bet · G201LU19 · 1978-12-31 00:00:00 — a.bouppteckningsförfarandet och kontakterna med borgenärerna i det inledandeskedet av ackordsförfarandet. Föreningens positiva inställning i denna frågagrundas på alt kronofogdemyndigheterna med hänsyn till nutida förhållanden -inte endast rådande lågkonjunktur - driver en verksamhet utöver det fiskaliskaintresset atl driva in skatter. Kronofogdemyndigheterna måste kunna få tahänsyn till sysselsättningen och därmed få göra en mera översiktligsamhällsekonomisk bedömning av vilket förfarande som är fördelaktigt förstaten. Erfarenheten visar ofta att man även i samhällsekonomins intressen börmedverka just till att offentligt ackord kommer till stånd. avden typ motionären åsyftar som regel har stora skatte- och avgiftsskulder, kanstaten inte sällan ha det avgörande inflytandet vid omröstning om ackord. Enligt föreningen är det emellertid tydligt attlönegarantin måste tillämpas restriktivt i ackordsfallen. Man måste beakta bl.a. att andra företagare inom samma bransch kan bli utsatta för något som kanliknas vid illojal konkurrens och inställer betalningarna för ettackordsförfarande, som kan LU1978/79:19 148 leda till samma fördel för dem. Det fordras därföringående överväganden av hur långt garantin kan sträckas ut i samband medackordsförfarande. Föreningen anser att utbetalningen av garantimedel i alltfall inte bör ske längre än till tidpunkten för konkursdomarens beslut omfastställande av ackord. Det bör också övervägas regler av innehåll att dendiltillsvarande förelagsledningen efter gode mannens bedömande bör kunna bytasut, förstärkas eller föreläggas strikta förhållningsregler om företagels driftunder ackordshandläggningen. Föreningen ifrågasätter om inle det svårbedömdaproblemkomplex motionären aktualiserat bör överiämnas till företagsobeståndskommilténför ulredning och förslag i saken. ackordscentral delaruppfattningen att den nuvarande utformningen av lagstiftningen påtagligtminskar benägenheten hos de borgenärer som har prioriterade fordringar på ettföretag att medverka till atl företaget, om det kommer på obestånd,rekonstrueras genom ett ackordsförfarande. Alltför ofta ligger det enligtackordscentralen i borgenärernas intresse att företaget i stället försätts ikonkurs. Lönegarantisyslemet ökar nämligen i regel deras möjligheler alt fåbetalt för sina fordringar i en konkurs. Ackordscentralen framhåller att motionärens antagande atlnuvarande olägenhet skulle undanröjas om lönegarantin gällde vidackordsförfarande torde vara riktigt, dock endast under förutsättning att delönefordringar som uppkommer under förfarandet inte blir prioriterade i varesig ackordet eller en eventuell efterföljande konkurs. Såvitt ackordscentralenkan bedöma skulle syftet med motionen kunna uppnås också genom att lönegarantilagenändras därhän att garantin förklaras skola gälla endast "icke produktivalöner" och pensioner till f d. anställda, medan övriga till arbetstagarnautgående ersättningar skulle bli en massafordran i konkursen. Enligt ackordscentralen bör frågorna närmare belysas innanstatsmakterna tar slutgiltig ståndpunkt till dem. och ackordscentralentillstyrker därför bifall till motionen. () framhåller atl det inte framkommitatt ökningen av lönegarantiutbetalningar orsakats av sådani missbruk avlönegarantisyslemet som består i att företagare föranlett utbetalningar tillinte berättigade arbetstagare eller med för höga belopp. Enligt RSV:s meninghar oriktiga lönegarantiulbetalningar endast marginellt påverkat totalbeloppetför utbetalningarna. Alt lönegaranliutbetalningarna ökatkraftigt har enligt RSV andra orsaker. I första hand beror ökningen på attandelen företagskonkurser ökat och att därmed ett större antal arbetstagareberörs. Detta belyses av följande uppgifter som RSV inhämtat från de trestörsta länsstyrelserna. LU1978/79:19 149 1974/75 6196576 4 794081 1500000 1975/76 14811395 8 185 504 10275000 1976/77 20421909 10399236 21900000 Antal arbetstagare som erhållit lönegarantimedel 1975 