bet · G201AU20 · 1978-12-31 00:00:00 — Denunder åren successivt höjda ambitionen att stödja arbetshandikappade kanemellertid inte sägas ha underlättat möjligheterna för dem att få anställningpå den öppna arbetsmarknaden. har i sitt betänkandevisat att antalet arbetshandikappade som fått anställning på den öppnamarknaden har varit relativt omkring 11 000personer som antalet sökande med arbetshandikapp har tredubblats.Det innebär att andelen arbetsplacerade successivt sjunkit, från34 % till ned mot . Situationen torde inte ha förbättrats de senasteåren. I propositionen uppges att andelen arbetsplacerade på den öppna marknadenår var . Detta är den bakgrund mot vilken man har att se det ökadebehovet av skyddad sysselsättning i arkivarbete och arbetsvårdsverkstäder menockså den kraftiga ökningen av antalet förtidspensionärer, från 145 000 år1967 till 247 1976 (åldrarna ). Utslagningenfrån arbetsmarknaden och mekanismerna bakom den har utförligt diskuterats avsysselsättningsutredningen. Denna nyckelfråga liksom andra allmännaförutsättningar för stödet till de arbetshandikappade tas upp i propositionensinledande avsnitt liksom i några av de föreliggande motionerna. Enighetråder numera om att insatserna för arbetshandikappade i allt högre grad måsteinriktas på att finna lösningar på den reguljära arbetsmarknaden. För att pådenna väg öka sysselsättningen bland arbetshandikappade behöversysselsättningsnivån fortsätta att höjas. Det är, som det uttrycks ipropositionen, "av avgörande betydelse härvidlag att näringslivetutvecklas på ett sådant sätt att fler arbetstillfällen kommer till stånd på denreguljära arbetsmarknaden". Liknande uttalanden görs av socialdemokraternai partimotionen 667, av m. fl. (c) i motionen 2053 och ErikHovhammar m. fl (m) i motionen 1040. Men en ytterligare förutsättning är attarbetsförhållandena förbättras i så Aov utsträckning som möjligt så att allamänniskor som vill arbeta också AU1978/79: 20 13 skall kunna tas emot i arbetslivet. Detta ställer krav påarbetsmiljö, arbetarskydd och företagshälsovård. Detta synsätt i propositionenåterkommer också i motionerna. Vad ovan sagts innebär inte att socialdemokraterna är tillfreds med de allmänna utgångspunkterna för regeringens förslag. De lägger ipartimotionen 667 fram ett eget förslag till inriktningen av politiken för arbeteåt handikappade. Enligt det programmet accepteras en fortsatt om struktureringav näringslivet, men den måste ske i socialt acceptabla former. De lokalaarbetsmarknaderna måste stärkas och breddas. Effektiviteten i näringslivetmåste vidareutvecklas, men tekniken utformas med utgångspunkt i människornasegenskaper och villkor. Utslagningen måste hindras, och därvid blir fortsattainsatser för arbetsmiljö och arbetarskydd av särskild betydelse. Slutligenframhålls att samhället måste förfoga över effektiva instrument och resurser iövrigt för direkta insatser med syfte att erbjuda personer med handikappsysselsättningstillfällen. De av socialdemokraterna angivna riktlinjerna synes intege någon konkret vägledning utöver regeringens förslag i arbetet att förbättrade arbetshandikappades ställning i arbetslivet. Med hänsyn härtill och dåutskottet godtar propositionen på denna punkt avstyrks motionen i förevarandedel. Till de av socialdemokraterna avslutningsvis berörda resursfrågornaåterkommer utskottet i betänkandet AU 1978/79: 21. Vpk tar i partimotionen 672 inledningsvis upp vissaprincipfrågor. Partiet begär att med avståndstagande frånregeringens förslag i vad gäller målsättning och inskränkningar irehabiliteringsverksamheten uttalar sig för allas rätt till arbete oberoende avhandikapp. Bakgrunden till yrkandet är följande. I propositionen erinras om attmålet för arbetsmarknadspolitiken numera är arbete åt alla. Men därmed,invänder vpk, avses inte att alla skall ha rätt till arbete utan i första handde som är "lönsamma i företagsekonomisk mening". De som inte ärtillräckligt lönsamma men ändå har god arbetsförmåga skall hänvisas till