade riktlinjer för en framlidaverksamhet som presenteras i propositionen. Liknandetankegångar återfinns i motionerna 1978/79:2629 (s) och 1978/ 79:2628 (c) därdet i kritiska ordalag talas om att propositionen bara innehåller "allmänthållna funderingar" respektive "allmänna resonemang". Utskottetvill, i likhet med dåvarande departementschefen i den ovan refereradepropositionen 1967:68, understryka all och staten har eltövergripande ansvar för sjukvården också ulöver lagsliftning, uibildning,forskning m, fi, konkreta insatser. Utskottet menaratt det kan vara rimligt attriksdagen i vissa fall fastställer allmänna riktlinjer i centralafrågeställningar också när del konkreta utförandet ankommer på andra huvudmänän staten. Utskottet vill erinra om sill tidigare ställningstagande lill förslag om SoU 1978/79:47 36 föräldrautbildningi propositionen 1978/79:169 (SoU 1978/79:45),vilka ju har karaktären av allmänthållna riktlinjer för hur föräldrautbildning bör anordnas av huvudmännen. Medhänvisning lill det övergripande ansvar för hälso- och sjukvården som riksdagensåledes enligt ulskollels mening har avstyrker utskottet molionsyrkandel i häraktuell del i motionen 1978/79:2626 (m). Avdel ovan framförda följer vidare att utskottet avstyrker yrkandel 1 i motionen1978/79:2630 (vpk) vari del yrkas avslag på propositionen med motiveringlikartad med den i motionen 1978/79:2626 (m) anförda.