1320 591 514 1976 1805 1009 ca 1 100 1977 2 500 1293 ca 2000 En omständighet som också påverkatutbetalningarnas storlek är, fortsätter RSV, att arbetstagarna tillförsäkratslängre uppsägningslider genom lagen om anställningsskydd. En annan omständighet av betydelse är alt större belopp äntidigare kan utbetalas till varje arbetstagare på grund av atl maximibeloppetför utbetalning den höjts från fem till tolv gånger gällandebasbelopp. Vid lagens tillkomst utgjorde maximibeloppet basbeloppet. RSV erinrar också om ändringarna i förmånsrättslagen varigenomföretagsinteckningar och skatter fått bättre förmånsrätt än lönefordringar.Ändringarna har lett till ökade anspråk på lönegarant i medel därför atl detillgångar i förvaltarkonkurser som tidigare kunnat utbetalas till löneborgenärer(143 S konkurslagen) i stället måste förbehållas borgenärer med bättreförmänsrätt. RSV konstaterar sammanfattningsvis alt ökningen avutbetalda lönegarantimedel beror på ändringar i lagstiftningen saml denekonomiska utvecklingen i samhället. Vad gäller motionärernas uppfattning attkronofogdemyndighets kontroll i fatligkonkurser är ytlig anför RSV attföreskrifter utfärdats för kronofogdemyndighetens och länsstyrelsenshandläggning av lönegarantiärenden och atl arbetsbeskrivning utarbetats förkronofogdemyndigheten om hur dessa ärenden lämpligen bör handläggas. och arbetsbeskrivningen framgår att om det förekommer anledningmisstänka att garantin missbrukas bör en grundligare utredning företas. För atlundersöka lönegarantiärendenas handläggning har RSV infordrat ett antal ärendeni vilka kronofogdemyndigheten företagit ingående utredningar. Resultatet avdenna undersökning, framlagd i en promemoria 1976, visar att antaletmissbruksfall är litet. I detta sammanhang understryker RSV att lönegarantilagstiftningenär en social lagstiftning. Ärendena skall handläggas med skyndsamhet.Utbetalning av löner till arbetstagare, vars anspråk ofta framställs genom defackliga organisationerna, får inte fördröjas av en myndighetsprövning somarbetstagaren upplever som byråkratisk. Atl mindre belopp kan kommaatl oriktigt utbetalas måste enligt verkets mening accepteras med hänsyn tillkravet på skyndsamhet. LU1978/79:19 150 Beträffande kontrollen avlönegarantianspråk i ordinära konkurser framhåller RSV atl omkronofogdemyndigheten får tillsynsuppgifter i sådana konkurser kommer del attåligga myndigheten alt granska förvaltarens prövning av framställda lönekrav.Med hänsyn härtill ter det sig enligt RSV mindre rationellt och lämpligt attlänsstyrelsens revisionsenhet tilldelas en särskild kontrollfunktion. som tillsynsorgan kommer enligt RSV:s mening deteventuella missbruk som förekommer i samband med ordinära konkurser att minska. RSV instämmer i molionärernas önskemål om skärpt kontrollöver huvud laget av konkursföretags affärer och handlande före och efterkonkurs. Som en åtgärd på området ser RSV den förväntade nya konkurslagstiftningenmed kvalificerade förvaltare i alla konkurser och kronofogdemyndigheten somtillsynsmyndighet. Också föreslagna ökade insatser mot den ekonomiskabrottsligheten torde i hög grad riktas mot konkursföretagen. i harinfordrat synpunkter från kronofogdemyndigheterna i , ochSödertälje samt från advokatbyrå och advokatbyrå. i Slockholm har upplyst att missbrukav lönegarantin förekommer i viss omfattning. Den prövning som skall ske bliri allmänhet noggrann, eftersom arbetstagarens och arbetsgivarens uppgifter oftainte är samstämmiga. får inhämta kompletterandeupplysningar genom kontroll av bokföring, anställningsavtal och kollektivavtali den mån dessa är tillgängliga samt även införskaffa uppgifter frånförsäkringskassa, lokal skattemyndighet, länsstyrelse m. m. Del tordeemellertid vara ofrånkomligt att missbruk inte alllid upptäcks. 