en"andra rangens arbetsmarknad", varmed vpk avser skyddat arbete elleranställning med lönebidrag. I övrigt kommer hundratusentals även ifortsättningen att helt ställas utanför arbetsmarknaden, tillägger vpk. Ipropositionen (s. 19) anför statsrådet : Jag anser, liksom min företrädaregjorde i propositionen 1977/78: 30, att det är svårt att se någon bestämd gränsför hur Ihen en persons arbetsförmåga skall vara för att det inte skall varaaktuellt för samhället att försöka lösa sysselsättningsfrågan i vid mening.Slutsatsen måste därför bli att alla människor skall ha rätt till någon form avsysselsättning. När det gäller personer med mycket stor nedsättning iarbetsförmågan blir det närmast i form av sysselsättningsterapi med englidande skala över till fullt deltagande i den ordinarie produktionen. Deträcker enligt min mening inte med att arbeta med de öppet arbetssökandearbetshandikappade. Ambitionen måste vara att förbättra samhällets möjligheteratt stödja även de handikappade som är dolt arbetslösa, t. ex. bland deförtidspensionerade, så att de kan erbjudas arbete. AU 1978/79: 20 14 Utskottet ansluter sig till föredragandestatsrådets uttalande. Anledning saknas att göra ett uttalande av det slagmotionärerna begär. Motionen bör alltså inte föranleda någon åtgärd i aktuell del. Vidareyrkar vpk att skall uttala sig för att företag som liotas avnedläggning eller driftinslcränkningar skall övergå i de anställdas ägo (utanvederlag) och att fortsatt drift skall säkras genom statligt stöd. Ingripandenav detta slag är avsedda att ske när företaget har en stor andel äldre ochhandikappad arbetskraft utan alternativa sysselsättningsmöjligheter på orten. Vpk-yrkandetanknyter till allmänna överväganden som har gjorts avsysselsättningsutredningen. Som påpekas i propositionen (s. 17) avser utredningenatt återkomma med ett närmare utformat förslag i sitt slutbetänkande. Medhänvisning härtill och till att statsmaktema i flera fall visat sig beredda attgöra särskilda insatser för nedläggningshotade företag av skäl som anförs avmotionärerna avstyrks deras yrkande. Sysselsättningsutredningenhar sökt definiera begreppet arbetshandikappad. Vid remissbehandlingen avutredningens betänkande har meningarna om utredningens definition gått starkti sär. Statsrådet anser "det föga meningsfullt attdefinitionsm'ässigt försöka slå fast vilka människor som ärarbetshandikappade". När begreppet arbetshandikappad likväl används ipropositionen, tilläggs det, bör det inte ses som en definition utan närmastsom en avgränsning av den krets av arbetssökande som på grund av olika slag avhandikapp måste få del av särskilda ekonomiska eller andra stödåtgärder för attkunna hävda sig mot andra arbetssökande. propositionen gjorda avgränsningen blir enligt vpk i själva verket endefinition av arbetshandikappade. Vpk yrkar att begreppet arbetshandikappadutmönstras ur arbetsmarknadspolitiken. Stödåtgärder förutsätts kunnatillgripas, men det kan enligt vpk göras utan att handikappet markeras i varjeenskilt fall. Insatserna av stödåtgärder bör prövas av de fackligaorganisationerna och arbetsmarknadsverket i samråd. En försöksverksamhet härmedbör startas under /80. Noteringar om handikapp bör inte hellergöras för statistiskt bruk. Vpk-yrkandetom utmönstring av begreppet arbetshandikappad bör jämföras med ovan citeradeuttalande av föredragande statsrådet. Som framgår av motionen anser även vpkdet nödvändigt med särskilda stödåtgärder för vissa arbetstagare. Men dettamedför ett ofrånkomligt behov av avgränsningar. Att effekterna av åtgärdernamåste följas och utvärderas, bl. a. på statistisk väg, är uppenbart. Medhänsyn till det anför da avstyrker utskottet även detta yrkande i motionen. Ianslutning härtill tar utskottet också upp vpk;s partimotion 1566 vari begärsett aktionsprogram mot utslagning och social ittstötning. Motionen behandlars'ärskilt utslagningen från arbetslivet, men anlägger också ett vidareperspektiv och kommer därvid in på frågor som faller AU 1978/79: 20 15 