1 dettasammanhang framhåller kronofogdemyndigheten att missbruk inte endast förekommerav mindre nogräknade företagare utan att det även finns mindre nogräknadearbetstagare som försökt att få ut högre lönefordringar än vad de ärberättigade till. Kronofogdemyndigheien i har upplyst om att den harförhållandevis liten erfarenhet av lönegarantiärenden och att inget uppenbartförsök till missbruk hitlills har kunnat uppdagas. Även kronofogdemyndigheten i har förklarat sigha jämförelsevis liten erfarenhet av lönegarantiärenden. Kronofogdemyndighetendelar motionärernas uppfattning att kontrollen av konkursföretagen bör skärpas.Framför alll gäller detta fattigkonkurserna. En skärpt kontroll bör dock inteensidigt inriktas på att förhindra missbruk av lönegarantin. Även frågor omeventuella gäldenärsbroti, skattebedrägerier, återvinningstransaktioner ochliknande bör utredas grundligare än vad som sker ifattigkonkurser. De båda advokatbyråerna har uttalat att ökningen avlönegaranliutbetalningarna i huvudsak har sin förklaring i lagstiftningsåtgärder,bl. a. ändringarna i förmånsrättsordningen och lagen om anställningsskydd,samt att LU1978/79:19 151 eventuellt missbruk av lönegarantisyslemet endast harmarginell betydelse. Från advokatbyrå har vidare framhållits attmissbruk naturligtvis förekommer i viss utsträckning. Missbruket lorde framföralll ske vid avräkning av uppsägningslöner, men detta var ett problem långtföre lönegarantilagens tillkomst. Samma advokatbyrå har också anfört atl påståendet om atten konkursförvaltare knappast har anledning alt granska konkursförelagetsaffärer i annan utsträckning än vad som gäller vid konkurstillfället ärfelaktigt. Erfarna konkursförvaltare torde alltid lägga ner stort arbete päjust granskningen av bevakningar och särskilt lönebevakningar och det är jubevakningsprocessen som är avgörande för lönegaranliutbetalningarna vidlill-gångskonkurser. Om det är någon utanför företaget som har möjlighet altbedöma lönebevakningarna lorde detta just vara konkursförvaltaren som lever iganska intensiv kontakt med den konkursdrabbade verksamheten i konkursensinledningsskede. En granskningsenhet på kan enligt advokatbyrånaldrig hinna få den detaljkännedom som behövs innan utbetalningarna görs.Bortsett från tidsperspektivet saknas det anledning förmoda altlähsstyrelsernas revisionsenheter skulle vara lämpligare kontrollorgan änkronofogdemyndigheterna. Revisionsenheterna är i första hand inriktade påskaltegranskning och besitter ekonomisk expertis, men bedömningen avanställningsförhållanden kräver i första hand en juridisk granskning. anser mot bakgrund av de lämnade uppgifternadet inte uteslutet atl visst missbruk kan förekomma i fatligkonkurser. I frågaom lillgångskonkurser synes däremot så vara fallet endast i ringa grad. Enligt infordras regelmässigt försäkringarom arbetstagares inkomstförhållanden innan uppsägningslön utbetalas.Länsstyrelsen har härvidlag fått uppfattningen att arbetslagarna inte uppsålligenlämnar felaktiga uppgifter i syfte att missbruka lönegarantin. i Göteborguttalar atl framställda löneyrkanden prövas noggrant. Motionärernas anlagandeatt prövningen hos kronofogdemyndigheterna är ytlig framstår därför som mycketöverraskande. har från vissa håll, bl. a. från vissafackliga organisationer, snarare hört synpunkter att prövningen av lönekraveni falligkonkurserna kan bli alltför noggrann och "petig". hänvisar till att de av RSV förkronofogdemyndigheterna meddelade anvisningarna vad gäller handläggningen avdessa typer av ärenden inte ger möjlighet för myndigheterna att vidtaga ensummarisk prövning annat än i uppenbara fall. Särskilt vid fall av befaratmissbruk är utredningen myckel omfattande. Enligt kronofogdemyndigheten bör i första hand denmyndighet som handlägger lönegarantiärenden tilldelas resurserför noggrannare kontroll och prövning, om detta anses påkallat. LU1978/79:19 152 målsenligt att i konkurserna engagera ett organ som i daginte har beröringspunkter med konkursulredningarna. Ett generellt engagemang ikonkursförvaltningen från sida torde också komma i konflikt medkonkurslagens bestämmelser om förvaltningens bedrivande. Om revisionsenheternaskulle göra en uppföljning av konkurserna på sätt motionärerna föreslår, kanman enligt kronofogdemyndigheten anta att effekten ändå inte blir den önskade.Revisionsenheternas utredningar, som i och för sig belyser gäldenärensekonomiska förhållanden (främst ur skaitesyn-punkt) berör erfarenhetsmässigtinle sådana förhållanden som är av intresse för alt klarlägga missbruksfall ilönegaranliärenden. Om revisionsåtgärd erfordras i visst fall, bör, framhållsvidare, sådan åtgärd initieras från kronofogdemyndigheten. män ochförvaltare i konkurserna uppfattar kronofogdemyndigheien som denmyndighet som har att tillvarata statens intressen i konkurssammanhang ochvänder sig också vanligtvis till kronofogdemyndigheten, när de finner anledningatt påtala förhållanden, som bör närmare granskas av det allmänna. Kronofogdemyndigheien hänvisar till alt enligt den nyaorganisation som skall gälla för landets tre största kronofogdemyndigheterdessa skall tillföras arbetskraft med företagsekonomisk utbildning.Resursförstärkningen är ägnad att underlätta bl. a. utredningarna ilönegarantiärendena. Avslutningsvis framhåller kronofogdemyndigheten altmotionen berör hela det viktiga problemet med organiserad brottslighet ianslutning lill konkurser. Delta problem bör även fortsättningsvis ägnas mycketstor uppmärksamhet. anser alt frågan bör överlämnas tillde organ som arbetar med revideringen av konkurslagstiftningenoch den brottslighet som sammanhänger med konkurserna. anför atl ökningenav utbetalningar från lönegarantifonden mellan budgetåren 1974/75 och 1975/76torde förklaras av att lagen om anställningsskydd försl vid den senaretidpunkten kommil att få full effekt. ökningar torde förklaras av delsden lågkonjunktur som näringslivet befunnit sig i , i följdvarav flera konkurser inträffat, dels - och detla lorde var huvudorsaken - avdet förhållandel atl förmånsrätlslagens regler ändrats så atl såvälföretagsinteckningar som skaltefordringar fått bättre prioritet änlönefordringar. I samband därmed ändrades också lönegaranlilagen så attmaximibeloppet höjdes väsentligt till nu gällande tak betydligt över 100000 kr.per enskild arbetstagare. Samfundet bedömer det därför som osannolikt attökningen av utbetalningar ens till mätbar del skulle kunna bero på missbruk avlönegaranlilagen. Enligt samfundet förekommer missbruk naturligtvis i vissulslräckning och della lorde framför alll ske vid avräkning avuppsägningslöner. Denna situation var emellertid ett problem långt förelönegarantilagens tillkomst. Beträffande det sist sagda påpekar samfundet attden tidigare gällande lagen om anställningsskydd för vissa äldre arbetstagarehade en avräk- LU 1978/79:19 153 ningsregelsom även gällde eget arbete. kan anställda under uppsägningstidenarbeta som konsulter eller fria företagare i övrigt utan att inkomsterna häravunder uppsägningstiden skall avräknas. Samfundet anser därför att det börövervägas om inte nyssnämnda avräkningsregel bör återinföras. Samfundetvänder sig mot påståendet att en konkursförvaltare knappast har anledning attgranska konkursföretagets affärer i annan utsträckning än vad som gäller vidkonkurstillfället. Erfarna konkursförvaltare torde alltid lägga ned stortarbete på just granskningen av bevakningar och särskilt lönebevakningar, ochdet är bevakningsprocessen som är avgörande för lönegaranliutbetalningarna vidtillgångskonkurser. Om det är någon utanför företaget som har möjlighet attbedöma lönebevakningarna torde, fortsätter samfundet, denne just varakonkursförvaltaren, som lever i nära kontakt med den konkursdrabbadeverksamheten i konkursens inledningsskede. En granskningsenhet pålänsstyrelsen kan enligt samfundet aldrig hinna få den detaljkännedom sombehövs innan utbetalningarna görs. Bortsett från tidsperspektivet saknas detanledning förmoda att länsstyrelsernas revisionsenheter skulle var lämpligarekontrollorgan än kronofogdemyndigheterna. Revisionsenheterna är i första handinriktade på skaltegranskning och besitter ekonomisk expertis, men bedömningenav anställningsförhållanden kräver