a. förordas som målsättning garanterad rätttill arbete för alla och redan på kort sikt en för ungdomar garanterad rätttill arbete eller meningsfull utbildning. Vidare avses att i programmet skallingå åtgärder mot företag med hög personalomsättning, skärptarbetsmiljölagstiftning, obligatorisk arbetsförmedling ocharbetstidsförkortning . Inriktningen av industripolitikenberörs, och slutligen tas upp åtgärder inom socialförsäkringssystemet ochdelar av vårdsektorn. Åtgärderför att förebygga utslagning från arbetslivet är ett centralt tema för denföreliggande propositionen liksom f. ö. i ett stort antal av motionerna. Vissaav de i programmet aktualiserade frågorna kommet att behandlas av iskilda sammanhang med anledning av andre partimotioner från vpk. Med hänvisninghärtill och till att avslog en liknande motion från vpkom' utslagningen av människoi (1977/78: 835, AU 1977/78: 21) avstyrker utskottetförevarande motion. Propositionensförslag till åtgärder för att stärka de arbetshandikappades rätt tillmeningsfullt och produktivt arbete hälsas med tillfredsställelse av ErikHovhammar m. fl. (m) i motionen 1040. Motionärerna anser dock att bl. a.stimulansåtgärderna är otillräckliga. För att skapa erforderligt ekonomisktutrymme att höja bidragen till arbetsgivare vid anställning avarbetshandikappade tänker sig motionärerna transfereringar av medel frånsocialförsäkringssystemet. Verkningarna härav behöver emellertid förstanalyseras noggrant. Vid analysen bör också beaktas en blivande allmänarbetslöshetsförsäkring. Motionärerna begär därför att frågan skall utredas. Ipropositionen (s. 83) anmäls att en interdepartemental arbetsgrupp f. n. arbetarmed en rad frågor om arbetsmarknadspolitikens framtida finansiering. Härvidstuderas också sysselsättningsutredningens förslag om en bindning mellan dearbetsmarknadspolitiska kostnaderna och kostnader för pensioner ochlångtidssjukskrivning. Målet är att ett förslag om en mer enhetligfinansiering av de arbetsmarknadspolitiska insatserna om möjligt skall kunnaläggas fram i samband med förslag om allmän arbetslöshetsförsäkring. Det ärönskvärt att en sådan enhetlig finansiering också kan tillämpas somen allmän arbetslöshetsförsäkring träder i kraft. Med det anförda avstyrkerutskottet motionsyrkandet. Isamma motion förespråkas vidare en utbyggd företagshälsovård med tyngdpunktenpå förebyggande åtgärder, så att företagshälsovården alltmer får karaktären avarbetsmiljövård. För att möjliggöra en sådan utveckling bör beslutaatt ersättning från till företagshälsovård även skallomfatta rehabiliterings- och förebyggande vård. Frågancm utbyggd ersättning från sjukförsäkringen till företagsKälso-vård har utrettsav och . AU 1978/79: 20 16 avutredningsarbetet redovisades i början av är 1977 (Ds S 1977: 3). Sedvanlig remissbehandlingär avslutad. Enligt vad utskottet inhämtat har det inom regeringens kanslibedömts lämpligt att låta det fortsatta beredningsarbetet anstå i avvaktan påatt hälso- och sjukvårdsutredningen har slutfört sitt uppdrag. Detta väntasske i vår. Övergripande frågor om företagshälsovård behandlas av den är 1976tillsatta utredningen om företagshälsovården och den yrkesmedicinskaverksam.heten. De av motionärerna behandlade frågorna om företagshälsovården ärsålunda redan aktualiserade i skilda utredningssammanhang, och bördärför inte fatta beslut av det slag som begärs i motionen. Slutligenyrkas i samma motion att skall uttala att statliga arbetsgivare skallta ett större ansvar för att rekrytera arbetshandikappade. Anpassningsverksamheteninom statlig förvaltning behandlas i ett särskilt delavsnitt av propositionen(s. 2528). Av de konkreta åtgärder som därvid förordas kan här nämnas attmyndigheterna förutsätts bli ålagda att redovisa de insatser somgörs för att anställa arbetshandikappade liksom andra anpassningsåtgärder. Detär vidare avsett att ge statens personalnämnd/statens arbetsmarknadsnämnd ocharbetsmarknadsstyrelsen i uppdrag att utarbeta förslag till riktlinjer för hurdet