i första hand en juridisk granskning. Samfundetanser sammanfattningsvis att motionen i huvudsak bygger på felaktigaförutsättningar och antaganden samt att skäl saknas att genomföra någonändring i lönegarantilagen i här aktuellt hänseende. Samfundet framhålleremellertid avslutningsvis alt såväl konkursförvaltare som länsstyrelser bordefå större möjlighet att undersöka vilka möjligheter lönebe-vakande haft attutfå lön eller annan ersättning från annat håll. hantverks- och industriorganisalion (SHIO)framhåller att ökningen av lönegarantiutbetalningarna i allt väsentligt harandra orsaker än missbruk som kan antas ha föranlett endasl en liten del avutbetalningarna från lönegarantifonden. SHIO anser att man trots missbruketsringa omfattning inte skall bortse från dess negativa konsekvenser. SHIOhänvisar till atl organisationen i remissyttrande över statens industriverksutredning (SIND1976:2) respektive yttrande över departementspromemorian "Ansvar för skattvid entreprenad m. (Ds Fi 1976:4) framhållit att problemen församhället gäller s. k. skuttar (tillfälliga företag med inga eller möjligen ettfåtal anställda) och fritidsföretagare (arbetstagare som under sin fritidutför uppdrag som egna företagare). Dessa förelag betalar ofta varken skatteller sociala avgifter i full utsträckning, och de konkurrerar på detta sätt påett illojalt sätt med de seriösa företagen. Missbruket av lönegarantin vidkonkurs gäller säkerligen samma typer av illojala "företag". Denegativa konsekvenserna lorde dock var betydligt mindre än vid skattefusk. LU1978/79:19 154 yttrande över "Etableringar och konkurser inombyggnadsindustrin" har SHIO framlagt förslag om hur man på ett effektivaresätt skall kunna komma åt dessa illojala "företag". De föreslagnaåtgärderna skulle enligt organisationen också ha effekt på missbruk avlönegarantin. Organisationen hemställer att förslaget i motionen omkontrollåtgärder avvisas. LO framhåller alt organisationenvid ett flertal tillfällen, senasl i yttrande över konkurslagskommitténsbetänkande "", starkt understrukit vikten av attsamhället bereds möjlighet till insyn i och kontroll överkonkursförvaltningen. Enligt LO:s mening måste resurser ställas lill förfogandeför utbildning av handläggare på polis-, åklagar- och kronofogdemyndigheterna.Resurser måste även skapas för att ge polis- och åklagarmyndigheter ökademöjligheter att angripa olika former av ekonomisk brottslighet, exempelvismanipulationer med lönegarantisystemet. LO delar motionärernas uppfattningangående vikten av kontroll över konkursförfarandet inklusive hanteringenenligt lönegarantilagen. LO pekar på de reformer som föreslagits i det ovan nämndabetänkandet "". Utökas kronofogdemyndighetensmöjligheter till insyn och kontroll förefaller det LO inte vara nödvändigt atten parallell konlrollorganisation knuten till länsstyrelserna byggs upp. LOföreslår därför att de i motionen framförda kraven inte nu skall leda tilllagstiftning utan att synpunkterna i stället beaktas i det fortsattadepartementsarbelet rörande konkursförvaltning i stort. TCO instämmer i motionärernas kravpå ökad kontroll av efterlevnaden av lönegaranlilagen. Om konkurslagskommitténsförslag genomförs är del dock enligt TCO:s mening inte nödvändigt att överförakontrollen till länsstyrelserna. TCO föreslår därför att de synpunkter som tasupp i motionen f. n. ej föranleder några åtgärder från sida utanbeaktas i det fortsatta arbetet med konkurslagskommitténs betänkande. SACOISR delar de synpunkter somframförs i motionen och föreslår att de problem som aktualiseras i motionenutreds. Föreningen att de avsevärda ökningarna av utbetalningar från lönegarantifondenväsentligen kan ha orsakats av den tillkomna arbetstagarvänligalagstiftningen, t. ex. lagen om anställningsskydd. Föreningen pekar också påatt de flesta skatter och avgifter får utdelning före lönefordran samt attlönegarantin utökats till alt omfatta inte mindre än tolv basbelopp. De av motionärerna åberopade sifforna rörandelönegarantiutbetalningar