anställningsfrämjande arbetet bör bedrivas inom den statliga sektorn.Utskottet utgår från att de nya riktlinjerna medför en skärpning ocheffektivisering av de riktlinjer som redan finns cirkulär tillstatsmyndigheterna om anställningsvillkor m. m. för partiellt arbetsföra inomstatlig och statsunderstödd verksamhet. Detta innebär inte att näringslivet fårundandra sig sitt ansvar för att ge arbetshandikappade sysselsättning. Motbakgrund av vad som anförts och föreslagits i propositionen omanpassningsverksamheten inom statlig förvaltning finner utskottet inteanledning för alt göra ett uttalande av det allmänna slag somförordats i motionen. Med det anförda harutskottet avstyrkt motionen 1040 i dess helhet. Idetta sammanhang tar utskottet också upp tre motioner om sysselsättning förpensionärer. Moderatasamlingspartiet begär i partimotionen 1536 en ulredning om ökade möjlighetertill fortsatt förvärvsarbete för personer som har fyllt . a. framhållsatt det inte finns någon dokumenterad rätt att kvarstå i arbete efter fyllda 65år. () begär i motionen 2051 förslag från regeringens sidatill vissa åtgärder i syfte att öka möjligheterna till sysselsättning förpensionärer. Enligtvad utskottet inhämtat änmar regeringen tillsätta en utredning ompensionärernas sysselsättningsförhållanden. Syftet med utredningsarbetet är attfå de pen.iionerades ställning i arbetslivet närmare belyst och dessutomutrett vad som kan göras för att bereda förvärvsarbete åt de pensionärer somså önskar och förmår. AU1978/79: 20 17 a. att man skall se på i vilken utsträckning lagar,avtal eller arbetsuppgifternas karaktär tvingar människor att lämna sittarbete vid uppnådda eller . Med tillkomsten av den nyautredningen får motionärernas önskemål anses vara tillgodosedda, och de båda motionernabehöver sålunda inte föranleda någon åtgärd. Pensionärers rätt till arbete tas också upp i partimotionen801 från vpk. Motionärerna yrkar att skall uttala sig för att rättentill arbete även skall gälla de pensionärer som önskar arbete. Med hänvisning till det utredningsarbete som är avsett attpåbörjas anser utskottet att inte heller denna motion bör föranledanågon åtgärd. Åtgärdsplanering, fränijandelagens tillämpning m. m. I propositionen redovisas (s.2127) den reformering som skett av arbetsförmedlingen och den betydelse dettahaft för att stödja de arbetshandikappade. I det sammanhanget berörssystematisk verksamhetsplanering inom förmedlingen. Sistnämnda fråga tas 'ävenupp av socialdemokraterna i partimotionen 667. De förordar en åtgärdsplaneringför arbetshandikappade, innebärande att varje arbetsförmedling för sitt områdegör en plan för erforderliga arbetsmarknadspolitiska insatser. Den nämnda systematiska verksamhetsplaneringen med bl. a.en planmässig inriktning av förmedlingsverksamheten på grupper med särskildabehov innebär att en verksamhet av det slag som begärs i motionen redan harinletts. Som påpekas i propositionen bör denna verksamhetsplanering med ökadeerfarenheter kunna effektiviseras och bli ett instrument för praktiskarbetsmarknadspolitik på det lokala planet. Med hänsyn till det sagda synesinte föreligga något behov för av att göra det av motionärernabegärda uttalandet om planering av åtgärder för handikappade. Motionsyrkandetbör därför inte föranleda någon åtgärd. Lagen om vissa anställningsfrämjande åtgärder(främjandelagen) är avsedd att komplettera lagen om anställningsskydd genom atthävda de intressen och behov som finns för äldre och arbetshandikappade somstår utanför arbetsmarknaden. Lagen är uppbyggd på sådant sätt att den germöjlighet till mjuka ingripanden som efter hand kan trappas upp. Främjandelagens tvingande bestämmelser har enligtsysselsättningsutredningen knappast tillämpats. Utredningen anser inte behovföreligga av att ändra lagen. Däremot kan lagen tillämpas effektivare, bl. a.genom att anvisningar eller riktlinjer för tillämpningen utfärdas. Socialdemokraternaanknyter härtill i den nyssnämnda motionen 667. De yrkar att främjandelagenkompletteras