kan enligt föreningen inte läggas till grund för enuppfattning om storleken av det missbruk, som dock förekommer. Man harhittills ansett att missbruket av den statliga lönegarantin är totalt sett avringa omfattning. Detta hindrar inte att kronofogdemyndigheternas iakttagelserom vissa LU 1978/79:19 155 typsituationerav missbruk bör medföra vissa lagändringar i syfte att stävja möjligheterna attmissbruka garantin. Vadförst gäller kontrollmöjligheterna anser föreningen atl del kan ifrågasättasom inte kronofogdemyndigheten bör få pröva betalningsrätten enligt garantinäven i ordinära konkurser. Det har inte sällan iakttagits att man försummat atti ordinär konkurs framställa anmärkning mot lönebevakningar, som gjorts avföretagsledande personer eller eljesi av personer, om vilka man haft anledningmisstänka att de inte uppfyllt kriterierna för arbetstagarbegreppet. En sådanändring av gällande ordning skulle enligt föreningen var särskilt rationell omkronofogdemyndigheten får överta konkurstillsynen. I sammanhanget anmärkerföreningen att kronofogdemyndigheten i regel under indrivningsarbetet motkonkursgäldenären redan förvärvat sådan kännedom om gäldenärens förhållandenalt myndigheten har fasta hållpunkter för bedömningen av bl. a. frågan omutbetalning av lönegarantipengar. Motionärernas förslag att läggakontrollfunktioner på länsstyrelsernas revisionsenheler är enligt föreningenhelt verklighetsfrämmande. Revisionsenheterna, som harotillräckliga resurser, har att tillämpa skatterätlsliga och i övrigt heltandra lagregler än dem som berör tillämpningen av lönegarantilagen.Länsstyrelsernas personal torde helt enkelt sakna anledning att sätta sig in iden arbetsrättsliga och konkursrättsliga lagstiftning som är aktuell vidbedömning av lönegarantifrågor. har man iakttagit vissa typfall av missbruk. Föreningen kan som etttypfall utöver det av motionärerna anförda anmärka atl innehavare av fleraaktiebolag av den s. k. fåmansbolagstypen kan driva verksamhet på lönegarantinsbekostnad. Företrädarna i bolag är medvetna om att de i händelse bolagetinte betalar A-skall eller mervärdeskatt kan åläggas personligbetalningsskyldighet enligt 77 a S uppbördslagen eller 48 a §mervärdeskattelagen. Det är därför fördelaktigt att bolaget betalar dessaskatter men underlåter att betala de anställdas löner,eventuellt i samråd med samtliga eller vissa arbetstagare. De anställda kanunder tiden få behövliga medel t. ex. genom "lån" från arbetsgivaren.Man kan sedan låta bolaget gå i konkurs och fortsätta sammaverksamhet med samma anställda i ett nytt aktiebolag med liknande firma.Arbetstagarna får genom lönegarantin ut sina lönefordringar, som enligtförmånliga avtal med arbetsgivaren kan uppgå till höga belopp. Arbetsgivarenkan göra sig en obehörig vinst med i stort sett motsvarande belopp. Föreningenföreslår ett stadgande i lönegarantilagen att garantin gäller endast för densom typiskt sett intar ställning av arbetstagare enligt gällandearbetsrättsliga värderingar. LU1978/79:19 156 Bilaga 3 Av utskottet framlagdaförslag till ändring i regeringens lagförslag Lag om ändring i konkurslagen Regeringens förslag Utskottets förslag Förvaltaren skall så snart ske kanupprätta skriftlig berättelse om boets tillstånd, så ock om orsakerna tillgäldenärens obestånd, så vitt de kunnat utrönas, I berättelsen skall upplagasen översikt över tillgångar och gäld av olika slag ävensom särskilt anmärkas,huruvida förhållande har förekommit som kan föranleda återvinning tillkonkursboet och huruvida skälig anledning förefinnes till antagande, attgäldenären gjort sig skyldig till gäldenärsbroit. Förefinnes anledning tillantagande, som sagts, skall grunden därför angivas. Om gäldenären är ellerunder före konkursansökningen varit bokföringsskyldig, varde iberättelsen tillika anmärkt, vilket bokföringssystem han har tillämpat och hurbokföringsskyldigheten har fullgjorts; och skall i sådant fall vid berättelsenfogas den av gäldenären senast uppgjorda balansräkningen.