med föreskrifter om arbetsgivares ansvar för sysselsättning avhandikappade. Häri avses ingå en närmare 2 1978/79. AU1978/79: 20 18 kvantifiering av företagens och förvaltningarnas ansvarför sysselsättning av arbetshandikappade. Föredragande statsrådet uttalar sig i propositionen klartför att främjandelagen bör tillämpas på ett mera målmedvetet sätt. Även hanförutsätter att riktlinjer tas fram för att konkreta resultat skall kunna nås.Detta bör i första hand ske inom ramen för AMS verksamhet. Med hänvisning tilldessa uttalanden synes det inte erforderligt med något initiativ frånriksdagens sida på grund av motionsyrkandet. Vidare yrkar socialdemokraterna i anslutning till förslagav sysselsättningsutredningen att länsarbetsnämnderna skall tillförassärskilda personalresurser för att följa upp företagens personalpolitik liksomför särskilda insatser för effektiviserad tillämpning av främjandelagen. Föredragande statsrådet anser att det bör ankomma påarbetsmarknadsverket att självt bestämma hur man vill bedriva en intensifieradverksamhet av angivna slag liksom personaltilldelningen härför inom ramen förredan tillgängliga och tillkommande personalresurser. Utskottet delarföredragandens uppfattning och avstyrker därför motionen i aktuella delar. Friämjandelagen behandlas också i vpk:s partimotion 672,med yrkande om att lagen ändras i riktning mot kvotlagstiftning att tillämpasi samråd med de fackliga organisationerna. Som redan nämnts har sysselsättningsutredningen intefunnit behov föreligga av lagändring. Även föredragande statsrådet anser attnågon ändring i lagen inte bör göras , även om han säger sig inte vara främmandeför att åtgärder kan behöva vidtas för att ytterligare stärka desvagastes ställning på arbetsmarknaden. Utskottet ansluter sig till dennabedömning och avstyrker till följd härav vpk:s yrkande. I vpk-motionen finns vidare ett yrkande om mer tid för defackliga representanterna i anpassningsverksamheten. Denna fråga hänger sammanmed de fackliga förtroendemännens ställning på arbetsplatsen och bör därförprövas i samband med reformering av nuvarande förtroende-mannalag. Motionen iaktuell del bör med hänsyn härtill inte föranleda någon åtgärd. Utbildning och arbetshjälpmedel m. m. Arbetsmarknadsutbildning i företag har under den senastelågkonjunkturen fått allt större betydelse som arbetsmarknadspolitiskt medel.Särskilt det förstärkta bidraget vid utbildning av permitteringshotad personal(25-kronan) har utnyttjats i stor omfattning, och under andra och tredjekvartalen var utbildning i företag räknat i antal del- AU 1978/79: 20 19 tagare den dominerande formen av arbetsmarknadsutbildning. Utbildningen i företaghar därefter successivt minskat. var ca 17 000 personer iolika former av företagsutbildning, varav ca 15 000 med stöd av 25-kronan. är inriktad på olika målgrupper med skiftande bidragsregler. Ipropositionen behandlas en av målgrupperna, nämligen arbetstagare med svårarehandikapp samt äldre arbetstagare, varmed här förstås personer som har fyllt50 år. Liksom vid annan arbetsmarknadsutbildning i företag förutsätts attutbildningen skall leda till fast anställning hos företaget. I undantagsfallkan dock redan anställd få utbildning med sikte på omplacering inom företaget.Utbildningsformen har begränsad omfattning. fick 180 personerutbildning på detta sätt. Förutbildningen uppbär företagen normalt bidrag med . för varje anställd ochutbildningstimme. Bidraget kan enligt bestämmelserna i enstaka fall jämkasuppåt om det gäller utbildning av person med särskilt svårt handikapp. Det ärdärvid möjligt att låta bidraget täcka hela lönekostnaden inkl.lönebikostnader. Det förslag till ändrad bidragskonstruktion som läggs fram ipropositionen innebär att bidrag i fortsättningen i regel skall täcka avden totala lönekostnaden med fortsatt möjlighet att jämka bidraget till 100 %vid utbildning av personer med grava handikapp. Utbildningstiden är f. n.angiven . Denna begränsningsregel föreslås bli ersattmed den regel om bidrag för utbildning under högst som gäller förandra former av arbetsmarknadsutbildning i företag. I motsats till vad som ärfallet skall bidrag kunna ges även vid utbildning på arbetsplatser inomkommunal och landstingskommunal förvaltning. Enannan väg att slussa in äldre och handikappade är att ordna praktikanställning.Stödformen används i ringa utsträckning (29 personer ).Bidragsreglerna är i vissa delar desamma som vid utbildning i företag.Praktiktiden är dock begränsad , och arbetsgivaren behöver intebinda sig för att praktikanställningen skall övergå i fast anställning. Enligtpropositionen bör bidraget, . , liksom vid utbildningfortsättningsvis utgå av totala lönekostnaden. Propositionensförslag till bidragsförbättringar sammanfaller med sysselsättningsutredningens.Förslagen är ett led i strävandena att vidga de handikappades möjligheter attkomma in på den öppna arbetsmarknaden. Utskottet biträder för den skull vadsom föreslagits i propositionen. Ett särskilt spörsmål är möjligheten att ispeciella fall förlänga utbildningstiden. Den saken har tagits upp i motionen2053 av lan-Ivan m. fl. (c) som ett led i motionens allmännainriktning på de gravt handikappades problem. Utskottet behandlar inte frågannu utan återkommer härtill i det följande. AU 1978/79: 20 20 Arbetshandikappadesom behöver särskilda hjälpmedel för att kunna utföra sitt arbete kan f. n. fåbidrag härtill med . Det är här som regel fråga om hjälpmedelsom den handikappade kommer att äga själv och kan ta med sig vid byte avarbetsplats. Under /78 beviljades bidrag i 1 383 fall. Enligtpropositionen bör det maximala bidragsbeloppet höjas till . Bidragkan även utgå till arbetsgivare, nämligen för särskilda anordningar sombehöver göras på arbetsplatsen. Antalet beviljade bidrag av detta slag var 653under /78. Hela kostnaden kan ersättas, men i vissa fallförutsätts att arbetsgivaren står för del av kostnaden. Högsta bidragsbelopp ärf. , och det föreslås i propositionen bU höjt till . Detupplyses i propositionen att nuvarande bidragsbelopp i flertalet fall har varittillräckliga för att tillgodose hjälpbehoven. Liksom föredragande statsrådetanser utskottet det likväl vara motiverat att göra förhållandevis kraftigauppräkningar av bidragsbeloppen. Ambitionerna att hjälpa gravt handikappadetill förvärvsarbete kan i individuella fall leda till ett omfattande behov avanpassningsåtgärder. Ianslutning till förslaget om förstärkt bidrag till särskilda anordningar påarbetsplatsen, avsedda för individuella fall, behandlas i propositionen ettförslag av sysselsättningsutredningen om försök med "kollektivtförberedande åtgärder på arbetsplatser". Syftet är att systematiskt anpassaarbetsplatser för arbetstagare med speciella handikapp. finner denna typ av verksamhet inte vara invändnings-fri frånprincipiella synpunkter men tillstyrker fortsatta försök i begrän-.sad skala.Ett belopp om 0,5 milj. kr. beräknas för ändamålet i budgetpropositionen.Utskottet lämnar förslaget utan erinran. Omsynskadad eller annan svårt handikappad person på grund av handikappetfortlöpande behöver biträde i arbetet kan arbetsgivaren få bidrag tillkostnaderna härför. Det förutsattes dä att utgifterna för det biträde somlämnas väsentligt överstiger vad som kan anses vara normalt för den befattningden handikappade innehar. Bidrag kan även beviljas egenföretagare och friayrkesutövare. Bidragsverksamheten har begränsad omfattning. Under budgetåret1977/78 utgick bidrag för drygt 400 arbetsbiträden. för person och halvt år, dvs. per år.Sysselsättningsutredningen har förordat att bidraget i stället fastställs tillviss del, högst av den totala lönekostnaden för arbetsbiträden. På grundav de invändningar mot förslaget som framkommit vid remissbehandlingenföreslås i propositionen att man även i AU 1978/79: 20 21 fortsättningenhar ett bidragstak i form av ett fixt belopp och att detta höjs till 20 000kr./år. Vpkanser i partimotionen 672 att hjälpbehovet bör vara avgörande för bidragetsstorlek.